Hovedstadsregion i Belgien\nDenne artikel handler om hovedstadsregionen Bruxelles. For kommunen inden for det, se byen Bruxelles . For andre steder, se Bruxelles (tvetydighed) .\nRegion Belgien med 19 kommuner, herunder Bruxelles-byen\nBruxelles ( fransk )\nBrussel ( hollandsk )\nRegion Hovedstaden Bruxelles\nRegion de Bruxelles-Capitale ( fransk )\nBruxelles Hoofdstedelijk Gewest ( hollandsk )\nEn collage med flere udsigter over Bruxelles, øverst: Udsigt over forretningsområdet Northern Quarter , 2. venstre: Blomstertæppeevent på Grand Place , 2. højre: Rådhus og Mont des Arts- området, 3.: Cinquantenaire Park, 4. venstre: Manneken Pis , 4. midten: St. Michael og St. Gudula Cathedral , 4. højre: Congress Column , Nederst: Royal Palace of Brussels\nEuropas hovedstad, tegneserieby\nPlacering af Bruxelles i Belgien\nVis kort over Belgien\nKoordinater: 50 ° 51'N 4 ° 21'E  /  50,850 ° N 4.350 ° E / 50,850; 4.350 Koordinater : 50 ° 51'N 4 ° 21'E  /  50,850 ° N 4.350 ° E / 50,850; 4.350\nDet franske samfund flamske samfund\nRegeringen i hovedstadsregionen Bruxelles\n• Styrende parter (2014-19)\nPS , FDF , cdH ; Åbn Vld , sp.a , CD&V\nParlament for hovedstadsregionen Bruxelles\n• Region / by\n13 m (43 fod)\n84 mia. €\nmeget høj · 1.\nBruxelles ( fransk : Bruxelles [bʁysɛl] ( lyt ) eller[bʁyksɛl] ; Hollandsk : Brussel [ˈBrʏsəl] ( lyt ) ), officielt hovedstadsregionen Bruxelles (fransk: Région de Bruxelles-Capitale ; hollandsk: Brussels Hoofdstedelijk Gewest ), er en region i Belgien bestående af 19 kommuner , herunder byen Bruxelles , som er hovedstaden i Belgien . Regionen Bruxelles-hovedstaden ligger i den centrale del af landet og er en del af både det franske samfund i Belgien og det flamske samfund , men er adskilt fra den flamske region (inden for hvilken det danner en enklave ) og den vallonske region . Bruxelles er den tættest befolkede og den rigeste region i Belgien med hensyn til BNP pr. Indbygger . Det dækker 162 km 2 , et relativt lille område sammenlignet med de to andre regioner og har en befolkning på over 1,2 millioner. Det fem gange større hovedstadsområde i Bruxelles omfatter over 2,5 millioner mennesker, hvilket gør det til det største i Belgien. Det er også en del af en stor byområde, der strækker sig mod Gent , Antwerpen , Leuven og Vallonsk-Brabant , hvor der er hjemsted for over 5 millioner mennesker.\nBruxelles voksede fra en lille landdistriktsopgørelse ved floden Senne til at blive en vigtig byregion i Europa. Siden afslutningen af anden verdenskrig har det været et stort centrum for international politik og hjemsted for adskillige internationale organisationer, politikere, diplomater og embedsmænd. Bruxelles er den de facto hovedstad i Den Europæiske Union , da den er vært for en række vigtigste EU-institutioner , herunder dens administrative-lovgivende , udøvende-politiske og lovgivende grene (skønt den retlige afdeling er beliggende i Luxembourg , og Europa-Parlamentet mødes for et mindretal af året i Strasbourg ). Dets navn bruges undertiden metonymt til at beskrive EU og dets institutioner. Sekretariatet for det Benelux og hovedkvarteret for NATO er også placeret i Bruxelles. Som den økonomiske hovedstad i Belgien og et af de største finansielle centre i Vesteuropa med Euronext Brussels er det klassificeret som en alfa- global by . Bruxelles er et knudepunkt for jernbane-, vej- og lufttrafik og tjener undertiden monikeren "Crossroads of Europe". Den Bruxelles metro er den eneste hurtig transit i Belgien. Derudover er både lufthavnens og jernbanestationerne de største og travleste i landet.\nHistorisk hollandsktalende så Bruxelles et sprogskift til fransk fra slutningen af det 19. århundrede. Region Hovedstaden Bruxelles er officielt tosproget på fransk og hollandsk, selvom fransk nu er lingua franca med over 90% af indbyggerne i stand til at tale det. Bruxelles bliver også i stigende grad flersproget. Engelsk tales som andetsprog af næsten en tredjedel af befolkningen, og mange indvandrere og udlændinge taler også andre sprog.\nBruxelles er kendt for sit køkken og gastronomi samt sine historiske og arkitektoniske vartegn; nogle af dem er registreret som UNESCOs verdensarvssteder . Hovedattraktioner inkluderer dets historiske Grand Place , Manneken Pis , Atomium og kulturinstitutioner som La Monnaie / De Munt og Museums of Art and History . På grund af sin lange tradition for belgiske tegneserier hyldes Bruxelles også som hovedstad i tegneserien .\n2.3 Tidligt moderne\n2.4 Sen moderne\n2.5 20. århundrede\n3.1 Placering og topografi\n4 Bruxelles som hovedstad\n6 Region Hovedstaden Bruxelles\n6.3 Agglomerering af Bruxelles\n7 franske og flamske samfund\n7.1 Fælles fællesskabskommission\n8 Internationale institutioner\n8.1 Den Europæiske Union\n8.3 Nordatlantiske traktatorganisation\n10.4 Kulturelle begivenheder og festivaler\n14.1 Videregående uddannelse\n14.2 Grundskole og ungdomsuddannelse\n14.4 Videnskab og teknologi\n15.4 Byens offentlige transport\n15.4.2 Sporvogne og busser\n15.4.4 Anden offentlig transport\n16 Sikkerheds- og redningstjenester\n17 Parker og grønne områder\n18 Bemærkelsesværdige mennesker\n19 Internationale forbindelser\n19.1 Tvillingebyer og søsterbyer\n25 Eksterne links\nSe også Andre navne på Bruxelles\nDen mest almindelige teori om oprindelsen af navnet Bruxelles er, at det stammer fra den gamle hollandske Bruocsella , Broekzele eller Broeksel , hvilket betyder "sump" ( bruoc / broek ) og "hjem" ( sella / zele / sel ) eller "hjem i marsk". Den hellige Vindicianus , biskoppen af Cambrai , henviste til den første registrerede henvisning til stedet Brosella i 695, da det stadig var en landsby . Navnene på alle kommunerne i hovedstadsregionen Bruxelles er også af hollandsk oprindelse undtagen Evere , som er keltisk .\nPå fransk er Bruxelles udtalt[bʁysɛl] ( x er udtalt / s / , som på engelsk , og den sidste s er tavs) og på hollandsk er Brussel udtalt[ˈBrʏsəl] . Indbyggere i Bruxelles er kendt på fransk som Bruxellois (udtales[bʁysɛlwa] ) og på hollandsk som Brusselaars (prounouced[ˈBrʏsəlaːrs] ). I den Brabantiske dialekt i Bruxelles (kendt som Bruxelles , og også undertiden kaldet Marols ) kaldes de Brusseleers eller Brusseleirs .\nOprindeligt bemærkede den skrevne x gruppen / k s / . I den belgiske franske udtale såvel som på hollandsk forsvandt k til sidst og z blev s , hvilket afspejles i den nuværende nederlandske stavemåde , mens stavemåden forblev i den mere konservative franske form . Udtalen / k s / på fransk stammer kun fra det 18. århundrede, men denne ændring påvirkede ikke den traditionelle Bruxelles-brug. I Frankrig udtalerne[bʁyksɛl] og[bʁyksɛlwa] (for bruxellois ) høres ofte, men er ret sjældne i Belgien.\nYderligere oplysninger: Befæstninger af Bruxelles , den belgiske revolution , francisering af Bruxelles , Bruxelles og Den Europæiske Union § Historie og tidslinje for Bruxelles\nSe også: Bruxelles 'historie (på fransk)\nLeuven amt c. 1000–1183\nHertugdømmet Brabant 1183–1430\nBurgundian Holland 1430–1482 Habsburg Holland 1482–1556 Spansk Holland 1556–1714 Østrigske Holland 1714–1746 Kongeriget Frankrig 1746–1749 Østrigske Holland 1749–1794 Fransk Første Republik 1795–1804 Første franske imperium 1804–1815 United Kongeriget Nederlandene 1815–1830\nKongeriget Belgien 1830 – til stede\nKarl af Lorraine grundlagde, hvad der ville blive Bruxelles, ca. 979 .\nBruxelles 'historie er tæt knyttet til Vesteuropas historie . Spor af menneskelig bosættelse går tilbage til stenalderen med rester og stednavne relateret til civilisationen af megalitter , dolmer og stående sten (f.eks. Plattesteen i Bruxelles og Tomberg i Woluwe-Saint-Lambert ). I slutningen af oldtiden var regionen hjemsted for den romerske besættelse, hvilket blev bekræftet af arkæologiske beviser opdaget på det nuværende sted for Tour & Taxis . Efter det vestlige romerske imperiums tilbagegang blev det indarbejdet i det frankiske imperium .\nOprindelsen til bosættelsen, der skulle blive Bruxelles, ligger i Saint Gaugericus 'opførelse af et kapel på en ø i floden Senne omkring 580. Den officielle grundlæggelse af Bruxelles ligger normalt omkring 979, da hertug Karl af Nedre Lotharingia overførte relikvierne fra Saint Gudula fra Moorsel (beliggende i dagens provins Østflandern ) til Saint Gaugericus 'kapel. Charles ville konstruere den første permanente befæstning i byen og gøre det på den samme ø.\nLambert I af Leuven , greve af Leuven , fik amtet Bruxelles omkring 1000 ved at gifte sig med Charles 'datter. På grund af sin placering ved bredden af Senne, på en vigtig handelsrute mellem Brugge og Gent og Köln , blev Bruxelles et kommercielt center specialiseret i tekstilhandel. Byen voksede ganske hurtigt og strakte sig mod den øvre by ( områderne Treurenberg , Coudenberg og Sablon / Zavel ), hvor der var en mindre risiko for oversvømmelser. Da det voksede til en befolkning på omkring 30.000, blev de omkringliggende sumpe drænet for at give mulighed for yderligere ekspansion. Omkring dette tidspunkt begyndte arbejdet med det, der nu er St. Michael-katedralen og St. Gudula (1225), der erstatter en ældre romansk kirke. I 1183 blev Leuvens greve hertug af Brabant . Brabant var, i modsætning til amtet Flandern, ikke løgn for kongen af Frankrig, men blev indarbejdet i det hellige romerske imperium . I det tidlige 13. århundrede blev de første befæstninger i Bruxelles bygget, og derefter voksede byen betydeligt. For at lade byen udvides blev der opført et andet sæt mure mellem 1356 og 1383. Spor af disse mure kan stadig ses, selvom den lille ring , en række veje, der afgrænser det historiske centrum, følger deres tidligere kurs.\nUdsigt over Bruxelles, ca. 1610\nI det 15. århundrede producerede ægteskabet mellem arving Margaret III af Flandern og Philip the Bold , hertug af Bourgogne , en ny hertug af Brabant af Valois-huset (nemlig Antoine , deres søn). I 1477 omkom den burgundiske hertug Charles the Bold i slaget ved Nancy . Gennem ægteskabet mellem sin datter Maria af Burgund (som blev født i Bruxelles) og den hellige romerske kejser Maximilian I , faldt de lave lande under Habsburgs suverænitet. Brabant blev integreret i denne sammensatte stat, og Bruxelles blomstrede som den fyrstelige hovedstad i det velstående burgundiske Holland , også kendt som de sytten provinser . Efter Marias død i 1482 lykkedes hendes søn Philip den smukke som hertug af Bourgogne og Brabant.