A-HOTEL.com - Luksus og billig hotelelr i Fushe-Arrez, Albanien. Indkvartering booking i Fushe-Arrez og omkringliggende.\nHjemmeside A-HOTEL.com → Europa → Albanien → Fushë e Arrëzit\nIndkvartering Fushë e Arrëzit\nDette vejledende tilbud stammer fra den mest nylig reserveret indkvartering i Fushe-Arrez og er sorteret fra den laveste pris. For at vælge overnatning ved dine præferencer anbefaler vi at vælge imellem I alt 3 tilbyder overnatning i Fushe-Arrez.\nFushë e Arrëzit, Albanien\nSH5 City center Fushë e Arrëzit (1.6 km fra centrum )\nFushe-Arrez Fushë e Arrëzit (1.6 km fra centrum )\nRruga Fushë Arrëz Fushë e Arrëzit (1.7 km fra centrum )\nSøg i nærliggende destinationer Fushe-Arrez\n(inden for 33 km - Pukë, Oroshi, Koman, Klosi, Mollʼ e Shoshit, Aprip, ... )\nRruga Fushë Arrëz Puke Pukë (1.7 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nHotel SH & SH ligger i Pukë og har restaurant, bar, fælles opholdsstue og have. Dette 5-stjernede hotel tilbyder concierge-service og udflugtsskranke. Receptionen er døgnåben, og der tilbydes roomservice og valutaveksling. Hotellet serverer kontinental morgenmad. Forretningsrejsende tilbydes møde- og festlokaler, business-center, fax- og kopimaskine samt hæveautomat. Den nærmeste lufthavn er… mere\nKryezi Oroshi (6.3 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nKulla Brahaj ligger i Oroshi og har terrasse. Dette feriehus har have og gratis privat parkering. Dette feriehus har 2 soveværelser, opholdsstue og fuldt udstyret tekøkken. Den nærmeste lufthavn er Tirana Internationale Lufthavn, som ligger 82 km fra feriehuset. mere\nRruga Ymer Puka Pukë (9.8 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nSunrise ligger i Pukë og tilbyder indkvartering med gratis wi-fi og have. Den nærmeste lufthavn er Tirana Internationale Lufthavn, Moder Teresa Lufthavn, 71 km fra lejligheden. mere\n44 Ymer Puka Pukë (10 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nN'konak Guesthouse ligger i Pukë. Der tilbydes salg af liftkort samt have og terrasse. Der er grill, gratis wi-fi og gratis privat parkering. Samtlige værelser på pensionatet har opholdsområde. Værelserne har aircondition, værdiboks og fladskærms-tv. Der serveres morgenbuffet hver dag på N'konak Guesthouse. Gæsterne kan deltage i aktiviteter i og omkring Pukë, herunder skiløb. Personalet i… mere\nIballe Pukë (14.1 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nKoman, Shkoder, Lake Koman Ferry Koman (16.5 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nRozafa Ferry & Accommodation ligger i Koman og har restaurant, bar, have og terrasse. Overnatningsstedet har fælles køkken, roomservice og valutaveksling. Samtlige værelser på vandrehjemmet har aircondition og eget badeværelse. Rozafa Ferry serverer komplet engelsk/irsk eller italiensk morgenmad. Aktiviteter såsom snorkling, dykning og fiskeri kan nydes i omgivelserne, og gæsterne kan slappe… mere\nSH25 Koman (16.8 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nSH25 11 Koman (17.1 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nLugina e Komanit in Koman tilbyder 3-stjernet indkvartering med restaurant og bar. Ejendommen har have og terrasse. Der tilbydes privat parkering mod tillægsgebyr. Samtlige værelser har eget badeværelse. Velipojë ligger 42 km fra hotellet, mens Shëngjin ligger 37 km derfra. Tirana Internationale Mother Teresa Lufthavn ligger 76 km fra ejendommen. mere\nFan Mirditë Albania Klosi (19.7 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nShosh Mollʼ e Shoshit (22.9 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nUnnamed Road Aprip (24.5 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nVelisht , Bajram Curri Bajram Curri - Markaj - Velisht Bajram Curri (30.4 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nLumi i Shales Shkodër (30.5 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nEagles Land har restaurant, bar, have og grillfaciliteter i Shkodër. Der er også familieværelser og solterrasse. Personalet kan arrangere lufthavnstransport. Der serveres dagligt kontinental morgenmad på pensionatet. Personalet i den døgnåbne reception taler både engelsk og italiensk. Podgorica ligger 47 km fra Eagles Land. mere\nBushat, sh31 Kukës (31.6 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nCenter Valley Curraj Curraj Eper Tropojë (32.1 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nCurraj I Eperm Curraj i Epërm (32.1 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nTroshan Lagjia e Malit 1 Lezhë (32.7 km afstand fra byen Fushë e Arrëzit)\nHani i Leks Agroturizem ligger i Lezhë og har bar, have og terrasse. Der er også restaurant, døgnåben reception, roomservice og gratis wi-fi overalt. Der tilbydes gratis privat parkering og lufthavnstransport mod tillægsgebyr. Alle værelserne har kedel. Værelserne på Hani i Leks Agroturizem har aircondition og eget badeværelse. Der serveres kontinental morgenmad hver dag. Den nærmeste lufthavn… mere\nFå flere indkvarteringer i Fushe-Arrez\nPukë (4 hoteller) - 10 km\nFushe-Arrez - 3 og 4 stjerner hoteller (1)\nFushe-Arrez - indkvartering med parkering (1)\nFushe-Arrez - ikke-ryger bolig (1)\nFushe-Arrez - hoteller (1)\nFushe-Arrez - billig overnatning (1)\nFushe-Arrez - værelser med aircondition (1)


GoPro Dual Battery Charger + Battery (HERO5 Black) – Blacksnow.dk\nOplader to batterier\nKompatibel med GoPro Supercharger\nOploader via USB port\nInkl. ekstra 1220mAh lithium-ion genopladeligt HERO5 Black betteri\nLED-indikatorer til opladningsstatus\nGoPro Dual Battery Charger + Battery (HERO5 Black) er til dig der vil undgå at stå med håret i postkassen, når du er ude og køre. Denne super fede dual-oplader tillader dig at oplade to GoPro-batterier ad gangen, hvor af det ene følger med opladeren her. Du undgår altså at stå i en situation, hvor du ikke lige fik den sidste gang med, hvor du satte tricket, fordi dit GoPro løb tør for batteri. Denne oplader er til dig, der er seriøs omkring dine udendørsoptagelser.


Undren | Hos Mommer\nHuset ryster, det er snestorm, det er …\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 15:49\nTags: Den Stråtækte, Undren, Vejret\nHuset ryster, det er snestorm, det er noget værre noget alt sammen … vores rystometer, som Holbøll nok mere korrekt kalder en vibrationsmåler, er stadig monteret på vores hus, men vi kan ikke få et godt svar på, hvem der monitorerer data. ‘Man’ ved ikke, hvem der får de data, og ‘man’ ved ikke, om der sker en løbende monitorering med påhæftede alarmklokker. Vi kan med andre ord kun vælge at tro på, at dimsen ikke kun blev sat op for at indgive Ellen og John en falsk tryghedsfornemmelse. “Så tror de, at vi har styr på det”.\nNu er jeg ond, og det er forhåbentlig heller ikke sådan det er – John tror det slet ikke, men han tror også meget mere på det gode i mennesker end den evige skeptiker Ellen.\nDa de arbejdede lige uden for vores hus, kom de betænkelig tæt på brønden, der fører overskudsvandet videre fra vores septiktank. Det gjorde John dem opmærksom på, og de var da heller ikke klar over, at den var der, hvor den var. Ikke desto mindre hamrede de hul i den få timer efter den oplysning. Nu har vi et stort hul ude på vejen med en blanding af grund- og overløbsvand. Det bliver repareret og vi skal ikke bekymre os, siger de.\nDet gør vi så alligevel, for inden arbejdsdagen sluttede i går, lagde de køreplader tættere på hullet og flyttede derfor afspærringen, så selve vejen ikke længere var halvt lukket. Vejen har ikke været helt plan, så kørepladerne vipper, når der køres over dem. Det kan kun netop fornemmes med personbiler, men lastbiler får hele vores hus til at runge så meget, at vi føler det ryster. Vi vågnede flere gange i nat på grund af det.\nVi tog fluks i morges fat i den kontaktperson vi har fået et telefonnummer til, og han stod der efter få minutter. Jeg kunne stadig ikke få svar på nogen af mine spørgsmål vedr. rystometeret, men han flyttede resolut afspærringen ud, så bilisterne ikke kunne komme til at køre over de tunge jernplader.\nHullet i cementbrønden kan ses i centrum af øverste billede.\nI aftes og i nat bestod afspærringen kun af metalgitteret; det var de rød-hvide plader, der blev sat op, da vi ringede og gav udtryk for vores bekymring.\nVi håber stadig det hele går – og ender – godt. Vi har i hvert fald ingen klager over reaktionshastigheden, når vi henvender os til sjakbajserne, eller hvad sådan nogle fyre nu hedder.\nSom det fremgår af billedet til højre, har vi snestorm. I morges var det 2,1° og lige nu er det sølle 2,5°. Vi havde således ikke nattefrost – man lærer at være taknemmelig for lidt …\nNu har det været så lunt og skønt i nogle dage, at jeg gik rundt og troede jeg rigtig skulle i gang i have og i drivhus, men det skulle jeg så ikke.\nJeg vil meget gerne bede om lidt local warming, tak.\nDet er dog vist ikke kun locally, det er koldt. Ovre hos Charlotte har de også igen fået det køligere, og helt nede i Madrid kan vi se temperaturer helt ned til 1°. Madrid ligger godt nok højt, men det er alligevel usædvanligt koldt så langt mod syd for en lige om lidt 1. april.\nNoget skal man jo lave på en grå søndag. Jeg har strikket meget, men jeg skulle lige have en pause, som bl.a. blev fyldt ud med at kigge på lagerbilleder, som ikke rigtig passer ind i andre sammenhænge, så nu kommer de her i en rodet blanding.\nNogle gange kan man virkelig undre sig over, hvad det er som går galt og hvorfor.\nSom fx i dette googlehit, som skal få mig til at krydse Atlanten og kigge på Amazon i USA. Måske burde intet, der kommer fra over there, undre mig, men det gør det så alligevel.\nDet er et materiale, som på ingen måde kræver et batteri. Det er noget, man stryger på stof til at give det stabilitet og fylde; meget ofte brugt af patchworkere som mig.\nDe fremturer med det batteri hver gang man googlesøger på “fusible fleece by pellon 45 x 60” – prøv bare selv.\nDer er dog intet nævnt om det, når man går ind på Amazon.com; det kommer bare som det første googlehit. Underligt …\nOg nu, hvor vi befinder os i USA: Hvem andre end en amerikaner kunne finde på at tro, at Stonehenge hedder Stone Hedge? Pffft. Det er i ét ord, og ‘henge’ er gammelengelsk for ‘hang’. Det har ikke en pind med en hæk at gøre.\nDet kommer fra de puslespil, jeg lægger på min iPad. Amerikanerne roder også, som jeg har oplevet flere gange, en del rundt i de Skandinaviske stednavne og har meget svært ved at finde ud af geografien på vore breddegrader. For dem er Skandinavien ét enkelt land, hvilket måske ikke er så mærkeligt alligevel, når man tænker nærmere over det.\n“Danmark … hmmm … jojo, det er da det lille land med de høje bjerge, ikke sandt?” Den fik jeg serveret dengang jeg arbejdede i New York.\nBemærkningen om 1. april er så sand, som den er sagt skrevet.\nHvis folk var lige så kildekritiske de resterende 364 dage, ville der måske være færre der rendte rundt med sølvpapirshatte.\nOg måske ville der ikke …\nDen med kulturen syntes jeg bare passede fint ind sammenhængen.\nSkulle vi ikke også have et lille historisk tilbageblik? En gammeldags site map og – apropos dens archive – et billede af googling i tiden før ordet overhovedet fandtes.\nSomme tider, når jeg ser billeder af kilometervis af hylder fra fx Rigsarkivet, tænker jeg på, at hvis noget bliver arkiveret forkert, finder man det aldrig igen. Det vil kun ske ved et tilfælde, fordi man leder efter noget andet.\nTil sidst fem gode huskeregler. Anna viste dem til mig, da vi var derovre i julen.\nVi sad ved aftensbordet og snakkede om løst og fast.\nPå et tidspunkt – man kan jo selv gætte sig til emnet – sagde Anna regel nummer fem, og det lød fuldstændig som om det var hendes egne ord. Jeg spruttede af grin, men hun indrømmede straks, at det ikke var noget hun havde fundet på; de kom fra et meme, hun med jævne mellemrum morede sig over.\nDet gør jeg også nu … de fem regler er morsomme og faktisk også skræmmende sande.\nDet burde jeg nok slet ikke have sagt – gør det mig til et dårligt menneske?