14 Juni 2021 13:11\nStøj og skadelige svovlpartiker bliver snart en saga blot i Korsør havn. Et nyt landstrømanlæg fra Soft & Teknik og Schneider Electric skal forsyne skibe og kraner med grøn vindmøllestrøm. Dermed går Korsør Havn fra at være strømforbrugende til at blive strømproducerende.\nHver tredje dansker finder energioptimering i hjemmet irrelevant\nFor tredje år i træk viser en undersøgelse fra Schneider Electric nedslående resultater for danske boligejeres lyst til at spare på energien.\n8 December 2020 07:00\nSchneider Electric har de seneste to år undersøgt danske boligejeres vaner omkring energioptimering i privatboligen. Resultaterne tyder på, at mange danskere tager alt for let på klimakrisen, når det handler om egen adfærd.\n6 Oktober 2020 10:40\nDanske boligejere overser energibesparelser via automatisering\nDanskerne er gode til at gøre brug af LED-pærer, udskifte vinduer til energirigtige modeller og efterisolere boligen. Til gengæld bliver en af de letteste veje til energioptimering overset.\n28 September 2020 07:00\nNye sokler med push-in terminaler forenkler tavlemontage\nNye relæsokler med push-in terminaler fra Schneider Electric gør det både hurtigere og nemmere at montere sokkelrelæer i en tavle eller i en maskine.\n21 Juli 2020 10:00\nKlimaagendaen bliver i høj grad drevet af unge, som siger fra over for de ældres adfærd. Ikke desto mindre præsterer unge boligejere dårligst af alle i en ny klimaundersøgelse.\nIfølge eksperter er verden to grader fra en klimakatastrofe, og fortsætter den globale opvarmning med samme hastighed som hidtil, vil vi opleve en varig miljømæssig ødelæggelse inden for de kommende 40 år. Derfor er der\n5 Maj 2020 11:18\nEn ny spørgeskemaundersøgelse tager temperaturen på danskernes klimafokus i egne hjem. Resultaterne afslører store huller i danske boligejeres viden om energioptimering.\nI Mette Frederiksens 1. maj-tale offentliggjorde statsministeren, at regeringen vil afsætte 30 milliarder kroner til renovering af almene boliger. Vel at mærke med fokus på energioptimerende tiltag der bidrager til at nedbringe\n19 April 2016 09:11\nDanske sygehuse kan spare millioner med tørtransformere\nRigshospitalet valgte tørtransformere fra Schneider Electric, da de skulle udskifte en række udtjente olie-transformere. Det giver nu øget sikkerhed og store energibesparelser, som imødekommer både de politiske og ledelsesmæssige krav. Rigshospitalet kan nu sænke spændingen fra 400 til 380V, hvilket sikrer energibesparelser for op mod 3.6 mio. kr. om året.\n6 November 2015 07:23\nVirksomheder kan spare millioner med effektiv bygningsstyring\nDanske virksomheder og bygherrer undervurderer potentialet i intelligent bygningsstyring og går glip af store besparelser, bedre indeklima og øget produktivitet blandt medarbejderne. Det oplever Schneider Electric, der opfordrer til at se langsigtet bygningsdrift som et centralt forretningsaktiv.\n13 Oktober 2015 13:28\nBMS-styring sikrer sarte planter i botanisk perle\nBotanisk Have i Aarhus byder på banebrydende bygningsdesign og intelligent styring af temperatur og fugtighed, som via en BMS-løsning sikrer, at de sarte planter stortrives i det tropiske væksthus tilknyttet Aarhus Universitet.\n7 Oktober 2015 08:39\n8 Juni 2015 08:00\nGrønne datacentre vinder frem i Norden\nInnovation og energieffektive teknologier bygger bro mellem kundernes behov for ekstrem høj ydelse og hensyn til miljøet. Schneider Electric IT Business skal levere løsninger til verdens første klimapositive datacenter i Sverige. I fremtiden vil kunder stille større krav til energieffektiv drift i datacentre.\n12 Maj 2015 08:20\nEmballagegigant sparer energi med intelligent CTS-styring\nOpdatering af CTS-anlæg fra Schneider Electric udløser kontante energibesparelser og øger driftssikkerheden hos DS Smith i Grenaa, der er en af Danmarks største emballagevirksomheder.\n28 April 2015 07:50\nFårup Sommerland vil spare på energien\nDanmarks ældste sommerland samler nu alle tekniske installationer i ét system, der skal give overblik over energiforbruget. Dataopsamling og visualisering sker gennem intelligente multigateways fra Schneider Electric, der nemt binder protokoller og installationer sammen. Det giver store driftsfordele i installationen, som er knopskudt i takt med sommerlandets succes og udvidelser.\n14 April 2015 09:01\nIntelligent system skal sikre god indlæring og energieffektivitet i Niels Bohr Bygningen\nSchneider Electric vinder udbuddet om bygningsautomatik på Niels Bohr Bygningen og skal levere den intelligente løsning, der skal sikre optimalt indeklima, energieffektivitet og fremtidssikre rammer om forskere og studerede på Det Natur- og Biovidenskabelige Fakultet. Løsningen bygger på en tæt integration mellem en række systemer via Schneider Electrics automationsplatform SmartStruxure.\n2 Marts 2015 08:58\nNyt hovedkvarter kommer kunderne til gode\nSchneider Electric Danmark har samlet en stor del af sine aktiviteter i et nyt, energirigtigt hovedkvarter i Ballerup. Her er alle storkøbenhavnske aktiviteter nu samlet, hvilket øger samarbejdet og de interne synergier til glæde for kunder, samarbejdspartnere og de overordnede forretningsresultater.\n27 Februar 2015 09:04\nDatakonnektor certificeret til fremtidens datanetværk\nProduktnyhed: Schneider Electrics fleksible datakonnektor Actassi S-1 er nu certificeret til standarden PoE+, hvilket giver helt nye muligheder for at sikre markedets mest effektive og energibesparende datanetværk.\n16 Februar 2015 09:38\nNye multigateways integrerer intelligente systemer\nhomeLYnk og spaceLYnk fra Schneider Electric bygger bro mellem KNX, IP, Modbus og BACnet og har indbygget webserver til visualisering. Det giver nye muligheder for enkle og transparente installationer mellem enkeltstående systemer og et overordnet BMS-system.


Nr. 2 af 27 aktiviteter i Kennesaw\nStil et spørgsmål om Kennesaw Mountain National Battlefield Park\nFantastiske vandreruter og smukke udsigt\nFantastisk Vandring og masser af historie\nMeget flot museum. Parkering er stramt\nEn af de bedste Battlefield Parker i Verden\nBesøg mange-mange gange\nSmuk vandretur, gratis med masser af historie!!\nKristieT77 Atlanta, Georgien


Bekkasin med renoncevisning\nBekkasin skelner i sin grundform ikke mellem singleton og renoncevisning. Her vises en måde så denne sondring kommer med.\nRenoncevisning på åbningshånden\nSvarene på 2ut er (væsentlige afvigelser fra den enklere model af Bekkasin er fremhævet med kursiv):\n3♣ minimum uden renonce. Kan indeholde singleton.\n3♦ tillæg uden kortfarve, dvs ca 16+ hp\n3♥ tillæg og single klør\n3♠ tillæg og single ruder\n3ut tillæg og single i modsat major\n4♣/♦/♥ Renonce i den meldte farve (4♥ selvfølgelig kun med spar som trumf).\nSpecielt med hjerter som trumf:\n4♥ Når Åbner straks efter Svarers 2ut går tilbage til 4♥ viser det renonce i spar og minimum.\n4♠ Når Åbner efter 2ut springer til 4♠ som jo går forbi 4♥ viser det renonce i spar og tillæg.\nRenoncevisning på svarhånden:\nRenonce i klør, ruder og hjerter (når spar er trumf) volder ikke problemer. Det vises ved et spring til firtrinnet.\nNår hjerter er trumf volder renoncevisning i spar heller ikke problemer når de to hænder tilsammen har styrke til et slemforsøg. Når Åbner viser minimum kan det være afgørende om han har en god minimumshånd eller en sløj minimumshånd. Dette vises således:\n3♣ 3ut 3♣ er minimum, 3ut er korthed i spar.\nNår Svarer viser korthed i en farve viser han samtidig sleminteresse (uden ambitioner om slem skal Svarer gå tilbage til trumffarven for ikke at vise modstanderne for meget om hånden). Når Svarer har vist sleminteresse skal Åbner vurdere sin hånd en gang til: God minimumshånd eller dårlig minimumshånd. Med en god hånd cuebiddes i en farve under trumffarven. Med en dårlig minimumshånd går Åbner tilbage til trumffarven. Svarer kan nu passe hertil.\nHvis Åbner med et cuebid viser lidt liv, kan meldingerne fortsætte således:\n4♥ 4♠! Når Åbner forventeligt - uden sparkontrol - står af i 4♥ kan Svarer cuebidde i spar hvor han med 3ut blot viste korthed, og det viser nu renonce i farven og er Voidwood (Exclusion Blackwood 1430).\nTilsvarende, når Åbner med 3♦ har vist tillæg uden korthed:\n3♦ 3ut single spar, beder om et cuebid\n4♣/♦ 4♠! 4♠ viser nu renonce i farven og er Voidwood.\n4♣ 4♠ Vest skal cuebidde med en god minimumshånd.\n5♦ 7♥ Vest viser 2 esser uden for sparfarven (trin 3)\n4♥ Pas Med minimum og 5 point i makkers renoncefarve står Åbner af i 4♥ og der ender det. Bemærk at selv 5♥ kan være for højt.\nDenne måde at vise en sparrenonce med hjerter som trumf er nødvendiggjort af at det jo ikke er sikkert at renoncen passer godt til Åbners kort. I dette eksempel har Åbner fået en pæn minimumsåbning med 13 hfp og Svarer en særdeles flot hånd med 23 hfp. Men kortene passer dårligt sammen og der er under 50% chance for at en lilleslem går hjem (meldingerne råber på udspil af trumf!):\n3♣ 3ut 3♣ er minimum, 3ut er korthed i spar\n4♥ ? Svarer skal udvise den største tilbageholdenhed for ikke at vise sin renonce med 4♠! I så fald får han nemlig svaret 4ut (1 es uden for sparfarven) og så er han på vej til mindst 6♥, der oftest går ned med trumf ud og trumf igen fra indehaveren af ♣E.\nRevideret 31. oktober 2011


300 - 350 ud af 55.942 resulter\nBjørnes, C. D., 2016, Årsberetning 2015: Forskningsenhed for Klinisk Sygepleje Aalborg Universitetshospital. Sørensen, E. E. & Bjørnes, C. (red.). Aalborg: Aalborg Universitetshospital, Bind 2015. s. 6-9 4 s.\nBjørnes, C. D., 2017, Årsberetning for forskning i klinisk sygepleje: Aalborg Universitetshospital 2016. Sørensen, E. E. & Bjørnes, C. D. (red.). Aalborg: Aalborg Universitetshospital, Bind 2016. s. 6-10 5 s.\nÅndens Fænomenologi: Center for vild analyse\nHansen, B. B., Ugilt, R., Porsgaard, K., Thykjær, S. & Bjerre, H. J., 5 aug. 2012\nJensen, P. G., Kristiansen, D., Schmid, S., Schou, M. K., Schrenk, B. C. & Srba, J., 23 nov. 2020, I : CoNEXT 2020 - Proceedings of the 16th International Conference on Emerging Networking EXperiments and Technologies. s. 474-481 8 s.\nSkjøtt-Larsen, J., 2012, Stemmer fra en bydel: Etnicitet, køn og klasse i Aalborg Øst. Christensen, A-D. & Qvotrup Jensen, S. (red.). Aalborg: Aalborg Universitetsforlag, s. 55-77 22 s.\nChristensen, A-D. & Jensen, S. Q., 2012, 20 s. Aalborg Universitetsforlag.\nHøj, A. L., Lykke, A., Greve, A. M., Christensen, K. R., Thomsen, L., Thidemann, N., Melchiorsen, P. M. & Vidmar, S., 2018. 1 s.\nHansen, P. M., 2014, Aalborg Universitet, AAU Kommunikation. 47 s. (Aalborg Universitet 40 år).\nHansen, P. M., 11 apr. 2014, Aalborg: Aalborg Universitet, AAU Kommunikation. 48 s.\nDrejer, I., Holm, J. R. & Nielsen, K., 20 jun. 2014, 90 s.\nSørensen, P., 2014, Aalborg Universitet, AAU Kommunikation. 14 s. (Aalborg Universitet 40 år).\nRasmussen, M. R., 2014, Aalborg : Aalborg Universitet, AAU Kommunikation. 46 s. (Aalborg Universitet 40 år).