\nPhilip døde i 1506, og han blev efterfulgt af sin søn Karl V, som derefter også blev konge af Spanien (kronet i katedralen St. Michael og St. Gudula ) og endda den hellige romerske kejser ved død af sin bedstefar Maximilian I, Holy Romersk kejser i 1519. Charles var nu hersker over et Habsburg-imperium "hvor solen aldrig går ned" med Bruxelles som hovedstad. Det var i Palace-komplekset på Coudenberg, at Karl V blev erklæret alder i 1515, og det var der, han abdikerede alle sine ejendele og overgav Habsburg-Holland til Philip II af Spanien . Dette imponerende palads, berømt over hele Europa, var meget udvidet, siden det først var blevet sæde for hertugerne i Brabant, men det blev ødelagt af ild i 1731.\nDen Grand Place efter den 1695 bombardement af den franske hær\nI det 17. århundrede var Bruxelles et centrum for blonderindustrien . I 1695, under de ni års krig , sendte kong Ludvig XIV af Frankrig tropper til at bombardere Bruxelles med artilleri . Sammen med den resulterende brand var det den mest destruktive begivenhed i hele Bruxelles historie. Den Grand Place blev ødelagt, sammen med 4.000 bygninger-en tredjedel af alle bygninger i byen. Genopbygningen af byens centrum , der blev gennemført i de efterfølgende år, ændrede sit udseende grundigt og efterlod adskillige spor stadig synlige i dag.\nEfter Utrecht-traktaten i 1713 blev den spanske suverænitet over de sydlige Holland overført til den østrigske gren af House of Habsburg. Denne begivenhed startede æraen i det østrigske Holland . Bruxelles blev erobret af Frankrig i 1746 under krigen med den østrigske arv , men blev afleveret tilbage til Østrig tre år senere. Det forblev hos Østrig indtil 1795, da de sydlige Holland blev fanget og annekteret af Frankrig, og byen blev hovedstad i departementet Dyle . Det franske styre sluttede i 1815 med Napoleons nederlag på slagmarken i Waterloo , der ligger syd for nutidens hovedstadsregion i Bruxelles. Med Wienerkongressen sluttede de sydlige Holland sig til Det Forenede Kongerige Nederlandene under William I af Orange . Den tidligere Dyle-afdeling blev provinsen Syd-Brabant med Bruxelles som hovedstad.\nEpisode af den belgiske revolution i 1830 , Gustaf Wappers , 1834\nI 1830 begyndte den belgiske revolution i Bruxelles efter en forestilling af Aubers opera La Muette de Portici på Royal Theatre of La Monnaie . Byen blev hovedstad og sæde for regeringen for den nye nation. Sydbrabant blev omdøbt til Brabant , med Bruxelles som dets administrative centrum. Den 21. juli 1831 steg Leopold I , den første belgiske konge , op på tronen og foretog ødelæggelsen af bymuren og opførelsen af mange bygninger.\nEfter uafhængighed gennemgik Bruxelles mange flere ændringer. Det blev et finansielt centrum takket være de snesevis af virksomheder, der blev lanceret af Société Générale de Belgique . Den industrielle revolution og opførelsen af Bruxelles-Charleroi-kanalen bragte velstand til byen gennem handel og fremstilling. Det frie universitet i Bruxelles blev oprettet i 1834 og Saint-Louis University i 1858. I 1835 forbandt den første passagerbane, der var bygget uden for England, Molenbeek kommune med Mechelen .\nDet Place Royale / Koningsplein i slutningen af det 19. århundrede\nI løbet af det 19. århundrede voksede befolkningen i Bruxelles betydeligt; fra omkring 80.000 til mere end 625.000 mennesker for byen og dens omgivelser. Den Senne var blevet en alvorlig sundhedsfare , og fra 1867 til 1871, under uopsigelighed af byens daværende borgmester , Jules Anspach , hele dens forløb gennem byområdet blev helt dækket . Dette tillod byfornyelse og opførelse af moderne bygninger i hausmannsk stil langs centrale boulevarder, der er karakteristisk for centrum af Bruxelles i dag. Bygninger som Bruxelles-børsen (1873), Justitspaladset (1883) og Saint Marys Royal Church (1885) stammer fra denne periode. Denne udvikling fortsatte gennem hele kong Leopold IIs regeringstid . Den internationale udstilling fra 1897 bidrog til fremme af infrastrukturen. Colonial Palace (nutidens Royal Museum for Central Africa ), i forstaden Tervuren , var blandt andet forbundet med hovedstaden ved opførelsen af en 11 km lang grand alley .\nSolvay-konferencen i 1927 i Bruxelles var den femte verdensomspændende fysikkonference.\nI løbet af det 20. århundrede var byen vært for forskellige messer og konferencer, herunder Solvay-konferencen om fysik og kemi og tre verdensmesser: Bruxelles internationale udstilling i 1910 , Bruxelles internationale udstilling i 1935 og verdensudstillingen i Bruxelles i 1958 ( Expo ') 58 ). Under Første Verdenskrig var Bruxelles en besat by, men tyske tropper forårsagede ikke meget skade. Under Anden Verdenskrig blev det igen besat af tyske styrker og skånet store skader, før det blev befriet af den britiske vagts pansrede division den 3. september 1944. Bruxelles lufthavn , i forstaden Zaventem , stammer fra besættelsen.\nBritiske kampvogne ankommer til Bruxelles den 4. september 1944 og afslutter den tyske besættelse\nEfter krigen gennemgik Bruxelles omfattende modernisering. Opførelsen af forbindelsen Nord-Syd , der forbinder hovedbanegården i byen, blev afsluttet i 1952, mens den første premetro (underjordisk sporvogn) blev færdig i 1969, og metroens første linje blev åbnet i 1976. Fra og med i begyndelsen af 1960'erne blev Bruxelles de facto hovedstad for, hvad der ville blive Den Europæiske Union , og mange moderne kontorer blev bygget. Udviklingen fik lov til at fortsætte med lidt hensyn til æstetikken i nyere bygninger, og adskillige arkitektoniske vartegn blev revet for at give plads til nyere bygninger, der ofte kolliderede med deres omgivelser og gav navn til processen med Brusselisering .\nRegion Hovedstaden Bruxelles blev dannet den 18. juni 1989 efter en forfatningsreform i 1988. Det er en af de tre føderale regioner i Belgien sammen med Flandern og Vallonien og har tosproget status. Den gule iris er regionens emblem (henviser til tilstedeværelsen af disse blomster på byens oprindelige websted) og en stiliseret version fremgår af dens officielle flag.\nI de senere år er Bruxelles blevet et vigtigt sted for internationale begivenheder. I 2000 blev det og otte andre europæiske byer udnævnt til Europæisk Kulturhovedstad . I 2014 var byen vært for det 40. G7-topmøde .\nDen 22. marts 2016 blev tre koordinerede sømbomber sprængt af ISIL i Bruxelles - to i Bruxelles lufthavn i Zaventem og en ved metrostationen Maalbeek / Maelbeek - hvilket resulterede i 32 ofre og tre selvmordsbomber dræbt, og 330 mennesker blev såret. Det var den dødbringende terrorhandling i Belgien.\nPlacering og topografi\nSatellitbillede af Greater Brussels areal\nYderligere oplysninger: Belgiens geografi\nBruxelles ligger i den nord-centrale del af Belgien, ca. 110 kilometer fra den belgiske kyst og ca. 180 km fra Belgiens sydspids. Det ligger i hjertet af det Brabantiske Plateau, cirka 45 km syd for Antwerpen ( Flandern ) og 50 km nord for Charleroi ( Wallonia ). Dens gennemsnitlige højde er 57 meter (187 fod) over havets overflade , varierende fra et lavt punkt i dalen af det næsten fuldstændigt overdækkede Senne , der skærer regionen fra øst til vest, op til høje punkter i Sonian Forest , på dens sydøstlige side. Ud over Senne tegner biflodsstrømme som Maalbeek og Woluwe øst for regionen for betydelige højdeforskelle. Bruxelles 'centrale boulevarder er 15 meter (49 fod) over havets overflade. Det højeste punkt ligger i en højde på ca. 108 meter (354 fod) nær Place de l'Altitude Cent / Hoogte Honderdplein , i Forest .\nBruxelles oplever et oceanisk klima ( Köppen : Cfb ) med varme somre og kølige vintre. Nærhed til kystområder påvirker områdets klima ved at sende marine luftmasser fra Atlanterhavet . Nærliggende vådområder sikrer også et maritimt tempereret klima. I gennemsnit (baseret på målinger i løbet af de sidste 100 år) er der cirka 200 dage med regn om året i hovedstadsregionen Bruxelles, en af de højeste totaler for enhver europæisk hovedstad. Snefald er sjældent i gennemsnit 24 dage om året. Byen oplever ofte voldsomme tordenvejr i sommermånederne.\nKlimadata for Ukkel (Region Hovedstaden Bruxelles)\nGennemsnitlige nedbørsdage (≥ 0,005 tomme)\nKilde: KMI / IRM og Weather Atlas; 2019 juli rekordhøj fra VRT Nieuws\nBruxelles som hovedstad\nPå trods af sit navn er hovedstadsregionen Bruxelles ikke hovedstaden i Belgien . Artikel 194 i den belgiske forfatning fastslår, at hovedstaden i Belgien er byen Bruxelles , kommunen i regionen, der er byens kerne.\nByen Bruxelles er placeringen af mange nationale institutioner. Det kongelige palads , hvor kongen af belgierne udøver sine beføjelser som statsoverhoved, ligger ved siden af Bruxelles 'park (ikke at forveksle med det kongelige slot i Laeken , det belgiske kongefamiliens officielle hjem). Den Palace of the Nation er placeret på den modsatte side af denne park, og er sæde for den belgiske parlament . Kontoret for belgiske premierminister , i daglig tale kaldet Law Street 16 (fransk: 16, rue de la Loi , hollandsk: Wetstraat 16 ), er placeret ved siden af denne bygning. Det er også her Ministerrådet holder sine møder. Den Kassationsret , Belgiens vigtigste domstol, har sit sæde i Retsbygningen . Andre vigtige institutioner i byen Bruxelles er forfatningsdomstolen , statsrådet , revisionsretten , den kongelige belgiske mynte og den nationale bank i Belgien .\nByen Bruxelles er også hovedstaden i både det franske samfund i Belgien og det flamske samfund . Det flamske parlament og den flamske regering har deres pladser i Bruxelles, og det samme gør parlamentet for det franske samfund og regeringen for det franske samfund .\nHovedartikel: Liste over kommuner i hovedstadsregionen Bruxelles\nDe 19 kommuner (fransk: kommuner , hollandsk: Gemeenten ) af hovedstadsregionen Bruxelles -regionen er politiske underafdelinger med individuelle ansvar for håndtering af lokale niveau opgaver, såsom retshåndhævelse og vedligeholdelse af skoler og veje inden for sine grænser. Kommunal administration ledes også af en borgmester, et råd og en udøvende.