\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 17:48\nTags: Drømme, Undren, Videnskab\nJeg stødte for første gang i dag på begrebet zeptosekund.\nDen tidsenhed får mine ofte anvendte nanosekunder til at virke som en evighed.\nEt nanosekund er en milliardtedel af et sekund – altså 10÷9 sekund.\nEt zeptosekund er en billiontedel af et nanosekund. Med andre ord: 0.000 000 000 000 000 000 001 sekund, eller 10÷21 sekund.\nDet er ikke engang den mindste enhed. Det er et yoctosekund (10÷24 sekund). Der er ikke nogen navngivne enheder mellem denne og den allermindste, Planck-enheden, på 10÷44 sekund, men nu har jeg vist tabt de fleste af jer …\n270 af zeptosekunderne tager det for en røntgenfoton at flyve igennem et brintmolekyle. Som i øvrigt har en diameter på 120 billiontedele af en meter.\nVi er i småtingsafdelingen nu, og selv om jeg læser den slags med stor interesse, vil jeg aldrig nogensinde forstå, hvordan man er i stand til at måle hverken den ene eller den anden af disse nærmest uendeligt små enheder. Jeg kan læse teksten, men jeg kan ikke forstå det. Der er jo nok også en god grund til, at Nobelprisen i fysik aldrig er tilfaldet mig.\nJeg kan også læse om Big Bang-teorien og undre mig såre over, hvordan man kan vide (eller tror man kan vide) hvad der skete ved Big Bang.\nJeg går ind for det engelske udtryk for det, da Det Store Knald skaber nogle ganske andre billeder i min lille og nogle gange meget uvidenskabelige hjerne …\nMan ved ikke, hvad der skete lige i starten, men man ved, hvad der skete efter 1 x 10÷43 sekund efter! Godt, så.\nDet er søreme godt, at de kender forløbet derfra, hvor hele universet faktisk kun var 1 x 10÷33 centimeter. Det fatter jeg endnu mindre end det med zeptosekunderne.\nDer findes en BBC-serie på YouTube, som hedder Bang Goes the Theory, og som jeg lige har besluttet at se nærmere på ved passende lejligheder. “The BBC’s popular science series Bang Goes the Theory delivers the best in both science and technology to explain the world we live in.”\nJeg går stadig ind for afledningsmanøvrer, og kan jeg samtidig blive klogere, er der trods alt noget positivt ved det.\nInteressant? Ja, det synes jeg det er, og det, jeg egentlig ville frem til med al den videnskabssnak er, at jeg håber, at nogen snart finder ud af, hvad denne form for viden rent faktisk kan bruges til – udover at udløse de prestigegivende nobelpriser.\nTænk, hvis verdens klogeste hoveder fik lige så mange penge til at bruge samme ufatteligt kloge hoveder til at løse verdenshavenes mikro- og makroplastproblem.\nEller til at opfinde et ikke-forurenende transportmiddel, det være sig til lands, til vands eller i luften, der kan bevæge sig 1000 kilometer på fem brintatomer.\nJeg mener … hvis man kan regne ud, hvad der skete i universets første sekund for over 13 milliarder år siden, hvorfor i alverden kan man så ikke regne ud, hvordan vi redder vores egen, dyrebare jordklode fra et kollaps, der godt nok går en hel del langsommere end omtalte Bang, men som ikke desto mindre er i gang med at ske.\nTags: Historie, Undren\nDet vil, må jeg hellere advare om på forhånd, være umuligt at finde en rød tråd i dagens indlæg.\nDa vi for 14 dage siden var på Hvalpsund Færgekro, kørte vi Himmerland tyndt ad de hyggelige og smalle veje.\nDet slog mig, hvor utroligt mange rugmarker vi så. Uden naturligvis at vide det, vil jeg skyde på, at 3/4 af alle marker var tilsået med rug.\nVi ser lige så utroligt sjældent en rugmark her på Sjælland; faktisk næsten ingen.\nMit spørgsmål er (nok mest stilet til mit landbrugsorakel Farmer): Hvorfor denne markante forskel? Mit umiddelbare gæt er, at det har noget med jordens beskaffenhed at gøre; det er dog kun et ukvalificeret gæt, men jeg undrede mig meget over det.\nHvorfor er det lige, at de lyse nætter allerede bliver kortere fra nu, mens de lune nætter først for alvor begynder om en måneds tid?\nSommeren bliver lidt usammenhængende på den måde … jeg så langt hellere, at de lune og de lyse nætter fulgtes ad, men jeg ved ikke rigtig, til hvem jeg skal klage.\nMå jeg have lov at anbefale et besøg på MoMu (Moesgaard Museum)? Tak for det …\nVi var der i går – tog bare en dagstur, men det er fint til at overkomme, skulle jeg hilse og sige fra chaufføren.\nDet var tredje gang vi var der; denne gang var det neandertaludstillingen, der havde gjort mig nysgerrig, og da Johns bror Søren i efteråret udtrykte ønske om at se dette fantastiske bygningsværk indefra, inviterede vi ham med denne gang.\nOg blev, som hver gang, betaget af museets evne til formidling. Det kan de bare, kan de. De kan gøre det interessant, selv for folk, som ikke interesserer sig vildt meget for Danmarks oldtid i almindelighed eller fx neandertalerne i særdeleshed. Evnen til formidling er alfa og omega. Jeg vidste en del om neandertalerne, men lærte meget nyt i går.\nVi gennemgik – på kortere tid, end vi plejer – også den permanente udstilling, hvor de som noget nyt gav os mulighed for at skrive runeskrift.\nMit navn det står med runer – pas på de ikke … (hvad? Bruner? Nej. Tuner? Nix. Puha, den er svær).\nHelt præcist står der Ellen was here.\nI bedste graffitistil.\nHvorfor er jeg så svag en sjæl, at jeg konstant lader mig friste af de tilbud, jeg får tilsendt på mail, og som jeg ikke kan tage mig sammen til (i virkeligheden nok heller ikke har lyst til) at afmelde? Det var et retorisk spørgsmål …\nGourmetophold findes her, der og alle vegne i Danmark. Vi har allerede været på to og har endnu to bookede ophold at se frem til, plus en ‘enaftensforestilling’ på Den Fuldkomne Fisker på Vestlolland i næste uge.\nJeg glæder mig til dem alle sammen, og jeg forsvarer det med, at vi ikke var ‘rigtigt’ på ferie sidste år og heller ikke kommer det i år. Noget skal vi da lave, og når selv John siger ”Skal vi ikke snart foretage os et eller andet? Det her pensionistliv er begyndt at blive lidt kedeligt!” – så er det sandelig bare med at tage ham på ordet.\nVi har også haft en usædvanlig lille omgangskreds i de forgangne 15-16 måneder, så det sociale liv har været temmelig amputeret.\nNu kan vi heldigvis ses med nogle flere igen.\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 18:51\nTags: Turist i Danmark, Undren\nI forgårs var jeg i Toksværd planteskole for at købe sommerblomster til de krukker, som ikke blev tilplantet i første omgang, hvor jeg købte dem hos Thyme syd for Køge, men Toksværd ligger nærmere.\nDer var tvillingblomster iblandt de blomster jeg købte, og da de kun kostede 20 kroner stykket, købte jeg 10 i tre farver – plus flere andre planter.\n– Hvor mange har du af disse?\n– Jamen du har taget tre forskellige farver!\n– Ja … må man ikke det? (Retorisk spørgsmål.)\n– Har du så tre af hver?\n– Øhhh nej … så ville jeg jo kun have haft ni …\n– Hvor mange har du af hver farve?\n– Tre, tre og fire. Jeg kan ikke huske hvilken en jeg tog fire af. Er det vigtigt?\n– Nå, men du har tre af hver.\n– Nej. Jeg. har. 10. planter!\n– Nå … jeg tæller dem lige.\nJamen så gør da for himlens skyld det. Det sagde jeg ikke højt. Faktisk sagde jeg ikke ret meget mere herfra.\nHun talte derefter også alle de andre planter. Nogle havde jeg seks af, andre tre af og andre igen en eller to af. Jeg havde helt styr på, hvor mange jeg havde af hver, men hun tog samtlige op og skannede dem en ad gangen. Jeg ved ikke hvorfor hun tilsyneladende ikke troede på mig – det var jo mig, der insisterede på, at jeg havde ti, og hende der blev ved med at prøve at få mig til at sige ni …\nNå. Vi kan jo alle have en dårlig dag. Hun havde det. Jeg fik det … næsten … oppe hos Thyme siger jeg bare hvor mange jeg har af hver, og så er det det. Ikke så meget pjat med dem.\nVi kørte bevidst en omvej hjem, fordi det var så dejligt vejr, og fordi den sydlige halvdel af Sjælland er så vidunderlig smuk lige nu. Den er den altid, men nok allersmukkest her i maj.\nVi kørte ad veje, jeg ikke kunne huske at have kørt på før, men John sagde, at det havde vi.\nPyt med det – hvis det er nyt for mig hver gang, så har jeg da bare en hjerne som en guldfisk …\nVi kom forbi denne fantastisk flotte mølle. Jeg så den på alt for lang afstand og bad John om at vende om, så vi kunne dreje af og komme lige forbi den.\nDen viste sig at være privatejet. Det var med andre ord en bolig … og hvilken bolig! Flot, flot restaureret og/eller velholdt. Den ville jeg gerne have set indvendig, men de havde nok ikke ladet os komme ind, hvis vi havde banket på og spurgt, om vi måtte kigge os lidt omkring.\nBortset fra, at jeg elsker at bo i Den Stråtækte og ikke ville bytte med noget, så har jeg drømt om at bo i en mølle lige siden engang jeg så en boligudsendelse, hvor et par havde indrettet sådan en, og hvor var den bolig bare spændende.\nMen okay … der må være mange trapper, så det er nok meget godt, at vi ikke bor i en mølle.\nFlot var denne dog – i hvert fald set udefra.\nSnestorm, sokkestrikning, sammenligninger, cykler\nTags: Brokkerier, Sprog, Strik, Undren, Vejret\nOverskriftens fire ting har ikke meget med hinanden at gøre, men jeg holder af alliterationer.\nOg dog hænger de to første sammen, fordi når det er sådan en forrygende snestorm, som vi har i dag, så bliver der strikket i Den Stråtækte (der var den igen, den alliteration). Alligevel hænger de ikke helt sammen, fordi der hver dag bliver strikket i Den Stråtækte – uanset vejret.\nJeg har i dag talt i telefon i over en time angående vores forsikringer. Det endte med en hurtig beslutning: Nu flytter vi selskab. For det første slipper vi 5000 kroner billigere om året, og for det andet er der ingen selvrisici; kun på elektronikforsikringen og på bilernes kaskoforsikringer, men da kun under særlige omstændigheder, mens der var på alt i det gamle – oven i købet på ret store beløb.\nOg jeg var muggen. To gange har jeg henvendt mig til det gamle selskab, fordi det irriterede mig, at jeg ikke kunne se de forsikringer, som 1) jeg selv har oprettet og 2) jeg betaler. Lige så snart policerne var udarbejdet, blev jeg elektronisk ikke-eksisterende og kunne kun se policerne via Johns e-boks eller via NemID hos forsikringsselskabet selv.\n– Jamen det er pga. databeskyttelsesloven. Skal du også kunne se dem, skal vi ændre alle policer, så du står som medforsikret.\n– Det er altså John der er medforsikret … men fint nok, I ændrer bare på de policer. Nu.\nDet gjorde de. Vi signerede digitalt på ændringerne.\nOg der skete intet. Nada. Nothing. Jeg kunne stadig ikke se vores egne forsikringer.\nDa jeg for et års tid siden havde brug for at kigge i en police, brokkede jeg mig igen og fik samme svar.\nDenne gang udvidede de det dog med:\n– Jamen jeg kan se på policen, at du er medforsikret, så du skulle selv kunne se policerne.\n– Det kan jeg bare stadig ikke … så havde jeg jo li’som heller ingen grund til at ringe og brokke mig over, at jeg ikke har adgang til dem …\n– Det var da mærkeligt … men du er altså 100 % medforsikret, så bare rolig.\nJeg var ikke rolig; det var ikke det svar, jeg forventede.\nHun kom med hele svadaen en gang til, og jeg bad hende om at få det ændret, så jeg kan se mine egne forsikringer, tak!\nSeancen med dobbelt digital signatur blev gentaget. Intet skete.\nDa jeg gjorde opmærksom på det, sagde de, at det kunne de søreme da ikke forstå, men så kunne jeg jo bare bede om at låne min mands NemID, hvis jeg ville kigge.\n– Det mener du ikke seriøst? Jeg kan ikke få lov til at se mine egne forsikringer uden at bruge Johns NemID?\nDet er bare ikke i orden! Det er da kønsdiskrimination, så det basker. Vi er ikke nået en meter længere på det punkt, siden dengang for mange år siden, hvor jeg ejede et hus, som John flyttede ind i. Mit hus. Jeg købte det. Så kom John, han flyttede ind og nogle år efter giftede vi os.\nVupti. Så forsvandt jeg. Jeg figurerede ikke længere nogen steder; det var tilsyneladende gået over til at blive Johns hus.\n(Jeg kender godt juraen i det, men det er princippet!).\nNu har jeg mistet tålmodigheden. Jeg fik en laaaang snak med en mand, som før coronapesten ville have mødt op på vores adresse in persona.