\nGuerra, A., Spliid, C. C. M. & Kolmos, A., 2018, 7th International Research Symposium on PBL: Innovation, PBL and Competences in Engineering Education. Sunyu, WANG., KOLMOS, A., GUERRA, A. & Weifeng, QIAO. (red.). Aalborg: Aalborg Universitetsforlag, s. 573-585 13 s. (International Research Symposium on PBL).\nBrøker, P., 2015, I : Hospital Drift & Arkitektur. 4, 2, s. 20-21 2 s.\nBonde, L. O., Pedersen, I. N. & Ridder, H. M. O., 2014, Musikterapi: Teori - Uddannelse - Praksis - Forskning: En håndbog om musikterapi i Danmark. Bonde, L. O. (red.). 1. udg. Klim, s. 472-477 6 s.\nAskehave, I. (red.), Bentzen, A. B. (red.), Clausen, A. N. (red.) & Plenge, P. (red.), 2014, Aalborg Universitet, AAU Kommunikation. (Aalborg Universitet 40 år).\nBecker, I., 2016, 9. Sygeplejesymposium 2016: Program og abstraktbog. s. 1 1\nWu, W., Ji, J. & Blaabjerg, F., sep. 2015, I : I E E E Transactions on Power Electronics. 30, 9, s. 4784 - 4793 10 s.\nAalborghus - magt, kontrol og styring\nØrnbjerg, J. & Højvang Rasmussen, T., 2014, 1. udgave udg. Basis-tryk Dronninglund: Nordjyllands Historiske Museum . 36 s.\nAalborghus: Magt, kontrol, styring\nØrnbjerg, J. & Højvang Rasmussen, T., 2014, 1 udg. Dronninglund. 36 s.\nAalborg Historiske Museum 150 år: En festtale\nAndersen, J., 2014, Årbog 2013: Nordjyllands Historiske Museum . Nørbach, L. C. (red.). Aalborg : Nordjyllands Historiske Museum , s. 9-12 4 s. (Nordjyllands Historiske Museum Årbog ).\nAalborg-hallen fik et smukt farvel\nMortensen, T., 15 feb. 2014, I : Nordjyske Stiftstidende. s. 15\nAalborg East: Planning and Place-Making Strategies in Aalborg East\nEngberg, L. A. & Hansen, J. R., 2017, Planning Projects in Transition: Interventions, Regulations and Investments. Savini, F. & Salet, W. (red.). Berlin: Jovis Verlag, s. 92-113 21 s.\nHeinrich, F., maj 2018, I : Peripeti.\nÅbningskoncert og store forventninger\nMortensen, T., 1 apr. 2014, I : Nordjyske Stiftstidende. s. 14-15\nFangel, M. V., 2016, I : Practicus. 232, s. 38-39 2 s.\nDansk Selskab for Klinisk Mikrobiologi (DSKM), 2016, I : Ugeskrift for Laeger. 178, 26, s. 2498-2499 2 s.\nBo, I. G. & Warming, H., 2018, Institut for Sociologi og Socialt Arbejde, Aalborg Universitet. 150 s.\nÖvergivna gemensamhetsanläggningar och ledningsrätter\nWalfridsson, M., Paasch, J. M., Eriksson, A., Hedlund, E. & Juric, M., 2017, I : Samhällsbyggaren. 1, s. 39-39\nLeibetseder, B., 2014, I : Kontraste. 8, s. 4-17\nØret i skyen: Samtaler og sammenbrud i den distribuerede offentlighed\nSøndergaard, M., 30 jan. 2015, Cybermuseologi: kunst, museer og formidling i et digitalt perspektiv. Hejlskov-Larsen, A., Gade, R. & Wang Hansen, A. (red.). Aarhus Universitetsforlag\nHougaard, D. D. & Schuricht, A., 2020, I : Månedsskrift for Almen Praksis. 98, 3, s. 187-196 10 s.\nØreakupunktur som komplementær behandling til patienter i retspsykiatrien\nEck, I. G. & Nørmølle, L., 2016, 9. Sygeplejesymposium 2016: Program og abstraktbog. s. 27 30\nKrøjer, J. & Nielsen, M. L., dec. 2012, Er der spor?: Feminisme, aktivisme og kønsforskning i et halvt århundrede. Grønbæk Hansen, K., Holen, M., Jensen, T., Krøjer, J., Høgsbro Lading, Å., Lehn-Christiansen, S., Lykke Nielsen, M., Pedersen, B. & Stormhøj, C. (red.). 1 udg. København: Frydenlund Academic, Bind 1. s. 163-180 18 s.\nNørup, I., 28 apr. 2017, Skizofreniforeningen. 79 s.\nÖljykuljetus on riskibisnestä Suomenlahdella\nKuikka, S., Helle, I. & Haapasaari, P. E., 2015, I : Natura. 52, 2, s. 38-41 4 s.\nØK's storhed og fald: Anmeldelse af Martin Iversen: Udsyn, ØK, Danmark og verden, København: Lindhardt og Ringhof 2016\nRüdiger, M., 2 nov. 2016\nLarsen, P. S. (red.), Mønster, L. (red.) & Rustad, H. K. (red.), 18 aug. 2017, Alvheim & Eide Akademisk forlag. 193 s. (Modernisme i nordisk lyrikk; Nr. 9).\nØkonomistyringens performative rolle i strategisk beslutningsudøvelse: Et casestudie af et kommunalt Shared Service Center\nHarritz, D., 2015, I : Økonomistyring & informatik. 30, 4, s. 332-361 29 s.\nØkonomisk vækst, grøn vækst, nulvækst, modvækst eller a-vækst?\nArler, F., 1 maj 2015, Bæredygtighed: Værdier, regler og metoder. Arler, F., Mosgaard, M. & Riisgaard, H. (red.). 1 udg. Aarhus: Aarhus Universitetsforlag, Bind 1. s. 71-98 27 s.\nØkonomisk teori er kun et enkelt aspekt\nPedersen, D. B., 26 sep. 2015, I : Information.\nKlitgaard, M. B., 11 maj 2018, I : Berlingske Tidende.\nØkonomisk gudetro i begyndelsen af det 21. århundrede\nUrhammer, E., 21 aug. 2015, I : Kritik. 48, 214, s. 66-74 8 s., 7.\nKrogstrup, H. K. & Pedersen, L. M., 2017, s. 1-21. 21 s.


Vejledning om at fastsætte årsløn efter lov om arbejdsskadesikring for skader sket i 2014 - retsinformation.dk\nVEJ nr 9031 af 17/01/2014 Historisk\nVejledning om at fastsætte årsløn efter lov om arbejdsskadesikring for skader sket i 2014\nArbejdsskadestyrelsen, j.nr. 2014-0019661\nSKR nr 9027 af 20/01/2016\nVEJ nr 9021 af 11/01/2011\nVEJ nr 9197 af 07/05/2012\nBilag 1 Indkomstår 2014\nBilag 2 Indkomstår 2013\nBilag 3 Indkomstår 2012\nLovens hovedregel er, at årslønnen fastsættes til tilskadekomnes samlede arbejdsfortjeneste inklusive naturalydelser i året før arbejdsskaden. Årslønnen fastsættes med udgangspunkt i oplysningerne i indkomstregisteret og andre oplysninger fra SKAT.\nNår særlige ansættelsesforhold gør sig gældende, eller når tilskadekomne på grund af sygdom ikke har været beskæftiget hos arbejdsgiveren til samme løn i hele det foregående år, eller når tilskadekomne har været ude af erhverv i en kortere eller længere periode før erhvervssygdommen er anmeldt, eller når årslønnen fastsat ud fra oplysningerne i indkomstregisteret og andre oplysninger fra SKAT ikke giver et retvisende billede, fastsættes årslønnen efter skøn.\nDer henvises i øvrigt til Arbejdsskadestyrelsens Vejledning nr. 9809 af 18. december 2013 om fastsættelse af årsløn og Arbejdsskadestyrelsens Vejledning om fastsættelse af årsløn for selvstændige erhvervsdrivende og medarbejdende ægtefæller.\nÅrslønnen fastsat efter nedenstående regler må aldrig overstige det løntalsregulerede maksimumbeløb (491.000 kr.), jf. Arbejdsskadestyrelsens bekendtgørelse nr. 1151 af 26. september 2013, og afrundes altid til nærmeste med 1.000 delelige kronebeløb.\nHvis tilskadekomne er 13 år eller derunder, fastsættes årslønnen til den løntalsregulerede minimumsårsløn (183.000 kr.), jf. Arbejdsskadestyrelsens bekendtgørelse nr. 1151 af 26. september 2013.\nHvis der ikke foreligger oplysninger om den indtægt, som tilskadekomne kunne forvente at opnå som 18-årig eller efter uddannelsens afslutning, hvis skaden ikke var indtruffet, fastsættes tilskadekomnes årsløn til 350.000 kr., svarende til et beregnet udtryk for gennemsnitslønnen for arbejdere i hele landet (”normalårslønnen”).\nOplysninger om årslønnen indhentes fra forskellige kilder, f.eks. fra SKAT eller de månedlige hyresedler.\nEn sømand under DIS-ordningen, der sejler uden for begrænset fart på et skib med en bruttotonnage på over 500, kommer til skade i maj 2014. Af arbejdsgiver bliver det oplyst, at DIS-indkomsten (ekskl. pensionsbidrag) for perioden januar-april 2014 udgør 86.000 kr. Heraf udgør kompensationstillægget 9.500 kr. For perioden maj-december 2013 udgør DIS-indkomsten (ekskl. pensionsbidrag) 170.000 kr. Heraf udgør kompensationstillægget 19.000 kr.\nDIS-indkomster efter fradrag af kompensationstillæg udgør herefter 76.500 kr. (4 måneder af 2014) og 151.000 kr. (8 måneder af 2013). Omregnet til helårsbasis udgør indkomsterne 229.500 kr. (2014) og 226.500 kr. (2013). Disse indkomster justeres som følger:\n147.800 × 1,00 + 81.700 × 1,60 = 278.520,00 kr.\n278.520,00 kr. / 0,92 = 302.739,13 kr.\nDen justerede DIS-indkomst for perioden januar-april 2014 udgør herefter:\n302.739,13 kr. × 4/12 = 100.913,04 kr.\n147.000 × 1,00 + 79.500 × 1,60 = 274.200,00 kr.\n274.200,00 kr. / 0,92 = 298.043,48 kr.\nDen justerede DIS-indkomst for perioden maj-december 2013 udgør herefter:\n298.043,48 kr. × 8/12 = 198.695,65 kr.\nAf arbejdsgiver er det tillige oplyst, at de samlede indbetalte bidrag til ATP og arbejdsgiveradministreret pensionsordning for perioden maj 2013-april 2014 udgør 19.500 kr. samt at tilskadekomne har oppebåret fri kost om bord i alt 165 dage til søs i perioden fordelt på 55 dage i 2014 og 110 dage i 2013.\n55 sødage × 84 kr. pr. dag + 110 sødage × 83 kr. pr. dag = 13.750 kr.\n100.913,04 kr. + 198.695,65 kr. + 19.500 kr. + 13.750 kr. = 332.858,69 kr., som afrundes til nærmeste med 1.000 delelige kronebeløb: 333.000 kr.\nÅrslønnen udgør 37.000 kr.\nVærdien af fri kost og logi udgør 37.700 kr. pr. år, jf. Arbejdsskadestyrelsens bekendtgørelse nr. 1151 af 26. september 2013. Værdien af fri kost alene udgør 84 kr. pr. dag i 2014.\nArbejdsskadestyrelsen, den 17. januar 2014\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 147.800 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 147.801 kr. – 336.113 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 336.114 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nSkalatrin og omregningsfaktorer følger af Arbejdsmarkedsstyrelsens brev af 12. december 2013 til a-kasserne.\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 99.700 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 99.701 kr. – 317.690 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 317.691 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nSkalatrin og omregningsfaktorer følger af Arbejdsmarkedsstyrelsens bekendtgørelse nr. 1366 af 4. december 2013.\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 42.800 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 42.801 kr. – 296.291 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 296.292 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nVærdi af fri kost pr. dag: 84 kr.\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 147.000 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 147.001 kr. – 318.250 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 318.251 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nSkalatrin og omregningsfaktorer følger af Arbejdsmarkedsstyrelsens bekendtgørelse nr. 1417 af 23. december 2012.\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 98.900 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 98.901 kr. – 300.213 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 300.214 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\n1. Årlig indkomst mellem 0 kr. – 42.000 kr. ganges med faktor 1,00.\n2. Årlig indkomst mellem 42.001 kr. – 278.875 kr. ganges med faktor 1,60.\n3. Årlig indkomst på 278.876 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nVærdi af fri kost pr. dag: 83 kr.\n3. Årlig indkomst på 280.974 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nSkalatrin og omregningsfaktorer følger af Arbejdsmarkedsstyrelsens bekendtgørelse nr. 187 af 29. februar 2012.\n3. Årlig indkomst på 259.609 kr. og derover ganges med faktor 2,10.\nVærdi af fri kost pr. dag: 81 kr.


