Frk. Retro: 2012\nDåbskjolen var Marius' farmors konfirmationskjole, som er blevet syet om og så er farmand også blevet døbt i den.\nSå er Marius endelig blevet døbt!\nJa, altså d. 26. august, ikk...! Så jeg skylder efterhånden et barnedåbsindlæg og her kommer det, nu hvor jeg langt om længe har fået krattet alle billeder ind fra dagen, for det var godt nok for lidt, jeg selv fik taget med fuldt hus! Heldigvis havde jeg tænkt tanken inden og allieret mig med seje damer, der kan den slags!\nNå men, 5 måneder gammel og lige på nippet til at springe kjolen (som heldigvis kunne give sig lidt i ryggen), ja så tog den søde lille dreng det rigtig pænt i kirken. Specielt taget i betragtning, at vi havde været så halsbrækkende sent på den om morgenen, at jeg ikke havde nået at give ham mad inden gudstjenesten. Uden mad i maven og efter - fra morgenstunden af, at have været vidne til en forældrediskussion - på linje med en paneldebat mellem Dansk Folkeparti og Enhedslisten om hvorvidt, at vi skulle sidde udenfor i det opstillede havetelt i skybrud eller (på en halv time!?!) skaffe stole og dække op til 35 mand inde i stuen - ja, så synes jeg godt nok, at Marius fortjente en medalje for tålmodighed..................!!!\nVi nåede det hele (pånær at komme i bad og den slags overflødig smukkesering..)! Marius fik dyppet frisuren og så gik den lille fyr kold efter gudstjenesten og tog ikke meget notits af paparazzi-blitzstorm.\nFarmor nåede lige akkurat at få broderet Marius på kjolen inden barnedåben (eller rettere tog fri fra arbejde at nå det...) Meget rørende!\nBrunch og bobler hjemme på matriklen efter kirken.\nYoghurt-kopper med müsli.\nMarmelade fra haven.\nÆblemost fra haven, som Lasse troligt stod og pressede 12 flasker af til kl. 3 om natten inden barnedåben... Men fin blev den og den smagte fantastisk!\nVi brugte hele lørdagen på, at stille et kæmpe telt op i haven, låne havebænke, fakler, kulørte lamper, havelegetøj og spil og havde skaffet en kæmpemæssig trækasse, som vi havde fyldt med 5 liter (forudbestilt!) is, som skulle holde champagneflasker og drikkevarer kolde.\nAltsammen ude i vores have, hvor vi har brugt det sidste halve år, på at drømme om verdens bedste havefest i august med sol, sommer, musik og dejlige mennesker. Men nej, sådan skulle det altså ikke gå!\nPå trods af, at der weekenden før var varmerekord i august med over 30 grader, ja så fik vi skybrud og 75 mm regn!#%& Vi stod op kl. 6 søndag morgen - efter de der 3 timers søvn - til det mest nedslående syn: et gennemblødt telt, et kæmpemæssigt badebassin ude foran vores hoveddør og fuldstændig uden plan B for både indendørs borde og stole til 35 mand... Med hængemuler helt ned til skosnuderne, måtte det store slag slåes, for Lasse nægtede at opgive havefesten!?! Det er så der, at mænd er nogle løjerlige nogen, for selvom jeg trak ham ud til haveteltet og viste ham, at regnen mildest talt dryppede ned gennem teltdugen i hele teltet, så svarede han, som kun mænd kan: nej, det der, det er ikke regn - det er kondensvand!\nNå okay så, jamen det siger jeg da bare til gæsterne, når de sejler over til naboen... Så er man en desperat mand! Men altså, det gjorde kun ondt et øjeblik, for da beslutningen var taget om at flytte hele gildet indenfor, så gik det voldstækt med at få skaffet borde og stole og få dækket bord, inden vi skulle være i kirken.\nAlle børnene fik hjemmelavede personlige slikposer med balloner og sæbebobler - de hittede over hele linjen:)\nTil de allermindste var der sæbebobler og balloner.\nChokoladecupcakes med mintgrøn glasur og hjemmegjort pynt.\nSvigermors skovbæris med mandelsmåkager smagte himmelsk!\nTrods skybrud, var det en rigtig, rigtig skøn dag og tudeprinsessen kom på overarbejde med alle de dejlige mennesker, søde gaver og store tanker på sådan en vigtig dag for vores lille-store dreng:)\nIndsendt af Marlene kl. 21.25\nMin sofa har lige fået en sms...!%&*\nHalløj i barselsland!...\nJeg skal da lige love for, at ammehjernen er kommet på overarbejde i denne uge! De sidste par dage har jeg rendt forvirret rundt om mig selv i en rus af distræthed...\nI tirsdags var jeg i Netto, som først og fremmest bød på et ubehagelig sammenstød med en klapvogns-mamma fra helvede; efter at have stået i kø (vel og mærke midt i en kø) i 10 min., valgte en dame med en klapvogn, at forsøge at kile sig ind foran min barnevogn. Da jeg nægtede hende den uopfordrede forlomme, væltede uforskammede besværgelser ud af munden på den ellers tilsyneladende nydelige unge mor.\nJeg blev så forarget over hendes opførsel, at jeg fik sagt til hende:\n"Du skal jo kun have to liter mælk, så du kunne da godt have fået lov at komme foran, men når du er sådan der, gider jeg da overhovedet ikke det!!!"\nMed en heppende kø som bagland, rødglødende og rystende, skubbede jeg barnevognen frem, så hun umuligt kunne klemme klapvogn og korpus ind foran og bad hende om at smutte om bag i køen.\nLidt overrasket, spyede hun så besværgelsen, som jeg desværre allerede har fået et par gange i Århus de sidste par uger:\n"Folk med barnevogne burde ikke have lov at være her - de fylder for meget!"\nFuck, hvor er det dumt sagt, når man selv kommer masende med en klapvogn!!!!!!!\nDet er så dumt, at jeg faktisk blev helt chokeret... Jeg spurgte hende, om hun selv synes, at hun fyldte ingenting med en klapvogn og hun svarede med sveskerøv i hele fjæset "Ja!...."\nAaaaaarh, så tror jeg nok lige, vi klapper hesten! En ting er, at jeg har fået det råbt i nakken af en gammel dame med støttestrømperne trukket lidt for højt op et vist sted i bussen (som jo er fordommenes højborg), men fra en mamma med combivogn i Netto - det går over min forstand. Større dobbelmoral tror jeg faktisk ikke engang, jeg kan komme på!?\nEr der sket en forhærdelse i Århus? Er Århus gået hen og blevet København???\nNå men, men jeg travede hjemad, mens jeg gik og ærgede mig over, alt det jeg ikke fik sagt, da en løber forsøgte at råbe mig op fra den anden side af Verikrydset. Jeg kunne ikke høre, hvad hun sagde, men hun viftede med en blå firkantet klods. Pinlig indså jeg, at jeg havde tabt noget ud af siden på den overfyldte barnevogn... Jeg nikkede til løberen, der lagde min vare på den anden side af fodgængerovergangen og løb videre. En cyklist, der holdte for rødt, spurgte til alle cyklisters fornøjelse, hvad jeg havde tabt, og jeg måtte pinligt svare "Min ost". Sexy, hot mamma coming through!....\ntaget i et svagt øjeblik, til Lasses store fornøjelse, med det ene ærme smækket i bildøren og\ningen hænder fri til at åbne døren med...\nI onsdags skulle jeg gøre mig klar til at møde min nye mødregruppe for første gang. Jeg fik for første gang i månedsvis fisket make up'en frem fra gemmerne og endda glattet frisuren ud. Klar parat kom jeg (som sædvanlig) for sent ud af døren og måtte løbe efter bussen med barnevogn og Kessler-apparatet i fuld svingning. Da jeg endelig nåede frem til hende fra mødregruppen, der lagde hus til, boede hun på 2. sal!... Pis! Jeg har nemlig endnu ikke fået investeret i kædelås til barnevognen og Marius brød ud i fuld tenor, da han ikke gad at ligge i barnevognen mere. Så af mangel på bedre alternativer, fik jeg bokset barnevogn i den ene hånd og bebs i den anden op på 2. sal og hen ad smal svalegang. Kampsvedig stod jeg så der og pustede: "Er det her der er mødregruppe?" Den forvirrede mand, som åbnede døren, kunne så fortælle, at det først var dagen efter, der var mødregruppe!.. Pinligt! Han var helt forbløffet over, at jeg havde formået at bære barnevognen op selv:) Jeg måtte slukøret og svedig vandre hjem igen, med den eneste trøst, at jeg da ihvertfald kunne vejen derhen til dagen efter...\nI torsdags var jeg så endelig(!) til mødregruppe. Tre unge damer med tre raske drenge. Nu fire raske drenge:) De virker rigtig søde og jeg glæder mig til at få besøg af dem allerede i næste uge.\nOm morgenen inden jeg skulle derhen, var jeg så begejstret over, at jeg endelig kunne lukke mine før-graviditetsbukser, at jeg valgte at tage dem på... Fuldstændig uden selvindsigt eller hensyn til, at de kun liiiige akkurat kunne lukkes, når jeg sugede babymaven ind og holdte vejret. Men altså, det gik. Ihvertfald på vej derhen... Da jeg så skulle sætte mig, måtte jeg indse, at jeg blev nød til at lyne dem ned, hvis ikke jeg skulle fise hjem igen med ondt i maven efter en halv time. Inden vi skulle hjemad, ville jeg lige skifte Marius og da jeg kom ud fra toilettet, pointerede en af damerne, at jeg havde en tisse-skumserviet klistret umanerlig tæt på skridtet af mine nedlynede(!) bukser.. Mere håndværker bliver det vist ikke! Sexy mamma on the run!....