\nNu har jeg sagt ja til skifte. Det kunne jeg gøre i telefonen. Jeg skulle ikke engang spørge John – et telefonisk ‘ja’ var tilstrækkeligt.\nJeg kan ikke se mine egne forsikringer, men jeg kan telefonisk sige en anden persons forsikringer op.\nEn anden sammenligning, som intet har med ovenstående at gøre:\nI går så jeg over BBC Brit en udsendelse om en stor engelsk cykelfabrik.\nVi skulle lige forstå, hvad sådan en cykel vejer:\n“Cyklen vejer 12,5 kilo. Det svarer til 12,5 kilo sukker.”\nDet er også fantastisk … på engelsk var det ikke meget bedre: This bicycle weighs 12.5 kilo, which is equivalent to 12.5 bags of sugar.\nHvorfor skal det sammenlignes med sukker? Hvorfor skal 12,5 kilo cykel overhovedet sammenlignes med noget?\nDet er lidt lige som i dansk tv, hvor stort set alle overfladestørrelser skal sammenlignes med fodboldbaner; en uskik, der længe har undret mig.\nSokkerne? Det må blive næste gang; jeg har allerede skrevet et for langt indlæg, men tak fordi I gad høre på mig.\nSå skete det – også – igen\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 14:01\nJeg har lige været en tur på Facebook og har igenigen undret mig over, at selv personer, som jeg normalt regner for at være mere end gennemsnitligt begavede, kan falde for alt det spam der åbenbart er umuligt at udrydde fra mediet – også selv om FB selv gør hvad de kan for at stoppe det.\nSenest det herunder indsatte, og som jeg med jævne mellemrum ser. Ordlyden kan variere en smule; her er det et mix af to falske beskeder, der har huseret i nogle år, men budskabet er det samme:\nGlem ikke, at i morgen starter den nye Facebook-regel, hvor dine billeder kan bruges. Glem ikke fristen er i dag!!! Den kan bruges mod dig i retssager. Alt, hvad du nogensinde har slået op, vil være offentligt fra i dag – inklusive beskeder, der er blevet slettet. Det koster ikke andet end en simpel kopi og indsæt, bedre sikkert end undskyld.\nJeg giver ikke Facebook eller nogen Facebook-relaterede organisationer tilladelse til at bruge mine billeder, oplysninger, beskeder eller opslag, både i fortid og fremtid. Med dette udsagn meddeler jeg Facebook, at det er strengt forbudt at kopiere, dele eller foretage andre handlinger mod mig baseret på denne profil og / eller dens indhold. Indholdet af denne profil er private og fortrolige oplysninger. Krænkelsen af privatlivets fred kan straffes ved lov: Facebook er nu en offentlig enhed. Alle medlemmer skal skrive denne note.\nHvis du foretrækker det, kan du kopiere og indsætte denne version. Hvis du ikke poster en erklæring mindst én gang, tillader du lydløst at dine billeder bliver brugt og oplysningerne i profilstatusopdateringer. MÅ IKKE DELES. Kopiér og indsæt.\nDen nye algoritme vælger de samme få personer – omkring 25 – som vil læse dine indlæg.\nDet er derfor: Hold fingeren på dette opslag, og det fremstår “Kopiér”. Klik på “Kopiér”. Gå derefter til din side, start et nyt opslag og tryk fingrene ind i det blanke felt. Indsæt vil poppe op, klik indsæt.\nDette vil gå uden om systemet.\nHvorfor tjekker man ikke selv, om det med de 25 personer er sandt? Det er meget enkelt og vil omgående afsløre, at der er noget galt her.\nHvorfor bliver man VED med at falde for ‘kopier – del ikke’, som alene er for at skjule oprindelsen? Hvis det oprindelige opslag bliver slettet, bliver alle delinger også slettet, hvilket ikke sker med en kopiering, hvor det derimod vil fremstå som skabt af den, der kopierer det. Alle spamskaberes drømmescenarie – de vil naturligvis hverken kunne spores eller have slettet deres oprindelige vandrehistorie.\nHvorfor undrer man sig ikke bare? Personer, som jeg ved er på FB mindst en gang daglig, må da have set tilsvarende opslag mange gange før?\nHvorfor undrer man sig ikke over en vending som “bedre sikkert end undskyld”? Det er en undersættelse af better safe than sorry og er noget vrøvl på dansk.\nOg i øvrigt er det generelt noget juridisk uholdbart sludder, der står … og det på et ubehjælpsomt sprog, som næppe nogen advokat ville anvende.\nJeg må være lige så naiv, kan I sige, som dem, jeg undrer mig over ikke undrer sig, hvis jeg forestiller mig, at mit indlæg her vil hjælpe noget som helst.\nDet forestiller jeg mig så heller ikke – jeg skulle bare have luft! Også selv om en eller anden skulle blive fornærmet, hvilket man vel kun bliver hvis man føler sig ramt.\n”Undgå virus og spam” på FB kan være både nyttig og underholdende at kaste et blik på. Det var en af mine gamle kolleger, der gjorde mig opmærksom på det i forbindelse med, at hun selv ville fortælle en (anden gammel kollega), at det er spam. Jeg håber hun blev tilgivet.\nVi har fået vinter … for en tid …\nHvad er der dog galt med min jord?\nTags: Haven, Undren\nFor tre sæsoner siden satte jeg 30 montbretialøg i et nyetableret bed. Jeg havde klare forestillinger om et frodigt, rødorange syn a la dem, vi flere gange har set i engelske haver og parker, men jeg har endnu til gode at se mere end 10 små, forkølede blomster på én gang i mit bed.\nHvorfor? Jeg ved det desværre ikke, men vi er helt sikkert lysår fra den frodighed, man ser på billedet herunder.\nFørste år var der ikke mange blomster, men det tænkte jeg ikke så meget over … de skulle jo lige have lov til at etablere sig.\nAndet år – 2019 – var der måske 10 løg, der blomstrede. Lidt.\nTredje år – altså i år – kom der masser af de karakteristiske små spidse grønne blade op af jorden, men der kom aldrig så meget som en eneste blomst!\nJeg har gødet, men måske ikke nok. Jorden ser fin nok ud, men jeg kan jo ikke se, hvad den indeholder.\nJeg kunne se, at kvikgræs overtog mere og mere, men det var svært, for ikke at sige umuligt, at få det effektivt fjernet uden at ødelægge montbretierne.\nGræsset og nogle få skvalderkål overtog mere og mere, uden der skete nogen yderligere vækst for det, der egentlig skulle være i det bed.\nI dag har vi været i Bauhaus for at købe nogle sække med kompost, og jeg har hevet revl og krat op fra bedet.\nRenset og sorteret det i skidt for sig og kanel for sig … der var rigtig meget skidt, men også forbløffende mange montbretia-løg. Som i virkelig, virkelig mange.\nMange hundrede, viste det sig. Jeg fortrød lidt, at jeg ikke talte dem … det var ganske vist flere hundrede enormt små løg, men de var der, så formerings(overlevelses-?)evnen havde så sandelig ikke fejlet noget, selv om de ikke gad blomstre.\nLangt de fleste løg var ganske, ganske små, kun mellem 3 og 8 mm i diameter. Til sammenligning var dem jeg satte, vel omkring 3 cm i diameter.\nMed andre ord, så har jeg nu vildt mange rensede minimontbretier, hvormed jeg har tænkt mig at (over?)fylde bedet, når jeg har blandet jordforbedringen med den grundigt rensede jord.\nJeg kunne dog godt frygte, at en medvirkende årsag til elendigheden er, at jeg ikke har vandet bedet grundigt nok i den tørre sommer, vi har haft. Når jeg har vandet, var det fordi dahliaerne i de to andre bede i den del af haven hang med bladene, og de har trods alt haft et større energi- og vanddepot i deres knolde end der kan være i de små og ubetydelige løg.\nJeg blev ikke helt færdig, for det var hårdt arbejde at ruske i al den jord, så jeg orkede ikke at tage det sidste og slet ikke at blande kompost ned i jorden, men forhåbentlig når jeg resten i morgen, inden vejret vender og vi får regn.\nMed en have keder man sig aldrig … men jeg ville ønske jeg vidste meget mere om de forskellige planter, så jeg kunne være mere sikker på at gøre det rigtige – det er desværre ikke alt, man kan google sig til, og jeg ville så gerne have et flot rødt montbretiabed, for det er en af mine yndlingsblomster.\nBare kort …\nTags: Plantefarvning, Undren\nFor ikke så længe siden var der en der spurgte, om man kunne farve med tomatblade, og da jeg ikke kendte svaret, måtte jeg google. Der kom intet op på dansk, men da jeg googlede på engelsk, kom alle mulige og i denne sammenhæng aldeles ubrugelige kombinationer af ordet ‘blue’ og ‘tomato’ op, på trods af, at jeg også havde ordet ’dyeing’ med, men kun en enkelt side, der kunne bruges til noget. Det var i form af et skema med samtlige farveplanter og de farver, de giver. Her stod, at tomatblade og –stængler giver blå!\nDet var lidt af en overraskelse, for der er næsten ingenting, der fra naturens hånd giver blå farver. Tre af dem kender jeg, hvoraf to af dem igen er japansk indigo og vajd (‘Nordens indigo’), som jeg har i min have og som skal høstes, når jeg er hjemme fra Bornholm. Men tomatblade???\nJeg kunne ikke få det bekræftet nogen steder og havde også svært ved at tro på det, for hvis det var sandt, hvorfor kan jeg så ikke finde masser af litteratur om blåfarvning med noget så almindeligt som tomater? Med lidt god vilje kan man måske ane en blålig farve på bladene, så prøves af skulle det på trods af min skepsis, for en fejlfarve kan stort set altid reddes med en indigo- eller valnøddefarvning.\nResultatet ses herunder. En temmelig alternativ blå, må jeg sige.\nDen mest mørkgyldne blå, jeg har set … men bevares, den er da smuk og med en dyb glød, som desværre ikke helt fremgår af billedet – den er kønnere i virkeligheden, men blå er den altså ikke, så hvordan nogen kunne finde på at skrive det i en ellers tilsyneladende seriøs plantefarvningsoversigt, kan jeg ikke helt regne ud, men måske er amerikanske tomatplanter meget anderledes end vores …\nJeg farvede kun dette ene fed, og det bliver ikke overfarvet. Der kommer dog heller ikke flere tomatfarvninger i denne omgang, for uanset hvor varm og gylden farven er, kan det også gøres med løgskaller eller lyng, hvilket jeg har en hel del af, som jeg ikke helt ved, hvad jeg skal bruge til, så det bliver sandsynligvis til tæpper til Røde Kors.\nLivet er fuldt af overraskelser af forskellig art …\nTags: Plantefarvning, Svindel, Turist i Danmark, Undren\nNogle af blomsterne på stokroserne gemmer sig inde bag plantens blade.\nDe har en dyb, dyb, smuk bordeaux farve, så jeg kom på den ide at forsøge mig med at udvinde denne fantastiske farve og komme garn i suppen.\nSom sagt, så gjort – man kunne alligevel næsten ikke se blomsterne, og de synlige lod jeg naturligvis sidde – ikke mindst af hensyn til humlebierne, som holder i indflyvningskø for at mæske sig i den voldsomme pollenrigdom, som stokroser har det med at præstere. Der drysser pollen ned på kronbladene, så man er ikke i tvivl om, at der er meget af det … ikke så underligt, at stokroser krydsbestøver, så man ikke altid kan regne med farven, hvis man sår frøene fra en plante, hvis farve blomster man ellers godt kunne tænke at have flere af.\nEr det ikke en smuk farve? Jeg kunne godt se det garn for mig …\nDet vil sige … det kunne jeg så ikke, for der kom nemlig denne farve ud af det.\nEn nydelig, olivengrøn farve, men bestemt ikke den jeg havde forestillet mig. Der var masser af – mørklilla – farvestof tilbage i vandet, selv om det var 1:1, nemlig 50 gram blomster til 50 gram garn, men jeg kylede vandet ud og nøjedes med at farve dette ene fed.\nDet er det jeg siger: Plantefarvning er ikke en eksakt videnskab.\nEn anden overraskelse indløb pr. mail: Tænk engang, jeg kan slippe for selv at gøre værelset rent, når jeg har boet på hotel.\nDet plejer jeg da ellers altid … holddaop for et tilbud. Eller hvad … ?\nDet er vel næppe et sommerhus, vi taler om her, går jeg ud fra. Mon man i øvrigt overhovedet får lov til selv at gøre et lejet sommerhus rent i disse coronatider? Anticoronaeffektiviteten og graden af renhed er jo ikke kontrollerbare faktorer, og min erfaring er, at det sjældent er okay. Jeg har hele tre gange klaget over mangelfuld rengøring i et sommerhus, vi har lejet – og det er ikke fordi jeg er specielt sart, men når man fx får sorte fødder af at gå henover stuegulvet bare en enkelt gang, så bliver der altså klaget. Men det var snavs, man kunne se – det er noget andet med coronavirus.\nDe må godt nok have travlt om lørdagen, de stakkels rengøringsfolk ude i sommerhuslandet.\nDen tredje overraskelse har jeg til gode, og sådan vil det blive ved med at være.