\nI 1831 blev Belgien opdelt i 2.739 kommuner, herunder de 19 i hovedstadsregionen Bruxelles. I modsætning til de fleste kommuner i Belgien blev kommunerne i hovedstadsregionen Bruxelles ikke fusioneret med andre under fusioner, der fandt sted i 1964, 1970 og 1975. Imidlertid er adskillige kommuner uden for hovedstadsregionen Bruxelles fusioneret med byen Bruxelles gennem hele sin historie, herunder Laeken , Haren og Neder-Over-Heembeek i 1921.\nDen største kommune i område og befolkning er byen Bruxelles, der dækker 32,6 kvadratkilometer og har 145.917 indbyggere; den mindst folkerige er Koekelberg med 18.541 indbyggere. Det mindste i området er Saint-Josse-ten-Noode , som kun er 1,1 kvadratkilometer (0,4 kvm), men stadig har den højeste befolkningstæthed i regionen med 20.822 indbyggere pr. Kvadratkilometer (53.930 / kvm). Watermael-Boitsfort har den laveste befolkningstæthed i regionen med 1.928 indbyggere pr. Kvadratkilometer.\nDer er meget kontroverser om opdelingen af 19 kommuner for en meget urbaniseret region, som af de fleste betragtes som (halvdelen af) en by. Nogle politikere håner de "19 baronier" og ønsker at fusionere kommunerne under et byråd og en borgmester. Det ville sænke antallet af politikere, der var nødvendige for at styre Bruxelles, og centralisere magten over byen for at træffe beslutninger lettere og dermed reducere de samlede driftsomkostninger. De nuværende kommuner kunne omdannes til distrikter med begrænset ansvar, der svarer til den nuværende struktur i Antwerpen eller til strukturer af andre hovedstæder ligesom bydele i London eller arrondissementer i Paris , for at holde politik tæt nok på borgerne.\nI begyndelsen af 2016 havde Molenbeek-Saint-Jean et ry som et sikkert tilflugtssted for jihadister i forhold til den støtte, som nogle beboere viste over for bombefly, der gennemførte Paris- og Bruxelles-angrebene .\nDen vallonske region\nSe også: Opdeling af Belgien § Bruxelles ; og samfund, regioner og sprogområder i Belgien § Bruxelles\nRegion Hovedstaden Bruxelles er en af de tre fødererede regioner i Belgien sammen med den vallonske region og den flamske region . Geografisk og sprogligt er det en tosproget enklave i den flersprogede flersprogede region. Regioner er en komponent i Belgiens institutioner; de tre samfund er den anden komponent. Bruxelles 'indbyggere beskæftiger sig enten med det franske samfund eller det flamske samfund med hensyn til spørgsmål som kultur og uddannelse samt et fælles fællesskab for kompetencer, som ikke udelukkende tilhører nogen af Fællesskaberne, såsom sundhed og social velfærd .\nSiden splittelsen af Brabant i 1995 tilhører Bruxelles-regionen ikke nogen af provinserne i Belgien , og den er heller ikke opdelt i provinser. Inden for regionen antages 99% af områderne med provinslig jurisdiktion af de regionale institutioner og samfundskommissioner i Bruxelles. Resterende er kun guvernøren for Bruxelles-Capital og nogle hjælpere, analogt med provinser. Dens status svarer stort set til et føderalt distrikt .\nHovedartikler: Regeringen i hovedstadsregionen Bruxelles og parlamentet i hovedstadsregionen Bruxelles\nDen bygning i Bruxelles-Parlamentet\nRegion Hovedstaden i Bruxelles styres af et parlament med 89 medlemmer (72 fransktalende, 17 hollandsktalende - partier er organiseret på sprogligt grundlag) og et otte-medlems regionalt kabinet bestående af en ministerpræsident , fire ministre og tre statssekretærer . Ifølge loven skal kabinettet bestå af to fransktalende og to hollandsktalende ministre, en hollandsktalende udenrigsminister og to fransktalende statssekretærer. Ministerpræsidenten tæller ikke imod sprogkvoten, men i praksis har hver ministerpræsident været en tosproget frankofon. Det regionale parlament kan vedtage ordinancer (fransk: ordonnances , hollandsk: ordonnanties ), som har samme status som en national lovgivning.\n19 af de 72 fransktalende medlemmer af Bruxelles-parlamentet er også medlemmer af parlamentet for det franske samfund i Belgien , og indtil 2004 var dette også tilfældet for seks hollandsktalende medlemmer, der samtidig var medlemmer af det flamske parlament . Nu skal folk, der stemmer på et flamsk parti, stemme separat for 6 direkte valgte medlemmer af det flamske parlament.\nFør oprettelsen af hovedstadsregionen Bruxelles blev regionale kompetencer i de 19 kommuner udført af Bruxelles Agglomeration. Agglomeration i Bruxelles var en administrativ afdeling, der blev oprettet i 1971. Dette decentrale administrative offentlige organ overtog også jurisdiktion over områder, som andre steder i Belgien blev udøvet af kommuner eller provinser.\nAgglomerationen i Bruxelles havde et særskilt lovgivningsråd, men de vedtægter, der blev vedtaget af det, havde ikke status som en lovgivningsmæssig retsakt. Det eneste valg af rådet fandt sted den 21. november 1971. Rådets arbejde var underlagt mange vanskeligheder forårsaget af den sproglige og socioøkonomiske spænding mellem de to samfund.\nEfter oprettelsen af hovedstadsregionen Bruxelles blev sammenslutningen af Bruxelles aldrig formelt afskaffet, skønt den ikke længere har et formål.\nFranske og flamske samfund\nHovedartikler: Den franske fællesskabskommission og den flamske fællesskabskommission\nDet flamske samfund / det hollandske sprogområde\nFlamsk og fransk samfund / tosproget sprogområde\nDet franske samfund / det franske sprogområde\nTysktalende samfund / tysk sprogområde\nDet franske samfund og det flamske samfund udøver deres beføjelser i Bruxelles gennem to samfundsspecifikke offentlige myndigheder: den franske fællesskabskommission (fransk: Commission communautaire française eller COCOF) og den flamske fællesskabskommission (hollandsk: Vlaamse Gemeenschapscommissie eller VGC). Disse to organer har hver en forsamling, der består af medlemmerne af hver sproggruppe i parlamentet i hovedstadsregionen Bruxelles . De har også en bestyrelse sammensat af ministre og statssekretærer for hver sproggruppe i regeringen i hovedstadsregionen Bruxelles.\nDen franske fællesskabskommission har også en anden kapacitet: nogle franske fællesskabs lovgivningsmæssige beføjelser er blevet overdraget til regionen Vallonien (for det franske sprogområde i Belgien) og til den franske fællesskabskommission (for det tosprogede sprogområde). Det flamske samfund gjorde imidlertid det modsatte; det fusionerede den flamske region i det flamske samfund. Dette hænger sammen med forskellige forestillinger i de to samfund, den ene fokuserer mere på samfundene og den anden mere på regionerne, hvilket forårsager en asymmetrisk federalisme . På grund af denne decentralisering kan den franske fællesskabskommission vedtage dekreter , der er lovgivningsmæssige retsakter.\nDer findes også en bi-kommunitær offentlig myndighed, Common Community Commission (fransk: Commission communautaire commune , COCOM, hollandsk: Gemeenschappelijke Gemeenschapscommissie , GGC). Dets forsamling består af medlemmerne af det regionale parlament, og dets bestyrelse er ministrene - ikke statssekretærerne - i regionen, hvor ministerpræsidenten ikke har stemmeret. Denne kommission har to kapaciteter: den er et decentralt administrativt offentligt organ, der er ansvarlig for at gennemføre kulturpolitikker af fælles interesse. Det kan give subsidier og vedtage vedtægter . I en anden egenskab kan den også vedtage forordninger, der har samme status som en national lovgivningsakt, inden for samfundets velfærdsmagt: i hovedstadsregionen Bruxelles kan både det franske samfund og det flamske samfund udøve beføjelser i inden for velfærd, men kun med hensyn til institutioner, der er unilingual (for eksempel et privat fransktalende aldershjem eller det hollandsktalende hospital ved Vrije Universiteit Brussel ). Den fælles fællesskabskommission er ansvarlig for politikker, der retter sig direkte mod private personer eller til tosprogede institutioner (for eksempel centre for social velfærd i de 19 kommuner). Dets ordinancer skal vedtages med et flertal i begge sproglige grupper. Mangler et sådant flertal kan der afholdes en ny afstemning, hvor et flertal på mindst en tredjedel i hver sproggruppe er tilstrækkeligt.\nBruxelles er siden anden verdenskrig blevet det administrative centrum for mange internationale organisationer. Den Europæiske Union (EU) og Den Nordatlantiske Traktatorganisation (NATO) har deres vigtigste institutioner i byen sammen med mange andre internationale organisationer såsom Verdens toldorganisation og EUROCONTROL samt internationale virksomheder. Bruxelles er nummer tre i antallet af internationale konferencer, det er vært for, og bliver også et af de største kongrescentre i verden. Tilstedeværelsen af EU og de andre internationale organer har for eksempel ført til, at der er flere ambassadører og journalister i Bruxelles end i Washington DC Internationale skoler er også blevet oprettet for at tjene denne tilstedeværelse. Det "internationale samfund" i Bruxelles tæller mindst 70.000 mennesker. I 2009 var der anslået 286 lobbyvirksomheder, der vides at arbejde i Bruxelles.\nHovedartikel: Bruxelles og Den Europæiske Union\nLuftfoto af det europæiske kvarter\nBruxelles fungerer som de facto hovedstad i Den Europæiske Union og er vært for de største politiske institutioner i Unionen . EU har ikke erklæret hovedstad formelt, skønt Amsterdam-traktaten formelt giver Bruxelles sæde for Europa-Kommissionen (den udøvende myndighed for regeringen) og Rådet for Den Europæiske Union (en lovgivende institution bestående af ledere i medlemslandene). Den finder Europa-Parlamentets formelle hjemsted i Strasbourg , hvor der afstemmes sammen med rådet om de forslag, Kommissionen har fremsat. Imidlertid gives møder mellem politiske grupper og udvalgsgrupper formelt til Bruxelles sammen med et bestemt antal plenarmøder. Tre fjerdedele af Parlamentets samlinger finder nu sted på dets halvcykel i Bruxelles . Mellem 2002 og 2004 fastlagde Det Europæiske Råd også sit sæde i byen. I 2014 var Unionen vært for et G7-topmøde i byen.