Johannes XXIII (modpave) - Wikipedia's Johannes XXIII (motpåve) as translated by GramTrans\nJohannes XXIII (modpave)\nWikipedia's Johannes XXIII (motpåve) as translated by GramTrans\nNedenstående er en automatisk oversættelse af artiklen Johannes XXIII (motpåve) fra den svenske Wikipedia, udført af GramTrans den 2016-01-03 10:47:15. Eventuelle ændringer i den svenske original vil blive fanget igennem regelmæssige genoversættelser. Du har mulighed for at redigere oversættelsen til brug i den originale danske Wikipedia.\nModpave Johannes XXIII\n17 maj 1410-29 maj 1415\nGregorius XII og Benedictus XIII\nKardinaldiakon i Sant'Eustachio (1402-1410)\nBaldassare Cossa cirka 1370 Neapel\n22 december 1419 Florens\n43°46′24″N 11°15′17″E / 43.773224°N 11.254602°Ö / 43.773224; 11.254602\nJohannes XXIII , faktisk Baldassare Cossa , født cirka 1370 i Neapel , død 22 december 1419 i Florens , var modpave fra den 17 maj 1410 til den 29 maj 1415.\nBaldassare Cossa var søn af Giovanni Cossa og Cicciola Barile. Han blev i 1402 udvalgt til kardinaldiakon med Sant'Eustachio som titelkirke . 1410 blev han udnævnt af konciliet i Pisa til modpave mod Gregorius XII i Rom og Benedictus XIII i Avignon . Den katolske kirke havde dermed tre paver . Den store skisme havde nået sin kulmination. Situationen blev uholdbar, og Johannes XXIII blev afsat den 29 maj 1415 ved konciliet i Konstanz efter at have tabt sin støtte fra verdslig magthaver.\nCossa anerkendte den nye pave, Martin V , som eneste lovlig pave og fik absolution af denne. 1419 blev Cossa udpeget til kardinalbiskop af Frascati ( Tusculum).


Ib le Roy Topholm – 2017 aarhusianere\nForside / Alle erindringer / Borgere / Fritekst / Ib le Roy Topholm\nOffentliggjort d. 1. september 2016\nForhenværende direktør for Børsens Forlag og Kraks Fond, Ib le Roy Topholm, fortæller her om sine og broderen Pers minder om skoletiden og tiden som avisdreng og spejder i Aarhus.\nIb Topholm blev født i 1935 og voksede op på Skovvangsvej på Trøjborg med tre søskende og sin mor, Anna Elisa Topholm, hvis erindringer kan læses her: http://www.2017aarhusianere.dk/anna-elisa-topholm\nPer født 10. juni 1934\nIb født 8. december 1935\nMine første skoler\nJeg begyndte at gå i skole i 1942, altså under den 2. verdenskrig og mens Danmark var besat af tyskerne.\nBesættelsen havde vi vel i nogen grad vænnet os til, i hvert fald var det ikke noget, som i det daglige påvirkede os børn. Luftalarm var normalt om natten – først i krigens sidste år kunne de også forekomme om dagen.\nMen nu var det altså slut med det frie liv – hverdagen og pligterne skulle ind i tilværelsen.\nJeg har sikkert været spændt på at komme i skole. Jeg kendte jo til begrebet, fordi Per var begyndt et år tidligere.\nNu skrev vi 1942 efter sommerferien, og jeg skulle møde i 1. klasse på Skovvangskolen, som var en stor – meget stor og ret nybygget skole (vistnok 1600 elever) – der lå på ”Kristiansbjerg”, som vi kaldte det. Det var oppe på toppen af Skovvangsvej, altså på den vej hvor jeg boede. Per gik i samme skole.\nJeg kan se i min gamle karakterbog, at jeg har indskrivningsnummer 27/42.\nSelvfølgelig var jeg spændt på hvad det var for noget, og jeg var blevet behørigt udstyret i anledningen. Jeg havde fået en skoletaske. Valgmulighederne var ikke så store. Typisk var der rygsække, tornystre eller mapper at vælge imellem.\nJeg fik en mappe, for sådan en havde Per. En ikke særlig stor brun lædermappe med et rum og en klap over med en lås. Og så selvfølgelig et håndtag til at bære den i, i hånden, jeg kunne lige klare at holde den fri fra jorden. – Den kunne rigeligt rumme de bøger jeg fik i første klasse.\n… og penalhus\nOgså et penalhus havde jeg fået. Udvalget var ikke så farvestrålende, som det er nu om dage. Mit var lysebrunt og indeholdt et par blyanter, en lineal og en blyantspidser samt selvfølgelig et viskelæder. Det var et læderetui som blev klappet sammen og låst på forsiden med en lille lås.\nNår man kommer i skole er man stor, men jeg husker ikke, at jeg følte mig ret stor denne dag, hvor jeg ankom ledsaget af min mor, ligesom de fleste andre børn til min klasse.\nJeg havde korte bukser på og var ret forknyt ved synet af alle de andre børn – det var selvfølgelig drenge alle sammen. Dengang gik pigerne i klasser for sig.\nVi var 30 elever i klassen, og vi gik alle ind i klasseværelset sammen med forældrene og den lærer, som skulle være vores klasselærer.\nVores var en lille, ældre rund mand med et lille overskæg. Hans navn var viceskoleinspektør, overlærer Rasmussen Jensen. Han var en meget flink mand i det daglige, men kunne godt blive bøs, hvis det var nødvendigt, men jeg fik faktisk et meget godt forhold til ham, fordi jeg altid kunne mine lektier og havde orden i tingene – herom lidt senere.\nSkolelokalet – klassen – var stor og ret flot og frygtindgydende. Der var et kæmpestort vindue på den ene væg og kortruller på en af de andre hvor der også var et kateder på en forhøjning og en lang tavle i hele lokalets bredde.\nLigeledes hang der på væggen modsat vinduet – meget højt oppe – en stor tavle med alle bogstaverne og en med alle tallene.\nDer var 15 små borde stillet op i tre rækker i lokalet. Ved hvert bord var der to stole. Der var ikke faste pulte med bænke, men moderne møbler i lyst bøgetræ.\nVi blev råbt op med navns nævnelse og fik tildelt en plads – jeg kom til at sidde på et af de første borde henne ved vinduet. Og her mødte jeg så min sidekammerat som så vidt jeg husker hed Arne Busk.\nVores klasse hed 1. A og vi var nu ”førsterotter” i skoleelevernes jargon.\nDa vores klasselærer havde fortalt både os og vore forældre lidt om hvad der skulle ske, blev forældrene sendt ud, og vi små nye elever var overladt til os selv og vores lærer.\nJeg erindrer ikke hvad der herefter skete, men vi fik da udleveret nogle skolebøger, og det var naturligvis stolt at få sin egen læsebog. Vi fik helt nye bøger.\nSenere stiftede vi alle bekendtskab med at overtage bøger fra andre elever, men lige nu her i første klasse begyndte skolen med en helt splinterny ABC.\nMorgenandagt i Aulaen\nSkolen havde en stor aula, bygget næsten helt af glas, hvori alle elever stillede op hver morgen klokken 8, når vi altså mødte klokken 8, hvad vi ikke hyppigt gjorde.\nNår alle var stillet op – det gik en smule militærisk for sig – vi skulle stå på bestemte pladser i lige rækker og holde mund og være stille. Så blev hele skolen fra talerstolen budt godmorgen af skolens rektor, som hed Blom Salomonsen. En høj streng mand med hvidt hår.\nPå væggen bag ham – fra balkonerne, hang der et kæmpemæssigt Dannebrogsflag.\nHan havde hver dag nogle oplysninger – typisk formaninger og generel ”skæld-ud” fordi nogle havde opført sig uheldigt. Herefter sang vi morgensang, mens en af lærerne spillede på klaver. Jeg husker, at jeg havde en lille gul sangbog\nNår denne ”morgenandagt” var slut gik vi ud til vore klasser – det foregik i klasseorden og vi spadserede pænt og stille ud af aulaen og op ad trapperne og ventede udenfor vort klasseværelse indtil læreren til dagens 1. time dukkede op og gav os lov til at gå ind på vore pladser.\nDet hændte, at læreren kom lidt senere end klassen og så vidste vi, at vi skulle forholde os roligt, for ellers kom læreren fra den tilstødende klasse typisk farende ud og skældte os ud. Sommetider gav denne lærer os så lov til at gå ind i klassen til vore pladser.\nNår vores egen lærer så dukkede op rejste vi os alle op bag vore små stole og stod ret til han sagde godmorgen, værs’go at sætte jer\nSkovvangsskolens aula, hvor der blev sunget morgensang. Fotograf: Thorkild Svendsen, 1943.\nLæse og skrive i kor … lidt kedeligt\nSelvom det var dejligt at lære at læse og skrive, så viste det sig også at være ret kedeligt at modtage undervisning. Vi skulle lære det i kor. Vi læste højt i en bestemt ret langsom rytme, og på en varm sommerdag, hvor de store vinduer tog en masse varme ind i lokalet, var det simpelthen søvndyssende.\nSkrivning foregik på samme måde. I kor talte vi: ”og m og m og m, væk”, mens vi skrev et lille m med tre pukler. M efter m, mens vi messede i kor. Det glemmer jeg aldrig. Vi lærte ikke blot de forskellige fag i skolen som læsning, skrivning og regning, men også at opføre os korrekt.\nFor eksempel kan jeg huske, at vi skulle lære at banke på så det kunne høres, og vente til der blev råbt ”kom ind”, før vi gik ind, og at vi så skulle stå indenfor døren og vente til læreren vendte sig mod os, før vi sagde ”Undskyld, men … og så videre”.\nLigeledes at vi skulle gøre front mod læreren og bukke, når vi igen forlod lokalet.\nDet blev øvet med os, og der blev ikke talt blidt til den dreng, som kludrede i det.\nI det hele taget blev der ikke talt blidt til elever, som ikke kunne lektierne, havde orden i sine ting og som for eksempel ikke havde bundet sine bøger pænt ind i beskyttende papir – ”bogbind”.\nPapiret kunne købes hos boghandleren, men andet end boghandlerens autoriserede brune papir kunne også anerkendes. Jeg husker, at mine bøger typisk var bundet ind i hyldepapir, som mor jo alligevel skulle bruge i køkkenskabene. Vi havde helt sikkert ikke penge til at købe bogbind hos boghandleren. Jeg husker, at jeg engang har haft bøger indbundet i avispapir – som ikke holdt længe!\nDet havde jo den ekstra fordel, at det var let et genkende bøgerne, når omslagene var forskellige.\nDet var strengt forbudt at tegne i bøgerne, men læreren anerkendte dog et meget lille mærke i margenen, som viste hvortil vi har ”for”. At have noget for, er at have lektier, som skulle ordnes hjemme til næste gang, og ve den arme stakkel, som ikke havde gjort sine lektier.\nI første klasse havde vi fagene dansk, regning og skrivning. Men vi havde også gymnastik og hørte om Danmark og om Odin og Thor og Aserne med videre – det sidste fangede mig i høj grad – jeg har lige siden været interesseret i den nordiske mytologi.\nVi mødte kun ganske få dage om ugen klokken 8.00, og andre dage kunne det være klokken 10.00 eller sågar klokken 12.00. Og en skoledag varede sædvanligvis fire timer i de første skoleår.\nPasse lektierne = undgå skældud\nJeg befandt mig egentlig ganske fint i skolen og havde det godt med mine klassekammerater og med både de forskellige fag og lærerne. Alligevel kan jeg huske, at jeg var en lille frygtsom dreng, som helst ikke ville falde i øjnene. Jeg var meget genert og havde det dårligt med at blive skældt ud – måske derfor var jeg god til fagene, for så undgik jeg skældud.