\nIdag fredag startede jeg morgenen ud med en meget øvsig dreng, der lige har lært at sige presse-skide-lyde, når han er utilfreds og krydrer det med højlydt at hyperventilere helt bevidst! Hmmm.. Imens jeg jonglerede rundt med lillemanden i et forsøg på at finde ud af, hvad han var utilfreds med, væltede en kaskade af gylp udover mig og udover vores nye, dyre modulsofa!... Fuck! Med gylp i håret, stormede jeg så rundt og prøvede at redde sofaen fra en skjoldet fremtid og under alt postyret forsvandt min telefon. Jeg ledte og ledte, indtil jeg pludselig kunne høre, at vores sofa fik en sms!... Vores store, nye og nu skjoldede sofa, som vejer et ondt år og kun kan løftes af to mand... Ja, den har altså slugt min telefon og der er ikke en skid, jeg kan gøre ved det! Så hvis du har skrevet til mig idag, så ved du nu, hvorfor jeg ikke svarer........\nJeg må pænt vente til, Lasse kommer hjem sent i aften, så vi kan løfte udyret fra hinanden og redde min telefon op fra dybet af Moby Dick!\nHåber din fredag er mere sexet end min:)\nIndsendt af Marlene kl. 20.56\nØnskeseddel til Marius' barnedåb\nJa, så er der ikke længe til, at lillemanden skal trækkes i søndagskjolen og have vand i frisuren...\nDet er også ved at være sidste udkald, da han næsten når at blive 5 måneder inden da!\nDet er som om, at det ikke helt stemmer overens med vores forestillinger, hvis drengen næsten selv kan sige "ja" i kirken...\nMen vi glæder os til en hyggelig dag med de allernærmeste:)\nVi håber på, at det bliver strålende vejr d.26. august, (fingers crossed!!!) så vi kan banke et telt op i haven, tænde de kulørte lamper og fylde trækasser med is og kølige drikkevarer. Planen er at lave brunch og marmeladen fra haven er (som det eneste) allerede på plads, men det er så også det...\nMens de sidste fleste forberedelser gøres, kommer der lige et par ønsker til Marius:\nNorlie sømandsstrik, grå eller blå, fra str. 80:\nFjälraven mini känken, gul eller grå: http://www.neye.dk/fjallraven-kanken-mini-003330\nSmåfolk heldragt fra str. 80: http://www.buksetrolden.dk/shop/smaafolk-blaa-gul-36355p.html\nKids Wood fra BR: http://www.br.dk/Brands/KIDS-WOOD/KIDS-WOOD%20MINI%20BEAD%20MAZE.aspx?id=626277&vid=115550\nVilac klaver i sort: http://www.legehimlen.dk/shop/vilac-sort-klaver-12803p.html\njunior sengesæt fra By nord: http://www.kaiku.dk/vare/2698-by-nord-junior-brun-bjoern-by-nord\nKids Wood xylofon fra BR: http://www.br.dk/Brands/KIDS-WOOD/KIDS-WOOD%20xylofon.aspx?id=608102&vid=113662\nWheely bug bi fra 1-3 år: http://lirumlarumleg.dk/product/Wheely-Bug-2/Wheely-Bug-Bi-lille\nHummel gummirøjsere, fra str. 1 1/2 år: http://www.sportmaster.dk/produkt/Hummel-RUBBER-BOOTS_1013652\nBrio racerbil fra BR: http://www.br.dk/Brands/Brio/BRIO%20racerbil.aspx?id=866270&vid=110946C\nKay Bojesen abe fra Rosendahl: http://www.inspiration.dk/produkt/96961/rosendahl-abe-i-teak\nBadeslag fra Småfolk i navy med æbler: http://www.filabel.dk/shop/Badetid/Badetid+Vaskeklud/pr-SMAAF-10983.aspx\nSebra børneservice: http://olisan.dk/maerker-468/sebra-492/sebra-service-racerbil-4142.html\nMilios løbecykel: http://lirumlarumleg.dk/product/Milios/L%F8becykel-i-tr%E6-turkis\nIndsendt af Marlene kl. 00.35\n12 uger og allerede manddomsprøvet! (Jae, altså lige udover den første noget hårde vej til verden...)\nIgår blev Marius 12 uger og selvsamme dag blev dette fejret med intet mindre end to grumme, store vaccinationer hos lægen. Føj, for nogle store kanyler! Og føj for den lede, hvor gør det ondt, når ens lille pus kigger op på én med store desillusionerede øjne, som siger "hvad gør du ved mig, mor? Troede jeg ku' stole på dig!... Din lort! Skuffet, sååå skuffet!" Alt dette i et enkelt blik, som kommer til at sidde i mig længe efter, at han har glemt alt om sprøjter og månedsdage...\nMen stakkels lille Marius fik feber, som følge af vaccinationerne og var brændende varm hele dagen igår og i nat. Det er godt nok helt almindeligt, men igen, ikke særlig sjovt, når det er vores lille pus, som er helt ulykkelig og slap i koderne!!! Idag har han sovet rusen ud (af meningitis, dysenteri og andre gode sager) og er lige så langsomt ved at være sig selv igen...\nI sidste weekend havde Lasse langt om længe en fri-weekend og uha, hvor vi nød det i lange baner!!! Eftersom vores bil er på gule plader, er det lidt en udfordring at tage på "blød hat" tur sammen lige for tiden. Det bliver nærmere Amager sightseeing, hvilket kan overstås på en times tid, og så er der ingen grund til at komme igen før til næste år...\nHvilket også blev kraftig understreget i forgårs med kemikalie-udslip i vores nabogade!!! En beholder med 4000 tons eksplosivt saltpeterssyre skød gasser ud i atmosfæren, indenfor en radius på et par kilometer af, hvor vi bor! Top-paranoid, rendte jeg rundt og lukkede døre og vinduer, tjekkede nyheder konstant for opdateringer og var sikker på, at jeg kunne lugte salt... For sådan lugter saltpeterssyre sikkert......... Eller hvad? Det var selvfølgelig fra morgenstunden af og jeg skulle have været nede og handle ind til det ekko-rungende køleskab, men endte med at sidde for nedrullede gardiner en hel dag med en hyper dreng og havregrød til morgenmad, frokost og snack osv.\nAmager - jeg er ikke imponeret! Mens vi har boet her, har vi både været allerhårdest ramt af skybrudet sidste gang, som forvandlede bilen i p-kælderen til et badedyr og senest var der udbrudet af kohli-bakterier i drikkevandet, hvor vi måtte købe vand på dunke, som i et andet U-land og nu kemikalie-udbrud med ætsende syre i form af en gul kæmpe sky som nabo.... I rest my case!\nMen altså, Kong Kaffe har faktisk en ret gedigen brunch og vi forsynede os med kæmpe bunker af blade, masser af kaffe og fik opdateret os på, hvad der er sket omkring os på livsnyder-fronten, mens vi har været optaget af vores egen lille bobbel af kærlighed og lortebleer. Det var fantastisk at vende andet sammen end bebs og følger deraf!!! Vi sad der faktisk hele dagen og ingen af os havde lyst til at tage hjem (på trods af det skulende personale) og forlade følelsen af, at være helt normalfungerende mennesker igen for en stund...\nBrunch og kæresteweekend på Amager\nEurowoman og latté - et gammelt bekendtskab...\nJeg må indrømme, at det er en ret forvirrende oplevelse, åbne et Eurowoman, efter 1 år uden skyggen af påmindelser om nye trends og tendenser... Egentlig havde jeg bestemt mig for at droppe modebladene, da jeg blev gravid, for at undgå, at føle mig, som den strandede, lettere kiksede hval... Det gjorde jeg nu alligevel, men der var ihvertfald ingen grund til at putte ekstra brænde på bålet. Og derudover, så er der bare ingen fornøjelse i at købe tøj i 3 størrelser større end man plejer.....!%*@\nMen altså, nu skulle det være - jeg skulle opdateres til 2012 og så var det bare grimt, grimt og atter grimt... Tror bare, jeg takker nej til pastelhelvede, drengebukser og sweatsuit looks!... Har ligesom været nok i ført det mindre attraktive (dog yderst fleksible) jogging-rør over det sidste års tid. Ja, så hellere været faldet ned fra månen i ført noget, som passer til min nyerhvervede (og helt sikkert midlertidige!!!) nye mamma-kropsbygning... Hmm.\nMåneblomst, som gerne må stå i vores have en dag. Den er vildt flot med store lilla blomster, inden den er afblomstret som her, og så er den perfekt til lange retrovaser - mangler bare et navn på den, så jeg kan støve mig frem til frøene - kom endelig med bud, hvis du ved hvad det er for en!?\nJeg er gået i gang med at pakke til vores sommerferie. Vi skal en tur til Bulgarien med Lasses familie, og jeg har bestemt mig for, at være i god tid for en gang skyld, da det er første gang, at jeg pakker for to... Hvad tager man med til en lille dreng på 3 måneder???\nEller rettere, hvad kan man lade blive hjemme?!? Hvordan får man den uundværlige vippestol, autostol, barnevogn, voksipose og legetøjet stoppet ned i en kuffert, der må veje 20 kilo sammen med tøj til lillemand og jeg, samt et arsenal af bleer til en hel uge???\nJeg ved godt, at de sikkert har bleer i Bulgarien, men er ikke sikker på, at jeg gider bruge min ferie på at stæse rundt efter dem eller på tisse-uheld i min side af sengen....\nMarius prøver ny sommerhat, mens pakkemonstret er i gang...\nVigtigt at have solbriller nok med på ferien - mest af alt, fordi jeg helt sikkert sætter mig på et par og smider de andre væk... Så er det godt, man ihvertfald kan købe solbriller i Bulgarien!\nOpråb! Bikini eller badedragt? (pest eller kolera...)\nJa, så langt er jeg altså kommet med kufferten indtil videre - me first, you see... Mest af alt, fordi jeg forsøger at styre udenom "hvad skal jeg have på"-krise i 35 graders varme, når nu jeg vejer 10 kilo mere, end jeg plejer og ikke føler for at lufte skankerne, før de er tilbage i kampform igen... Så hvad pakker man, når man stadig er lidt for tyk? Min liste ser sådan her ud:\nEn kæmpe solhat (flytter fokus fra røv til ansigt! Vigtig, vigtigt!)\nMeget store solbriller (samme princip...)\nPynt! Masser af bælter og smykker, som heldigvis ligeglade med, at jeg er for tyk og ellers må hullemaskinen i brug...\nEn fin sort lille shortsedragt (må det hedde) og trylle-neylonstrømper.\nEn bikini (mest af alt, fordi udvalget af badedragter, er så vanvittigt deforme, at man skal være tyndere, for at se godt ud i dem, end i en bikini).\nOg nu vi er ved bikinier, så er det sgu da røvirriterende, at de ikke laver nogen til folk med bryster!!!! Jeg har aldrig tænkt over det før, da en bikini næsten var frås, men nu skal jeg da love for, at Linse Kessler får kamp til stregen... Og hvorfor kan man så kun få pæne trekantsbikinier til tynde piger og grimme kone-bikiner med skål i ????????? Vi er sgu da mange, der har bryster!!!! Eller hvad siger i? Hermed råbt op!...\nIndsendt af Marlene kl. 21.02