\nDen Place du Luxembourg / Luxemburgplein med Europa-Parlamentet i baggrunden\nBruxelles begyndte sammen med Luxembourg og Strasbourg at være vært for europæiske institutioner i 1957 og blev snart centrum for aktiviteter, da Kommissionen og Rådet baserede deres aktiviteter i det, der er blevet det europæiske kvarter i den østlige del af byen. Tidlig bygning i Bruxelles var sporadisk og ukontrolleret med ringe planlægning. De nuværende større bygninger er Berlaymont-bygningen i Kommissionen, symbolsk for kvartalet som helhed, Justus Lipsius-bygningen fra Rådet og Espace Léopold fra Parlamentet. I dag er tilstedeværelsen steget betydeligt, idet Kommissionen alene indtager 865.000 m 2 inden for det europæiske kvarter (en fjerdedel af det samlede kontor i Bruxelles). Koncentrationen og tæthed har vakt bekymring, at tilstedeværelsen af institutionerne har skabt en ghetto effekt i den del af byen. Den europæiske tilstedeværelse har imidlertid bidraget væsentligt til betydningen af Bruxelles som et internationalt center.\nBruxelles og Den Europæiske Union\nDen Berlaymont-bygningen ( Europa-Kommissionen )\nDen Europa bygning ( Det Europæiske Råd )\nDe Espace Léopold bygninger ( Europa-Parlamentet )\nHovedkvarter for Eurocontrol i Haren\nDen Europæiske Organisation for Sikkerhed ved Luftnavigation, almindeligvis kendt som Eurocontrol, er en international organisation, der koordinerer og planlægger lufttrafikstyring på tværs af det europæiske luftrum . Selskabet blev grundlagt i 1960 og har 41 medlemslande. Hovedkvarteret er beliggende i Haren , på den nordøstlige omkreds af byen Bruxelles .\nHovedartikel: NATOs hovedkvarter\nNATO- landets flag vinker ved indgangen til NATOs hovedkvarter i Haren\nDen Bruxelles-traktaten , der blev underskrevet den 17. marts 1948 mellem Belgien, Frankrig , Luxembourg , den nederlandske og Det Forenede Kongerige , var en optakt til etableringen af det mellemstatslige militære alliance , som senere blev Den Nordatlantiske Traktats Organisation (NATO). I dag består alliancen af 29 uafhængige medlemslande i Nordamerika og Europa. Flere lande har også diplomatiske missioner til NATO gennem ambassader i Belgien . Siden 1949 er der afholdt et antal NATO-topmøder i Bruxelles, det seneste sted i maj 2017. Organisationens politiske og administrative hovedkvarter er beliggende på Boulevard Léopold III / Leopold III-laan i Haren , Bruxelles. En ny hovedkvarterbygning på € 750 millioner startede i 2010 og blev afsluttet i 2017.\nBefolkningstæthed i Europa. Bruxelles ligger mellem de største bycentre.\nBruxelles ligger i en af de mest urbaniserede regioner i Europa mellem Paris , London , Rhinen-Ruhr ( Tyskland ) og Randstad ( Holland ). Region Hovedstaden Bruxelles har en befolkning på omkring 1,2 millioner og har i de senere år været vidne til en bemærkelsesværdig stigning i befolkningen. Generelt er befolkningen i Bruxelles yngre end landsgennemsnittet, og kløften mellem rig og fattig er større.\nBruxelles og dens forstæder under hensyntagen til dets ydre pendlerzone ( Brussels Regional Express Network (RER / GEN) -området) har en befolkning på ca. 2,6 millioner og strækker sig over en stor del af de to Brabants provinser. Bruxelles er også en del af en bredere diamantformet byområde med Gent , Antwerpen og Leuven , som har ca. 4,4 millioner indbyggere (lidt mere end 40% af den belgiske samlede befolkning).\nRegion Hovedstaden Bruxelles 1.004.239 1.012.258 1.024.492 1.048.491 1.181.272 1.208.542 1.218.255\n- heraf lovlige indvandrere 262,943 268.009 277,682 295.043 385,381 450.000 ?\nStørste grupper af udenlandske beboere (2019)\nAndre lande / territorier\nDen Demokratiske Republik Congo 8.125\nDet Forenede Kongerige 7.158\nForenede Stater 3.137\nBruxelles er hjemsted for et stort antal indvandrere. Ved den sidste belgiske folketælling i 1991 svarede 63,7% af indbyggerne i Region Hovedstaden, at de var belgiske statsborgere, født som sådan i Belgien. Der har dog været adskillige individuelle eller familiære vandringer mod Bruxelles siden slutningen af det 18. århundrede, herunder politiske flygtninge (f.eks. Karl Marx , Victor Hugo , Pierre Joseph Proudhon , Léon Daudet ) fra nabolande eller fjernere lande. som arbejdsmigranter, tidligere udenlandske studerende eller udlændinge , og mange belgiske familier i Bruxelles kan kræve mindst en udenlandsk bedsteforælder.\nBruxelles har en stor koncentration af indvandrere fra andre lande og deres børn, herunder mange af marokkanske (hovedsagelig riffianske og berbere ) og tyrkiske forfædre sammen med fransktalende sorte afrikanere fra tidligere belgiske kolonier , såsom Den Demokratiske Republik Congo , Rwanda og Burundi .\nFolk med udenlandsk oprindelse udgør næsten 70% af befolkningen i Bruxelles, hvoraf de fleste er blevet naturaliseret efter den store reform af naturaliseringsprocessen i 1991. Omkring 32% af byens beboere er af ikke-belgisk europæisk oprindelse (hovedsagelig udlændinge fra Frankrig, Rumænien, Italien, Spanien, Polen og Portugal) og 36% har en anden baggrund, hovedsagelig fra Marokko , Tyrkiet og Afrika syd for Sahara . Blandt alle større indvandrergrupper uden for EU har et flertal af de fastboende fået belgisk statsborgerskab.\nSe også: Francisering af Bruxelles\nAnslåede sprog, der tales derhjemme (Region Hovedstaden, 2013)\nHollandsk og fransk\nFransk og andet sprog\nHverken hollandsk eller fransk\nSiden grundlæggelsen af Kongeriget Belgien i 1830 har Bruxelles forvandlet sig fra at være næsten udelukkende hollandsktalende ( til at være præcis den brabantiske dialekt ) til at være en flersproget by med fransk (specifikt belgisk fransk ) som flersprog og lingua franca . Dette sprogskift, Francisation of Brussels , er rodfæstet i det 18. århundrede og accelererede, efter at Belgien blev uafhængig og Bruxelles udvidede forbi sine oprindelige grænser.\nFransktalende indvandring bidrog til franskgørelsen af Bruxelles; både valloner og udlændinge fra andre lande - hovedsageligt Frankrig - kom til Bruxelles i stort antal. En mere vigtig årsag til franskgørelsen var imidlertid sprogskiftet over flere generationer fra hollandsk til fransk, der blev udført af flamske indbyggere selv. Hovedårsagen til dette var et politisk, administrativt og socialt pres, dels baseret på den lave sociale prestige af det hollandske sprog i Belgien på det tidspunkt; dette gjorde fransk til det eneste sprog for administration, lov, politik og uddannelse i Belgien og dermed nødvendigt for social mobilitet . Fra 1880 og frem over for nødvendigheden af at bruge fransk til at beskæftige sig med sådanne institutioner blev flere og flere hollandsktalende i Bruxelles tosprogede, og en stigning i antallet af ensprogede fransktalende blev set efter 1910. Halvvejs gennem det 20. århundrede antallet af ensprogede fransktalende overgik antallet af mest tosprogede flamske indbyggere.\nFørst siden 1960'erne, efter fikseringen af den belgiske sproggrænse , og efter at den socioøkonomiske udvikling i Flandern var i fuld effekt, kunne hollandskerne dæmme op for den stigende franske brug. Gennem indvandring blev et yderligere antal tidligere hollandsktalende kommuner omkring Bruxelles majoritets fransktalende i anden halvdel af det 20. århundrede. Dette fænomen er sammen med fremtiden for Bruxelles et af de mest kontroversielle emner i hele belgisk politik .\nTosprogede skilte i Bruxelles\nI betragtning af dets hollandsktalende oprindelse og den rolle, som byen Bruxelles spiller som hovedstad i et tosproget land, er administrationen af hele Bruxelles-hovedstadsregionen fuldt tosproget, inklusive dens underafdelinger og offentlige tjenester. Ikke desto mindre forbliver nogle kommunitære spørgsmål. Flamske politiske partier krævede i årtier, at den flamske del af arrondissementet Bruxelles-Halle-Vilvoorde skulle adskilles fra regionen Bruxelles (hvilket gjorde Halle-Vilvoorde til en flersproget flamsk arrondissement ). BHV blev delt i midten af 2012. Den fransktalende befolkning betragter sproggrænsen som kunstig og kræver udvidelse af den tosprogede region til mindst alle seks kommuner med sprogfaciliteter i nærheden af Bruxelles. Flamske politikere har kraftigt afvist disse forslag.\nDe kommuner med sprogfaciliteter (i rødt) i nærheden af Bruxelles\nDen oprindelige hollandske dialekt i Bruxelles (kendt som Bruxelles , og også undertiden kaldet Marols ) er en form for Brabantic (den variant af hollandsk, der tales i det antikke hertugdømme Brabant ) med et betydeligt antal lånord fra fransk og overlever stadig blandt et mindretal. af indbyggere kaldet Brusseleers , mange af dem ret to- og flersprogede eller uddannet på fransk og ikke skriver på hollandsk. Bruxelles og dens forstæder har udviklet sig fra en hollandsk-dialekt-talende by til en hovedsagelig fransktalende by. Den etniske og nationale selvidentifikation af indbyggerne er ret forskellige på etniske måder.\nFor deres fransktalende Bruxellois kan det variere fra belgisk, frankofon belgisk, Bruxellois (som Memellanders i mellemkrigstidens etniske folketællinger i Memel ), Walloon (for folk, der migreret fra den vallonske region i en voksen alder); for flaminger, der bor i Bruxelles, er det hovedsagelig enten flamsk eller Brusselaar (hollandsk for en indbygger) og ofte begge dele. For Brusseleers betragter mange sig bare som tilhørende Bruxelles. For de mange temmelig nylige immigranter fra andre lande inkluderer identifikationen også alle de nationale oprindelser: folk har tendens til at kalde sig marokkanere eller tyrkere snarere end en bindestregversion i amerikansk stil.\nDe to største udenlandske grupper kommer fra to frankofonlande : Frankrig og Marokko . Omkring halvdelen af indbyggernes førstesprog er ikke officielt i hovedstadsregionen. Ikke desto mindre er omkring tre ud af fire beboere belgiske statsborgere.\nI de seneste årtier er Bruxelles på grund af migration og byens internationale rolle hjemsted for et voksende antal fremmedsprogede. I 2013 viser tal, der er citeret i Marnix-planen, at 63,2% af indbyggerne i Bruxelles er indfødte talere fransk, mens mindre end 20% er indfødte hollandsktalende. Kun 2,5% taler engelsk som modersmål, men 29,7% af befolkningen i byen hævder at tale engelsk godt eller meget godt. Selvom nogle mennesker ønsker, at engelsk skal bruges som et uofficielt kompromissprog mellem hollandsk og fransk, forbliver fransk lingua franca , og love kræver stadig hollandsk og fransk oversættelse i de fleste tilfælde. Accept af engelsk som sprog for kommunikation med byens offentlige ansatte afhænger helt af deres kendskab til dette sprog, selvom de skal acceptere spørgsmål på fransk og hollandsk.