\nJeg husker at alle skolens elever en dag blev kommanderet til kongemodtagelse.\nKongen, Christian X og Dronning Alexandrine tilbragte sommerferierne på Marselisborg Slot ved Aarhus.\nSædvanligvis sejlede de til Aarhus og blev så kørt fra havnen i en stor flot sort åben bil ud til Marselisborg.\nMajestæterne skulle naturligvis modtages af byens borgere, så de kunne se hvor populære de var. Selv om det formentlig har været i begyndelsen af krigen blev ceremonien gennemført.\nJeg husker, at jeg og resten af klassen blev marcheret op overfor Bispetorvet lige efter hjørnet mellem Clemensbro og Store Torv, altså tæt ved Domkirken.\nDet blev en lang ventetid og i nogen grad også en lang næse, for det var ikke let for os små børn at se majestæterne, men de kom da og kørte forbi, og vi vinkede som vi var blevet instrueret.\nEn bagersøn på skolevejen\nJeg husker ikke navnene på mange af min klassekammerater fra de første skoleår. En husker jeg dog, nemlig Hans Taul, som var søn af bagermester Taul, der havde en stor bagerforretning på hjørnet af Nordre Ringgade og Willemoesgade.\nDet var lige på skolevejen, og vi fandt hurtigt ud af, at hvis vi hentede Hans på vej til skole, blev vi måske inviteret ind i bageriet, altså bag forretningen, hvor kagerne blev lavet. Her havde man hver eneste dag en skål med afskårne kagestumper.\nOg det var lige noget vi kunne lide – stadig skal man jo tænke på, at slik ikke var let at få, og at vi i øvrigt ingen penge havde.\nHans blev også betydningsfuld for mig, fordi det jo hurtigt viste sig, at jeg kunne lokke noget pap fra ham af den type, som man benyttede som underlag når man pakkede flødekager ind, eller i form af æsker til lagkager og lignende større sager.\nJeg skulle jo altid bruge pap til at tegne på, selvom bagerpap absolut ikke var særligt velegnet, men dog bedre end ingenting.\nTryllekort for 50 øre\nJeg husker, at jeg fandt på at fremstille nogle tryllekort, hvor den ene halvdel af kortet havde en værdi, mens den anden halvdel blev til lutter billedkort.\nDe vakte vældig lykke i klassen, og jeg solgte dem til mine kammerater for 50 øre.\nDet var naturligvis et stykke arbejde at tegne dem individuelt, men hvad gør man ikke for at tjene lidt lommepenge.\nDa en del af kammeraterne havde købt kortene var det hele jo ikke så sjovt længere, og så klagede de over kvaliteten og forlangte pengene igen.\nJeg fik altså blot en masse arbejde og en lang næse ud af det, men lærte måske også lidt om at handle.\nEt hjem med hjemmegående husmor\nEn anden klassekammerat, som boede på Skovvangsvej var Bent Døssing Hansen. Han var en lidt speciel og ret indelukket dreng. Altid meget bleg og havde lidt svært ved at udtrykke sig, ligesom han talte utroligt lavmælt. Han blev dog en af mine gode kammerater. Vil fulgtes ofte i skole, og jeg var hyppigt hjemme hos ham, hvor hans mor, som var meget flink, gerne trakterede med saftevand og måske hjemmebagt kage.\nBents mor var hjemmegående husmor, en luksus, som jeg jo desværre ikke kendte.\nDe boede i et lille hus med en ret stor have til. I haven, som vi legede meget i, voksede der om efteråret mange Gyldenris, som viste sig at være herlige pinde til mange af vore opfindelser. Og så var der masser af ret store gamle æbletræer, som vi gerne måtte spise af.\nDeres hus lå tæt på skoven, så naturligvis var vi ofte i skoven, hvad jeg i det hele taget var ganske ofte i mine barneår. (Riisskov var min skov)\nBent Døssings far var diakon, og familien var af samme årsag ”hellige”, hvad vi måtte tænke på, når vi var i hjemmet. Faderen var en meget tavs og lidt bøs udseende mand. Han arbejdede ved Sindssygeanstalten ved Risskov.\nEn anden skolekammerat, som boede i et de små huse lige bag skolen (Tjørnegade?) var Poul Høholt. Han og hans far havde et kæmpestort dueslag under taget på deres hus. Det var brevduer, som ofte deltog i konkurrencer.\nVi kunne gå ind i dueslaget og havde således måske 100 duer flagrende om ørerne. Når jeg var med, var de lidt skræmte, fordi de jo ikke kendte mig.\nPoul lærte mig at holde på duerne med den ene hånd, så man både havde godt fat i hale, vinger og ben på en gang, så kunne man i fred betragte duen.\nMen tilbage til skolen.\nJeg var ikke glad for at få nye lærere, men det var naturligvis uundgåeligt, når en lærer rejste.\nOg hvad laver din far?\nFor mig medførte det en helt speciel oplevelse, når læreren hilste på klassen og gennemgik eleverne med sin lille bog. Han spurgte næsten altid eleven han talte med: ”Og hvad laver din far?”. Dette spørgsmål gav mig ubehag. For så måtte jeg jo igen, igen fortælle, så hele klassen kunne høre det, at jeg ingen far havde, fordi mine forældre var skilt – og på spørgsmålet om hvad min mor så lavede svarede jeg, at hun ”gør rent”.\nNaturligvis vænnede jeg mig til det igennem skoleårene, men jeg var aldrig glad for situationerne.\nJeg erindrer en anden speciel episode fra Skovvangskolen.\nBange for at blive hørt i timen\nVi havde en yngre lærer, Laursen, i noget som nok nærmest må kaldes ”geografi” – ”hjemstavnslære” hed faget, om Danmark. Han var en hidsig type og for op over de mindste ting.\nJeg frygtede at blive hørt i hans timer og led alverdens kvaler, når jeg kunne se hans øjne løbe ned over listen med vore navne for at finde den næste, som skulle til tavlen. Mit hjerte dunkede og jeg åndede først lettet op, når det viste sig, at det ikke var min tur.\nEn dag blev jeg imidlertid udpeget ganske få dage efter, at jeg havde været oppe, hvilket var usædvanligt. Det gik jo på omgang.\nEn af mine klassekammerater oplyste læreren om, at det ikke kunne være mig igen, da jeg jo var oppe sidste gang. Det blev taget meget ilde op af læreren, som så i stedet tog min kammerat, mens jeg slap.\nJeg har en anden oplevelse med samme lærer.\nEn dag, han var gårdvagt og styrede klassernes opmarch til timerne efter frikvarteret, pegede han mig ud og hævdede at jeg havde stået uroligt i rækken. Dette har garanteret ikke været sandt, men han tålte ikke modsigelse, så jeg måtte ”til væggen” som det hed og senere følges med ham op på lærerværelset. Jeg græd af skræk og en af de andre lærere, som kendte mig spurgte hvad der var galt. Jeg fik hikstet en forklaring frem og læreren tog fat i sin kollega og fik sagen dysset ned, så jeg slap for videre tiltale.\nSkolen, som var en flot og ny funkisbygning af røde mursten havde fine lokaler til de enkelte fag. Jeg husker, at vi havde et specielt lokale til husgerning med mange små komfurer og et fysiklokale med mange laboratoriepladser. Også et særligt tegnelokale havde vi, med borde hvis bordplade kunne stilles på skrå, og med et glasskab med udstoppede dyr og forskellige vaser og lignende, som man kunne tegne efter. Tegning var lige et fag for mig.\nJeg glædede mig til vi kom op i så høj en klasse, at vi skulle benytte disse faciliteter, men det skulle vise sig, at krigen gjorde, at jeg først sent opnåede dette.\nSkolen havde et ret stort bibliotek, hvorfra eleverne kunne låne bøger med hjem. Man kunne hver uge låne to skønlitterære bøger og lige så mange faglitterære bøger, som man havde lyst til.\nDet benyttede vi os af. Vi væltede os i bøger – man skal huske på, at der jo ikke var fjernsyn, pc’ere eller mobiltelefoner dengang, så underholdningen bestod af at lege eller høre radio, hvad vi naturligvis også gjorde, men at læse. Herligt. Og så tegnede jeg naturligvis.\nJeg var glad for de faglitterære bøger. De gav mulighed for at læse om opdagelsesrejserne, om Grønland, om motorer og maskiner, opfindelser og lignende. Jeg var umætteligt nysgerrig, og fandt efterhånden ud af, at noget af alt det, som jeg læste af egen fri vilje faktisk passede ind i skolefagene, efterhånden som vi steg i klasserne.\nSkolen havde også et specielt sløjdlokale med en hel stribe små høvlebænke. Ved siden af sløjdlokalet var der et lokale, som blev benyttet til skolebespisning. Og en gang imellem af skolelægen.\nSkolemad til børn fra ”trange kår”\nMan havde på skolen den ordning at elever fra ”trange kår” – og det var altid mig – kunne få skolemad. Denne kunne bestå af en madpakke eller af et måltid varm mad. Dette svingede over årene, jeg kender ikke grunden – og så fik vi altid en ”lille” mælk, det vil sige 1/5 sødmælk.\nVi, der fik skolemad – havde et specielt kort som bevis på vores ret til skolemaden, som vi altid skulle have med i skole og vise på forlangende.\nDet var et simpelt kartonkort og blev naturligvis hurtigt så slidt at det var ulæseligt og måske bukket så mange gange at det faldt fra hinanden. Og så blev man skældt ud!\nDerfor blev det en kunst at emballere det godt. Jeg fandt på at lægge det på et tykt stykke pap og pakke det ind i cellofan, som jeg herefter fugtede, så det strammede sig flot og blankt ud. Det så flot ud, man kunne tydeligt læse kortet, og indbragte mig ofte ros, hvad jeg selvfølgelig ikke var ked af.\nMaden, vi fik, kunne for eksempel som i en madpakke bestå af fire halve stykker rugbrød. Typisk et stykke med leverpostej (som vistnok var dryppet med noget levertran), et stykke med revet gulerod som var dryppet med citronsaft, et stykke med smøreost og måske et stykke med rulle- eller spegepølse. Hvis de fire stykker ikke var nok kunne man få ”ekstramadder”, som var tykke rugbrødsskiver lagt sammen med et tyndt lag marmelade imellem. En del af året fik vi tillige et æble.\nDen varme mad var for eksempel kartoffelmos med flæsketerninger – som der var forsvindende lidt af! – eller måske mælkebrød, som simpelthen var varm mælk over nogle solide rugbrødsterninger. Også havregryn med mælk fik vi.\nDet skete – men ret sjældent – at der blev luftalarm om dagen, mens vi var i skole. Så styrtede hele skolen ned i kælderen, som var et enormt rum under aulaen. Det var egentlig et cykelskur, men blev altså også benyttet som beskyttelsesrum.\nDet var altid kedeligt at være der. Der var intet at tage sig til, og som sædvanlig krævede lærerne absolut ro, selvom vi dog måtte tale sammen.\n… om at omgås sprængstoffer\nEllers påvirkede krigen ikke umiddelbart skolegangen. Vi fik ofte undervisning i at omgås sprængstoffer i form af sprængblyanter og granatsplinter og andet stads, som kunne risikere at blive kastet ned fra fjendtlige flyvere. Fosfor skulle vi passe meget på.\nOg så måtte man endelig ikke fortælle nogen noget. ”Tavshed, – Fjenden lytter”.\nBombeangreb på Universitetet\nEn dag (31.10.1944), hvor jeg ikke var i skole, fordi jeg var syg, hørte jeg i min seng – jeg var sengeliggende – et enormt brag, så hele huset rystede. Herefter tudede sirenerne til luftalarm.