Vorpsrung Suspensions Secus wows, der tilbyder spiralignende ydeevne fra luftfjedrede gafler - Swiss Cycles\nVorpsrung Suspensions Secus wows, der tilbyder spiralignende ydeevne fra luftfjedrede gafler\nDet er let at afvise krav i konkurrencedygtige industrier som cykling, men når Vorsprung Suspension siger, at deres Secus vil få din luftgaffel til at køre bedre end en spiralgaffel, laver de ikke sjov. Ved at skabe et massivt negativt kammer giver Secus luftfjedrede gafler et helt nyt niveau af følsomhed, men det gør ikke kun din gaffel blød og lineær: Secus tilbyder også god mellemstøttestøtte og bund-ud-modstand.\nBikerumor dækkede detaljerne i Secus da den blev annonceret, så tjek artiklen for en fuldstændig forklaring på, hvad den gør, og hvordan. Efter at have læst dette indlæg indså jeg, at min personlige cykel kører en kompatibel RockShox Lyrik-gaffel, så jeg sprang på chancen for at sætte Secus på prøve. Og dreng er jeg glad for, at jeg gjorde det!\nGrundlæggende om Vorsprung Secus-opsætning:\nSecus fastgøres til gaffelens fodstud og justeres med gaffelbenet, hvilket giver lige nok plads til din bremsekaliper. Mens det i første omgang fanger øjet, trækker Secus faktisk ganske pænt væk. Ser man forfra stikker den næppe ud over gaffelbenet, så der er ringe chance for at smadre det på forbipasserende klipper.\nVorsprung tilbød at oprette Secus til mig, og de spikrede det. Jeg vejer kun £ 14, og jeg er ikke super hård på cykler, så min gaffel kører uden volumenafstandsstykker, kompressionen med lav hastighed er åben og reboundet omkring ¾ til den hurtige side. Efter installation af Secus øgede Vorsprung mit lufttryk med 20%. Tilføjelse af Secus til en hvilken som helst gaffel vil resultere i lidt mere sag, så min ligger nu på omkring 27%.\nPå min første tur virkede opsætningen A-OK: Min gaffel var oprindeligt blødere og meget mere følsom end nogensinde før, den klatrede lidt højere end normalt i sin rejse, men sugede stadig bump pænt op, og jeg kom fuldt ud i en hård nedstigning.\nVorsprung hævder, at Secus kan foretage en luftfjedret gaffeltur bedre end en spolegaffel, der tilbyder plys off-the-top-handling, en støttende midtslag og overlegen bund-ud-modstand. Så snart jeg hoppede på min cykel, havde jeg et ‘wow’ øjeblik, da min Lyrik følte sig drastisk anderledes end før. Det føltes vej mere som en spolegaffel, end jeg nogensinde troede var mulig. Dens indledende og midterste slag var langt mere følsomme nu, og jeg var virkelig begejstret for at komme ud og slå den ned nogle stier.\nJeg vil gå så langt som at sige, at Secus ‘smidige off-the-top-handling forbedrede forhjulets trækkraft på stigningerne. Omkring de første 30% af min gaffels rejse er nu superfølsom, og boblende op ad stien bemærkede jeg lidt mindre hopp, når forhjulet ramte en opadgående bump. Selv når din kropsvægt bevæger sig bagud på stejle sektioner, tilskynder Secus-udstyrede gaffels bløde indledende slag dit forhjul til at forblive limet til rødder og klipper.\nJeg finder ud af, at de fleste gafler ikke gør et godt stykke arbejde med at sløve rigtig små bump eller vibrationer (f.eks. Godt pakkede stier eller klumpede grusveje), men med Secus installeret blev min Lyrik lidt bedre til det. Det mindede mig hurtigt om den eneste anden gaffel, jeg har kørt, der gjorde det langt bedre end de fleste – The Stol på råb.\nMessingknappen i bunden af Secus er Mid-Stroke Support Valve-opladningsknap, som bruges under opsætningen. Besøg Vorsprungs hjemmeside for information om installation og tuning.\nMens det oprindelige slag bliver ret blødt med Secus i aktion, får det ikke din gaffel til at vælte i sin rejse, mens du klatrer. Så snart du rammer midtslagområdet, ramper Secus ‘Mid-Stroke Support Valve støtten op nok til at forhindre dig i at synke for dybt, når du træder væk. Når der kommer en skarpere stød, giver gaffelen let og suger den op meget glat.\nMed Secus ramte jeg alt fra 40-55% rejse klatring ujævn singletrack. Tidligere dykkede min gaffel lidt længere på de samme stigninger, så jeg vil sige, at Vorsprungs påstand om god midtslagsstøtte blev bekræftet.\nVed min første hårde, tekniske afstamning var jeg glad for at finde ud af, at spolelignende blødhed skinner igennem på næsten alle størrelser af bump. Mindre og mellemstore hits glanses over med den kedelige, plys fornemmelse, som normalt kun spoler kan give. Det bliver kun bedre, når du går hurtigere og kører hårdere gennem større, skarpere hits.\nSecus ‘imponerende følsomhed fjerner den indledende hårdhed fra højhastighedspåvirkninger så pænt, at det fik mig til at køre hårdere og hurtigere! Når jeg pløjede gennem mellemstore ujævnheder ved høje hastigheder, fandt jeg de gentagne påvirkninger lettere på mine arme og følte, at mit forhjul fandt trækkraft i de grove pletter bedre end før.\nSecus hjælper gaffelen med at modstå bunden i en god grad – jeg fik al min rejse under hårdere ture, men på mere afslappede sløjfer ville jeg ofte vinde et par mm væk fra bund-ud. Før jeg kørte Secus, var det nøjagtigt, hvordan min gaffel kørte, så tingene ændrede sig ikke meget for mig med hensyn til rejseforbrug. Jeg har ikke brugt meget tid på at køre spolegafler for nylig, så jeg kan ikke sige, om Secus / Lyrik er det bedre ved bund-ud-modstand, men det ramper helt sikkert op, når du nærmer dig endeslag, selv med nul afstandsstykker i gaflen. Og glem ikke, bundmodstanden kan let indstilles med volumenafstandsbeholdere på lager eller eftermarked.\nPå trods af sin følsomhed og blødhed under påvirkning tillader Secus ‘rigelige mid-stroke support stadig min gaffel at springe pænt ud af bump og spring. Jeg har også bemærket, at langsommere påvirkninger som landinger med spring eller fald føles glattere med Secus, når du dypper ned i det støttende, men alligevel smidige midtslag.\nJeg skal bemærke, at efter mange forlystelser med Secus har jeg ikke følt behovet for at ændre mine rebound- eller lavhastighedskompressionsindstillinger. Jeg ville aldrig afskrække nogen fra at eksperimentere med deres indstillinger, men vær sikker på at du ikke behøver at omkonfigurere din gaffel for at imødekomme Secus og få den til at fungere ordentligt.\nVed 130 g bemærkede jeg overhovedet ikke den ekstra vægt af Secus og fandt ud af, at det ikke betyder noget for cykelhåndtering eller styring. Det distraherer heller ikke visuelt; fra en siddende position skjuler den sig under mit styr, så det er let at glemme, at det er der.\nDu vil sandsynligvis instinktivt være lidt ekstra forsigtig med at sætte din cykel ned med Secus på, men det stikker virkelig ikke meget ud. At lægge din cykel på en plan overflade er ikke noget problem, og på en tur hvilede jeg min cykel på en stor rund sten, og den kontaktede stadig ikke noget. Jeg satte en ridse på Secus, men ikke under ridning – Der er en akavet klippepassage ved indgangen til mit stienetværk, og jeg bankede Secus på en af klipperne. Det efterlod to små ridser i kroppen, men gjorde ikke yderligere skade.\nSecus gjorde en ubestridelig forskel i min gaffels køreegenskaber og lever stort set op til Vorsprungs krav. For prisen på $ 425 CAD (ca. $ 320 USD) vil det sandsynligvis koste dig mindre end at sælge og opgradere en hel gaffel, og selv efter at have kørt den helt nye RockShox Zeb, vil jeg stadig sige, at du får bedre følsomhed og spole -ligner bumpabsorption fra Secus.