\nDet var nemlig fra et udenlandsk nummer, og så ‘kvæler’ jeg altid vedkommende.\nDanske, ukendte numre besvarer jeg, for jeg har flere gange været ude for, at det har været en vigtig opringning, som det ikke havde været særlig smart ikke at besvare.\nHvis det så bare viser sig at være en af de talløse phoners, der siger “Pænt goddag, Ellen”, så siger jeg: “Hej Kaj (eller Andrea), jeg har desværre ikke tid til at tale med dig i dag, men hils Andrea (eller Kaj)!”, og afbryder derefter uden at vente på reaktionen.\nDe fem første cifre afslører, at samtalen kom via en satellit, der ejes af De Forenede Arabiske Emirater.\nJeg gik nok ikke glip af så meget ved ikke at besvare den samtale – men man ved selvfølgelig aldrig – det kan være, vedkommende havde et rigtig godt tilbud til mig, eller kunne fortælle mig om en eller anden gevinst, jeg kunne hente, hvis de lige kunne få mine bankoplysninger. Det kunne også være en ansat hos Microsoft, som ville hjælpe mig med et eller andet problem, jeg slet ikke vidste jeg havde. Der er mange muligheder.\nDer sker underlige ting i min have\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 10:36\nTags: Drivhuset, Haven, Insekter, Undren\nForleden dag hørte jeg en særdeles aggressiv summen. Vi har i år nogle bier, som lyder anderledes. De er mere oppe i diskanten og mere hidsige at høre på end biers normalt relativt fredelige og lidt dybe summen. Det må være en art, vi ikke før har haft besøg af, men i år har vi mange af dem – og heldigvis også mange andre slags. Den anden dag gik en eller anden dog helt amok, og lyden flyttede sig ikke, så jeg gik hen og kiggede. Det var en bi, der sad oven på en anden bi og tilsyneladende stak og stak og stak det stakkels offer.\nDet var her, min undren kom ind: 1) Umiddelbart så det ud til at være to bier af samme race, men selv om det ikke skulle være det, bekæmper bier vel normalt ikke hinanden? 2) Når en bi stikker, mister den brodden, når den forsøger at trække den til sig, så hvordan kunne denne blive ved med at stikke? Hvis det altså var det den gjorde …\nUmiddelbart kunne det ligne en parring, men det kan det ikke have været, for biers parring foregår i luften og altså ikke på denne måde. Men hvad var det så?\nDen lidt mindre bi på ryggen af den lidt større var altså den der stak og den med den aggressive summen. Den anden kom med et ynkeligt lille piv indimellem, men sagde ellers ikke noget.\nMin Marjatta-agurk måtte lade livet i dag. Den har længe skrantet og har kun leveret to agurker i alt. Det så heller ikke ud til, at der ville komme flere – alle de små agurker visnede hurtigt hen og blev til ingenting.\nSå meget for biodynamisk dyrkning … efter disse Steiner-principper blev den dog ikke dyrket hos mig, men sådan har dens tidlige barndom været. Det var måske mine ikke-kosmiske metoder, den ikke kunne tåle, det sarte væsen?\nDen har aldrig været nær så voksevillig som den anden, men er ranglet og har kun leveret et enkelt sideskud, mens den anden bliver ved og ved med at skyde ud til alle sider – jeg har beskåret den flere gange allerede.\nDen anden agurk, som er fra Gartneri Toftegaard og derfor ‘kun’ økologisk, er så frodig og rigtydende, at den giver os 2-4 agurker hver anden dag. Vi er allerede ved at blive kvalt i agurker, så derfor havde jeg heller ikke dårlig samvittighed over at kyle den syge ud – den tog bare plads op i drivhuset.\nNu har den ananaskirsebær, jeg fik af Malle, i stedet fået dens plads i krukken.\nDet er nu alligevel lidt underligt, for hos mig har begge agurkeplanter naturligvis fået præcis den samme behandling, så hvorfor den ene ser syg ud var syg og smed alle anlæg til nye agurker, har jeg ingen ide om. Den var ikke angrebet af spindemider, svamp eller anden dårligdom, men bladene blev gule nedefra og op. Den var frisk nok at se på i toppen, bortset fra agurkerne, som stort set med det samme begyndte at sygne hen.\nNå. Det er ikke alt, man skal forstå – men man skal undre sig, og det gør jeg.\n“Hvor ikke en hyld kan gro, der kan intet menneske bo”\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 11:51\nTags: Drivhuset, Haven, Mad, Sprog, Svindel, Undren\nDer må da være steder i Danmark, hvor der bor mennesker, men ikke hyldetræer? Hvad med helt ude vestpå?\nDet er selvfølgelig en udmærket måde at sige, at hyld er særdeles nøjsomme og alt for gerne etablerer sig så snart de får den mindste chance for det.\nVi har nogle i vores hæk, og selv om jeg klipper og klipper og klipper, skyder den voldsomt op igen. HELE tiden! Google kan fortælle mig, at dragetræet (Poulownia) er verdens hurtigst voksende træ med 2½-3 meter om året. Mine hyld klarer da nemt mere end det … men det er nok bare fordi de ved de er uøskede.\nDa vi kom hjem i aftes, havde min Toftegaard-agurk præsteret tre fuldvoksne agurker og Marjatta-agurken én. Marjattas har indtil videre været helt lige, og Toftegaards altid krumme. Skal jeg lægge noget i det? Det undrer mig en smule …\nToftegaards principper er ‘kun’ økologiske, mens Marjattas grønsager er biodynamisk dyrket. Deres fortsatte liv hos mig er ikke biodynamisk; jeg ved ikke hvordan man gør, og jeg er nok også ligeglad … mine hjemmedyrkede agurker indeholder ikke noget politisk ukorrekt, så det er fint med mig. Der er ikke så meget som antydningen af forskel på smagen på de to agurkeplanters frugter – det ville også have forbavset mig, hvis der var, lige som det er underligt, at Toftegaards plante er mere end tre gange så stor og kraftig som Marjattas. De kom i drivhuset samtidig, og da havde de samme størrelse.\nI aftes fik vi bare nyopgravede kartofler med tzatziki til. Ikke andet, og det var så lækkert – rent slik.\nHerover en dims jeg så forleden dag. Det er blevet så trendy at kalde de naive personer, der tror på alskens konspirationsteorier, for bærere af sølvpapirshatte. Jeg er selv begyndt at bruge udtrykket en del, for holddaop, hvor er der skræmmende mange, man kan bilde næsten hvad som helst ind. Også folk, jeg kender og som jeg normalt betragter som værende pænt højt intelligente, overrasker mig indimellem med hvad de i fuld overbevisning om et givent emnes sandhedsværdi deler på de sociale medier. Hvor er den kritiske sans blevet af?\n“Man skal undre sig!” Det er ikke første gang, jeg citerer hvad min første chef sagde for 42 år siden, men hun har stadig ret. Man skal nemlig undre sig. Man skal spørge sig selv, om dit eller dat nu også lyder som om det kan være sandt. Hvem er kilden?\nBliver man (på FB) opfordret til at kopiere og ikke dele, så er det spam, fup og svindel.\nNå. Tilbage til sagen: Da jeg så det på den store afstand troede jeg, at dette herover var bier, der pludselig havde fået sig en kollektiv sølvpapirshat, men en zoom viste, at det var det nok ikke, men hvad er det så? Gør mig klogere, please!\nDer findes dog også flinke svindlere … se bare her hvordan de fra Netflix tilbyder at oplade mit kreditkort! Det bør man da ikke sige nej tak til …\nDe tror sikkert selv, de er blevet så gode, men der er stadig meget, de ikke ved om brug af det danske sprog.\nNår man så, som jeg, ikke engang abonnerer på Netflix, skal man være mere end almindelig tumpet for at hoppe på den, men chancen for at ramme er nok stor – jeg har efterhånden på fornemmelsen, at vi er de eneste i Danmark der ikke bruger Netflix.\nTags: Natur, Undren\nSå vidt jeg husker, har jeg ikke set flyvende sommer siden vi boede i Havdrup. Selv om det er edderkopper, synes jeg det er et sødt og fascinerende syn at se alle de bittesmå edderkoppebørn bogstavelig talt flyve fra reden i løbet af få øjeblikke.\nI går så jeg det oppe fra terrassen. Jeg så den umiskendelige gule klump få liv og var klar over hvad der skulle ske lige om lidt, så jeg hentede kameraet.\nDa jeg efter højst to minutter vendte tilbage, var klumpen ikke længere en klump; der var allerede sket stor spredning i feltet, og mange var på vej opad langs hjørnestolpen for at lade vinden fange deres små spind og dermed bestemme, hvor i verden de skal slå sig ned.\nNogle af dem nåede ikke længere end til drivhuset, kunne jeg senere konstatere, men det er okay med mig.\nBilledet her viser dem 3-4 gange så store, som de er, så af edderkopper at være, er de altså ret nuser. De gad overhovedet ikke stå stille til ære for mig!\nNu til noget helt andet: Jeg undrer mig over udmeldingerne fra ‘myndighederne’, som i dag bad os huske på, at man skal gå i karantæne, hvis/når man vender retur fra Sverige. En jeg kender, har været derovre og spurgte politiet ved grænsen, om hun skulle i karantæne, når hun kom hjem igen, og svaret var, at nej, det skulle hun ikke. Hun skulle op på sin ødegård, havde medbragt det hele hjemmefra og var ikke i kontakt med nogen under opholdet. Der er selvfølgelig nemt at påstå, men jeg ved, at det var sandt, og jeg kunne ikke se noget galt i det, da hun ikke udsatte sig selv for nogen form for smitterisiko – og igen: Politiet gav grønt lys.\nI dag husker ‘myndighederne’ så os på en tilsyneladende tvungen karantæne, som politiet givetvis ikke er klar over eksisterer. Sverige er mig bekendt angivet som et af de orange lande, om hvilke der står, at ‘man opfordres til at gå i karantæne’ ved hjemkomst, hvilket for mig ikke er det samme som for et rødt land, hvor der står, at ‘man skal gå i karantæne’. Altså må det førstnævnte være frivilligt; ellers var der jo heller ingen grund til at have to formuleringer.\nI øvrigt er det lidt fjollet af ‘myndighederne’ at føre sig frem på den måde den 28. maj, når regeringen har sagt, at grænselukningerne foreløbig gælder til 29. maj, og at de derfor senest i morgen vil melde ud, hvad der så skal ske. Det er da selvfølgelig tænkeligt, at de forlænger lukningen, men det er altså ikke helt smart, at der skal herske så stor en usikkerhed, ikke mindst fordi det er en forlænget weekend pga. pinsen.\nAt blive opfordret til noget skaber en vis usikkerhed, og der er plads til fortolkning, hvilket der ikke er ved en lodret ordre.\nJeg skal undlade at fremføre min personlige mening om emnet, men jeg synes ikke det er første gang, jeg observerer inkonsekvens og/eller uklare meldinger om hvordan man skal forholde sig. Jeg undrede mig fx også over hvordan restauranterne skulle kunne åbne, når der ikke må forsamles mere end 10 personer. Det viste sig så at være højst 10 personer i ét selskab, men der må gerne være mange flere i lokalet. Det er også fint nok med mig, men hvordan hænger det sammen med ordet ‘forsamlingsforbud’, og kunne man så ikke bruge den samme fortolkning i andre sammenhænge?\nDet er ikke nemt, det her, men jeg er glad for, at vi trods alt er ved at vende tilbage til normale tilstande, selv om meget har ændret sig, måske for en meget lang tid, ikke mindst med, at vi stadig helt undgår fysisk kontakt med andre.\nJeg håber nu godt nok, at grænserne åbnes. For turistindustriens skyld og for min egen – så kan englænderne nemlig komme og holde deres sommerferie i Den Stråtækte her hos os gamle, som savner dem så meget.\nPostNord, altså …\nI onsdags indløb der både en mail og en sms fra PostNord om, at jeg kunne afhente en pakke i Meny, hvilket jeg gjorde torsdag morgen.\nSå langt, så godt. Det er normal procedure, at jeg får dobbeltbesked. Hvis den bliver afleveret på hjemmeadressen, sender de ligeledes begge slags beskeder for at fortælle mig, at de kommer en eller anden given dag med min pakke. Når de har afleveret den, får jeg så en sms om, at de har afleveret den, og endelig får jeg en mail, hvor jeg skal fortælle hvad jeg mener om PostNords service – hvilket jeg aldrig gør. Og tænk, de vil sågar have min vurdering af min købsoplevelse, når jeg køber online porto … fjollehoveder!\nI dag fik jeg et gammeldags papirbrev fra PostNord om, at de havde en pakke til mig, som jeg kunne hente i Meny. Der stod ikke noget om, hvem pakken var fra, og jeg undrede mig, for så vidt jeg vidste havde jeg kun én ikke-modtaget pakke, men den skulle komme med GLS. Det kunne dog være fra en, der ville sende mig en gave – hvem ved?