\nJeg var alene hjemme så først senere på dagen, da mor kom hjem, kunne hun fortælle, at det jeg havde hørt var et bombeangreb på Universitetet, som lå ikke så langt fra hvor vi boede. Gestapo havde hovedkvarter her. Universitetet var jævnet med jorden.\nJeg hørte af mine skolekammerater, at de havde set angrebet fra skolen, som jo lå højt og havde store vinduer. De havde set de engelske flyvere, sagde de.\nDet var nok en af de krigshandlinger, som var tættest på, selvom nogle af sabotagerne mod jernbanen også kunne høres ganske tydeligt hos os, som boede meget tæt på Risskov. Grenaabanen løb langs kysten bag skoven.\nRektor forsvandt …\nPå et tidspunkt under krigen forsvandt skolens rektor Blom Salomonsen simpelthen. Han var jøde, og tyskerne var derfor ude efter ham. Det fortaltes at han flygtede for næsen af dem, da de kom til skolen for at hente ham. Han kom senere til Sverige og vendte hjem til skolen igen, da krigen var slut.\nTyskerne ”tog” skolen\nKrigen spillede også ind på den måde, at tyskerne begyndte at ”tage” skolerne i Aarhus. De havde behov for dem til at huse deres medarbejdere og sidenhen egne flygtninge, som kom fra det krigshærgede Tyskland.\nEn dag kom turen til Skovvangskolen. Vi elever var ikke just misfornøjede, da vi hørte om det, men det viste sig at det ikke betød evigt skolefri.\nDa vi hørte om overtagelsen styrtede mange af os elever op på skolen og ”plyndrede” den. Vi fjernede simpelthen de løse ting, vi kunne få fingre i.\nJeg sigtede på tegnelokalet i håb om at kunne få fat i en pakke tegnepapir. Men andre havde været der før mig, så jeg mener at kunne huske, at Per og jeg tilsammen fik fat i en æske blyanter og nogle skolelinealer, som vi absolut ikke havde brug for.\nIngen standsede vores plyndring – forståeligt, for det som vi ikke fjernede overtog tyskerne, som i øvrigt beskadigede skolen ret kraftigt, mens den blev benyttet som herberge for flygtningene, som vi ofte så på Skovvangsvej, når de i geledder blev ført til spisning eller andet sådant.\n”nedlagt” af en yoyo\nDer falder mig en enkelt særpræget episode ind: En dag, da jeg om eftermiddagen skulle hjem efter skole, gik jeg tæt forbi en af græsplænerne, hvor der stod en dreng. Jeg var ikke opmærksom på hvad han var i færd med, men pludselig fik jeg et voldsomt slag i tindingen og faldt om på jorden med et hyl. Blodet sprøjtede, og den lærer, som havde gårdvagt, kom styrtende for at tage affære.\nDer var sket det, at drengen på plænen havde svinget sin yoyo i snoren så den med kraft havde ramt mig, idet jeg intetanende kom forbi\nJeg kom på lærerværelset – hvilket i sig selv var interessant, for der kom eleverne ikke sædvanligvis. Mit hoved blev vasket og jeg blev dysset til ro, og senere kom min mor og hentede mig. Hvad der skete med den stakkels elev med yoyoen ved jeg ikke, men som sædvanen var har han nok fået en ordentlig røffel.\nTilbage til tyskernes overtagelse af skolen.\nSkolegang igen, men på de underligste steder\nDet gav naturligvis lidt forvirring i de nærmest efterfølgende dage, men herefter begyndte skolegangen igen. Nu på de underligste steder, hvor man kunne putte en klasse ind.\nJeg har således gået i skole i et par kirker, i ”Bethania”, som er et missionshus i Ivar Hvitfeldtsgade, som jeg udmærket kendte, fordi jeg i sin tid have gået i søndagsskole her. I en temmelig lang periode gik jeg i skole i Markuskirken, som ligger i Langelandsgade og som gav mig en ganske lang skolevej, som let kunne føre forbi Langelandsgade Kaserne, hvor tyskerne naturligvis residerede, med vagtpost, sandsække og maskingevær. Vi kunne stå udenfor hegnene og se tyske soldater træne – de kravlede rundt på jorden og eksercerede med råbende befalingsmænd. Det var ikke behageligt, men naturligvis spændende at se.\nJeg husker også, at jeg en tid gik på taleinstituttet som lå ved ”Marienlund”. Det var i nogle gamle barakker.\nSkolebespisningen blev også sat igang igen – nu skulle man dog indfinde sig på Jul. A Jørgensens biscuitfabrik på Trøjborg, så det var noget besværligt at nå at komme frem og tilbage i spisefrikvarteret, men mad skulle vi jo have.\nMangel på skolematerialer … og lidt hurtigregning\nI denne periode måtte vi også klare os med materialer så godt vi kunne. Regnebøger havde vi en overgang ikke, men så skrev læreren stykkerne op på tavlen, så vi kunne skrive af og regne dem til næste dag.\nDet var ganske simple opgaver og jeg var faktisk ganske god til regning, så jeg skrev ikke stykker af, men regnede dem, mens læreren skrev dem og noterede blot resultaterne, så når læreren var færdig, var jeg også færdig.\nJeg husker ganske klart da krigen sluttede i 1945 og Danmark igen blev frit, og således altså også slap af med tyskerne.\nDerimod har jeg ingen erindring om, hvornår vi ikke længere skulle gå i skole forskellige steder, men kunne vende tilbage til Skovvangskolen.\nDen har sikkert haft behov for en gennemgribende istandsættelse efter at tyskerne havde forladt den, og herefter er vi elever så vendt tilbage. Kunne det være ved skoleårets start i 1945?\nOptagelsesprøve til mellemskolen\nJeg ved dog, at både Per – der jo gik i en klasse over mig – og jeg var til optagelsesprøve for at komme i mellemskolen.\n6. klasse, som Per gik i kaldtes også 1. f.m., hvilket betød første eksamensfri mellemskoleklasse.\nDen mellemskole vi ønskede at komme i var imidlertid absolut ikke eksamensfri, og den første eksamen var altså en optagelsesprøve. Jeg husker, at jeg ved denne prøve i faget historie blev hørt i Kong Hans og Ditmarskertogtet, som jeg havde ganske godt styr på. I geografi blev jeg hørt i vulkaner, hvilket kom ganske bag på mig, for det emne havde vi ikke haft i skolen. Men takket være min flittige læsning af ”alternativ” litteratur havde jeg dog læst en del om emnet selv, så jeg klarede det.\n… islandske byer?\nLigeledes erindrer jeg fra en eksamen – det var muligvis ikke ved optagelsesprøven, at jeg blev hørt i Island. På et blindkort skulle jeg udpege de islandske byer jeg kendte.\nJeg kendte faktisk nogle stykker og blandt andet en af de røde pletter hævdede jeg var Siglufjord. Det mente dog hverken min lærer eller censor var korrekt, så de forsøgte at få mig til at kalde den røde plet noget andet. Men jeg følte mig sikker i min sag og fastholdt, at det var Siglufjord.\nDa læreren efter endt eksamination kommenterede præstationen, gav han mig ret. Han og censor havde undersøgt den pågældende by og medgav mig, at det var korrekt som jeg sagde, og de roste mig for at jeg havde fastholdt min mening.\nSommetider kan det betale sig at være stædig.\nPer havde forsøgt allerede fra 5. klasse, men uden held. Man kunne gå videre til mellemskolen fra både 5. eller 6. klasse, og nu gik jeg jo så i 5. klasse og skulle også forsøge.\nOg det lykkedes faktisk for os begge, så da skoleåret begyndte i 1947 begyndte vi begge i mellemskolen hvilket betød, at vi skulle skifte skole til Finsensgades skole.\nDet betød ny skole, ny skolevej, nye lærere og ikke mindst nye kammerater.\nDet betød også, at Per og jeg kom i samme klasse. Og vi sad næsten ved siden af hinanden.\nFinsensgades Skole er en gammel skole og derfor bygget i en helt anden stil end den funkisskole, som vi havde vænnet os til.\nFinsensgades Skole lignede lidt en borg. Udvendig var der krummelurer på facaden, og indvendig var der ved trapperne tykke firkantede søjler og buer. Skolen var indvendig hvidmalet, men flere steder fik de røde mursten lov at kigge frem, og det gav skolen et meget hyggeligt præg. Der var også store, gamle træer i skolegården.\nKlasserne var små i forhold til vore vaner og så var der gode gammeldags skolepulte med fast bænk. Pulte for to mand, med skrå bordplade, der kunne vippes op, og et lille rum underneden.\nDet skulle man lige vænne sig til, men udstyret i klasseværelserne var stort set det samme. To store tavler og et forhøjet kateder.\nMorgensang med orgel\nMorgensangen fulgte med og den fandt sted i skolens nederste gang. Skolen var opdelt i en pige- og en drengeafdeling, men de lange lige gange gennem bygningens tre etager gjorde det muligt at gå fra den ene afdeling til den anden uden problemer, hvad man ofte havde brug for.\nMorgensangen, hvor pigerne stod i den ene ende af gangen, og drengene i den anden blev akkompagneret på orgel. Et finurligt instrument, som skulle pumpes ved håndkraft.\nHver morgen blev en af de nærmeststående elever pålagt at betjene håndpumpen – og den skulle passes i en bestemt rytme, ellers kom der kludder i orgelspillet.\nEn af de faste orgelspillere var vores lærer Skipper-Nielsen.\nUd over den store hovedbygning bestod skolen af en lille bygning af samme alder og i samme stil med et sanglokale – så kunne man synge uden at genere de øvrige klasser.\nVi havde sang fælles med en anden drengeklasse, så der var mange til at fylde lokalet, hvor vi sad på lange bænke uden rygstød, hvilket var ret trættende.\nSanglærer var hr. Jochumsen.\nBag sangbygningen var der en stor gymnastiksal, som også var i en gammel byggestil. Og herefter yderligere en moderne gymnastiksal og nogle kontorlokaler i en nyere tilbygning, hvor der også var skolelæge. Her fandt man også skolens sløjdlokale.\nBag skolens hovedbygning var der en stor villa til rektor Johannes Riber med en stor gammel have omkring.\nSkolegården var ikke særlig stor og den havde tidligere været delt midt igennem med et trådhegn, så drenge og piger var klart adskilt. En mere moderne holdning til kønnene havde dog heldigvis fjernet hegnet, før vi begyndte vor skolegang der.\nSkolen havde to meget særprægede og ganske hyggelige speciallokaler, et til fysik og et til zoologi.\nDe lå oppe under taget i drengeafdelingen – men blev naturligvis også benyttet af pigerne – og var indrettet med en amfiteaterlignende opstilling af bænke i en halvcirkelform og med hævede rækker, så alle kunne se katederet i midten.\nDet var besværligt at komme ind på bænkene og gav anledning til en del uro, hvis en – eller flere – skulle ”i gården” i løbet af timen.\nAt gå i gården var ikke særlig bekvemt. Der var faktisk i skolegården en meget gammel toiletbygning, som ærlig talt var ret uhumsk. Ved siden af denne var der et tag med åbne vægge, som kunne benyttes af eleverne som læskur i tilfælde af regn eller sne. Der var ikke plads til alle skolens elever på en gang, så mange måtte stå under skolens tagudhæng op ad skolens mure i dårligt vej. Var det rigtig dårligt og koldt fik vi lov at blive inde i bygningen, navnlig hvis det var meget koldt.