Tilbyder udsigt over Water Planet Aqua Park, som er 29 km væk, er Can Garden Beach et attraktive hotel med en skønhedsklinik og live underholdning.\nDenne ejendom har 208 værelser, herunder sammenhængende bungalows og bungalow, som er indrettet med trådløst internet, en værdiboks og en telefon. Gæsterne kan benytte sig af en bruser og en hårtørrer, der leveres i badeværelserne.\nAlkoholiske drikkevarer tilbydes på terrasse-baren. Steakhouse Charlie's Restaurant ligger omkring 400 meter væk.\nHotellets centrale beliggenhed tilbyder at nå til Antalya lufthavnen på 60 minutter i bil.\nEjendommen tilbyder et spabad og en sauna samt dampbade, hammam og massage. Faciliteter for fitness på stedet inkluderer et træningscenter og gymnastiklektioner.\nAlbert 1er i Nice\nOdeon i Taormina\nNoble i Sarajevo\nAm Schloss Biebrich i Wiesbaden\nPhiloxenia & Studios i Rhodes City\nMassena 27 i Nice\nContinental i Bellaria-Igea Marina\nCaleta Del Mar i Corralejo\nLa De i Mijas\nConnemara Sands & Spa i Clifden


Laptop-salget er glohedt her sidst på året: 26 procent flere bærbare bliver langet over disken - Computerworld\nDer er fuldt tryk på elektronik-handlen mod slutningen af det svære corona-år.\n3. december 2020 kl. 17.31\nMens corona-krisen i løbet af forårets kastede lange skygger over pc-markedet, har udviklingen taget en helt anden drejning indenfor udvalgte dele af markedet.\nNår det gælder laptop-markedet, ser udsigterne usædvanligt lyse ude, med en forventet vækst på intet mindre end 26,4 procent i årets sidste kvartal ifølge analyseinstituttet IDC.\nOgså tablet-markedet kan forvente tocifrede vækstrater. Her forventes omkring 10 procent vækst, langt hen af vejen båret af et boomende salg af Apples populære iPad.\n”Den vækst vi har set i notebook-markedet, har været intet mindre end imponerende,” noterer IDC’s Worldwide Mobile Tracker VP-analytiker Ryan Reith, som samtidig bemærker at væksten er at iagtage på tværs af kategorier, fra budget-maskiner til dyre gaming-enheder.\nLignende tendenser spores også i andre produkt-kategorier som smartphones, monitors, fjernsyn og spillekonsoller.\nBag væksten er den fortsatte efterspørgsel efter udstyr til hjemmearbejde, som corona-pandemien forårsager.\nDertil kommer et efterslæb fra undervisningssektoren, som fortsat sender elever hjem til fjernundervisning, vurderer IDC.\nMere moderat vækst i vente\n”Tidligere på året forudså vi, at der vil kommer en udhulning af markedet i seks måneder, men når vi ser på travlheden i forsyningskæderne, tror vi på at dette opsving har mere i sig for det kommende år,” forklarer Ryan Reith.\nSet over hele året, tror IDC på en afmatning senere på året, som vil bringe den samlede vækst ned til mere afdæmpede 3,2 procent for laptops mens desktop-markedet står til at stagnere.\nLæs også: Intel skyder med skarpt: ’AMD-laptops bliver til sløve kontormaskiner, når der køres på batteri’


december | 2008 | Skrubtudsens have\nPosted by skrubtudsen under hvidløg | Tags: hvidløg, single clove |\nEnkeltfedshvidløg med spirer\nSom mange andre har jeg drømt om at dyrke nogle få enkeltfedshvidløg. Dem jeg har købt i supermarkeder og lagt i haven har aldrig spiret. Nu har jeg fra pålidelig kilde hørt, at de altid bliver radioaktivt bestrålet, for at hindre dem i at spire. Da jeg så forleden fandt en lille kurv med spirende enkeltfedshvidløg måtte jeg bare købe dem. Kassedamen skuffede lidt, da hun ikke gjorde mig opmærksom på hvor dårlige hvidløg jeg havde udvalgt. Hvorfor kun en enkelt kurv ikke var spiret er usikkert, men jeg gætter at de faldt af varebåndet lige før strålekanonen, og ved en fejl røg op igen på den anden side.\nNogle at dem er lagt i jorden, og nu håber jeg der er ligeså meget liv i rødderne, som i toppen. Hvis andre er interesseret har jeg nogle få spirende enkeltfed tilbage.\nVil de så vokse op til enkeltfedshvidløg næste år? Jeg tror det næppe. Jeg forventer et nogenlunde almindeligt hvidløg. Men med den rette behandling kan denne klon måske lokkes til at sætte enkeltfedshvidløg. Et sted læste jeg, at det vist nok kræver en meget tidlig høst. At enkeltfedshvidløg er hvidløg, der høstes før feddende er dannet. Det vil nok kræve en del eksperimenter at aflure hvidløget denne hemmelighed.\nHvidløg fra Sibirien\nPosted by skrubtudsen under arvesorter, hvidløg | Tags: hvidløg, sibirien |\nTre nye kloner af hvidløg (Allium sativum) fra Sibirien\nPå en tur til Irkutsk i Sibirien mødte jeg mange dejlige mennesker. Da de fandt ud af at jeg har “hvidløgsfeber” skaffede de mig tre kloner.\nØverst er et slangehvidløg som Tamara og Sasha har dyrket i deres datcha i mange år. En datcha er nærmest en hybrid mellem en kolonihave og et sommerhus. De fortalte mig, at det er et meget stærkt hvidløg, som de har dyrket i mange år, hvor mange har de glemt, men de har ikke altid haft det. De lægger fed eller topløg 10 cm dybt i oktober – det morede Sasha, at jeg også lægger hvidløg i oktober. Han gjorde meget ud af at forny sorten ved at sætte topløg med fire til fem års mellemrum, så får man de største hvidløg siger Sasha.\nNederst til venstre er et flettehvidløg som Ludmilla og Leonid har dyrket i deres datcha i otte år. De har det fra Marija, Ludmillas mor, som dyrkede det i umindelige tider, indtil hun måtte sælge sin datcha, da det blev for hårdt arbejde for en ældre dame. De fortæller at det er et lille hvidløg som skal lægges i april, de gav mig en russisk såkalender med de rette dage. Det høstes ret sent, i august. De synes smagen er markant bedre end andre hvidløg, mildere og mere nuanceret, derfor foretrækker de denne klon trods det mindre udbytte. Jeg kan huske dette hvidløg fra mit besøg hjemme hos Marija i 1993. Dengang tænkte jeg, at det var klejnt lille hvidløg, og jeg fik ikke lejlighed til at spørge til det. Da jeg for nogle år siden hørte at hun havde solgt sin datcha, troede jeg også at det var slut med det lille hvidløg. Selvom det først skal lægges til april, vil jeg som en sikkerhed og et forsøg lægge nogle fed før jul.\nNederst til højre er et slangehvidløg købt på markedet i Irkutsk nær teaterskolen. Den søde ældre dame blev ligefrem stolt af, at en udlænding interesserede sig for hendes hvidløg. Det er stærktsmagende og med stærkt farvede skæl. Hun fortæller at det skal lægges i oktober. Hun har dyrket det i mange år, men husker ikke hvor længe. Jeg checker roden, og er sikker på at det ikke er et importeret kinesisk hvidløg, som der sælges mange af på markedet. De kinesiske er altså også gode, men nu var jeg ude efter nogle kloner fra sibiriske haver.\nHavefolk over hele jorden er fantastiske til at prøve nyt, bevare det gode og dele det bedste 🙂\nTak til de gode folk i Sibirien.