\nJeg lagde vejen omkring Meny. Da jeg, mens jeg ventede på, at det blev min tur, stod med sedlen og kiggede på trackingnummeret, af hvilket man skal oplyse de sidste fire cifre som ens pakke-ID, genkendte jeg nummeret. 8162 … det var jeg næsten helt sikker på var det samme nummer som det fra forleden dag. Jeg ville ikke udsætte den stakkels ansatte for at stå og lede forgæves efter en pakke, de allerede havde udleveret, så jeg forlod butikken igen. Jeg har altid haft en særlig god hukommelse for tal (ikke bevidst indøvet, men af en eller anden grund sidder mange tal bare fast i lang tid), men helt sikker kunne jeg naturligvis ikke være, og jeg havde lige så naturligvis ikke gemt beskederne fra PostNord, men vi havde indpakningspappet endnu, hvilket afslørede, at jeg havde husket de fire cifre rigtigt, og at det just modtagne brev dermed handlede om den pakke, jeg havde hentet for næsten en uge siden.\nPostNord, for pokker! De må da selv vide, at deres breve er mindst fem dage om at nå frem, mens deres pakker har dag til dag-levering, stensikkert på grund af den stærke konkurrence på det felt, mens de har monopol på brevomdeling, så her kan de opføre sig som det passer dem – hvilket de også gør.\nDet er temmelig hjernedødt at sende et brev med oplysninger om en pakke, de burde vide for længst er modtaget. Det plejer de nu heller ikke at gøre, men vores eneste forsøg på en forklaring på papirbrevet var, at det var fordi det var en pakke fra IKEA, og at pakken var sendt fra Sverige, men det er alligevel noget tosseri.\nHavde jeg ikke været i besiddelse af en på visse punkter lettere overdreven hukommelse for tal, kunne jeg i god tro måske have igangsat en større eftersøgning for at finde en pakke, der ikke længere eksisterer. Jeg kender ikke systemet fra den anden side, så jeg ved ikke hvor længe man som pakkeudleverer kan se nummeret og dermed fortælle mig, at den allerede er udleveret.\nA Pole and his pole … and flag …\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 13:57\nTags: Reklamer, Underligheder, Undren\nNogle vil sikkert huske, hvordan jeg for to år siden kom op i det røde felt pga. vores nabonabo, da han var et værre miljøsvin.\nJeg er ganske klar over, at jeg ikke er noget pænt menneske, fordi jeg om lidt hænger ham ud igen. Men:\nFrankly, my dear, I don’t give a damn (Rhett Butler i Borte med Bæsten).\nFor de er altså lidt mærkelige, de mennesker.\nJeg kender ikke de polske flagregler, men det ville undre mig såre, hvis det er på denne måde de håndterer flagning.\nJeg syntes ellers lige, det var så flot, da de for et par måneder siden satte en flagstang op og gjorde et stort nummer ud af at markere de danske flagdage; således i går også dronningens fødselsdag.\nMens vi indtog morgenmaden her til morgen, fik jeg øje på noget nederst på flagstangen.\nHva’ sulan, sagde jeg til John, det er da flaget, der bare hænger der.\nJada, sagde han, og det har det gjort siden i aftes …\nSå meget for de gode intentioner … han havde, sagde John, heller ikke hængt det rigtigt op, så der har måske været en knude, han ikke kunne få løsnet.\nMen alligevel … de er skøre, de polakker … (frit efter Obelix)\nJeg er ikke flagfanatiker, så det er ikke forargelse, der fylder hos mig, men det så temmelig fjollet ud.\nHan hejste flaget til tops igen kl. 12, så han har nok bare ikke ment, at det var ulejligheden værd at tage det helt ned …\nDen skarpøjede læser vil bemærke et til salg-skilt på venstre billede. Det er desværre ikke omtalte personage, der sælger, men nr. 7, hvis ejer er nordmand og nypensioneret efter en del år som skattet Marjatta-medarbejder. Han vil tilbringe sit pensionistliv i Norge, hvor han har sine børn og børnebørn.\nHans hus er derfor til salg, og vi kan ikke forstå, hvorfor det ikke for længst er solgt – det er et dejligt og højtliggende hus; med fjorden mod øst og et kuperet terræn mod vest. Hvor mange huse kan prale af, at man fra stuerne kan nyde både solopgangene og solnedgangene?\nDet koster nærmest ingenting efter prisreguleringen, for han vil så gerne have det solgt.\nMan skal kunne lide træ, men kan man det, er det et velholdt og præsentabelt hus. Det er det sådan set også, hvis man ikke bryder sig om træ …\nNu har jeg vist reklameret nok … men det kunne jo være, at man havde lyst til at blive en del af de søde mennesker, der bor på vores vej ved den smukke Præstø Fjord. Se huset her.\nFlyvende tanker …\nTags: Rejser, Undren\nFor ni dage siden, da vi rejste til England, var der tydeligvis færre rejsende i Københavns lufthavn i forhold til normalen; ligeledes i Heathrow, da vi landede der.\nI går, da vi skulle hjem igen, var der ingen kø ved security, hvilket vi aldrig har oplevet før, og mit gæt er, at antallet af rejsende har været mellem halvdelen og to tredjedele af normalen.\nTil gengæld havde de vældig god tid til at undersøge os alle grundigt i security. Min håndbagage gik til højre i stedet for venstre, da den kom ud af scanneren, hvilket betyder, at der blev set noget mistænkeligt. Jeg blev spurgt, om jeg havde noget skarpt i tasken (nej!) og jeg blev bedt om at at åbne den. Jeg blev også spurgt, om jeg selv vidste, hvorfor den ikke gik igennem, men det gjorde jeg ikke. Jeg spurgte tilbage, om det kunne være min powerbank, for den blev opfattet som en tablet, da vi fløj til Tromsø, men det havde jeg nævnt for ham, der stod i den anden ende og vejledte os. Han sagde, at den ikke behøvede at komme op af tasken.\nDet var så heller ikke den, det var all my wires, der havde forvirret; altså mine ladere. Der var da ellers kun seks … smartwatch, telefon, iPad, kamera, pc og så den, der sidder fra powerbanken til taskens indbyggede USB-stik. Jeg spurgte, om jeg burde have taget dem op, men han svarede nej, og at jeg ikke havde gjort noget forkert.\nDet havde derimod hende, jeg måtte vente lææænge på, fordi hele hendes omfangsrige håndbagage blev endevendt. Nogle er altså bare for dumme: Hun havde en propfyldt plastpose med flydende ting i, men hun kunne åbenbart ikke have dem alle der, for hun havde yderligere 6-8 småflasker liggende rundt omkring, som var forsøgt gemt i eller under forskelligt. Fjols. Hvad tror hun mon, der sker under gennemlysningen? Heldigvis fik hun konfiskeret dem, for hvad der ikke kan være i en lukket 1-liters plastpose, er for meget. Så kan hun lære det!\nJeg oplever det tit. Der er stadig, efter så mange år med den væskerestriktion, utrolig mange, der ikke kan finde ud af at tage det op af håndbagagen. Mange har stadig en ½-liters vandflaske med, og en del har også for store beholdere med produkter til den personlige hygiejne. En af mine kolleger fortalte engang lettere forarget, at de havde konfiskeret hendes shampoo, selv om der kun var godt ½ dl tilbage i flasken. I en 250-ml flaske … jeg undrede mig mest over, at hun overhovedet gad have den smule med i en stor flaske, men hun havde været helt sikker på, at det var væskemængden det kom an på. Hun svarede ikke på mit spørgsmål om, hvorfor de mon så forlangte, at det skulle kunne være i en relativt lille plastpose.\nJeg burde kunne være ligeglad, men det er jeg ikke, fordi det sinker unødigt, og jeg finder det uforståeligt, at det åbenbart er så svært. Irriterende er de da, alle de sikkerhedsprocedurer, men de er der, og vi kan lige så godt rette ind.\nNi ud af ti gange går jeg lige igennem perleporten uden noget bipperi, men den tiende gang larmer den, og jeg bliver grundigt undersøgt fra top til tå. Jeg har endnu ikke oplevet, at jeg har båret/haft noget forbudt. Jeg tager ikke engang små smykker (fx øreringe) på, når jeg skal flyve; bøjle-bh har jeg aldrig haft på under en flyrejse, og mine lange bukser er med elastik. I går bippede John, og han havde heller ikke noget forbudt på sig. Man mister lidt respekten for det, men brokke os gør vi naturligvis ikke – vi vil nødig arresteres, og de ansatte passer jo bare deres arbejde.\nDet bliver lidt spændende, hvad coronahalløjet udvikler sig til – vi er nok mange, der har en rejse i farezonen.\nHver dag bliver jeg nærmest bombarderet med mails, der udbyder superbillige afbudsrejser …\nKan man ikke rejse, kan man se Badehotellet. Charlotte vil gerne se den, og hun kan også godt via mit TV2 Play-abonnement, men det får Tim ikke så meget ud af, så for at få dem med engelske undertekster bestilte jeg en samlet pakke med de seks første sæsoner på dvd, mens vi var derovre.\nDe kom her til morgen.\nIndeholdende to sæson 2 og ingen sæson 1 … godt jeg ikke fik dem sendt direkte til England.\nDer er en sæson 1 på vej til mig – der blev udvist god service, og de behøvede ikke fotodokumentation, så nu får I den i stedet.\nSelvfølgelig sker der fejl, men det må alligevel være gået lidt stærkt her, vil jeg tro.\nDer er checket ind\nTags: Børn, Børnebørn, England, Familien, Ferie, Sygdom, Undren\nSAS har udvidet vinduet for check-in. Det plejer man at kunne fra 22 timer før afgang, men mail og sms løb noget tidligere ind end sædvanligt, så jeg lå og klarede det hele inde i sengen fra telefonen. Det er fagre nye verden: Billetter og boarding cards ligger på SAS-appen, så vi ikke længere behøver alle de papirer, men skanner sin QR-kode på telefonen. Alene det, at man kan checke ind hjemmefra, så man ikke skal stå i kø for det ude i lufthavnen … men det har man nu kunnet i mange år, for jeg gjorde det også mens jeg stadig var i arbejde.\nAf gode grunde kan vi ikke printe bagagemærker ud derhjemme; det skal stadig gøres i afgangshallen, men til det er der masser af self check-in-terminaler. Når mærket er sat på, går man bare hen og skanner det, hvorefter kufferten forsvinder for, i morgendagens tilfælde, at dukke op i London Heathrow nogle timer senere. Jeg ville så gerne kunne være en lille flue, der kunne sidde på kufferten hele vejen for at se, hvordan det foregår derinde i lufthavens formentlig snørklede tarmsystem. Selvfølgelig går det galt indimellem; det har det også gjort for os, men kun en enkelt gang for hver, og i langt, langt de fleste tilfælde ender kufferterne hvor de skal, selv om vi har været ude for at skulle skifte hele to gange for at nå vores destination.\nDenne gang blev jeg ikke kun tvunget til at læse om håndbagagereglerne (eller i hvert fald lade som om), men også til at studere en længere smøre om hvordan jeg skal forholde mig mht. den alt for meget omtalte coronavirus. Det var jeg nok nødt til at læse, så det gjorde jeg – eller rettere: Jeg læste overskrifterne, hvilket vist nok var nok.\nHvor er jeg dog træt af at høre om den forbaskede virus. Medierne kan ikke lave drama nok ud af det; det er kørt op på et niveau, så man skulle tro, hele menneskeheden var i fare for at blive udslettet.\nNogle få gør et stort arbejde for at nedtone panikken, men det er ikke nemt, når det først er kørt så højt op.\nPå FB så jeg følgende spørgsmål stillet: “Kan jeg blive smittet gennem fjernsynet, hvis jeg ser TV 2?”\nJeg håber virkelig, det var ment som en joke, men det er jeg faktisk ikke sikker på, at det var. Somme tider er jeg helt flov over at tilhøre menneskeracen, når visse eksemplarer af den kan være så uhyrligt dumme.\nDer er dog en ting, der undrer mig: Når nu coronaen ikke er tilnærmelsesvis så farlig (= dødelig) som de influenzavira, der hvert år rammer os, hvorfor springer hospitalerne så med på vognen og står klar med hele det store beredskab, som tilfældet er? Og hvad skal alt det karantænepjat til for? Det forstærker bare folks frygt og usikkerhed.\nI Europa dør der årligt omkring 50.000 af influenza. I DK mellem 1500 og 3000. Jeg tør godt spå, at man går i totalpanik, hvis der er bare nogle få, der dør af coronavirussen. Det største problem ligger vel i, at corona er ny, og at der derfor endnu ikke er nogen, der har udviklet antistoffer, således at der relativt vil forekomme flere tilfælde af sygdomsramte – men alt tyder på, at dødeligheden blandt disse er meget lille, så slap nu bare af, ikke sandt?\nDet gør John og jeg i hvert fald.\nOg vi flyver til England i morgen – i år vil jeg være sammen med min datter og mine børnebørn på min fødselsdag. Det første har jeg ikke været i over 20 år og det sidste endnu ikke prøvet, så nu skal det være.