\nIndvandrersamfundene såvel som hurtigt voksende samfund af EU-statsborgere fra andre medlemsstater taler mange sprog som fransk , tyrkisk , arabisk , berber , spansk , italiensk , portugisisk , polsk , tysk , græsk , rumænsk , bulgarsk og (i stigende grad ) Engelsk . Graden af sproglig integration varierer meget inden for hver indvandrergruppe.\nYderligere oplysninger: Religion i Belgien\nDen nationale basilika af det hellige hjerte i Koekelberg\nHistorisk har Bruxelles overvejende været romersk-katolsk , især siden udvisningen af protestanter i det 16. århundrede. Dette fremgår af det store antal historiske kirker i regionen, især i Bruxelles . Den fremtrædende katolske katedral i Bruxelles er katedralen St. Michael og St. Gudula , der fungerer som co-katedralen i ærkebispedømmet Mechelen – Bruxelles . På den nordvestlige side af regionen er den nationale basilika af det hellige hjerte en mindre basilika og sognekirke og den 14. største kirkebygning i verden. Den Vor Frue Kirke i Laeken holder grave mange medlemmer af belgiske kongefamilie , herunder alle de tidligere belgiske monarker , inden for Royal Crypt .\nReligion i hovedstadsregionen Bruxelles (2016)\nRomersk katolicisme (40%)\nAndre religioner (4%)\nSom en afspejling af sin multikulturelle sammensætning er Bruxelles vært for en række religiøse samfund såvel som et stort antal ateister og agnostikere . Minoritetstro inkluderer islam , anglikanisme , østlig ortodoksi , jødedom og buddhisme . Ifølge en undersøgelse fra 2016 erklærede ca. 40% af indbyggerne i Bruxelles, at de var katolikker (12% praktiserede katolikker og 28% ikke-praktiserende katolikker), 30% var ikke-religiøse , 23% var muslimer (19% praktiserede, 4% ikke-praktiserende), 3% var protestanter og 4% var af en anden religion.\nAnerkendte religioner og laicisme nyder offentlig finansiering og skolekurser. Det var engang sådan, at hver elev på en officiel skole fra 6 år til 18 måtte vælge 2 timer om ugen med obligatorisk religion - eller laicistisk - inspireret moral. Imidlertid besluttede den belgiske forfatningsdomstol i 2015, at religionsstudier ikke længere kunne kræves i grundskole- og sekundæruddannelsessystemet.\nDen store moske i Bruxelles er sæde for det islamiske og kulturelle centrum i Belgien.\nBruxelles har en stor koncentration af muslimer , for det meste af marokkansk, tyrkisk, syrisk og guineansk herkomst. Den store moske i Bruxelles , der ligger i Parc du Cinquantenaire / Jubelpark , er den ældste moske i Bruxelles. Belgien indsamler ikke statistik efter etnisk baggrund, så nøjagtige tal er ukendte. Det blev anslået, at folk med muslimsk baggrund, der bor i regionen Bruxelles, i 2005 var 256.220 og tegnede sig for 25,5% af byens befolkning, en meget højere koncentration end de øvrige regioner i Belgien.\nRegioner i Belgien (1. januar 2016)\nFolk med muslimsk oprindelse\n% af muslimer\nRegion Hovedstaden Bruxelles 1.180.531 212.495 18%\nWallonien 3.395.942 149.421 4,4%\nYderligere oplysninger: Belgiens kultur\nArkitekturen i Bruxelles er forskelligartet og spænder fra den sammenstødende kombination af gotisk , barok og Louis XIV- stil på Grand Place til de postmoderne bygninger i EU-institutionerne .\nManneken Pis er en velkendt offentlig skulptur i Bruxelles.\nMeget lidt middelalderlig arkitektur er bevaret i Bruxelles. Bygninger fra den periode findes for det meste i kvartererne det historiske centrum ( Îlot Sacré ), Saint Géry / Sint-Goriks og Sainte-Catherine / Sint Katelijne . Den brabantiske gotiske katedral St. Michael og St. Gudula er fortsat et fremtrædende træk i skyline i centrum af Bruxelles. Isolerede dele af de første bymure blev reddet fra ødelæggelse og kan ses til i dag. En af de eneste rester af de anden vægge er Halle Gate . Den Grand Place er den største attraktion i byens centrum og har været en UNESCO World Heritage Site siden 1998. Pladsen er domineret af det 15. århundrede Flamboyant Rådhus , den nygotiske Breadhouse og barok guildhalls af guilds i Bruxelles . Manneken Pis , et springvand indeholdende en lille bronzeskulptur af en vandrende ungdom, er en turistattraktion og symbol på byen.\nDen Grand Place i Bruxelles , en UNESCO World Heritage Site\nDen neoklassiske stil fra det 18. og 19. århundrede er repræsenteret i Royal Quarter / Coudenberg- området omkring Bruxelles 'park og Royal Square . Eksempler inkluderer det kongelige palads , kirken St. James på Coudenberg , nationens palads (parlamentsbygningen), akademipaladset , slottet Charles of Lorraine , greven af Flandern og Egmont-paladset . Andre ensartede neoklassiske ensembler findes omkring Martyrs Square og Barricades 'Square. Nogle yderligere vartegn i centrum er Royal Saint-Hubert Galleries (1847), en af de ældste overdækkede shoppingarkader i Europa, Congress Column (1859), den tidligere Bruxelles Fondsbørsbygning (1873) og Justitspaladset (1883) ), designet af Joseph Poelaert , i eklektisk stil og ry for at være den største bygning bygget i det 19. århundrede.\nParc du Cinquantenaire / Jubelpark ligger uden for centrum, i et grønnere miljø, med sin triumfbue og nærliggende museer, og i Laeken , det kongelige slot i Laeken og det kongelige domæne med sine store drivhuse samt museerne i Fjernøsten .\nOgså særligt slående er bygningerne i jugendstil , mest berømt af de belgiske arkitekter Victor Horta , Paul Hankar og Henry Van de Velde . Nogle af Bruxelles 'kommuner, såsom Schaerbeek , Etterbeek , Ixelles og Saint-Gilles , blev udviklet under jugendstilens storhedstid og har mange bygninger i den stil. De større by kamre i den arkitekt Victor Horta - Hôtel Tassel (1893), Hôtel Solvay (1894), Hotel Van Eetvelde (1895) og Horta-museet (1901) -er blevet opført som en UNESCO World Heritage Site siden 2000. Et andet eksempel af Bruxelles 'jugendstil er Stoclet-paladset (1911) af den wienske arkitekt Josef Hoffmann , der blev udpeget som verdensarvssted af UNESCO i juni 2009.\nArt Nouveau i Bruxelles\nHôtel Tassel af Victor Horta (1893)\nTrappe i Hôtel Tassel\nHôtel Ciamberlani af Paul Hankar (1897)\nOld England stormagasin af Paul Saintenoy (1899)\nSaint Cyr House af Gustave Strauven (1903)\nCauchie House af Paul Cauchie (1905)\nSgraffito panel i Cauchie House\nStoclet Palace af Josef Hoffmann (1911)\nArt Deco- strukturer i Bruxelles inkluderer Residence Palace (1927) (nu en del af Europa-bygningen ), Center for Fine Arts (1928), Villa Empain (1934), Town Hall of Forest (1938) og Flagey Building på Flagey Square (1935–1938) i Ixelles. Nogle religiøse bygninger fra mellemkrigstiden blev også opført i den stil, såsom St. Johannes Døberens Kirke (1932) i Molenbeek og Kirken St. Augustine (1935) i Skoven. Basilica of the Sacred Heart i Koekelberg er kun afsluttet i 1969 og kombinerer Art Deco med neo-byzantinske elementer, og er en af de største romersk-katolske basilikaer efter område i verden, og dens kuppel giver panoramaudsigt over Bruxelles og dens udkanter. Et andet eksempel er udstillingshallen på Centenary Palace, bygget til verdensudstillingen i 1935 på Heysel / Heizel Plateau i det nordlige Bruxelles, og hjemsted for Bruxelles Udstillingscenter (Brussels Expo).\nDen Flagey Bygning i Ixelles\nDen Atomium er en symbolsk 103 meter høje (338 ft) modernistiske struktur, som ligger på Heysel Plateau, som oprindeligt blev bygget til 1958 Verdensudstillingen (Expo '58). Den består af ni stålkugler forbundet med rør og danner en model af en jernkrystal (specifikt en enhedscelle ), forstørret 165 milliarder gange. Arkitekten A. Waterkeyn viet bygningen til videnskab. Det betragtes nu som et vartegn i Bruxelles. Ved siden af Atomium er Mini-Europe miniaturepark med 1:25 skala maquetter af berømte bygninger fra hele Europa.\nDen Atomium , et vartegn for Bruxelles\nSiden anden halvdel af det 20. århundrede er der bygget moderne kontortårne i Bruxelles (blandt andet Madou Tower , Rogier Tower , Proximus Towers , Finance Tower , World Trade Center ). Der er omkring tredive tårne, hovedsagelig koncentreret i byens største forretningsdistrikt : det nordlige kvarter (også kaldet Lille Manhattan ) nær jernbanestationen Bruxelles-Nord . Den sydlige tårn , stående ved siden af Bruxelles-Syd banegården , er den højeste bygning i Belgien , på 148 m (486 ft). Langs forbindelsen Nord-Syd ligger den statslige administrative by, et administrativt kompleks i international stil . De postmoderne bygninger i Espace Léopold fuldender billedet.\nByens omfavnelse af moderne arkitektur oversat til en ambivalent tilgang til historisk bevarelse, hvilket førte til ødelæggelse af bemærkelsesværdige arkitektoniske vartegn, mest berømt Maison du Peuple / Volkshuis af Victor Horta, en proces kendt som Brusselisation .\nDen Cinquantenaire / Jubelpark triumfbue og museer\nBruxelles indeholder over 80 museer . De kongelige kunstmuseum har en omfattende samling af forskellige malere, såsom flamske gamle mestre som Bruegel , Rogier van der Weyden , Robert Campin , Anthony van Dyck , Jacob Jordaens , og Peter Paul Rubens . Den Magritte-museet huser verdens største samling af værker af den surrealistiske René Magritte . Museer dedikeret til Belgiens nationale historie inkluderer BELvue Museum , Royal Museums of Art and History og Royal Museum of the Armed Forces and Military History . Den Musical Instruments Museum (MIM), har til huse i det gamle England bygning, er en del af de kongelige museer for kunst og historie , og er internationalt kendt for sin samling af over 8.000 instrumenter.\nBruxelles Museums Council er et uafhængigt organ for alle museer i hovedstadsregionen Bruxelles og dækker omkring 100 føderale, private, kommunale og samfundsmuseer. Det fremmer medlemsmuseer gennem Brussels Card (giver adgang til offentlig transport og 30 af de 100 museer), Brussels Museums Nocturnes (hver torsdag fra 17.00 til 22.00 fra midten af september til midten af december) og Museum Night Fever ( en begivenhed for og af unge mennesker en lørdag aften i slutningen af februar eller begyndelsen af marts).