Odense-direktør afgået ved døden efter trafikulykke\nOdense Rådhus. Pressefoto\n07.12.2019 kl. 15.40\nOdense-direktør afgået ved døden efter trafikulykke\nDirektør for Børn- og Ungeforvaltningen i Odense, Poul Anthoniussen, er afgået ved døden efter en trafikulykke. Det oplyser Odense Kommune.\nPoul Anthoniussen, adm. direktør for Børn- og Ungeforvaltningen i Odense, er efter en trafikulykke torsdag aften afgået ved døden. Det oplyser Odense Kommune i en kort pressemeddelelse i dag lørdag.\n– Det er med stor sorg, at vi har modtaget meddelelsen om, at adm. direktør Poul Anthoniussen er afgået ved døden som følge af den ulykke, han har været ude for. Vores tanker og dybeste medfølelse er hos familien, skriver kommunen.\nHan var torsdag aften ifølge fyens.dk involveret i en trafikulykke på en rasteplads ved Fynske Motorvej. Han kørte ifølge avisens oplysninger ind i en parkeret lastbil og kom alvorligt til skade. Ifølge politiet tydede intet på, at han var påvirket.\nPoul Anthoniussen blev 49 år gammel og arbejdede i Odense Kommune fra 2011. Dengang blev han ansat som skolechef. Han kom fra en lignende stilling i Middelfart Kommune. I 2014 blev han børn- og ungechef. Den stilling bestred han indtil 2015, hvor han blev konstitueret direktør for Børn- og Ungeforvaltningen. I januar 2016 blev han fastansat i stillingen som adm. direktør.\nLÆS OGSÅ To nye chefer i Nyborg\nPoul Anthoniussen var gift, havde to børn og boede i Middelfart. jki@kl.dk\nUlykke, trafikulykke, Ledelse\nKommunal topleder i kritisk tilstand efter trafikulykke\nSvar på dette indlæg: Odense-direktør afgået ved døden efter trafikulykke Felter med * skal udfyldes


3 Surefire måder at forbedre kommunikationen med din partner\nTro og terapi: Hvordan åndelighed kan hjælpe par\nTV Kærlighed: 7 Grunde til at stille ind på MBC: Reality Stars Premiere\nScrew Society fortæller mig Young er bedre! Jeg elsker at blive ældre!\nKom ind i svingning af ting! 4 Fordele ved en Swingers Website\n6 Kiiiiinky måder at udforske den blødere side af bondage\nEffektiv kommunikation er nøglen til ethvert vellykket forhold.\nVi ' Jeg fortæller altid, hvor vigtigt god kommunikation er at skabe et forhold, men hvad betyder det egentlig? På overfladen synes det ligefrem og logisk, ikke? Så du og din partner har brug for at tale og udtrykke dine følelser. være åben, direkte og ærlig.\nNemmere sagt end færdig! Føje menneskelige følelser, forskellige baggrunde / personligheder og personlige begrænsninger i blandingen, og mange par er tilbage til at føle sig konfliktfulde og hjælpeløse.\nGod kommunikation kommer normalt ikke naturligt i et langsigtet forhold, og begge parter skal arbejde på at få deres kommunikationsmoment har ret til at opnå et harmonisk forhold.\nHer er tre kommunikations tips til at hjælpe dig undervejs:\n1. Lyt til, hvad din partner siger.\nDet er meget vigtigt at lytte til hinanden. Dette kan ikke understreges nok. Hvordan skal par opfylde hinandens behov, hvis der ikke er gensidig lytning? Denne form for lytning er ikke bare at høre ord, men det involverer empati, følsomhed og forståelse af det budskab, som din partner forsøger at formidle.\n2. Handle om hvad du har hørt.\nNår du har hørt og forstået, hvad din partner forsøger at sige, skal du handle på det. Hvis det er noget, der indebærer en ændring i dit forhold eller i en adfærd, der generer din partner, er der ingen bedre måde at vise, at du plejer, end ved at arbejde på at ændre problemet.\n3. Værdsat din partners indsats.\nNår du ser din partner gøre en indsats for at lytte til dig, handle på det, du har meddelt og endda kommunikere godt med dig, glem ikke at sige "Tak" og for at vise påskønnelse for den indsats, som han / hun sætter ind i dit forhold. Ville du ikke være glad, hvis din partner gjorde det samme for dig?\nTæm dit humør og genvinde din forbindelse for at skabe mere intimitet i dit forhold. Lad mig lære dig nøglerne til et langsigtet forhold for at komme i gang og modtage din gratis eBook og lyd lektion, klik her.\nDenne artikel blev oprindeligt udgivet på RelationshipSuite.com. Gentrykt med tilladelse fra forfatteren.\nSådan går du fra workaholic til afslapning i 4 enkle trin\nHvordan man overlever, når den fyr du elsker, begynder at trække sig væk (og måske endda vinde ham tilbage)\n32 EXQUISITE Karakteregenskaber at udvikle i sig selv - og dine børn\n7 Måder at 'komme ud af dit sind', når livet stresser dig\nLektioner i sunde forhold fra en ensom ferie\n5 Sad Ways Homoseksuelle og lige mænd bekæmper begge med deres mandskab.\n4 Sandheder om tillid, der gør eller bryder, uanset om du finder kærlighed\n3 Tips, der vil forbedre dine forældreskabskompetencer\n5 Måder at komme tættere på din kvinde på - og få mere sex som resultat\nHvilke mænd virkelig tænker: Dine spørgsmål besvaret!\n7 Måder at hæve super taknemmelige børn\n3 Idiotsikker dating tips Lesbiske bør følge\nThe Selfie, der siger, at du vil have ham tilbage


Børn skal i kontakt med deres frihed -\nBørn skal i kontakt med deres frihed\nAf Marie Lysemose Støvring, studerende —\nBørn skal i kontakt med deres egen uforudsigelighed. Det kommer de ikke ved et overdrevent fokus på målstyring i undervisningen, men det kommer de heller ikke ved en genoplivning af begrebet ’dannelse’. Interview med Gert Biesta, professor i uddannelsesteori ved Brunel University, London\nFlere uddannelsesforskere peger på, at der med årtusindskiftet er sket et skred i, hvordan der tænkes uddannelse. Uddannelse er blevet individualiseret og kontrolleret. Eleverne skal før udgangen af folkeskolen have lagt en uddannelsesplan med realistiske mål for deres fremtid. Og der er krav til, at alle elever skal have en elevplan, der skal indeholde individuelle mål for deres læring med udgangspunkt i standardiserede Fælles Mål. Dette er blot to eksempler på, at den uddannelsespolitiske dagsorden er præget af et sprog, der målstyrer, risikominimerer og standardiserer uddannelse og læring.\nSideløbende med målstyringstendensen blomstrer et nyt fokus på dannelsesbegrebet. Uddannelsesforskere hævder, at der er brug for en pædagogisk filosofisk diskussion af, hvad uddannelse egentlig er til for, således at uddannelse ikke reduceres til læring af på forhånd fastsatte mål. Og dét er netop hvad den hollandske uddannelsesforsker Gert Biesta giver et sprog til at diskutere. For hvori består dannelsen i uddannelse, når elevernes uddannelse og læring i så høj grad styres og planlægges? Biesta sætter fokus på den eksistentielle del af uddannelsens formål.\nRisikoen i uddannelse\nIfølge Gert Biesta tjener uddannelse tre formål: kvalificering, socialisering og subjektivering. Kvalificering handler om at forberede eleverne til arbejdsmarkedet, og socialisering handler om at forberede eleverne på at indgå i bestemte sociale og kulturelle ordener. Den sidste og ifølge Biesta efterhånden oversete dimension, subjektivering, betegner den proces, det er at blive et subjekt. Mere præcist betegner det måder at være på, der er uafhængig af de eksisterende normer. Der ligger altså et emancipatorisk ideal i Biestas formål med uddannelse, der handler om at blive et selv, at blive noget andet end det, der er i forvejen, noget uforudsigeligt. Heri ligger risikoen i uddannelse, som ifølge Biesta hverken kan eller skal styres. Denne risiko er smuk og skal værnes om og opfordres til.\nIdentitet eller subjektivitet?\nMen ifølge Gert Biesta er subjektiveringen mere end at lade alle realisere sig selv uafhængigt af de allerede eksisterende normer. Det understreger han ved lave en klar skelnen mellem identitet og subjektivitet:\n”Jeg mener, det er specielt vigtigt at lave denne skelnen lige nu, fordi identitet er blevet sådan en stor ting. Der er et andet spørgsmål, der ikke har noget at gøre med identitet, men med spørgsmålet om frihed. Spørgsmålet om, hvordan vi prøver at være til. Traditionelt er det blevet kaldt spørgsmålet om subjektivitet.”\n”Moderne kultur er blevet besat af spørgsmålet om identitet,” fortsætter Biesta, ”alle vil vide, hvem de er, og børn bliver belastet med det spørgsmål. Også fordi der er den antagelse, at alle kan blive lige den, de gerne vil være. Men det bliver et problem, hvis man fokuserer på det eksplicit. Så bliver identitet, før man ved af det, en ting man prøver at styre, og det skaber en mærkelig relation til en selv. Selv hvis man har svaret på, hvem man er, er der stadig spørgsmålet om, hvad man stiller op med det. Hvordan hjælper det én med at komme igennem livet? Hvis man glemmer det spørgsmål, fordi man konstant kigger på sig selv, så mangler man noget.”