\nEn (for)underlig mekanisme\nTags: Foto, Hobby, Plantefarvning, Strik, Sygdom, Undren\nJeg er blevet forkølet. Godt, gammeldags snotforkølet. Ikke influenzaramt, som så mange ynder at fortælle deres omverden, at de er, fordi det lyder lidt bedre end forkølelse. Jeg har ikke feber, bare et hoved fyldt med vat og snot. Det sidste på det stadium, hvor det er nærmest ukontrollabelt, så jeg er nødt til at sidde med en klud under næsen for ikke at både føle mig og syne alt for ulækker.\nDet er her, min undren kommer ind i billedet: Hvad er det for en forunderlig fysiologisk mekanisme, der træder i kraft, når man om aftenen kan gå hamrende snottet i seng, men så snart man sover, indstilles den nasale produktion og er ude af drift, lige indtil man vågner igen? For sådan er det jo: Ingen snot hele natten, men efter at have været vågen i mindre end fem minutter er der fuld kraft på igen.\nDen funktion måtte meget gerne virke full time for mit vedkommende – jeg har aldrig rigtig forstået, hvorfor ens krop reagerer med alt det snot. Hvad skal det dog til for?\nJeg er derfor ikke til nørklestrik i dag – vil ikke risikere at smitte de andre. (Og på tirsdag kommer jeg heller ikke, Grethe – da er vi i Sønderjylland )\nJeg har strikket babytæppet færdig herhjemme i stedet for. 1 x 1 meter. Det lyder ikke af så meget, men det tager en rum tid at strikke. De længste rækker omkring midten kunne jeg kun nå 3-4 stykker af på de tre timer tirsdag eftermiddag. Selvfølgelig gik det hurtigt i begyndelsen og slutningen, men de midterste var halvseje at komme igennem. Pyt med det – hvis jeg var mor til en lille, frysende baby, ville jeg blive glad for dette tæppe i ren uld.\nJeg er også glad, for det er den perfekte måde at få strikket en masse plantefarvede garnrester op på. Den sorte farve har Røde Kors leveret.\nSamme Røde Kors, som har meldt ud, at de mangler undertrøjer. Det er jeg så gået i gang med. De skal strikkes i bomuldsgarn, så jeg forsynede mig fra præstøafdelingens store lager i tirsdags. Det var jo ellers meningen, at jeg selv ville levere garnet for at få brugt af mit eget store lager, men jeg gør ikke rigtig i bomuldsgarn. Nu strikker jeg nogle undertrøjer, og så går jeg nok i gang med endnu et tæppe som det i dag viste.\nUndertrøjerne er heldigvis hurtige at strikke – jeg klarede (næsten) den ene halvdel i løbet af Badehotellet i aftes og en Foyle for lidt siden.\nHverken vejret eller jeg er til andet end at strikke i dag, men i morgen skal vi ud og finde et eller andet passende sted at prøve Johns nye linse af.\nHan har vist mig lidt af dens evner. Det er et rigtigt ejendomsmæglerkamera, for han kan sidde i sin stol og fotografere hen mod vores tv tre meter fra ham og få det til at se ud som om vi befinder os i en riddersal på et eller andet slot. Vores køkken ser ud som om det er 100 m2. Så kan man spørge sig selv om (jeg spurgte dog John …) hvorfor det så skulle være bedre til at fotografere nordlys med, men det har noget med linsens blændetal (ned til 2.8) og dermed store lysfølsomhed at gøre.\nVi har bare to nætter i Tromsø om 14 dage, så vi er temmelig spændt på, om vi er heldige nok til at kunne se [nord]lyset. Det er virkelig et sats.\nVrede og undren\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 14:49\nTags: Brokkerier, Haven, Sygdom, Undren\nJeg får lyst til at tage Jyllandspostens chefredaktør og deres tåbelige og barnlige tegner og ruske dem. Råbe lige ind i deres ansigter, at ytringsfrihed ikke er synonymt med at give sig selv ret til at genere andre nationer og/eller religioner.\nJeg blev så vred, da jeg så tegningen af det kinesiske flag. Lige så vred som da jeg oplevede alt det med muhammedtegningerne i 2005.\nJeg undrer mig såre over deres tåbeligheder og håber, at JP mister læsere på grund af dette. Som jeg skrev på FB, så er det ikke JP der bestemmer hvornår noget er krænkende. Det bestemmer alene modtageren af ‘budskabet’.\nMan krænker ikke et flag. Punktum. Ejheller folks religøse overbevisning. Punktum igen.\nPolitikerne bakker JP op, ganske som de også gjorde for godt 14 år siden – det gør mig næsten lige så vred. De tør åbenbart ikke angribe den hellige ytringsfrihed, men det ville klæde dem gevaldigt at fortælle JP i utvetydige vendinger, at man godt kan opføre sig ordentligt, selv om man lever i et demokrati hvor man har lov til at tale, tegne og skrive uden at blive fængslet.\nDet ville også klæde JP, hvis de offentligt erkendte, at dette her nok var lidt mere end en anelse ugennemtænkt, at de beklager, hvis de har fornærmet nogen, men at det ikke var tilsigtet.\nJeg kunne godt tænke mig at se den gode hr. redaktørs ansigt, hvis ytringsfriheden blev brugt mod ham selv.\nMin chef brugte ofte udtrykket perception is reality. Det er måske efterhånden lidt fortærsket, men det er ikke desto mindre rigtigt.\nMåske skulle jeg sende forklaringen herunder til JP.\nDet var det. Jeg fik luft. Tak fordi I lyttede med øjnene.\nNu til en anden undren:\nKan det virkelig have sin rigtighed, at jeg den 29. januar kan gå ud i min have og plukke en vellugtende aftenstjerne?\nEller hvis det ikke er en vellugtende aftenstjerne, hvad er det så, der har disse små, lilla blomster nu?\nVintergækkerne kan jeg forstå, men ikke den anden. Jeg ser også allerede dorthealiljer i blomstring, og hvis påskeliljerne fortsætter med samme væksthastighed, så blomstrer de om en måned.\nTil sidst (det var jo hele tre ting …) en opdatering:\nMin læge har så travlt, at jeg aldrig kom igennem til telefonkonsultationen her til morgen, men jeg har set blodprøveresultaterne på appen Min Sundhed, og de ligger inden for normalområdet, undtagen det ene af de tre kolesteroltal, som dog kun lige netop har sneget sig op over grænsen. Sygeplejersken sagde i går, at EKG’et ser fint ud. Hvis ikke det havde gjort det, havde hun ikke måttet fortælle mig det, men hun må heller ikke lyve noget bedre end det er.\nMed andre ord: Jeg er ikke bekymret. Det skal nok gå altsammen.\nFaktisk svinger pulsen ikke så meget som da jeg konsulterede lægen. Det er stadig lidt ud over det normale, men ikke fra 60 til 130, mens jeg ingenting laver.\nJeg er nok bare en gammel hypokonder … eller også har det hele været en reaktion på forskrækkelsen, da John fik sit voldsomme anfald af øresten.\nLav grøn omstilling – og tjen flere penge. Eller hvad?\nTags: Børn, Brokkerier, Gaver, Jul, Traditioner, Undren\nDer var mail i dag fra vores elselskab. Transportydelsen bliver ændret. Nåda. Nu er der igen et eller andet, der skal stige, tænkte jeg.\nDet er også rigtigt. Tror jeg. Men det er lidt svært at gennemskue.\nDet giver jo mening – sådan da – selv jeg kan forstå, at man ikke kan få vindmøller til at indrette sig efter danskernes strømbehov.\nJeg skal ikke brokke mig over, at ydelsen falder 5,83 øre/kWh. Det bliver da også til en slags penge.\nHvad jeg derimod ikke helt kan regne ud er, hvor meget mere (nemlig sandsynligvis ikke mindre) vi sammenlagt kommer til at betale for vinterhalvårets tredobling af prisen mellem kl. 17 og kl. 20. Det er kun en ottendedel af døgnets timer, men velsagtens den mest strømforbrugende ottendedel, og når prisen på den ottendedel stiger gange tre, mens den eksakte værdi af den ikke kendes, så er det et svært regnestykke.\nEt af deres ‘gode råd’ er at vaske tøj før 17 og efter 20 i vinterhalvåret. Det kræver det til gengæld ikke den store kædestrammereksamen at regne ud.\nVi har bare aldrig vasket tøj mellem 17 og 20, så her kan vi ikke spare.\nVi kan vente med at starte opvaskemaskinen til efter 20 – ikke noget problem.\nMen det er urealistisk, at tilstrækkeligt mange vil have kunnet lave aftensmaden færdig før kl. 17 eller vente med at gå i gang med den til efter kl. 20 til, at det vil have en effekt. Vil jeg tro. So what to do?\nJeg er vist nødt til at følge vores strømforbrug time for time, hvis jeg skal have en chance for at lægge en fornuftig energispareplan.\nKunne man forestille sig at have en timer på køle/fryseskabet og kummefryseren således, at de altid er slukkede mellem 17 og 20? Det er vel ikke helt i skoven? Der er nok også nogle standby-ting, der med fordel kunne pilles lidt ved.\nHvad gør I for at spare på strømmen?\nCharlotte havde fødselsdag i forgårs. En af ‘gaverne’ var, at hun for kun anden gang i sit voksenliv kunne stemme til et regeringsvalg, så det var stort for hende. Hun siger, at hun stemte på den rigtige …\nFordi Anna, som tidligere berettet, var på lejrskole i Berlin (de havde boet på et slot – hun var ved at strømme over af begejstring, da hun fortalte mig om det), skulle de først fejre C torsdag aften.\nTorsdag morgen nævnte Aubrey ikke spor om nogen fødselsdag. Da hun kørte ham til skolebussen, spurgte C med et lille smil hvorfor han ikke havde sagt tillykke til hende. “Because you told me that we’re not to celebrate you until Anna’s back home!”\n”Johh, men man må altså gerne ønske tillykke.”\n”Okay. Happy birthday, then.” Det kom vist ret så halvhjertet …\nHun blev ‘tilykket’ igen torsdag aften af Aubrey, Tim og en ekstremt træt Anna.\nTims mor med mand kiggede ind til afternoon tea her til eftermiddag, og i aften skal de til Bath, hvor de først skal til den traditionelle pantomime og dernæst spise på restaurant. Eller også var det omvendt.\nDet glæder de sig alle fire til – de elsker deres pantomime, som ikke er hvad en dansker forstår ved en pantomime, fordi der er masser af ord; bl.a. skal der altid komme den velkendte “he’s beHIND you”.\na dramatic entertainment, originating in Roman mime, in which performers express meaning through gestures accompanied by music.\nVi kender pantomimen bedst som nr. 2, hvor de i England kun kender den som beskrevet i nr. 1.\nDet er både umenneskeligt og fjollet\nTags: Drivhuset, Haven, Humor, Sprog, Undren\nJeg kan allerede ikke huske hvor jeg faldt over dette skilt, som det konservative parti i England er ansvarlig for, men jeg kan huske, at jeg med det samme tænkte, at det da ikke er særlig menneskevenligt, og ikke kun det, men også temmelig fjollet, for så bliver der jo bare dobbelt så mange, som der var før.\nSiden sidste indlæg har min mand haft fødselsdag. 74 år. Det blev kun fejret ham og mig imellem, for han syntes ikke, det var noget at gøre noget ud af. Det håber jeg, at han synes til næste år, fordi for mig er 75 på sin vis lige så rund en fødselsdag som 50 år – naturligvis bortset fra, at der ikke er et rundt 0 i selve tallet.\nFest vil han under ingen omstændigheder holde, men da jeg foreslog en brunch, hvor vi inviterer både familie, venner og vej, var han ikke helt afvisende.\nDet kunne da være hyggeligt … men det er nok lige tidligt nok at begynde planlægningen …\nI drivhuset har agurken lige måttet lade livet, igen pga. spindemider lige som sidste år. Det er SÅ irriterende og meget ærgerligt, men jeg forstår ikke, hvorfor der ikke var en eneste en af de små sataner det første år, jeg havde en agurkeplante? I år og som sagt sidste år tog de på rekordtid totalt magten over planten – der gik kun ganske få dage, fra jeg opdagede dem, til hele planten nærmest var pakket ind i det fine spind. De gider ingen af de andre planter, hverken basilikum, tomater eller chiler, hvoraf den ene (Aji golden) i øvrigt er gået fuldstændig amok i frugter – der er mange hundrede, så der bliver rigeligt til både tørring og til chilipasta.\nUdenfor trives den ene squash fint, mens de to andre er nogle ynkelige skvatmikler. Så meget for Gartneri Toftegaards økologiske squash. Den tredje, som allerede har givet mig en del squash, er købt i Brugsen, mens de to andre (som blev plantet et par uger før), ikke har givet noget endnu.\nGad vide, om det også er agurken dernedefra, der er for sart? Det er vel ret ligegyldigt, om de små udplantningsplanter er økologiske – det handler vel mere om, hvad jeg fodrer jorden og planten med hjemme hos os?\nVi vil være bortrejst hele juni til næste år, så måske vil det være en god ide at springe agurkedyrkningen over og i det hele taget begrænse mig meget i drivhuset i 2020.