\nMange nye fag i mellemskolen\nMellemskolen betød mange helt nye fag for mig: Verdenshistorie, geografi, matematik, som var delt op i aritmetik og i geometri, zoologi og botanik, fysik og kemi, engelsk og tysk, for nu at nævne hvad jeg umiddelbart husker.\nMens jeg i underskolen have været suverænt bedst i klassen og typisk lå som nummer 1, hvilket fremgår af min karakterbog, så var niveauet nu rykket op, så jeg måtte stramme mig an, hvilket næppe var nogen skam.\nJeg klarede mig godt og det samme gjorde Per, men jeg nåede aldrig tilbage til 1.pladsen i klassen.\nEksamensskole … året rundt\nOg jeg skal love for, at det var en eksamensmellemskole vi var optaget i. Vi gik til eksamener og terminsprøver i det uendelige. Altid var der en forestående prøve, så jeg synes egentlig, vi blev kørt ret hårdt med lektier og fag. Der var meget at læse og skrive.\nSkrivning … med og uden blækklatter\nSkrivning var en vederstyggelighed. Vores skrivelærer, Mikkelsen, var en ualmindelig streng og kedelig mand, som krævede meget perfekte resultater. Hver uge skulle vi aflevere en side ”skønskrift”, som skulle laves med blæk. Man skrev med de kendte engelske ”stålpenne” som sad i et penneskaft og så dyppede man i et blækhus.\nDet var desværre let at tabe en dråbe blæk i sit hefte og således sidde med en blækklat, som absolut ikke blev tolereret, så man kunne med det samme begynde at skrive det hele om. (At bruge fyldepen var ikke tilladt, og kuglepennen var endnu ikke kendt i Danmark).\nDet var karakteren for den afleverede side, som afgjorde, hvor mange sider man skulle skrive til næste gang. Et mg eller derover betød at man kunne slippe med én side. Mg minus betød to sider, mens g kryds betød tre sider.\nJeg opnåede som regel et mg minus og måtte altså hver uge aflevere to sider. Da afleveringen skete om mandagen, har jeg siddet adskillige søndage og svedt og bandet over skrivning.\nTænk at være næsten færdig med to sider og så tabe en blækklat, eller penneskaftet, så det ruller hen over siderne og sætter pletter … det var næsten ubærligt.\nOgså i regning skulle vi aflevere pænt skrevne opgaver, blækregning, kaldte vi det. Her betød det noget både, om opgaverne var løst korrekt, om de var stillet overskueligt og forståeligt op samt om det hele var skrevet pænt og uden pletter og klatter.\nEt resultat skulle understreges med to tætte streger, som skulle trækkes efter en lineal.\nDet var lidt af en kunst at trække blækstreger efter linealen, men man lærte sig det jo, når man havde lavet mange fejl og skrevet adskillige opgaver om.\nTysk var ikke netop mit yndlingsfag, husker jeg, blandt andet fordi jeg aldrig fik fat i grammatikken, som jo på tysk gør det hele vanskeligt. Vi terpede efter den berømte ”Kapers Tyske Grammatik”, og det var terperi at lære alle remserne og ikke mindst undtagelserne udenad.\nVores tysklærer hed Tage Hansen, som jeg havde det meget fint med, fordi han tilfældigvis også var klassens tegnelærer, og tegning var naturligvis mit bedste fag.\nTage Hansen kunne virkelig tegne – jeg har set bøger, han har illustreret, og han tegnede hyppigt for os på tavlen. Han var en god fortæller og spandt gerne en ende over et helt tilfældigt tema, så en time kunne flyve af sted. Da han opdagede mit tegnetalent, blev jeg en af hans foretrukne elever – i hvert fald i tegnetimerne – men det smittede jo af også på holdningen i øvrigt.\nTop og Tip\nTage Hansen, som vi kaldte ”Tjansen” – indså det forvirrende i at have hele to Topholmere i samme klasse, så han gav os omgående ny navne, som fulgte os i resten af vore skoletid. Per hed ”Top” mens jeg, som hedder Ib, naturligvis kom til at hedde ”Tip”.\nDet var ret hyggeligt på en måde, og til navnet Top knytter sig, at det hed jeg faktisk i underskolen. Jeg ved at min far blev kaldt Top og ligeledes hed min mor det på sin arbejdsplads. Da jeg senere kom ud i erhvervslivet fik jeg igen navnet Top, så det var et navn vi i familien havde glæde af.\nVi fik som nævnt nye kammerater. De fleste har jeg glemt, for jeg har ikke haft mulighed for at se dem, blandt andet fordi jeg flyttede til København.\nJeg husker dog at Bent Døssing Hansen fulgte med fra underskolen, så vi fulgtes stadig ad til og fra skole.\nEn anden kammerat var Preben Kjeldsen, som boede på Nordre Ringgade. Han kunne ikke forlige sig med at gå i skole. Hans far, der var billedskærer, hvad jeg fandt meget imponerende, var en meget streng mand, der var efter Preben, når det gik dårligt i skolen og når han skulkede, hvad han desværre gjorde med mellemrum. Han forsøgte sig også med falske sedler, hvilket blev opdaget. Så fik han bank af faderen.\nEn dag udeblev han helt. Han var simpelthen løbet hjemmefra.\nJeg husker, at han kom til søs, og jeg mener at vi hørte, at han simpelthen druknende i Østersøen, idet han blev skyllet overbord i en kraftig storm.\nKaj Winter boede i Riisvangen og havde sit eget værelse!, og hans mor hæklede de meget eftertragtede, men absolut forbudte, Royal Air Force-huer, som vi alle gerne ville have, selvom vi ikke måtte vise os med dem. Huerne var simpelthen Royal Air Forces runde logo. En rød cirkel i midten omgivet af en hvid cirkel og herefter en blå cirkel. Mærket sad på de engelske flyvemaskiner – Spitfirerne – som vi alle kendte og beundrede.\nKaj Winter udvandrede siden til Australien, hvor han vistnok byggede en stor anerkendt møbelforrening op, baseret på ”Danish design”.\nLeif Barnow og hans familie udvandrede til New Zealand, hvilket blev meget populært i nogle år.\nEn af min allerbedste klassekammerater var Otto Andreasen, der var brandrødhåret. Han boede i Skovvangsvejs forlængelse, Norges Alle, og hans far var murer. Det blev Otto også hvorefter han læste videre og endte som ingeniør og vistnok slog sig ned i Aalborg.\nOtto var ikke blot klassekammerat. Han var også spejderkammerat, så ham så både Per og jeg meget til\nKuglepenne forbudt på skolen\nOgså Peter Leschly var en god klassekammerat med eget værelse. Hans far rejste en del, og det var ham, som forsynede Peter med kuglepenne, som var noget helt nyt for os. De blev naturligvis forbudt i skolen.\nGenbo til en bagerforretning\nSkolen havde den – set med elevøjne – ekstra fordel, at den lå lige overfor en bagerforretning.\nDet var strengt forbudt at gå til bageren, og gårdvagterne passede omhyggeligt på, at ingen trods forbuddet alligevel smuttede over på hjørnet for at købe kager.\nMen når vi skulle spille fodbold foregik dette på de fodboldbaner, som hørte til min gamle skole, Skovvangskolen.\nNemmeste vej til disse fodboldbaner gik lige forbi bageren, og det var ganske hyppigt, at vi undervejs forsynede os. I det hele taget tror jeg, at bageren havde en ganske god afsætning til skolens elever.\nTypisk købte vi drenge en hel stang wienerbrød. Den var ofte ganske friskbagt og blød, men den kunne lige ligge på en strakt arm, så man kunne bide af den fra en ende af.\nHavde vi ingen penge kunne studenterbrød også bruges.\nIkke velset med budplads eller avisrute\nDet var ikke velset, at man som elev i mellemskolen havde en budplads, hvad større drenge ellers hyppigt havde, dengang, hvor mange af de småhandlende bragte varer hjem til folk.\nKontakt til tegnegrej\nFlere i klassen omgik denne regel. Jeg husker, at Ole Kühnel havde plads hos Hindsgaul ved Rådhuset. Dette interesserede mig i særdeleshed, for Hindsgaul var en forretning som solgte dekorationsmaterialer og derfor også forhandlede ”Allak”, som var herlige dekorationsfarver (som oven i købet duftede dejligt) og ligeledes solgte dekorationskarton, som fandtes i alle regnbuens farver. Også pensler og alle andre nødvendige redskaber, som man behøvede til dekorationsformål, solgtes her.\nDet var jo ting, som jeg var meget interesseret i, og Ole gav mig med mellemrum nogle udrangerede ting, så jeg var ret velforsynet med specielt Allak og papknive samt gode pensler.\nMen på den tid lavede jeg også ret meget tegnearbejde for folk. Og tjente nu og da en skilling ved det.\nOgså Per og jeg syndede imod reglerne om ikke at have budplads. Vi blev avisdrenge og det var jo dengang et syv-dages job, så vi holdt gerne lav profil og sørgede for at blive usynlige hvis en lærer fra skolen tilfældigvis skulle dukke op på vores avisrute.\nKonfirmationsforberedelser – gå til præst\nI mellemskolen skulle vi konfirmeres. Det skete fra 3. mellem og betød, at vi skulle ”gå til præst”, som det hed. Det var naturligvis religionstimerne, som blev brugt til dette.\nPræstegangen foregik i et særligt lokale ved den nærved liggende kirke, Sct. Johannes Kirken.\nDet var dødkedeligt, ligesom religionsundervisningen også var. Præsten – pastor Poulsen – var meget selvhøjtidelig og salvelsesfuld, og tog både sig selv og religionen dybt alvorlig, hvad vi elever absolut ikke gjorde,\nJeg husker, at en af eleverne en dag uden at tænke nærmere over det sagde. ”Men vi har så sørens mange lektier for” – han havde sikkert ikke forberedt sig til kirkegangen.\nPræsten for op og gjorde et stort nummer ud af at man ikke måtte bande, og slet ikke i kirken.\nDrengen var forvirret, indtil Poulsen redegjorde for, at sige ”søren” var at bande.\nDet morede vi andre os naturligvis over, men så blev vi da samtidig så kloge.\nLejrskole ved Fuglsø på Djursland\nI 3. mellem var vi på lejrskole. Det foregik på ”Fuglsø” på Djursland i et stort vandrerhjem, hvor vi boede i nogle barakker med sovesale.\nVi skulle have cykler med på Lejrskolen, og hverken Per eller jeg havde på det tidspunkt cykler, så vi lånte mors (hun tog vistnok bussen på arbejde i Langelandsgade imens) og så lånte vi en cykel af vores tante Jenny, som var gift med onkel Aage.\nVi sejlede til Skødshoved og cyklede herfra til Fuglsø. Det var en herlig uge hvor vi blev undervist på en anden måde, blandt andet fordi der på lejrskolen, som et led i deres uddannelse, også var et hold studerende fra lærerseminariet, som lå tæt på Finsensgades Skole. Det var jo unge, friske mennesker som ikke tog det hele helt så højtideligt, som vore sædvanlige lærere.\nJeg husker at vi blandt andet undersøgte fyrretræerne ganske nøje og hver aften skrev en rapport over dagens tildragelser, som vi samlede i et hefte.\nDet var ikke bare tilladt, men ønskeligt, at man illustrerede sine rapporter, og det var jo lige noget for mig, så jeg tegnede flotte tegninger af landskaber og fyrretræer og fyrrenåle og -kogler. Mine tegninger vakte opsigt, så det høstede jeg megen ros og anerkendelse for.