\nMen det er vel ikke noget nyt, at uddannelse skal være frigørende, at man skal finde sig selv og have lov til at være den, man gerne vil være. Så hvor i uddannelsessystemet bliver der i dag fokuseret for meget på identitet?\n”Jeg ser mange eksempler på det. Der er en reel diskurs, at alle børn skal have mulighed for at blive den, de gerne vil være. Jeg ser det i udsagn som dette, som umiddelbart lyder godt, men jeg er altid overrasket over, at folk ikke tænker et skridt videre. For vi har både gode og dårlige ting inde i os selv, og det kan skabe problemer i klasseværelset, hvor elever siger, jeg vil faktisk gerne være terrorist. Og hvis man begynder med en uddannelseskultur, der siger, at alle har ret til deres egen identitet, så skaber du virkelig store problemer lige bagefter.”\nDen blinde plet i dannelsestænkningen\nSubjektiveringen kan siges at udgøre Biestas dannelsesbegreb. Men Biesta tager afstand fra det klassiske tyske dannelsesbegreb, Bildung. ”Jeg ser Bildung som en slags paradigme, der forsøger at forklare, hvem vi bliver, og hvem vi er. Og det er ikke som planter, der gror og bare bliver, hvad de allerede er indeni. Med mennesker er det en interaktiv proces med kultur i bredeste forstand. For hver af os er denne interaktion forskellig, og det er derfor, vi ender som individer. Bildung forklarer delvist dette, og det er en meget rimelig forklaring, men Bildung er også et uddannelsesmæssigt projekt, der går ud på at bringe børn i kontakt med de kulturelle ressourcer. Den tyske dannelsestænker Wolfgang Klafki har en god definition af Bildung, som en dobbelt afsløring af selvet og verden. Jeg kan virkelig godt lide den, for det er faktisk, hvad Bildung gør. Men det vi får ud af Bildung er, at vi bliver individer med en identitet. Ud af Bildung bliver vi ikke subjekter, fordi spørgsmålet om at være et subjekt handler om, hvordan vi relaterer til vores frihed. Og derfor mener jeg, at der er behov for en anden kamp i uddannelse, der ikke handler om at bringe børn i kontakt med alle de ressourcer, der er til rådighed for at blive til nogen, men en kamp om at hjælpe børnene til at komme i kontakt med deres egen frihed.”\nEksistentiel uddannelse handler altså for Biesta om at lade børn komme i kontakt med deres egen frihed, og han nærmest advarer mod blot at optage den klassiske forståelse af dannelse i dannelsesdiskussionen:\n”I Holland, og så vidt jeg har forstået også i Danmark, er dannelsesbegrebet blevet meget populært, fordi der har været rigtig meget kritik af uddannelse og idéen om, at skolen kun er for læring. Og så siger folk, at børnene skal have kultur, historie og kunst, og så tror de, at de har løst alle problemer. Men det spørgsmål, der ikke bliver stillet i Bildung, er, hvad man gør med al den dannelse, man har modtaget? Det er fantastisk, hvis skoler tilbyder sport og kultur osv., men der er stadig spørgsmålet om ens frihed, hvad gør man med den? Bruger man sine evner til at kunne læse ti forskellige sprog for at finde ud af, hvordan man laver en atombombe, eller til at vaske ældre demente mennesker på et hospital rundt om hjørnet?”\n”Man kan sige, at vi bliver nogen gennem Bildung. Men hvis man tror dannelse kan løse problemerne med uddannelse, så glemmer man at se, at begge begreber bruger den samme skabelon. Uddannelse har en mere snæver agenda, og dannelse har en bred agenda, men begge dele handler om individer, der udvikler sig, vokser og interagerer med noget udenfor. Det eksistentielle spørgsmål om, hvad man stiller op med friheden, er i mine øjne glemt. Det er det, jeg kalder den blinde plet i dannelsestænkningen.”\nFriheden som en opgave\nSubjektiveringen relaterer sig altså til spørgsmålet om frihed og handler om, at subjektet skal lære at håndtere og handle på baggrund af sin frihed. Biesta beskriver det ved at sige, at friheden er en opgave for subjektet: ”Frihed er en opgave, fordi man konstant skal finde ud af, hvad man skal gøre som det næste. Vi plejede at have katte derhjemme, og det er bare interessant at se, hvordan katte lever. De sover, vågner, spiser og sover igen. De har altså ikke denne opgave, og det er derfor, man kan sige, at det er en opgave. Men det er også en gave. Man kan ikke lære det, men man finder sig selv i friheden.”\nBiestas indspark til dannelsesdiskussionen er, at dannelse skal forstås som mere end en indføring i historiske og kulturelle ressourcer, der kan frigøre eleverne fra de eksisterende ordener. Dannelsen skal også hjælpe eleverne til at tage ansvar for den frihed, de bliver givet. Men hvordan kan denne idé omsættes til praksis i en børnehave eller en skoleklasse?\nHvor spørgsmålet om identitet ifølge Biesta handler om relationen til sig selv og så at sige peger indad, handler subjektiveringen om at vende elevernes blik udad og lade eleverne afprøve deres frihed.\n”Jeg kan godt lide professor Dietrich Benners beskrivelse af dannelsen som opfordring til selvaktivitet. Denne beskrivelse siger også, hvad uddannelse er. Det er, at man opmuntrer et barn til at blive selvaktiv. Og mit spørgsmål er så, om vi understreger aktiviteten eller selvet. Jeg vil gerne understrege selvet, for selvfølgelig er vi aktive, så man behøver kun at aktivere helt dovne mennesker. Men pointen er, at det bliver din handling, så det er dig, der tager ansvar for din frihed.”\nBiestas pointe er igen, at mennesket skal tage ansvar for sin frihed, men pointen er også, at der er for meget fokus på aktiviteten, læring, og at fokus skal lægges mere på selvet. Børn lærer ikke deres frihed at kende, hvis ikke de får lov at udforske den. Hvis de pakkes ind i vat i form af strømlinede læringsforløb, streng målstyring og en risikominimering i form af uddannelsesplaner, der gør, at de i hvert fald ikke ”vælger” ikke at gå videre i uddannelse, ja så får de aldrig lov at eksperimentere med deres frihed.\n”Jeg har en sjov historie, som jeg bruger, fordi den gør pointen meget synlig. Jeg var sammen med en gruppe folkeskoleledere, og der var en skole, der var meget stolt af det dannelsesniveau, de havde. De havde et bredt pensum, og de havde fantastiske rejser, kultur og sport. Og skolelederen fortalte, at de havde en regel om, at det var forbudt at tage alkohol med på skolen. Og så var der nogle studerende, der i deres eksamensår alligevel tog alkohol med i skole, og skolelederen var så skuffet, og han sagde noget i nærheden af: Vi har arbejdet så hårdt med vores dannelse, og så opfører de sig alligevel sådan. Men præcis ved at bryde en regel, gør eleverne noget med deres frihed. Det var interessant, fordi skolelederen var meget skuffet og troede, at hvis de lagde vægt på dannelsen, så ville de have løst problemet. Og det viser tydeligt, at friheden altid bryder igennem disse agendaer. Så for mig er det et fremragende eksempel til at vise, at det virkelig er en blind plet, hvis man bare fokuserer mere og mere på dannelse. Så opfører alle sig, som de vil, fordi de ikke har forstået, hvad menneskelig frihed er.”\nMen hvad er skolens rolle i forhold til denne eksistentielle del af uddannelse?\n”Jeg mener, at skolen kan gøre alle former for arbejde her. Den kan hjælpe børn med at møde deres frihed. Ens frihed betyder helt konkret, at man kan gøre ting. Så man kan tænke på forskellige praktiske aktiviteter, der viser børnene, at de har magten til at gøre ting. Jeg har en lille teori, som jeg synes er hjælpsom her: Når man opdager magten, opdager man den altid i interaktion med verden. Den vigtige erfaring sker, når der er noget, man gerne vil gøre, og man møder modstand. Her møder man virkeligheden udenfor sig selv. Så man kan sige, at al uddannelse starter med at hjælpe børn til at møde modstand. Når man møder modstand, møder man på en måde også sig selv. Det, skolen skal gøre, er at muliggøre en form for realitetstjek. Det frustrerende øjeblik, hvor man møder modstand, kan man håndtere på to måder: Enten kan man presse hårdere på for at få det, man gerne vil have, med en risiko for at ødelægge det. Det kalder jeg verdensdestruktion, og det skal vi holde os væk fra. Den modsatte respons ville være at trække sig og sige, at det er for svært, eller at det har man ikke lyst til at gå igennem. Det kalder jeg selvdestruktion. Udfordringen er altså at blive midt imellem verdensdestruktion og selvdestruktion.”