\nDet Kongelige Teater i La Monnaie\nBruxelles har haft en fremtrædende kunstnerscene i mange år. De berømte belgiske surrealister René Magritte og Paul Delvaux , for eksempel, studerede og boede der, og det samme gjorde den avantgardistiske dramatiker Michel de Ghelderode . Byen var også hjemsted for den impressionistiske maler Anna Boch fra kunstnergruppen Les XX og inkluderer andre berømte belgiske malere som Léon Spilliaert . Bruxelles er også en hovedstad i tegneserien ; nogle dyrebare belgiske figurer er Tintin , Lucky Luke , The Smurfs , Spirou , Gaston , Marsupilami , Blake and Mortimer , Boule et Bill og Cubitus (se belgiske tegneserier ). Overalt i byen er mure malet med store motiver af tegneseriefigurer; disse vægmalerier taget sammen er kendt som Bruxelles 'tegneserierute . Også interiøret på nogle metrostationer er designet af kunstnere. Det belgiske tegneseriecenter kombinerer to kunstneriske ledemotiver fra Bruxelles, der er et museum dedikeret til belgiske tegneserier, der er anbragt i det tidligere Magasins Waucquez tekstil stormagasin, designet af Victor Horta i jugendstil .\nBruxelles er kendt for sin scenekunstscene med Det Kongelige Teater i La Monnaie og Kaaitheatre blandt de mest bemærkelsesværdige institutioner. Kunstenfestivaldesarts, en international scenekunstfestival, arrangeres hvert år i maj i omkring tyve forskellige kulturhuse og teatre i hele byen. Den Kong Baudouin Stadion er en koncert og konkurrence facilitet med en 50.000 sædekapacitet, den største i Belgien. Webstedet var tidligere besat af Heysel Stadium . Desuden Center for Fine Arts (ofte omtalt som BOZAR på fransk eller PSK på hollandsk), et multifunktionelt center for teater, biograf, musik, litteratur og kunstudstillinger, er hjemsted for den nationale Orchestra Belgiens og til det årlige Dronning Elisabeth-konkurrence for klassiske sangere og instrumentalister, en af de mest udfordrende og prestigefyldte konkurrencer af denne art. Studio 4 i Le Flagey kulturcenter er vært for Bruxelles Philharmonic . Andre koncertsteder inkluderer Forest National / Vorst Nationaal , Ancienne Belgique , Cirque Royal / Koninklijk Circus , Botanique og Palais 12 / Paleis 12 . Den Jazz Station i Saint-Josse-ten-Noode er et museum og arkiv på jazz , og et mødested for jazzkoncerter.\nMeyboom- giganter i Bruxelles, en UNESCO- immateriel kulturarv\nBruxelles 'identitet skyldes meget sin rige folklore og traditioner, blandt de livligste i landet.\nDen Ommegang , en folkloristisk udklædte procession, mindes Glædens indtastning af kejser Karl V i byen i 1549, finder sted hvert år i juli. Den farverige parade inkluderer flyde, traditionelle kæmpe dukker, såsom Saint Michael og Saint Gudula , og snesevis af folkloristiske grupper, enten til fods eller til hest, klædt i middelalderlig tøj. Paraden ender i en fest på Grand Place .\nDen Meyboom , en lige-ældre folkemusik tradition for Bruxelles (1308), fejrer træet-in maj virkeligheden en dårlig oversættelse af den hollandske træ af glæde -takes sted paradoksalt nok den 9. august. Efter at have paraderet en ung bøg i byen plantes den i en glædelig ånd med masser af musik, Brusseleir- sange og kæmpe dukker. Det blev anerkendt som et udtryk for immateriel kulturarv af UNESCO som en del af den bi-nationale indskrift " Processionelle giganter og drager i Belgien og Frankrig ". Fejringen minder om byens mangeårige (folkloristiske) fejde med Leuven , der går tilbage til middelalderen .\nEn anden god introduktion til Brusseleirs lokale dialekt og livsstil kan opnås på Royal Theatre of Toone , et folkloristisk teater af marionetter , der ligger et stenkast væk fra Grand Place.\nDen Saint-Verhaegen (ofte forkortet til St V ), en folkloristisk elev procession, fejre årsdagen for grundlæggelsen af Université Libre de Bruxelles og Vrije Universiteit Brussel , afholdes den 20. november.\nKulturelle begivenheder og festivaler\nMange arrangementer er organiseret eller vært i Bruxelles hele året. Derudover animerer mange festivaler scenen i Bruxelles.\nDen Iris Festival er den officielle festival af hovedstadsregionen Bruxelles og er afholdt hvert år i foråret. Den Internationale Fantastiske Filmfestival i Bruxelles (BIFFF) arrangeres i påskeferien og Magritte Awards i februar. Europas festival , en åben dag og aktiviteter i og omkring Den Europæiske Unions institutioner , afholdes den 9. maj. På den belgiske nationaldag den 21. juli finder en militærparade og fejringer sted på Place des Palais / Paleizenplein og i Bruxelles 'park , der ender med et fyrværkeri om aftenen.\nNogle sommerfester inkluderer Couleur Café Festival , en festival for verdens- og bymusik , omkring slutningen af juni eller begyndelsen af juli, Brussels Summer Festival (BSF), en musikfestival i august, Brussels Fair, den vigtigste årlige messe i Bruxelles , der varer mere end en måned, i juli og august, og Bruxelles-stranden, når kanalens bredder bliver til en midlertidig bystrand. Andre toårige begivenheder er Zinneke Parade , en farverig, multikulturel parade gennem byen, som er blevet afholdt siden 2000 i maj samt det populære Blomstertæppe på Grand Place i august. Heritage Days arrangeres den tredje weekend i september (undertiden sammenfaldende med den bilfri dag) og er en god mulighed for at opdage det væld af bygninger, institutioner og fast ejendom i Bruxelles. "Winter Wonders" animerer hjertet af Bruxelles i december; disse vinteraktiviteter blev lanceret i Bruxelles i 2001.\nBruxelles er kendt for sine lokale vafler .\nBruxelles er kendt for sin lokale vaffel , sin chokolade , sine pommes frites og sine mange typer øl . Den rosenkål , som længe har været populær i Bruxelles, og kan have sin oprindelse dér, er også opkaldt efter byen.\nDet gastronomiske tilbud omfatter ca. 1.800 restauranter og et antal barer af høj kvalitet. Belgisk køkken er kendt blandt kendere som en af de bedste i Europa. Ud over de traditionelle restauranter er der mange caféer , bistroer og det sædvanlige udvalg af internationale fastfoodkæder . Caféerne ligner barer og tilbyder øl og lette retter; kaffehuse kaldes salons de thé . Også udbredte er brasserier , som normalt tilbyder en række øl og typiske nationale retter.\nDet belgiske køkken er kendetegnet ved kombinationen af det franske køkken med den mere solide flamske mad. Bemærkelsesværdige specialiteter inkluderer Bruxelles vafler (gaufres) og muslinger (normalt som moules-frites , serveret med pommes frites). Byen er et højborg for producenter af chokolade og praliner med kendte virksomheder som Côte d'Or , Neuhaus , Leonidas og Godiva . Pralines blev først introduceret i 1912 af Jean Neuhaus II, en belgisk chokoladefabrikant af schweizisk oprindelse, i Royal Saint-Hubert Galleries. Talrige køleskabe er spredt over hele byen, og i turistområder sælges der også friske varme vafler på gaden.\nUd over andre belgiske øl er den spontant gærede lambiske stil, brygget i og omkring Bruxelles, bredt tilgængelig der og i den nærliggende Senne- dal, hvor de vilde gær, der gærer den, har deres oprindelse. Kriek , en kirsebærlambisk, fås i næsten enhver bar eller restaurant i Bruxelles.\nBruxelles er kendt som fødestedet for den belgiske endive . Teknikken til dyrkning af blancherede endiver blev ved et uheld opdaget i 1850'erne ved den botaniske have i Bruxelles i Saint-Josse-ten-Noode .\nLoppemarked på Place du Jeu de Balle / Vossenplein\nBerømte shoppingområder i Bruxelles inkluderer den gågade Rue Neuve / Nieuwstraat , den næst travleste shoppinggade i Belgien (efter Meir i Antwerpen ) med et ugentligt gennemsnit på 230.000 besøgende, hjemsted for populære internationale kæder ( H&M , C&A , Zara , Primark ) samt gallerierne City 2 og Anspach. Royal Saint-Hubert Galleries rummer en række luksusbutikker, og omkring seks millioner mennesker spadserer gennem dem hvert år. Kvarteret omkring Rue Antoine Dansaert / Antoine Dansaertstraat er i de senere år blevet et omdrejningspunkt for mode og design; denne hovedgade og sidegaderne har også Belgiens unge og mest kunstneriske talent.\nI Ixelles tilbyder Avenue de la Toison d'Or / Gulden-Vlieslaan og Namur Gate en blanding af luksusbutikker, fastfoodrestauranter og underholdningssteder, og Chaussée d'Ixelles / Elsenesteenweg i det hovedsagelig kongolesiske Matongé- distrikt tilbyder en god smag af afrikansk mode og livsstil. Den nærliggende Avenue Louise er foret med avancerede modebutikker og butikker, hvilket gør den til en af de dyreste gader i Belgien.\nDer er indkøbscentre uden for den indre ring: Basilix, Woluwe Shopping Center, Westland Shopping Center og Docks Bruxsel, der åbnede i oktober 2017. Derudover er Bruxelles en af Europas bedste hovedstæder til loppemarkedshopping . Det gamle marked på Place du Jeu de Balle / Vossenplein i kvarteret Marolles / Marollen er særligt kendt. Det nærliggende Sablon / Zavel- område er hjemsted for mange af Bruxelles ' antikvitetshandlere . Den Midi Market omkring Bruxelles-Syd station og Boulevard du Midi / Zuidlaan har ry for at være et af de største markeder i Europa.\nYderligere oplysninger: Sport i Belgien\n20 km fra Bruxelles\nSport i Bruxelles er under ansvar af de Fællesskaber . Det Administration de l'Education fysik et du Sport ( Adeps ) er ansvarlig for at anerkende de forskellige fransktalende idrætsforbund og kører også tre idrætshaller i hovedstadsregionen Bruxelles. Dens hollandsktalende modstykke er Sport Vlaanderen (tidligere kaldet BLOSO ).\nDen Kong Baudouin Stadion (tidligere Heysel Stadion) er den største i landet og hjem til landsholdene i fodbold og rugby . Det var vært for finalen i UEFA European Football Championship 1972 og åbningsspillet i 2000-udgaven . Flere europæiske klubfinaler er blevet afholdt på jorden, herunder European Cup-finalen i 1985, hvor der blev 39 dødsfald på grund af hooliganisme og strukturelt sammenbrud. King Baudouin Stadium er også hjemsted for den årlige Memorial Van Damme- atletikbegivenhed, Belgiens førende løbskonkurrence , som er en del af Diamond League . Andre vigtige atletikbegivenheder er Bruxelles Marathon og 20 km fra Bruxelles .