\nOg i det hele taget gik jeg op i at tegne.\nNår der var skolekomedie, hvad der var hvert år, deltog jeg – ikke som skuespiller – men som teatermaler, idet jeg var med til at lave dekorationer og malede masser af kulisser i gymnastiksalen, hvor teatret fandt sted.\nMens jeg gik i 2. mellem deltog jeg i en prisopgave om at tegne. Jeg husker, at jeg tegnede en plakat for tobaksforretningen ”Million” i Vestergade. Og jeg vandt faktisk en præmie for det. Til min store overraskelse, for det var helt tilfældigt, at jeg var med ved en fest i skolens gymnastiksal en aften, hvor jeg pludselig blev kaldt op på scenen for at modtage min præmie.\nPræmien var en bog: ”Erik Menveds Barndom”, skrevet af ingen ringere end Ingemann.\nBogpræmie – der endnu ikke er læst\nBogen har jeg endnu, men jeg har aldrig læst den. Forrest i bogen er der en etiket med teksten: Finsensgades Skole, Prisopgaver 1948, Præmie for opgaven plakat, Ib Topholm, 2. ma.\nIngen andre var overrasket over at jeg fik en præmie. Det var almindelig kendt, at jeg var god til at tegne, så, selvfølgelig.\nGavepakker fra Amerika\nLige efter krigen modtog vi i Danmark med mellemrum nogle gavepakker fra Amerika. Det var amerikanske skolebørn, som sendte forskellige ting til deres kammerater i Europa i forståelse for at vi ikke selv havde så mange ting at vælge imellem.\nEngang fik vi i klassen en sådan pakke, som blandt andet indeholdt en flot æske faveblyanter med det udtrykkelige ønske fra giveren, at de skulle gives til en som kunne tegne.\nNormalt trak vi lod om indholdet af pakkerne, men her mente vores lærer at vi burde respektere afsenderen ønske. Alle mente derfor at jeg burde have den, men i klassen sad også Bendt Døssing Hansen, han kunne også tegne, så nu skulle vi trække lod, og det blev Bendt, som vandt lodtrækningen.\nDet var typisk Bendt og mig, som tegnede på tavlerne til jul. Det var en gammel tradition på skolen, at i december måned forsynede man tavlen med store juletegninger – typisk noget med nisser – som fik lov at stå i hele måneden fornyet med det klassiske ”Ikke slettes”.\nJeg blev af Tjansen opfordret til i tegnetimen at tegne nogle hænder til en udstilling. Han fik hænderne, som var tegnet efter mine egne hænder – venstre hånd – mens jeg jo tegnede med højre. Jeg så dem aldrig igen.\nGymnasiet udenfor rækkevidde\nFra 3, mellem var det almindeligt at nogle forlod skolen for at gå i gymnasiet og blive student.\nDette var ikke aktuelt for Per og mig. Vi var klar over, at mors økonomi simpelthen ikke kunne klare dette, så spørgsmålet blev ikke diskuteret. Per og jeg forstod fuldstændig situationen.\nPersonligt er jeg ikke i tvivl om, at vi begge kunne have klaret også gymnasiet.\nEn dag i 3. mellem oplevede jeg pludselig at blive næsten verdensberømt i klassen og parallelklasserne.\nKonkurrence om dekoration af butiksvindue\nDet skyldtes, at der dukkede en annonce op i dagbladene i forbindelse med at en af byens store beklædningsforretninger (Engelsk Beklædnings Magasin, EBM) havde udskrevet en konkurrence om hvem, der kunne lave det udstillingsvindue, som publikum syntes bedst om.\n“6 raske drenge”, avisannoncen som gav Ib blod på tanden til melde sig til konkurrencen.\nDet var selvfølgelig lige en konkurrence efter mit hoved, så jeg sendte materiale ind for at blive udtaget til at deltage. Der var seks vinduer til rådighed, og jeg fik fornøjelsen at blive udvalgt til at deltage i konkurrencen og skulle således dekorere det ene vindue. Det hele foregik i efterårsferien. (På den tid drømte jeg om at blive vinduesdekoratør)\nI den nævnte annonce blev offentligheden introduceret til konkurrencen og der blev vist portrætter af de seks drenge, som deltog. Ingen piger blev udvalgt. (Forretningen handlede vistnok udelukkende med herre- og drengetøj)\nIb’s deltagelse i EMB’s dekoratør-konkurrence. En begivenhed som blev gengivet i avisen. Privatfoto.\nDet var selvfølgelig en sjov oplevelse sådan at blive ”berømt” og det førte for mit vedkommen ydermere til at jeg fik et par fanbreve. Et fra en pige i Brabrand og et fra en anden pige i Karlebo på Sjælland. (Pigerne syntes at jeg var pæn!)\nJeg fik herlige breve fra begge piger og svarede pænt, og oplevede da at tale med dem begge. Pigen fra Brabrand, som hed Ida, så jeg faktisk i ret lang tid efterfølgende og besøgte hende i hendes hjem i Hans Broges Bakker i Brabrand.\nJeg vandt ikke konkurrencen om vinduet, jeg blev vistnok nummer 2, men en af præmierne, som jeg fik, var simpelthen nyt tøj, hvad jeg jo faktisk altid trængte til og hvilket aflastede mors økonomi. Men helt uventet modtog jeg den 3. februar 1956 et brev fra EBM, fra chefdekoratøren, som med henvisning til “dit udmærkede arbejde for fem år siden”, tilbød mig en plads som dekoratørlærling og medhjælper.\nStolt var jeg, men måtte naturligvis takke nej, idet jeg på dette tidspunkt var i lære som reklameelev på Reklamebureau Lyre A/S på Clemensbro.\nTilbage til lærerne …\nJeg har nævnt et par af lærerne. Jeg kan huske lidt flere: Bubbi, hvis rigtige navn var Edwin Nørgaard, havde vi til regning, matematik og geometri. Han var en anerkendt edderkoppeekspert. Det så vi, blandt andet på lejrskolen, hvor han kunne påvise hvor vi kunne finde en bestemt type edderkop. Han viste deres bo og deres forskellige måder at lave spind på, og han kunne bestemme et hvilket som helst kræ vi kom slæbende med. Han var streng, men retfærdig. Aritmetikken var jeg ikke specielt god til, hvorimod jeg havde godt tag i geometri – måske fordi det var noget med at tegne og vurdere flader. Jeg kom med mellemrum med utraditionelle løsninger på opgaverne.\nSkipper-Nielsen havde vi til Fysik, kemi og zoologi og botanik. Han var en ældre herre. Tynd og ranglet. Gik altid i habit og med knækflip og butterfly og krævede absolut ro i timen. Han var ret kedelig at høre på, men utroligt vidende. Til botaniktimerne samlede vi ofte bunker af planter i Riisskov – det store nummer var at komme med et bundt brændenælder.\nDet gamle og det nye testamente blev for kedeligt\nHan mistede grebet om os efterhånden som vi steg i klasserne. Han var også vores religionslærer, men da vi jo havde gennemgået både det gamle og det nye testamente flere gange i løbet af skoletiden mistede vi totalt interessen for dette fag, som samtidig indeholdt det, at lære mange af salmerne udenad. Og vi blev overhørt i dem. Jeg kan mange af salmeversene den dag i dag.\nJochumsen var vores historielærer. Jeg kunne godt lide faget, men ikke ham. Han kunne være lunefuld.\nDa vi kom op i de større klasser – specielt i realklassen, mistede han helt interessen for at undervise os – eller også havde han en depression. Han kom typisk ind i klassen, forlangte ro, tegnede et kryds på tavlen og sagde, at nu kunne vi sidde stille og kigge på krydset til timen var forbi, for vi var nogle uvorne børn. Det blev han naturligvis ikke populær på.\nHans Petersen var vores klasselærer. Han underviste os i dansk og i gymnastik. Jeg kunne godt lide dansk, vi kom i forbindelse med mange interessante tekster og fik en bred indføring i litteraturen. Han var en god fortæller, og kunne sommetider fordybe sig – og os – i et emne og fortælle op ad stolper og ned ad vægge, hvad vi naturligvis havde det helt fint med. Så gik jo da den time.\nPige- og drengeklasserne ved siden af hinanden\nJeg har tidligere omtalt, at skolen var strengt opdelt i en drenge- og en pigeafdeling.\nEfter at vi var konfirmerede begyndte vi at interessere os noget mere for pigerne og da vi kom i Realklasserne oplevede vi, at selv skolen forstod at adskillelsen mellem de to køn var uholdbar på det alderstrin.\nNu blev alle fire realklasser placeret lige ved siden af hinanden oppe unde taget – oven i købet i skolens pigeafdeling, så efter hvert frikvarter gik vi op ad trapperne mellem alle pigerne.\nDet er klart at placeringen af klasserne så tæt førte til yderlige fraternisering og skolekæresteriet begyndte.\nSkolen sluttede med at vi gennemførte den sidste afsluttende eksamen, realeksamen og med et flot eksamensbevis og et vidnesbyrd var vi parate til at gå løs på det virkelige liv, alle glade over at skolens ”slaveri” endelig var overstået. For mit vedkommende drejede det sig om 10 års uafbrudt skolegang, for Per og enkelte andre om 11 år.\nVi var alle særdeles skoletrætte – også af eksamensracet.\nFør jeg afslutter dette afsnit om skolerne bør jeg nok lige omtale skolernes ”straffesystem”, som benyttedes i både Skovvangsskolen og Finsensgades Skole.\nDet var ganske almindeligt at man, hvis man i skolegården ikke opførte sig reglementeret, blev sendt til ”væggen”, hvor man så måtte stå resten af frikvarteret og til en vis grad til spot og spe for alle kammeraterne, når de gik op til næste time.\n… en syngende lussing\nSå tog gårdvagten fat i alle synderne – der kunne godt være både tre og fire. De blev udspurgt om deres forseelser, og var de i tvivl, fik de omgående læst og påskrevet.\nHerefter bedømte læreren selv forseelsens værdi og gav en passende straf, der oftest var en syngende lussing. I heldigste tilfælde kunne man slippe med en advarsel.\n… sveder eller eftersidning\nDen almindelige straffeskala så i øvrigt således ud: Eftersidning var nok det mildeste, men absolut også det kedeligste. Man fik simpelthen tildelt en ekstra time samme eller følgende dag, efter skoletid, hvor man måtte sidde og kukkelure sammen med alle de andre, som var blevet idømt eftersidning – en ”sveder”, kaldte vi det, fordi man sad og svedte. Det blev senere indført, at man måtte sidde og lave sine lektier – så var timen da ikke helt spildt.\nNæste trin var den nævnte syngende lussing, og nogle lærere slog virkelig en proper næve. Ofte havde man en meget rød og varm kind resten af dagen. Tjansen var specielt berygtet for sine lussinger, som han også kunne finde på at uddele i klassen, hvis det var nødvendigt.\nDen strengeste straf var nok spanskrøret. En relativt solid bambuskæp, som man opbevarede på lærerværelset. At den blev hentet havde i sig selv en afskrækkende virkning. Den stakkels elev, som var idømt spanskrør måtte bukke sig forover og modtage mindst ét rap i bagdelen – ofte kunne straffen være hele tre slag.\nSkulle der yderligere effekt i straffen med spanskrøret kunne eleven blive tilsagt til møde på rektors kontor, hvor han så eksekverede straffen.\nDet kunne dog også hænde, at han påtalte forseelsen og at han helt undlod at straffe, hvis han mente, at en påtale var tilstrækkeligt.\n… at slå børn, det gjorde man\nDengang måtte man slå børn – og man gjorde det.\nJeg tror at alle mine kammerater såvel som Per og jeg selv med mellemrum risikerede at få en lussing hjemme. Mor truede os med bank, hvis vi ikke lystrede.\nUd af skolen og så i lære\nMen nu skulle vi altså ud af skolen – og jeg tror at vi alle mente at de 10-11 år vi nu havde brugt af vort liv i skolen måtte være tilstrækkeligt.\nLidet anede jeg, at det faktisk kun var begyndelsen, og at der skulle komme andre skoler efter denne.\nBåde Per og jeg havde sikret os lærepladser, hvilket ikke var let i de år, så vi havde mægtigt mod på livet og friheden.\nFortællingen stammer fra “Familiekrøniken” skrevet af Ib Topholm 2010-2013, og er til dette formål redigeret med let hånd af Jørn Sørensen.\nLæs om Ib Topholms tid som avisbud i Aarhus på næste side.\n2. Verdenskrig, 31. oktober 1944 – Luftangrebet på Universitetet, Århus Stiftstidende, Avisbud, Direktør, Duelighedstegn, EBM, Finsensgades Skole, Første skoledag, Gule Spejdere, Jamborette, Lyre A/S, Mellemskole, Skoleminder, Skovvangskolen, Skovvangsvej, Spejder, Spejderlejr, Tegning\nKaren Agnete LybekFritekst