\n”Det, skolen kan gøre,” fortsætter Biesta, ”er at hjælpe børnene med at forstå, at de har magten til at ødelægge og magten til at trække sig, men også magten til at blive i vanskelighederne. At blive i verden, som den er. Ikke bare at acceptere verden, for der er brug for ændringer, men heller ikke bare trække sig fra den eller ødelægge den. Dét begynder for mig at indikere, hvad den uddannelsesmæssige opgave består i. Opgaven er at hjælpe børnene til at finde ud af, hvordan de kan blive i verden, og dét er eksistentielt: At prøve at være i en verden med andre mennesker, som ikke er som dig selv og at blive der. Dét er noget helt andet end identitetsspørgsmålet.”\nDiskussionen skal holdes i live\nTeorier om uddannelse og pædagogik vil altid være normative, fordi de indeholder idéer om, hvordan man vil noget med nogen. For Biesta er det derfor også vigtigt, at den pædagogiske diskussion holdes i gang, og at det forsat diskuteres, hvad god uddannelse er. Der må gerne være et sigte med uddannelse, det skal bare altid efterfølges af spørgsmålet om, hvad god uddannelse er. ”Det kan man gøre som et formål, men før man ved det, er man ved at moralisere. Men moderne uddannelse kan ikke sige, lad os droppe at moralisere uddannelse, lad bare alle udvikle sig. Moderne uddannelse bliver nødt til at sige, at spørgsmålet forbliver vigtigt, og undervisere forbliver ansvarlige for konstant at holde det spørgsmål i live.”\nFra: Dansk Kirketidende 5/2018


Tiltalte i Atea-sagen har forsøgt at fjerne dommer - Computerworld\nØstre Landsret afviser anklager fra tiltalte i Atea-sagen om, at dommer skulle være inhabil i kommende sag om bestikkelse.\nDommer i en af de større retsager i forbindelse med Atea-sagen afviser at være inhabil, efter to af de tiltalte har forsøgt at få hende skiftet ud. Dommeren bakkes, op af Østre Landsret.\n10. oktober 2017 kl. 10.25\nI disse dage tager Atea-sagen for alvor fart.\nEfter en sommer, hvor der faldt dom i en række af de mindre sager, er det nu blevet tid til, at der i efteråret skal træffes afgørelse i de større sager, der omhandler eventuel bestikkelse i form af dyre Formel 1-rejser, restaurantbesøg og hotelovernatninger.\nLæs mere om sagen her: Gourmetmiddage og rejser for 400.000 kroner: Nu starter det vigtigste kapitel i Danmarks største bestikkelsessag\nMen op til de større sager, der begynder i dag, har to af de tiltalte forsøgt at få udskiftet en af de dommere, der skal dømme i sagerne på grund af det de kalder inhabilitet. Det skriver Ritzau.\nBeskyldningerne kommer efter dommer Nanna Blach tidligere på året har behandlet sager med seks tiltalte i mindre sager om bestikkelse i det store sagskompleks.\nDerfor mener to af de tiltalte, at dommer Nanna Blach har taget stilling til sagen og dermed er inhabil.\nDet afviser hun dog fuldstændigt.\n"Der er ikke "omstændigheder, som er egnede til at rejse tvivl om min fuldstændige upartiskhed", skriver Nanna Blach i følge Ritzau i en kendelse. Anklagerne om inhabilitet bliver da også afvist af Østre Landsret, der bakker Nanna Blach op.\nLæs mere om sagen her: Rejser, middage og computere for hundredtusinder: Her er alle “gaverne” i den store bestikkelsessag\nComputerworld er tilstede i retten i dag, hvor Atea-sagerne kører. Følg med på vores liveblog HER.


De færreste bestyrelser står klar til den digitale rejse - Debat - Forside\nDe færreste bestyrelser står klar til den digitale rejse\n05.10.2017 kl. 05:50\nMen sådan er det ikke i ret mange virksomheder i dag. En analyse fra headhunterfirmaet Odgers Berndtson viser at 62 pct. af direktører ikke møder digitale kompetencer i deres bestyrelse. Og ifølge en international undersøgelse fra PWC vil bestyrelserne i faldende grad bruge tid på it-strategi i de kommende år.\nDet er bekymrende, når man tænker på de udfordringer med disruption, som enhver virksomhed vil møde. Alle bestyrelser bør indarbejde digitalisering og disruption i den strategiske agenda, og jo før, des bedre. Rejsen er for længst begyndt.\nVil vi være 'first mover' eller følge efter?\nHvor egnet er vores organisation til dette? Hvor vil vi møde modstand og hvilke kompetencer er nødvendige?\nLedelsen bør kigge sine forretningsmodeller efter i sømmene. Det handler nemlig ikke om it, men om forretning. Det handler om accelereret innovation, som hurtigt skal være med til at afsøge og teste nye forretningsmodeller, så man hurtigt kan svare på igen på disruption – eller selv være disruptiv – og dermed løfte sine kunder med ind i fremtiden.


09.12.2016 | Thomas Sørensen\n”Vi skal i højere grad indstille os på de ændrede krav, der vil møde os og ikke mindst vores kandidater på fremtidens arbejdsmarked", siger AU's prorektor Berit Eika.\nI fremtiden skal flere kandidater finde job i den private sektor, og den udvikling skal universiteternes uddannelser komme i møde, hvis de vil leve op til deres samlede samfundsansvar. Så klart er hovedbudskabet i det projekt, som Aarhus Universitets bestyrelse i denne uge gav grønt lys til at sætte i værk.\nMed titlen Karriereklar lægger projektet op til en indsats, der skal understøtte inddragelsen af praksis og gøre karriereperspektivet mere synligt i uddannelserne.\n”Vi skal i højere grad indstille os på de ændrede krav, der vil møde os og ikke mindst vores kandidater på fremtidens arbejdsmarked. Vi skal ikke revolutionere universitetsundervisningen, men vi vil styrke indsatsen for at integrere praksiselementer og få dem til at smelte sammen med grundfagligheden i de enkelte uddannelsesforløb. Det vil blive adresseret uddannelse for uddannelse, så det sker med hensyntagen til faglige forskelligheder”, fortæller prorektor for uddannelse, Berit Eika.\nCase competitions og etårige specialer\nProrektoren nævner en øget brug af case competitions og projektforløb som interessante metoder til at bygge bro mellem studerende, undervisere og arbejdsgivere. Samtidig peger hun på, at Aarhus Universitet i forvejen har en målsætning om, at flere studerende skal inddrage mere end ét semester i deres specialeprojekt, og at langt flere specialer skal skrives i samarbejde med en virksomhed eller organisation:\n”Dermed fastholdes specialet som en faglig kronjuvel i en akademisk uddannelse, samtidig med, at projektet kan få en størrelse, der muliggør et dybere samarbejde med en ekstern partner. Det giver den studerende et ekstra godt afsæt til arbejdslivet og virksomhederne et bedre udbytte af samarbejdet”.\nBerit Eika lægger vægt på, at koblingen mellem teori og praksis ikke er nogen ny problematik, og at AU’s faglige miljøer længe har arbejdet i den retning. Karriereklar-projektet skal give det igangværende arbejde et rygstød og hjælpe til at udbrede de modeller, som har vist sig at fungere – også i forhold til studiesøgende:\n”Vi skal blive bedre til at tydeliggøre karrieredimensionen over for ansøgerne. Det er ikke en let opgave, fordi både arbejdsmarkedet og éns interesser kan udvikle sig, mens man studerer. Den faglige interesse skal stadig være central for unges studievalg, men vi kan se, at karriereperspektivet har betydning for valget, og at synlige karriereveje kan være med til at motivere og fokusere studerende”, fortæller Berit Eika.\nHun understreger, at projektet kommer til at omfatte alle universitetets uddannelser, men at man ikke er på jagt efter en one-size-fits-all-model for, hvordan broerne mellem fag og praksis skal bygges:\n”Vi kan ikke forudsige arbejdsmarkedets udvikling præcist, og derfor vil universiteternes stærkeste kort altid være kernefaglighed, fordybelse og kritisk tænkning. Udfordringen er at udpege modeller, der bedst kobler de forskellige fags akademiske dyder med den praksis, som dimittenderne kan forvente at møde i deres karriere”.\nKarriereklar skal ses i sammenhæng med universitetets overordnede strategiske indsats for at bygge bro mellem uddannelser og arbejdsmarked. Således er AU efter en bestyrelsesbeslutning i sommers gået i gang med at tilpasse uddannelsesprofilen. Det omfatter en central investering på 260 millioner kroner, som blandt andet går til oprustning på ingeniør- og business-områderne, samtidig med at man investerer i at sammenlægge og konsolidere en række sprogfag. Der tænkes også i at udvikle talentspor rettet mod bestemte brancher, ligesom universitetet har en ambition om at forbedre rammerne for studenteriværksættere.