\nBruxelles er hjemsted for bemærkelsesværdige cykelløb . Byen er ankomststedet for Brussels Cycling Classic , tidligere kendt som Paris – Bruxelles, som er et af de ældste semi-klassiske cykelløb på den internationale kalender. Fra første verdenskrig til begyndelsen af 1970'erne blev de seks dage i Bruxelles organiseret regelmæssigt. I de sidste årtier i det 20. århundrede blev Grand Prix Eddy Merckx også afholdt i Bruxelles.\nRSC Anderlecht fans på Constant Vanden Stock Stadium\nRSC Anderlecht , der er baseret på Constant Vanden Stock Stadium i Anderlecht , er den mest succesrige belgiske fodboldklub i den belgiske Pro League med 34 titler. Det har også vundet de største europæiske turneringer for en belgisk side med 6 europæiske titler.\nBruxelles er også hjemsted for Union Saint-Gilloise , den mest succesrige belgiske klub før Anden Verdenskrig, med 11 titler. Klubben blev grundlagt i Saint-Gilles, men har base i det nærliggende skov og spiller i 2. division . White Star Bruxelles er en anden fodboldklub, der spiller i anden division. Racing White Daring Molenbeek , der er baseret i Molenbeek-Saint-Jean , og ofte omtalt som RWDM, var en meget populær fodboldklub, indtil den blev opløst i 2002. Siden 2015 spiller dens reinkarnation RWDM47 tilbage i anden division.\nAndre klubber i Bruxelles, der spillede i den nationale serie gennem årene, var Ixelles SC, Crossing Club de Schaerbeek (født af en fusion mellem RCS de Schaerbeek og Crossing Club Molenbeek), Scup Jette, RUS de Laeken, Racing Jet de Bruxelles, AS Auderghem, KV Wosjot Woluwe og FC Ganshoren.\nYderligere oplysninger: Belgiens økonomi\nBruxelles fungerer som centrum for administration for Belgien og Europa og er stort set serviceorienteret . Det domineres af regionale og internationale hovedkvarter for multinationale virksomheder , af europæiske institutioner, af forskellige lokale og føderale administrationer og af relaterede servicevirksomheder, selvom det har en række bemærkelsesværdige håndværksindustrier , såsom Cantillon Brewery , et lambisk bryggeri grundlagt i 1900.\nBruxelles Northern Quarter forretningsdistrikt\nBruxelles har en robust økonomi. Regionen bidrager til en femtedel af Belgiens BNP , og dens 550.000 arbejdspladser tegner sig for 17,7% af Belgiens beskæftigelse. Dets BNP pr. Indbygger er næsten det dobbelte af Belgien som helhed, og det har det højeste BNP pr. Indbygger i nogen NUTS 1- region i EU på ~ $ 80.000 i 2016. Når det er sagt, øges BNP af en massiv tilstrømning af pendlere fra nabolande; over halvdelen af dem, der arbejder i Bruxelles, bor i Flandern eller Wallonien med henholdsvis 230.000 og 130.000 pendlere om dagen. Omvendt arbejder kun 16,0% af befolkningen fra Bruxelles uden for Bruxelles (68.827 (68,5%) af dem i Flandern og 21.035 (31,5%) i Vallonien). Ikke al den rigdom, der genereres i Bruxelles, forbliver i selve Bruxelles, og fra december 2013 er arbejdsløsheden blandt beboerne i Bruxelles 20,4%.\nDen tidligere bygning i Bruxelles\nDer er ca. 50.000 virksomheder i Bruxelles, hvoraf ca. 2.200 er udenlandske. Dette antal stiger konstant og kan godt forklare Bruxelles 'rolle i Europa. Byens infrastruktur er meget gunstig med hensyn til at starte en ny virksomhed. Huspriserne er også steget i de senere år, især med stigningen i unge fagfolk, der bosætter sig i Bruxelles, hvilket gør det til den dyreste by at bo i Belgien. Derudover afholder Bruxelles mere end 1.000 forretningskonferencer årligt, hvilket gør det til den niende mest populære konferenceby i Europa.\nBruxelles er klassificeret som det 34. vigtigste finansielle centrum i verden i 2020 ifølge Global Financial Centers Index . Den Bruxelles Fondsbørs , forkortet til BSE, nu kaldet Euronext Bruxelles , er en del af den europæiske børs Euronext NV , sammen med Paris Bourse , Lissabon Fondsbørs og Amsterdam Stock Exchange . Dens benchmark- aktiemarkedsindeks er BEL20 .\nYderligere oplysninger: belgiske medier\nBruxelles er et centrum for både medier og kommunikation i Belgien, hvor mange belgiske tv-stationer, radiostationer, aviser og telefonselskaber har hovedkontor i regionen. Den belgiske fransksprogede offentlige tv-station RTBF , den belgiske hollandsktalende offentlige tv-station VRT , de to regionale kanaler BX1 (tidligere Télé Bruxelles ) og Bruzz (tidligere TV Brussel ), den krypterede BeTV- kanal og private kanaler RTL-TVI og VTM har hovedkvarter i Bruxelles. Nogle nationale aviser som Le Soir , La Libre , De Morgen og nyhedsbureauet Belga er baseret i eller omkring Bruxelles. Det belgiske postvæsen selskab bpost , samt teleselskaberne og mobiloperatører Proximus , Orange Belgien og Telenet er alle placeret der.\nDa engelsk tales bredt, opererer flere engelske medieorganisationer i Bruxelles. De mest populære af disse er den engelsksprogede daglige nyhedsmedieplatform og det halvårlige magasin The Brussels Times og det kvartalsvise magasin og websted The Bulletin . Den flersprogede paneuropæiske nyhedskanal Euronews opretholder også et kontor i Bruxelles.\nYderligere oplysninger: Uddannelse i Belgien\nDer er flere universiteter i Bruxelles. Bortset fra Royal Military Academy , et militærhøjskole etableret i 1834, er alle universiteter i Bruxelles private / autonome.\nDen Université Libre de Bruxelles , en fransk-talende universitet, med omkring 20.000 studerende, har tre campusser i byen, og Vrije Universiteit Brussel , en hollandsk-talende universitet, har omkring 10.000 studerende. Begge universiteter stammer fra et enkelt forfædreuniversitet, der blev grundlagt i 1834, nemlig det frie universitet i Bruxelles , som blev delt i 1970, på omtrent samme tid fik de flamske og franske samfund lovgivningsmagt over organiseringen af videregående uddannelser.\nSaint-Louis University, Bruxelles (også kendt som UCLouvain Saint-Louis - Bruxelles) blev grundlagt i 1858 og er specialiseret i samfundsvidenskab og humaniora med 4.000 studerende og ligger på to campusser i byen Bruxelles og Ixelles .\nEndnu andre universiteter har campusser i Bruxelles, såsom det fransktalende universitet i Louvain (UCLouvain), der har 10.000 studerende i byen med sine medicinske fakulteter ved UCLouvain Bruxelles Woluwe siden 1973, ud over dets fakultet for arkitektur, arkitektonisk teknik og Byplanlægning og UCLouvains hollandsktalende søster Katholieke Universiteit Leuven (tilbyder bachelor- og kandidatgrad i økonomi & forretning, jura, kunst og arkitektur; 4.400 studerende). Derudover er University of Kent's Brussels School of International Studies en specialiseret postgraduate skole, der tilbyder avancerede internationale studier.\nOgså et dusin universitetshøjskoler er placeret i Bruxelles, herunder to dramaskoler, der blev grundlagt i 1832: det fransktalende Conservatoire Royal og dets hollandsktalende ækvivalent, Koninklijk Conservatorium .\nDe fleste af eleverne i Bruxelles i alderen 3 til 18 går på skoler organiseret af det fransktalende samfund eller det flamske samfund , hvor tæt på 80% går til fransktalende skoler og ca. 20% til hollandsktalende skoler. På grund af efterkrigstidens internationale tilstedeværelse i byen, er der også en række internationale skoler, herunder internationale skole Bruxelles , med 1.450 elever, i alderen 2 1 / 2 og 18, den britiske School of Bruxelles , og de fire Europaskoler , der tilbyder gratis uddannelse til børnene til dem, der arbejder i EU-institutionerne . Den samlede elevpopulation på de fire Europaskoler i Bruxelles er omkring 10.000.\nHovedartikel: Liste over biblioteker i Belgien\nBruxelles har et antal offentlige eller privatejede biblioteker på sit område.\nBiblioteker i Bruxelles hører under Fællesskabernes kompetence og er normalt adskilt mellem fransktalende og hollandsktalende institutioner, selv om nogle er blandede.\nHovedartikel: Videnskab og teknologi i Bruxelles\nVidenskab og teknologi i Bruxelles er veludviklet med tilstedeværelsen af flere universiteter og forskningsinstitutter.\nDet Kongelige Belgiske Institut for Naturvidenskab huser verdens største hal helt dedikeret til dinosaurer med sin samling af 30 fossiliserede Iguanodon- skeletter. Den Planetarium af Royal Observatory Belgien er et af de største i Europa.\nErasmus Hospital i Anderlecht\nHovedartikel: Liste over hospitaler i Belgien § Region Hovedstaden\nBruxelles er hjemsted for en blomstrende medicinal- og sundhedsindustri , der inkluderer banebrydende bioteknologisk forskning. Sundhedssektoren beskæftiger 70.000 ansatte i 30.000 virksomheder. Der er 3.000 biovidenskabsforskere i byen og to store videnskabsparker : Da Vinci Research Park og Erasmus Research Park . Der er fem universitetshospitaler , et militærhospital og mere end 40 generelle hospitaler og specialklinikker.\nHovedartikel: Transport i Bruxelles\nBrussels Airlines Airbus A319 lander i Bruxelles lufthavn i Zaventem\nRegion Hovedstaden Bruxelles betjenes af flere lufthavne, som alle ligger uden for regionens administrative område. De mest bemærkelsesværdige er:\nBruxelles-National Lufthavn , beliggende i den nærliggende flamske kommune Zaventem , 12 km øst for hovedstaden;\nBrussels South Charleroi Airport , der ligger i Gosselies , en del af byen Charleroi ( Wallonia ), ca. 50 km sydvest for Bruxelles;\nMelsbroek Air Base , der ligger i Steenokkerzeel , er hovedsagelig en militær lufthavn og bruges i mindretal for civile rejsende.\nDe to første er også de største lufthavne i Belgien.\nDen hellige Catherine Dock , Eugène Boudin (1871)\nSiden det 16. århundrede har Bruxelles haft sin egen havn, Bruxelles havn . Det er blevet udvidet gennem århundrederne til at blive den anden belgiske indre havn. Historisk beliggende nær Place Sainte-Catherine / Sint-Katelijneplein , ligger den i dag nordvest for regionen ved Maritim-kanalen Bruxelles-Schelde (ofte kaldet Willebroek-kanalen), der forbinder Bruxelles med Antwerpen via Schelde . Skibe og store pramme op til 4.500 tons kan trænge dybt ind i landet og undgå brud og lastoverførsler mellem Antwerpen og centrum af Bruxelles og reducerer dermed omkostningerne for virksomheder, der bruger kanalen, og giver dermed en konkurrencemæssig fordel.