\nDet er nemt for mig at love mig selv lige nu, hvor jeg er temmelig ærgerlig over det med spindemiderne; det er mere tvivlsomt, om jeg kan huske det til næste år, når der går forårsfornemmelser i mig.\nMan kunne jo også afprøve rådene med at plante bønner rundt om agurken og samtidig lægge nogle kryddernelliker på jorden rundt omkring stænglen.\nDe påstår, at det virker, og det kan i hvert fald ikke gøre nogen skade.\nHvad står der egentlig her?\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 12:03\nTags: Brokkerier, Undren\nFor en del år tilbage fik jeg denne køleskabsmagnet. Jeg ved ikke, hvorfor jeg lader den hænge, da det i mine øjne er noget irriterende vrøvl der står.\nFor hvad står der egentlig?\nHvad er det, der ‘skifter plads’? Det er kun tillægsordene, der skifter plads, hvis det skal give bare en smule mening, for den brede viden og den slanke talje bytter næppe rundt på den fysiske tilstedeværelse i kroppen? Det giver i øvrigt heller ingen mening at tale om en slank viden. Der er desværre også (for) mange unge, der har en (for) bred talje … hvad skifter den så plads med?\nJeg har flere gange stillet gæster spørgsmålet i overskriften, og de har samme problemer som mig med teksten.\nKald mig bare pedantisk, for jeg ved – måske – godt hvad der menes, men det minder mig i lidt for høj grad om alle de totalt tåbelige memes, der i kvalmende uendelighed bliver delt på de sociale medier, fx “..Del, hvis du elsker din datter/søn/dit barnebarn” – og så deler og deler folk, for tænk nu hvis nogen skulle tro, at han/hun (mest hun) ikke elsker sin datter/søn/sit barnebarn … det tangererer spam og er spild af alt, der kan spildes i den forbindelse.\nDa vi var i England, købte jeg to bøger i WHSmith, som er en boghandlerkæde på linje med vores Bog & Idé.\nDer var flere af netop denne serie med opskrifter, men de to jeg tog hed hhv. 500 Cookie Recipes og 500 Dessert Recipes og kostede 10 £ stykket, men man kunne tage to bøger for én bogs pris, så jeg lod mig friste.\nDa jeg i småkagebogen så teksten herover, troede jeg, at bogen var af amerikansk oprindelse, men den er engelsk … tager dog hensyn til AE ved at sætte visse ord i parentes, så den kan forstås over there.\nNu skal vi jo passe på ikke at blive for hysteriske: Der er en teskefuld likør (dvs. en alkoholprocent på omkring 24) fordelt på 18 småkager! Det er vel trods alt begrænset hvor meget et barn kan tage skade af det, og i øvrigt fordamper alkoholen formentlig under bagningen. Selv hvis barnet skulle finde på at spise alle 18 småkager på én gang, ville jeg i givet tilfælde være mere bekymret for sukkeret og fedtstoffet, der indtages i denne småkageforbindelse, men der står ingen advarsler om det, eller at det er tilrådeligt at give sit barn højst en småkage om ugen.\nGad vide, om min datter ville blive arresteret, hvis de relevante myndigheder fandt ud af, at hun uden at blinke lader dem spise af sine julekonfektromkugler, hvor der er en hel deciliter ægte rom i portionen? Bogens forfatter ville sikkert besvime, hvis hun oplevede en sådan grusomhed.\n(Jeg har ikke afprøvet disse chokoladetrøfler, men nogle chocolate chip cookies, som var ganske udmærkede.)\nEn mystisk plante\nTags: Ferie, Haven, Undren\nI kanten af et af dahliabedene er der dukket en plante op, som er lidt af et mysterium for mig.\nDet ligner en agave – og så alligevel ikke, for bladene er for bløde.\nDet kunne også ligne agapanthus en lille smule – og så alligevel ikke, for bladene er for stive, men der står en del agapanthus i bedet ved siden af.\nDet er ikke nemt … PlantSnap kom frem til, at det må være en yuccapalme, og det ligner den da også, men hvordan pokker den skulle have sået sig selv lige der, er mig i så fald en gåde. Jeg ejer nemlig ikke en yuccapalme, og området vrimler heller ikke ligefrem med dem, hvorfor den næppe heller kan være bragt af vinden eller af en fugl.\nEn billedgoogling gav det resultat, at det er en Agave azul, som også kaldes tequilaagaven “Agave tequilana, commonly called blue agave (agave azul) or tequila agave, is an agave plant that is an important economic product of Jalisco, Mexico, due to its role as the base ingredient of tequila, a popular distilled beverage. The high production of sugars named agavins, mostly fructose, in the core of the plant is the main characteristic that makes it suitable for the preparation of alcoholic beverages.” Wiki\nDa jeg borede lidt mere i det, fandt jeg også nedenstående, som ligner til forveksling: Yucca filamentosa ‘Hofer’s Blue’ – Adam’s Needle.\nEr der måske en af jer kloge læsere, der kan be- eller afkræfte disse teorier? Den er omkring 50 cm høj, og den er kommet i år, for i foråret var bedet helt bart, så den er relativt hurtigt voksende.\nDet er ikke fordi den er særlig pæn, især ikke i selskab med dahliaer, men nu får den lov at stå indtil jeg forhåbentlig har identificeret den med større sikkerhed. Måske har den oven i købet tænkt sig at blomstre på et tidspunkt – hvem ved?\nHvis det virkelig er en Agave azul, kan det være, jeg skal gå bort fra gin, næsten endnu inden jeg for alvor er begyndt, og i stedet begynde at fremstille Den Stråtæktes Egen Tequila.\nDet ville være ret alternativt.\n“Nu skal jeg betro dig en lille hemmelighed”\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 10:53\nTags: England, Undren\nVi tog Stena Line fra Hoek van Holland til Harwich, hvorved vi sparer en overnatning, som vi tager på båden. Man border fra ved tyvetiden; den sejler kl. 22, vi bliver purret næste morgen kl. 05:30 engelsk tid og kører fra borde kl. 06:30. Det er både den hurtigste måde og den korteste vej, når vi skal have bilen med til UK, fordi det kun bliver til 1100 km i alt, hvor der alene er 1100 km til Calais, og så mangler vi stadig at køre 350 km i England.\nPå denne båd kan man forhåndsbooke en treretters menu, hvilket jeg havde gjort. Jeg bestilte the wine deal, som índebærer et glas vin pr. ret og valgte, pga. de valgte tre retter, at køre hele vejen igennem med én rødvin, som var lavet på sangiovesedruen.\nTjeneren kom og skænkede en lille mængde vin i et stort glas – because it’s more pleasant to drink wine from a big glass. Det var jeg enig i …\nFem minutter senere kom kun tilbage og lænede sig fortroligt lidt ind mod mig:\n– Let me tell you a little secret: The ‘wine deal’ gives you only a small amount of wine. If you just buy three glasses seperately, you’ll get much more wine – and save money! The wine deal is € 11, and three glasses of wine will be € 10,20.\n– Nooo? Why? Oh, never mind … I think I’ll skip the deal and have three glasses of wine – if it’s the same wine as in that ‘deal’.\n– It is. And I’m really not allowed to tell you this, but I think it’s crazy!\nDen største ulempe ved denne transportform er, at vi render ind i myldretiden! I hvert fald, når vi rejser på hverdage. Vi blev enige om, at ‘Londons største parkeringsplads’ nemlig ringvejen M25, der går hele vejen rundt om London, sikkert ville være totalt håbløs på dette tidspunkt, så vi fandt frem til en vej, der gik via Cambridge og Oxford.\nDet gik såmænd ikke så meget bedre, for der var vejarbejder rigtig mange steder, så det tog næsten to timer længere end beregnet, men var trods det alligevel et bedre valg, for det var en betydeligt kønnere tur, end det ville have været ad den kendte rute via London og Reading.\nNu er vi her, og det er naturligvis herligt. Hvis dette indlæg bliver udgivet, er jeg i sagens natur kommet på nettet, men det fungerer stort set ikke for tiden derovre, og de kan ikke finde ud af hvorfor, men det skete efter et voldsomt uvejr, og hvad det mobile netværk angår, ligger vi midt i et hul, så det er ikke nemt …\nDe har flere forskellige netværk i huset, fordi murene er så tykke, at det ikke kan gå igennem dem, ikke engang med forstærkere. Det eneste netværk der virker, er det i køkkenet. Meget mærkeligt, men det bliver derfor nok begrænset, hvor meget jeg vil være ‘på’, mens vi er her.\nDu skal altså helst sige rigtige tal\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 17:44\nVores Meny har fået en ny medarbejder – en kvinde et sted i fyrrerne. Dette bare for at sige, at det ikke nødvendigvis altid er “de unge”.\nHun ekspederede mig, da jeg i dag skulle hente et par pakker, og følgende ordveksling udspandt sig:\n– Jeg skal hente to pakker fra PostNord.\n– Må jeg bede om de sidste fire cifre i pakkenummeret.\n– Ja – det er ni fire syv to.\n… Hun skrev nummeret ned …\n– Altså fireoghalvfemstooghalvfjerds?\n– Ehhh, ja …\n– Du skal altså helst sige det som rigtige tal.\n– Hvad var der forkert med de tal, jeg sagde først?\n– Vi skal altså tænke for meget, når man siger dem på den måde du gjorde.\n… Ellen var mundlam i et par sekunder …\n– Nåda, okay, det går sandelig ikke. Det dur ikke, at man skal til at tænke.\nHun fik det andet pakkenummer i form af rigtige tal, og hun skrev det ned uden problemer.\nDet er ikke alt, man skal forstå.\nFiled under: Uncategorized — Ellen @ 23:01\nTags: Ferie, Krydstogt, Undren, Uruguay\nJeg så i går, at et af de søgekriterier, der havde ledt ind til min blog, var nedenstående med larverne. Det forstår jeg ikke helt, for det har jeg mig bekendt aldrig gjort mig den ulejlighed at undersøge. De andre er forståelige nok, men den med larverne, altså … ???\nmommer, zoneterapi, billigste sted at købe larver til mad, sølvbryllupsrejse\nNå. Det får stå hen i det uvisse … nu er vi lige ved at forlade Montevideo, som er hovedstaden i Uruguay. Jeg må pinligvis erkende, at hvis nogen havde bedt mig om at nævne Uruguays hovedstad, var jeg nok blevet dem svar skyldig.\nNu ved jeg meget mere om landet og dets hovedstad. Uruguay er et særdeles velfungerende og, vist ikke engang kun efter sydamerikanske forhold, også et rigt land, med en glimrende infrastruktur, ringe arbejdsløshed, et godt socialt sikkerhedsnet og en stærk økonomi. Det er præcis fire gange så stort som DK, men med bare 3,44 mio indbyggere, hvoraf over halvdelen (1,8 mio) bor i hovedstaden, er det er tyndt befolket land.\nMontevideo var en spændende by. Her kunne jeg godt have brugt et par dage, men vi havde kun nogle få timer til rådighed. Så få, at jeg ikke nåede ind til outlettet for Manos del Uruguay, som er noget af det bedste og blødeste garn i verden. Øv. Men vi er ret hysteriske med at overholde tiderne for boarding, for skibet venter ikke på nogen. Forståeligt nok, for med over 2000 passagerer, hvoraf nogle måske ikke tager tidspunkter helt alvorligt, kunne der nemt blive irriterende forsinkelser ved hver afsejling.\nDe to billeder forestiller de tidligste settlers; først kom man i oksekærrer og senere i en prærievogn. Det er i hvert fald hvad jeg ville have kaldt den, hvis vi havde talt om USA. Det var to bronzeskulpturer, som stod i to forskellige parker, men lavet af den samme kunstner, og jeg var ret betaget af dem, for de virkede helt levende. Man kunne tydeligt se, hvordan de arme dyr knoklede for at få vognen igennem vanskeligt fremkommelige landskaber.\nVi var igen ret uheldige med vejret, som var usædvanlig dårligt for årstiden. De klimaforandringer mærkes – ikke underligt – over hele kloden. Her plejer at være over 30 grader og sol, men de var ikke kun gået direkte fra vinter til sommer og sprang dermed foråret over, men et stykke inde i den sommer blev det pludselig køligt (20 grader) og med regnen stående ned i stænger. Det var så her, vi ankom til byen …\nHeldigvis var markedet, vi var inde på, overdækket – det var noget lignende Torvehallerne i København, men med et lidt anderledes og mere overdådigt udvalg af frugt og grønt.\nEn mikrokaffebar … eller noget … på markedet; uden besøgende, men måske også uden betjening. Jeg kunne ikke helt finde ud af det.\nSom vi tidligere har set det her på kontinentet, så ligger der gammelt og nyt tæt op ad hinanden. Strandvejsvillaer har de også.\nSom sagt var vejret elendigt – jeg ville virkelig gerne se denne by med både mere sightseeingtid og mere sol, men det kommer jeg nok ikke til, desværre.