Fødsel: Niels Jensen Kok født ca. 1801 i Kolind sogn (Colind) Randers amt\nForfatter Emne: Fødsel: Niels Jensen Kok født ca. 1801 i Kolind sogn (Colind) Randers amt (Læst 410 gange)\n« Dato: 02 Dec 2019 - 16:31 »\nEr der nogen, der kan hjælpe mig? Eller er der f.eks. nogen, der allerede har fundet min tipoldefar, hvis de evt. også er i slægt med ham?\nJeg har ledt og søgt i meget lang tid uden held. Alle steder står der, at han er født i Kolind (Colind sogn), Randers amt, cirka 1801. Hans navn er Niels Jensen Kok.\nJeg har fundet ham senere hen, hvor han bliver gift med min tipoldefar (6.dec. i Ebdrup sogn i 1828) med gårdmandsenke Ane Pedersdatter og de får sammen min oldefar Jens Nielsen Kok den 29.8.1837. Men jeg kan slet ikke finde ham i f.t. hans fødsel og konfirmation m.v. Det synes jeg er ret mærkeligt. Og jeg kan jo dermed ikke komme videre med at finde hans forældre og dermed mine tiptipoldeforældre.\nSv: Fødsel: Niels Jensen Kok født ca. 1801 i Kolind sogn (Colind) Randers amt\n« Svar #1 Dato: 02 Dec 2019 - 16:50 »\nI ht. FT-1845 er han født i Kolind Sogn i 1801:\nRanders, Djurs Sønder, Ebdrup, Ebdrup By, en Gaard, 12, FT-1845, B5643\nNiels Jensen Kok 44 Gift Gaardmand Colind S. Rand. Amt\nAne Pedersdatter 53 Gift hans Kone her i Byen\nAnders Nielsen 16 Ugift deres Børn her i Byen\nJens Nielsen 7 Ugift deres Børn her i Byen\nJensine Jensen 11 Ugift deres Pleiebarn Koed S. Rand. Amt\nLars Olesen 25 Ugift deres Tjenestefolk her i Byen\nDorthe Marie Andersdatter 20 Ugift deres Tjenestefolk her i Byen\nKonfirmationsoptegnelsen fra 1816:\nHan skulle være født 02.01.1802. Her er dåbsoptegnelsen midt på højre side:\nJens Boesen / Jens Boisen\nAnne Rasmusdatter / Ane Rasmusdatter\n« Svar #2 Dato: 02 Dec 2019 - 16:54 »\nFS. har dette bud:\n05 Jan 1802\n« Svar #3 Dato: 02 Dec 2019 - 19:09 »\nCitat fra: Kristian Skak-Nielsen efter 02 Dec 2019 - 16:50\nTak for svaret. Jeg har også godt nok haft kig på Jens Boesen og Ane Rasmusdatter som forældre flere gange.\nMen der er bare det problem i det, at hverken hans far eller mor dermed hedder Kok. Så hvor mon det kommer fra. Desuden står der skrevet i Kirkebogen i Ebdrup, da Niels Jensen Kok bliver viet den 6. december 1828, at han på det tidspunkt er 27 år gammel, og jo så må være født i 1801.Så derfor har jeg tænkt, at det nok ikke var den Niels, da han jo er født i 1802 - den 5. januar.\nMen det, der kunne tale for at det er ham, er at min oldefar Jens Nielsen Kok på en eller anden måde har haft noget med denne Jens Boesen at gøre, da han er vidne sammen med Hans Pip fra Kolind til hans bryllup, så dermed kunne der jo være noget om det. Men jeg synes, det er lidt forvirrende, hvis man i kirkebogen har skrevet hans alder forkert.\nNå, men jeg må jo så forsøge at finde ud af, om der i Jens Boesens familie eller hans kones familie er nogen, der hedder Kok. For så kan det jo godt være dem, der er hans forældre.\n« Svar #4 Dato: 02 Dec 2019 - 20:23 »\nAldersfejl i kirkebøgerne på indtil flere år er ikke ualmindelige. Der er også det forhold, at nogen gange taler man om, hvor mange år, man har levet indtil nu, andre gange hvilket år man er i gang med - så han er i sit 27. år da han bliver gift. Navnet Kok kan han have fået efter dåben - f.eks. i forbindelse med et arbejde, han har haft, eller i soldatertiden.\n« Svar #5 Dato: 03 Dec 2019 - 11:08 »\nJens Boesen og Ane Rasmusdatter får flere børn i Kolind. Måske optræder\nder en Ko(c)k som fadder ?\n« Svar #6 Dato: 03 Dec 2019 - 11:46 »\nPrøv at følge ham i lægdsrullen både bagud og fremad, tror det er ham her:\nRanders 1810 G Hovedrulle\nLægd 32 Colind\nFar: Jens Sørensen Boesen\nSøn: Gl. nr. 31. Nyt nr. 25. Niels. fødested: Colind, alder: 7 opholdssted: hjemme\nDet er også muligt at se evt. brødre i lægdsrullen.\nDa jeg ikke er god til at forklare om lægdsrullen håber jeg du kan få hjælp af andre til at forstå den.\nMen Colind/Kolind er lægd 32 i Randers amt og Ebdrup er Lægd 20 samme sted. Start med hovedrullerne og gå så fremad eller bagud i dem. Dem du skal bruge i dette tilfælde ses ude i højre side hvor jeg fandt Jens Sørensen Boesen.\nLægdsruller kan du se her: https://arkivalielister.dis-danmark.dk/ao_lgd_vis_navne.php?navn=M\nOg lægds nr. kan du finder her: https://arkivalielister.dis-danmark.dk/ao_lgd_nr_vis_form.php?navn=ebdrup&type=h\nVenlig hilsen og god jagt\n« Svar #7 Dato: 03 Dec 2019 - 12:07 »\nMåske denne familie:\nRanders, Djurs Sønder, Kolind, Kolind Bye, , 3, FT-1801, B5111\nJens Sørensen 28 Gift Husbonde Bonde og Gaardbeboer\nAne Rasmusdatter 22 Gift Hans Kone\nNiels Rasmusen 63 Enke(mand) Husbondens Stiffader Opholds Mand\nAne Lispet Christensdatter 15 Ugift Tienestepige\nBemærk at de får en Else Marie 8.dec. 1800 - hun er ikke med i FT 1801, så hun er sikkert død tidligt.\nDe får nemlig en "ny" Else Marie 9.mar. 1804.\n« Svar #8 Dato: 03 Dec 2019 - 23:22 »\nSom Hanne skriver er det en god idé at følge din ane i lægdsrullen.\nTilgang 1802_32_45 – Kolind sogn - fader Jens Sørensen Boesen\nTilgang 1830_20_66 (Ebdrup) - venstre side sidste person på listen - kom fra 32_5 (Kolind)\nJens Sørensen Boesen døde 10.5.1831 Kolind\nSkifteprotokol, Sønder Djurs Herred\nSkiftet starter øverst venstre side.\nHan var gift to gange - sidste gang med Kirsten Pedersdatter\nHer er der lidt flere børn at checke, som HP skriver.\n« Senest redigeret: 03 Dec 2019 - 23:24 af Britta Hansen »


DN 30 SDD | Du Nord\nved de slanke profiler samt slanke karmprofiler i top og bund, som giver et meget stilfuldt udseende.\nHertil kommer, at de er lette at installere, uden omfattende justerings-foranstaltninger.\nDen forbedrede beskyttelse mod støj, snavs og effekter af vejret er et centralt


Deerhunter - Liam skjorte til outdoor og friluftslivet\nHjem / Jagtskjorte / Deerhunter – Liam skjorte\nVarenummer (SKU): 37524524236986 Kategori: Jagtskjorte Tag: Deerhunter\nDeerhunter Liam skjorten er fremstillet i et traditionelt look af 100% bomuld. Den klassiske pasform sikrer god bevægelsesfrihed, mens den afrundede brystlomme med knaplukning giver skjorten et praktisk look. Metervare 100% Bomuld, 0.00 g/mÂ² … læs mere her\nDeerhunter – Liam skjorte Varefakta\nNavn: Deerhunter – Liam skjorte\nMange leder efter den billigste Deerhunter – Liam skjorte på nettet, og de ender oftest ud med at finde tilbud her: gå til shop\nKøb Deerhunter – Liam skjorte for kun kr. 499.00 allerede i dag, så sendes den direkte hjem til dig.\nDeerhunter – Liam skjorte fra Deerhunter\nDeerhunter – Liam skjorte er ret populær blandt alle vores varer i onlineshoppen i den eftertragtede varegruppe Jagtskjorte. Du får også hele lovpligtige 14 dages returret til at sikre dig mod fortrydelse af købet af din vare. Det overrasker ikke nogen, at der er mange der køber Deerhunter – Liam skjorte i webshoppen Hunterspoint, som er den foretrukne shop blandt online shoppere. I det store udvalg af varer går mange på jagt efter deres mål, som jo fx kan være denne vare. Købes der ind i online webshops kan priserne være lavere- og det lader sig gøre, når man ikke skal betale til showroom og butikker på dyre adresser.\nDeerhunter – Liam skjorte kun kr. 499.00\nKøber du produkter i forskellige webshops, er betingelserne lidt gunstigere, så du på nogle områder er bedre stillet, end hvis du handler I fysiske butikker. Alle danske webshops skal jævnfør loven give 14 dages returret. efter dit online køb, en del shops efterhånden giver endnu mere end standard returretten og giver meget længere returtid. En stor fordel for dig som forbruger er, at webshops har deres priser online, og det er let at gennemskue, hvilken pris og betingelser der er bedst, i de mange webshops der er på det danske marked. Og du kan endda gøre det super hurtigt, det er bare lige at finde de shop, der sælger din vare. Den helt stort fordel ved købe produkterne online er at slippe for, at skulle indrette sig efter, hvornår butikkerne synes, de skal holde åbent. Når du har købt dine varer, sendes de til din adresse, medmindre du vælger at få dem sendt til din arbejdsadresse, så du kan vælge det, det er lettes for dig. De tider med at stå i kø er længe forbi – i dag handler vi online og så gå bare direkte til kassen, når du har fundet dine varer, og betal med det samme, så undgår du skrigende unger, der plager deres forældre om slik og søde sager.\n39 reviews for Deerhunter - Liam skjorte\nVær den første til at anmelde “Deerhunter – Liam skjorte” Annuller svar


Farver i haven året rundt af Nellie Neal (Bog, Hardback)\n> Bøger>Farver i haven året rundt\nFarver i haven året rundt (Bog, Hardback)\nAf: Nellie Neal\nOriginaltitel: The nonstop color garden\nHavens højtid er midtsommeren, hvor langt de fleste planter i haven står i fuldt flor. Men med en smule planlægning og timing kan man sagtens skabe farveeksplosioner og liv i haven hele året rundt.\nFarver i haven året rundt er en havebog, der giver læseren den fornødne viden til at skabe et havedesign, der giver kulør og sanseindtryk også i årets koldeste måneder. Nøglen er at bruge ikke alene blomster, men også buske, træer og planter, der har smukt løv, eller interessant bark eller vækst.\nBogen indeholder udførlige skemaer, så man nemt kan få adgang til den nødvendige viden om plantearternes behov for gødning, beskæring og foretrukne jordtype og voksested. Den er desuden rigt illustreret med flotte inspirationsbilleder.