\nDesuden skaber forbindelsen mellem Willebroek-kanalen og Bruxelles-Charleroi-kanalen i hjertet af hovedstaden en nord-syd-forbindelse ved hjælp af vandveje mellem Holland, Flandern og industrizonen Hainaut ( Vallonien ). Der kan navigation adgang til netværket af franske kanaler, takket være den vigtige skråplan af Ronquières og løft af Strépy-Bracquegnies .\nBetydningen af flodtrafik i Bruxelles gør det muligt at undgå vejækvivalenter til 740.000 lastbiler om året - næsten 2.000 om dagen - hvilket ud over at lette trafikproblemer også repræsenterer en estimeret kuldioxidbesparelse på 51.545 ton om året.\nYderligere oplysninger: Liste over jernbanestationer i Belgien\nHovedhallen på jernbanestationen Bruxelles-Syd , hjemsted for Eurostar- togforbindelsen til London\nHøjhastighedstognet forbinder Bruxelles med andre europæiske byer ( ICE- tog i den nordlige station afbilledet).\nRegion Hovedstaden Bruxelles har tre hovedbanegårde: Bruxelles-Syd , Bruxelles-Central og Bruxelles-Nord , som også er de travleste i landet. Bruxelles-Syd betjenes også af direkte højhastighedstogforbindelser: til London med Eurostar- tog via kanaltunnelen (1 time og 51 minutter); til Amsterdam med Thalys og InterCity- forbindelser; til Amsterdam, Paris (henholdsvis 1hr 50min og 1hr 25min pr. 6. april 2015) og Köln af Thalys ; og til Köln (1t 50min) og Frankfurt (2t 57min) af den tyske ICE .\nTogskinnerne i Bruxelles går under jorden nær centrum gennem Nord-Syd-forbindelsen , hvor Bruxelles Hovedbanegård også stort set er under jorden. Tunnelen i sig selv er kun seks spor bred på det smaleste punkt, hvilket ofte forårsager overbelastning og forsinkelser på grund af kraftig brug af ruten.\nDen byen Bruxelles har mindre jernbanestationer i Bockstael , Bruxelles-Kapel , Bruxelles-Congres , Bruxelles-Luxembourg , Bruxelles-Schuman , Bruxelles-West , Haren , Haren-syd og Simonis . I Bruxelles-regionen er der også jernbanestationer i Berchem-Sainte-Agathe , Boitsfort , Boondael , Bordet (Evere) , Etterbeek , Evere , Forest-East , Forest-South , Jette , Meiser (Schaerbeek) , Moensberg (Ucle) , Saint-Job (Uccle) , Schaarbeek , Uccle-Calevoet , Uccle-Stalle , Vivier d'Oie-Diesdelle (Uccle), Merode og Watermael .\nBy offentlig transport\nBruxelles Intercommunal Transport Company STIB / MIVB er den lokale offentlig transportoperatør i Bruxelles. Det dækker de 19 kommuner i hovedstadsregionen Bruxelles, og nogle overfladeruter strækker sig til de nærmeste forstæder i de andre regioner.\nBruxelles metrovogn på Erasmus metrostation\nDe Bruxelles metro går tilbage til 1976, men metrolinjer kendt som premetro er blevet serviceret af sporvogne siden 1968. Det er det eneste hurtig transit i Belgien ( Antwerpen og Charleroi begge har letbane systemer). Netværket består af fire konventionelle metrolinjer og tre premetrolinjer . Metrolinjerne er M1, M2, M5 og M6 med nogle delte strækninger, der i alt dækker 40 km. Fra 2017 har metroenetværket i regionen i alt 69 metro- og premetro- stationer. Metroen er et vigtigt transportmiddel , der forbinder med seks jernbanestationer fra National Railway Company of Belgium (NMBS / SNCB) og mange sporvogns- og busstoppesteder, der drives af STIB / MIVB, og med flamske De Lijn og Walloon TEC busstoppesteder.\nEt omfattende bus- og sporvognsnet dækker regionen. Fra 2017 består sporvognssystemet i Bruxelles af 17 sporvognslinjer (hvoraf tre - linjer T3, T4 og T7 - kvalificerer sig som premetro- linjer). Den samlede rutelængde er 139 km, hvilket gør det til et af de største sporvognsnet i Europa. Bruxelles busnetværk supplerer jernbanenettet. Den består af 50 busruter og 11 natruter, der spænder over 445 km. Siden april 2007 har STIB / MIVB drevet et natbussnetværk kaldet Noctis. På fredage og lørdage kører 11 busruter fra midnat til kl. 3 De kører fra centrum af Bruxelles til den ydre del af hovedstadsregionen Bruxelles.\nEt interticketing-system betyder, at en STIB / MIVB-billetindehaver kan bruge toget eller langdistancebusser inde i regionen. En enkelt rejse kan omfatte flere etaper på tværs af de forskellige transportformer. Pendeltjenesterne fra De Lijn , TEC og NMBS / SNCB vil i de næste par år blive udvidet af Brussels Regional Express Network (RER / GEN), der forbinder hovedstaden og de omkringliggende byer. Siden august 2016 er papirbilletter blevet afbrudt til fordel for elektroniske MoBIB-kort.\nAnden offentlig transport\nVillo! cykler i Bruxelles\nSiden 2003 har Bruxelles haft en bildelingstjeneste, der drives af Bremen- firmaet Cambio, i partnerskab med STIB / MIVB og det lokale ridesharing-selskab Taxi Stop. I 2006 blev et offentligt cykeldelingsprogram introduceret. Ordningen blev efterfølgende overtaget af Villo! . Siden 2008 er denne offentlige transporttjeneste om natten blevet suppleret med Collecto, et delt taxisystem, der fungerer på hverdage mellem kl. 23 og kl. 6 I 2012 blev Zen Car-el-delingsordningen lanceret i universitetet og de europæiske områder .\nRue de la Loi / Wetstraat er en af byens hovedgader.\nI middelalderen stod Bruxelles ved skæringspunktet mellem ruter, der løber nord – syd (den moderne Rue Haute / Hoogstraat ) og øst – vest ( Chaussée de Gand / Gentsesteenweg - Rue du Marché aux Herbes / Grasmarkt - Rue de Namur / Naamsestraat ). Det gamle gademønster, der udstråler fra Grand Place , forbliver for en stor del, men er blevet overlagt af boulevarder bygget over floden Senne , over bymuren og over jernbaneforbindelsen mellem nord- og sydstationen.\nI dag har Bruxelles den mest trafikerede trafik i Nordamerika og Europa ifølge den amerikanske trafikinformationsplatform INRIX .\nAfstande til andre byer\nDisse afstande er som krage flyver :\nAntwerpen 43,3 km N\nLiège 88,5 km (55,0 mi) Ø\nLille 94,6 km SV\nLuxembourg by 185,3 km (115,1 mi) SE\nBruxelles er knudepunktet for en række gamle nationale veje, hvor de vigtigste er med uret: N1 (N til Breda ), N2 (E til Maastricht ), N3 (E til Aachen ), N4 (SE til Luxembourg ) N5 (S til Rheims ), N6 (S til Maubeuge ), N7 (SW til Lille ), N8 (W til Koksijde ) og N9 (NW til Oostende ). Normalt navngivet chaussées / steenwegen , disse motorveje kører normalt i en lige linje, men mister nogle gange sig selv i en labyrint af smalle shoppinggader.\nRegionen er omkranset af den europæiske rute E19 (NS) og E40 (EW), mens E411 fører væk til SE. Bruxelles har en orbitale motorvej , nummereret R0 (R-nul) og almindeligvis benævnt ringen . Det er pæreformet, da den sydlige side aldrig blev bygget som oprindeligt udtænkt på grund af beboernes indvendinger.\nByens centrum, undertiden kendt som Pentagon , er omgivet af en indre ringvej, den lille ring (fransk: Petite Ceinture , hollandsk: Kleine Ring ), en sekvens af boulevarder, der er nummereret R20 eller N0. Disse blev bygget på stedet for det andet sæt bymure efter deres nedrivning. Den metro linje 2 kører under meget af disse. Siden juni 2015 er en række centrale boulevarder inde i Pentagon blevet bilfri, hvilket begrænser transittrafikken gennem den gamle by.\nPå den østlige side af regionen er R21 eller Greater Ring (fransk: Grande Ceinture , hollandsk: Grote Ring ) dannet af en række boulevarder, der kurver rundt fra Laeken til Ucle . Nogle premetro stationer (se Bruxelles metro ) blev bygget på denne rute. Lidt længere ud fører en strækning nummereret R22 fra Zaventem til Saint-Job .\nSikkerheds- og beredskabstjenester\nYderligere oplysninger: Retshåndhævelse i Belgien\nPolitimand i Bruxelles\nDet lokale politi i Bruxelles , støttet af det føderale politi, er ansvarlig for retshåndhævelse i Bruxelles. De 19 kommuner i hovedstadsregionen Bruxelles er opdelt i seks politizoner, alle tosprogede (fransk og hollandsk):\n5339 Hovedstaden Ixelles i Bruxelles : byen Bruxelles og Ixelles\n5340 Bruxelles vest: Berchem-Sainte-Agathe , Ganshoren , Jette , Koekelberg og Molenbeek-Saint-Jean\n5341 Syd: Anderlecht , Forest og Saint-Gilles\n5342 Uccle / Watermael-Boitsfort / Auderghem: Auderghem , Uccle og Watermael-Boitsfort\nBruxelles Fire and Emergency Medical Care Service, almindeligvis kendt under dets akronym SIAMU (DBDMH), opererer i de 19 kommuner i Bruxelles. Det er klasse X brandvæsen og den største brandvæsen i Belgien med hensyn til årlig drift, udstyr og personale. Det har 9 brandstationer fordelt på hele hovedstadsregionen Bruxelles og beskæftiger omkring 1.000 professionelle brandmænd . Ud over at forebygge og bekæmpe brande leverer SIAMU også akutte lægebehandlingstjenester i Bruxelles via sit centraliserede 100-nummer (og det eneste 112-alarmnummer til de 27 lande i EU). Det er tosproget (fransk – hollandsk).\nHovedartikel: Liste over parker og haver i Bruxelles\nBruxelles er en af de grønneste hovedstæder i Europa med over 8.000 hektar grønne områder. Vegetationsdækning og naturområder er højere i udkanten, hvor de har begrænset byens peri-urbanisering , men de falder kraftigt mod centrum af Bruxelles; 10% i det centrale Pentagon , 30% af kommunerne i den første ring og 71% af kommunerne i den anden ring er besat af grønne områder.\nMange parker og haver, både offentlige og privatejede, er spredt over hele byen. Ud over dette ligger Sonian Forest i den sydlige del og strækker sig ud over de tre belgiske regioner . Fra 2017 er det blevet indskrevet som et UNESCO- verdensarvssted , den eneste belgiske komponent til den multinationale indskrift ' Primeval Beech Forests of the Carpathians and Other Regions of Europe '.\nDen botaniske have i Bruxelles\nDe kongelige drivhuse i Laeken\nHovedartikel: Liste over mennesker fra Bruxelles\nSe også: Liste over tvillingebyer og søsterbyer i Belgien\nBruxelles er venskabsby med følgende byer:\nKinshasa , Den Demokratiske Republik Congo\nFra og med 2016 er hovedstadsregionen Bruxelles rangeret som den 12. største hovedstad i Den Europæiske Union .\nBorgerlige i Bruxelles\nBruxelles regionale investeringsselskab\nOversigt over Belgien\nSyv ædle huse i Bruxelles\nStatue af Europa\nSe også: Bibliografi over Bruxelles 'historie\nWolmar, Christian (2010). Blod, jern og guld: Hvordan jernbanerne forvandlede verden . London: Grove Atlantic. ISBN 9781848871717.\nBlomstertæppe i Bruxelles 2014\nDenne side blev senest redigeret den 26. november 2020 kl. 10:58 (UTC) .