Wienerbrød fastelavnsboller - cremeboller - www.kvalimad.dk\nFastelavnsboller - cremeboller - Max M Rasmussen\n½ liter piskefløde, pisket til skum\nSkær evt. kanterne lige så du har et helt pæn firkant.\nPres hjørnerne helt ind over remoncen så den er dækket helt. Brug remoncen som "lim". Du skal ende med en lille firkantet pakke med remonce i, som er helt tæt.\nLæg dem på bradepanden med samlingen nedad.\nPisk æg og fløde sammen til æggevask. Pensl dem blanke med æggevasken.\nKagerne køles i mindst 20 minutter inden fyldet kommer i og glasuren kommes på.\nSkær dem over på midten til to halvdele.\nKom dit fyld i. En kod kombi plejer at være 1 spsk creme, 1 stor spsk flødeskum, 1 tsk syltetøj eller marmelade. I videoen kan du se et Nutella glas på et tidspunkt. Det er smager også fint som fyld ...\nFastelansboller med flødeskum - Max M Rasmussen\n#bagning #gærbrød #kager #opskrift #video opskrift #wienerdej\nKan man bage bollerne dagen før eller bliver de kedelige ?\nNy opskrift med kanon video og ny musik kan ikke være bedre\nMusikken ligger her uden speak. Hvis det skulle interessere nogen at høre den: www.youtube.com/watch?v=rqOTNcSHLJQ\nJeg vil gerne fryse halvdelen af dejen. Skal jeg fryse den når jeg har lagt remonce i og dækket den, eller skal jeg fryse den når jeg har skået den midt over og ligge halvdelen i fryseren? Tak for god opskrift:)\nKan jeg lave fastelavnsbollerne i forvejen, hvor jeg folder dem og gør klar til bagning, og så først bager dem næste dag?\nHej Max, Du må anskaffe dig en pastabike som du kan bruge til at dele dejen i flere lige store stykker. Jeg har en og det virker fint. Tak for en super hjemmeside. Du finder den på www.amazon.com/gp/product/B0000DE0XX/ref=as_li_ss_tl?ie=UTF8&tag=thepastamaker-sidebar-20&linkCode=as2&camp=1789&creative=390957&creativeASIN=B0000DE0XX /Mathias\nAh, ja. Dem har jeg set. Familien mangler altid gaveønsker. Den skriver jeg da lige på listen :-D\nHej! Jeg har prøvet at lave opskriften flere gange, men min dej vil ikke hæve ?\nJeg følger din opskrift nøje og har koldt, blødt smør og ælder meget meget lidt..


Holiday home Koscierzyna Lubiana i Lipusz til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nLipusz, Lipusz, Polen - Se på kort\nHvis du leder efter et godt beliggende hotel i Lipusz, så er Holiday home Koscierzyna Lubiana et rigtig godt valg. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nHoliday home Koscierzyna Lubiana tilbyder fremragende service samt alle de basale bekvemmeligheder der skal til for at nyde et skønt ophold. Dette hotels bedste faciliteter omfatter parkering.\nHotellets bekvemmeligheder er særligt udvalgt for at sikre den højeste komfort. På nogle af værelserne kan gæsterne finde altan/terrasse, fjernsyn, satellit-/kabel-tv, tekøkken, køleskab. Desuden sikrer hotellets væld af fritidstilbud, at du har rigeligt at foretage dig under dit ophold. Holiday home Koscierzyna Lubiana er et idéelt sted for rejsende der efterspørger charme, komfort og bekvemmelighed i Lipusz.


Hultafors lancerer et komplet sortiment af bræk-af knive — Hultafors\nDu er her: Nyheder→Hultafors lancerer et komplet sortiment af bræk-af knive\nHultafors bliver komplet leverandør af knive ved lanceringen af det nye sortiment indenfor bræk-af knive. Sortimentet udgør 13 knive og 4 forskellige typer af bladkvaliteter. Som sædvanlig har håndværkere fra forskellige erhverv været involveret i udviklingsprocessen.\n"Vi har taget en holistisk tilgang til knivsegmentet og kan nu, som den eneste leverandør af bræk-af knive, håndværkerknive og universalknive på markedet, tilbyde et komplet sortiment af knive. Vores fokus har været at udvikle ergonomiske produkter der understøtter både præcisionsarbejde og mere generelt brug," siger Hultafors Product Development Manager Per Eriksson.\nUd over bræk-af knive tilbyder Hultafors også både universalknive og håndværkerknive så håndværkere nemt kan kombinere deres favoritter til de variende daglige opgaver.\ntilpAsset til højre- og venstrehåndede\nBræk-af knivene er symmetriske, hvilket betyder at de kan bruges af både højre- og venstrehåndede.\n“Det at designet er symmetrisk, gør at det er let at montere bladet i begge retninger. På den måde, kan venstrehåndede håndværkere tilpasse kniven til deres behov" siger Per Eriksson.\nKnivblade til forskellige behov\nAlle bræk-af knive leveres med et allround blad som standard. Fire nye bladkvaliteter er også med i denne lancering.\n“Forskellige opgaver kræver forskellige typer af blade. Eksempelvis er der stor forskel på at skære i plast og gips. Derfor har vi udviklet 4 forskellige bladkvaliteter med forskellige styrker så alle kan finde det blad der passer til den opgave som de skal udføre", siger Per Eriksson.\nEt blad udviklet til allround opgaver, som at åbne papkasser, afisolerer kabler eller skære i plastik eller papir.\nEt blad med ekstra lang levetid til tunge opgaver.\nEt blad til ekstra præcision, når detaljen er vigtig for det endelige resultat.\nNon-segment bladet giver ekstra fleksibilitet og kan modstå bøjning uden at det knækker.\nPubliceret 11 februar 2019.\nLæs mere om vores nye sortiment af bræk-af knive:\nBræk-af knive & blade\nHar du brug for andre typer af knive? Se her:


Busstoppested Vigerslev Allé Skole - Bus 1A, Ærø (Hvidovre Hospital / sløjfen) - Bus rejseplanen for Ærø\nHome » Denmark » Bus Hvidovre Hospital / sløjfen » Vigerslev Allé Skole Station\nBusstoppested Vigerslev Allé Skole - Bus 1A, Ærø (Hvidovre Hospital / sløjfen) - Bus rejseplanen for Ærø Rejseplanen for Bus 1A Hvidovre Hospital / sløjfen (Vigerslev Allé Skole) ved et busstoppested Vigerslev Allé Skole i Ærø, . Bus 1A - Hvidovre Hospital / sløjfen.\n0:19, 0:39, 7:39, 7:51, 8:05, 8:17, 8:28, 8:40, 8:51, 9:02, 9:14, 9:25, 9:38, 9:50, 10:02, 10:14, 10:26, 10:38, 10:50, 11:02, 11:14, 11:26, 11:38, 11:50, 12:03, 12:15, 12:27, 12:39, 12:51, 13:03, 13:16, 13:28, 13:40, 13:52, 14:04, 14:16, 14:28, 14:40, 14:51, 15:02, 15:13, 15:24, 15:35, 15:47, 15:58, 16:09, 16:20, 16:31, 16:43, 16:54, 17:05, 17:15, 17:26, 17:38, 17:49, 18:01, 18:12, 18:25, 18:37, 18:50, 19:21, 19:40, 19:59, 20:19, 20:39, 20:59, 21:19, 21:39, 21:59, 22:19, 22:39, 22:59, 23:19, 23:39, 23:59


Sensor Instruments FIA lasersensorer - ICS\nDu er her: Hjem > NYHEDER TEST > Sensor Instruments FIA lasersensorer\nSensor Instruments FIA lasersensorer\nI denne serie er elektronikken fuldt integreret i sensorhuset.\nDen synlige laserstråle giver god mulighed for indjustering af udstyret.\nUdgangsstatus vises via rød/grøn LED.\nSynlig laserlys (660 nm)\nMin. tastbart emne 0,05 mm\nTastefrekvens op til 800 kHz\nFølsomhed justeres via 5-step switch\nOptik af glas\nDownloadsektion med FIA lasersensorer\nMini gaffel lasersensorer med kabel\nMini gaffel lasersensorer med stik\nGaffel lasersensorer med stor tastefrekvens\nGaffel lasersensorer til labelaftastning\nGaffel lasersensorer med integreret elektronik


arkiv.dk | Aalborg Fodsports Forening (AFF). Schou Christensen. År 1953\nAalborg Fodsports Forening (AFF). Schou Christensen. År 1953\nSchou Christensen. Fotograferet 4. september 1953 sammen med sin medaljesamling.\nMedlem af AFF 1913-1917. Habil løber, bedste resultater opnået i Amerika. Yderligere oplysninger på vedlagt bilag.\nBemærkning F2, 41\nFotograf Erik Gerlach Henning Smithsvej'\nStørrelse 12x11 cm


Ferie for to på Kreta - Jønnes\nForside > Rejser > Ferie for to på Kreta\nKreta er det perfekte sted for en afslappende og romantisk ferie for to, hvis du trænger til at komme væk fra hverdagens trummerum og nyde hinanden. På Kreta finder du nemlig dejlige sandstrande, god græsk mad, masser af seværdigheder og en hyggelig atmosfære.\nDerudover har Spies et Sunprime hotel på Kreta. Sunprime hotellerne er skræddersyet til ferier for to, hvilket betyder, at man kan nyde sin ferie i en fredelige børnefri zone og romantiske omgivelser. Det er en god måde at komme væk fra hverdagen på og få tid til at nyde hinandens selskab, koble af og komme helt ned i gear.\nVoksenhotel på Kreta\nSunprime Platanias Beach er et firestjernet voksenhotel på Chaniakysten på Kreta. Hotellet har to pools, hvor du kan nyde en dag fri for børn i en fredelig voksenzone. Derudover kan du få et godt måltid på hotellets restaurant eller en drink i baren. Hotellet ligger i øvrigt lige ud til stranden og små halvanden kilometer fra det lokale centrum.\nHotellet er et godt alternativ til de mange familiehoteller på Kreta, hvis man rejser som et par og søger en ferie i rolige omgivelser. Faciliteterne appellerer som regel også mere til voksne på disse hoteller, hvor man finder gode restauranter og barer med en hyggelig stemning.\nOplev Kreta til bens\nØnsker man at opleve Kreta på gåben kan man for eksempel gå Samaria kløften, som er en meget populær attraktion på Kreta. Det danner ofte et grundlag for dybe snakke, når man går lange ture. Så det kan også være en rigtig god måde at nyde hinanden på samtidig med, at man får bevæget sig. Der er også mange andre naturskønne områder, man kan nyde til bens på sin rejse til Kreta.\nTidligere Indlæg Stå på ski i solbeskinnede Alpe d’Huez\nNæste Indlæg Kompressionsstrømper, et must have til den moderne kvinde