Gaihede: Bevar de ældre ejendomme i København på den bedste måde\nDen gamle bykerne er en stor del af hovedstadens identitet. At vi stadig kan se op på de 100-300 år gamle bygninger skyldes, at der er nogle, som kan bevare dem. En af dem er projektleder Agica Hasanbegovic fra det rådgivende ingeniørfirma, Gaihede, ingeniører & arkitekter. Hans speciale er renovering og restaurering af den type ældre bygninger.\nKnowhow, erfaring og erfarne rådgivere sikrer, at vi stadig har den ældre bykerne i København. Det mener projektleder Agica Hasanbegovic fra det rådgivende ingeniørfirma, Gaihede, ingeniører & arkitekter. Hans speciale er renovering og restaurering af den type ældre bygninger, og han kan lide det.\n- Vi kan være stolte af den danske byggetradition. Teknikken var i orden, og der var ikke sparet på de gode materialer. Derfor er de ældre ejendomme værd at bevare – de er kvalitet. Men ingenting holder evigt, så selvfølgelig skal de renoveres, og det er vigtigt, at det sker på den rigtige måde. Det skal vi finde frem til fra bygning til bygning, fortæller han.\n- Nogle gange er det rent detektivarbejde at finde ud af de gamle bygmestres tanker. Men det er min erfaring, at alt i gamle bygninger har en god grund til at være sådan, som det er udført. Intet er tilfældigt, siger han.\nOprindeligt er Agica Hasanbegovic uddannet bygningskonstruktør, men han har specialiseret sig i statik og i at udtænke nye løsninger til gamle bygninger. Han har strammet op på mange bygninger i det gamle København.\nTypisk beder ejendomsejerne om hjælp og assistance, når der bliver for mange revner og skævvridninger i de gamle bygninger, eller når de skal bygges om til noget andet. Mange af bygningerne skrider langsomt fra hinanden. Men det er der råd for.\n- Det kan være funderingsproblemer. Her kan vi stoppe bygningsbevægelsen ved at forstærke fundamentet. Ofte er der dog også en uhensigtsmæssig bevægelse i selve bygningen på grund af sætninger. Det kan vi blandt andet stoppe ved at skrue bygningen sammen, siger rådgiveren.\nDenne teknik har Gaihede brugt blandt andet på Kvindehuset i Gothersgade og en ældre ejendom i Dybensgade. Begge steder var de bærende ydervægge i dårlig stand og skæve på grund af sætninger i fundamenter. Der blev blandt andet etableret nye trækjern på tværs, som kunne skrues og spændes sammen om bygningen. Det stoppede yderligere udskridninger og stabiliserede ejendommene.\n- Nu flere år efter kan vi konstatere, at det har været en succes. Bygningerne er stoppet med at skride og revne, og ejendommene er sikre nu, siger Agica Hasanbegovic.\n4 lag gulv i bygning i Store Kongensgade\nEn anden form for slitage mødte rådgiveren ved en renovering i Store Kongensgade, hvor en bygning fra 1887, der oprindeligt rummede Bernhard Hertz Guldvarefabrik, skulle omdannes af Gaihede til nye eksklusive lejligheder.\n- Da vi fjernede gulvet, viste der sig endnu et lag gulv og endnu et. 4 lag var der i alt, og det viste sig, at hovedskillevæggen ved et stort ildsted var sunket over 30 centimeter, og derfor var der lagt nye gulve ovenpå. Så vi måtte stabilisere problemet og udskifte gulvet, siger han.\nOg det lykkedes. I dag er ejendommen genetableret og strammet op, og der er nu 12 eksklusive lejligheder i den 250 år gamle ejendom.\nVigtigt at renovere de ældre ejendomme\nEn af de bygherrer, som har renoveret deres fredede ældre ejendomme i Dybensgade og Nikolajgade i det indre København, er Haldguttenberg Advokatfirma. Firmaet ejer flere af den slags bygninger, og ejerne ved, at det er vigtigt at vedligeholde de ældre boliger på den rette måde.\n- Vores meget gamle ejendomme er noget helt særligt. Nogle er endda fredet. De er mere end bare boliger for dem, der bor der. Bygninger spreder atmosfære fra en anden tid i hele kvarteret - noget som moderne mennesker længes efter. Derfor skal vi passe på dem. Det er uhyre vigtigt at vedligeholde og renovere dem, og det skal gøres rigtigt. Så det har vi meget fokus på og prioriterer, siger advokat Eske Hald fra Haldguttenberg Advokatfirma.\nBygningen, der oprindeligt rummede Bernhard Hertz Guldvarefabrik,er omdannet til nye eksklusive lejligheder.\nT: +45 4177 7292


iOS7 - iPhone, iPad & iPod Batteritid - iExpert\nDræner, iOS7, batteriet på din Apple enhed? Her får du 5 super tips der kan afhjælpe problemet!\nMed den nye iOS på banen har der været klager om, at batteritiden er blevet forkortet på Apples enheder. I dette indlæg får du fem gode tips til, hvordan du kan øge batteritiden på din iPhone, iPad eller iPod!\n1. Formindsk bevægelse\nBlandt en af de nye funktioner iOS 7 er kommet med er, at den får tingene i baggrunden til at flyde mere i et 3D-univers. Dette forårsager at standbytiden bliver påvirket ret kraftigt. Derfor kan du med fordel slå denne funktion/effekt fra – dette gør du således:\nIndstillinger -> Generelt -> Tilgængelighed -> Formindsk bevægelse -> Fra\n2. Opdater apps i baggrunden\nI tidligere versioner af iOS har vi været vante til, at skulle åbne et program for at få vist opdateret indhold såsom nyheds apps, sportsresultater eller fx programmet værdipapirer. Dette har Apple gjort noget ved med deres nye iOS 7. Med den nye funktion kan din iPhone, iPad eller iPod opdatere dine apps med de seneste nyheder, uden at åbne app’en først. Dette er dog med til at dræne batteriet for strøm hurtigere end normalt. Hvis du kan undvære at dine apps bliver opdatere i baggrunden, så kan du slå funktionen fra ved at gå ind i:\nIndstillinger -> Generelt -> Opdater apps i baggrunden -> Fra\n3. Automatiske overførelser\nSelvom denne funktion er meget bekvem, så dræner den desværre batteriet ret hurtigt, så hvis du kan leve med ikke at være ajour med dine apps, så kan du slå funktionen fra ved at gå ind i:\nIndstillinger -> iTunes & App Store -> Automatiske overførelser -> Fra\nHvis du ikke bruger lokalitetstjenesten på din iPhone, iPad eller iPod, så kan det anbefales at slå dette fra, da det bruger en hel del strøm, at have denne tjeneste kørende. Slå det fra ved at gå ind i:\nIndstillinger -> Anonymitet -> Lokalitetstjenester -> Lokalitetstjenester -> Fra\nExtra tip: Du kan også vælge at slå tjenesten fra ved enkelte apps.\n5. Dynamisk baggrund\nDet ser pænt ud på en iPhone, iPad eller iPod at have en dynamisk baggrund. Men sådan en oplevelse koster batteritid, desværre. Du kan øge batteritiden ved at have et stilbillede som baggrund fremfor et dynamisk billede.\nIndstillinger -> Lysstyrke & baggerund -> Vælg baggrund -> Stilbilleder\nHar du fortsat problemer med batteritiden på din iPhone, iPad eller iPod, så kan du komme ned til os, og få skiftet batteriet på din enhed.\nMasser af andre ting!\nDer er endnu flere ting der kan påvirke batteritiden på en iPhone, iPad eller iPod. Det er blandt andet at have lysstyrken sat til automatisk, og ikke have apps kørende i baggrunden. Disse er dog ikke så krævende for batteriet, som de fem førstnævnte funktioner.\nFem gode tips til at øge batteritiden med iOS 7\nDeaktivér disse fem tjenester, for at øge batteritiden:\n1. Formindsk bevægelse: Indstillinger -> Generelt -> Tilgængelighed -> Formindsk bevægelse -> Fra\n2. Opdater apps i baggrunden: Indstillinger -> Generelt -> Opdater apps i baggrunden -> Fra\n3. Automatiske overførelser: Indstillinger -> iTunes & App Store -> Automatiske overførelser -> Fra\n4. Lokalitetstjenester: Indstillinger -> Anonymitet -> Lokalitetstjenester -> Lokalitetstjenester -> Fra\n5. Dynamisk baggrund: Indstillinger -> Lysstyrke & baggerund -> Vælg baggrund -> Stilbilleder\nLæs mere om iPhone reparation her\nLæs også om vores iPad reparation her


Store Moskva - Viviro.com\nHome » Moskva » Store Moskva\nRedaktion 18. marts 2008 Moskva\nI Moskva bor der over 11 millioner mennesker, og byen er således en af verdens største. Det vidner tydeligt om Moskvas rolle som verdensby under den kolde krig, ligesom navne Kreml, Den røde plads og Lenins mausolæum også gør det. Se også den mere end 500 år gamle Vasilijkatedral med de berømte løgkupler. Her starter også den transibiriske jernbane, der på en uge kører igennem Rusland over til Kinas hovedstad, Beijing.\nTags: kolde krig, kreml, lenin, Moskva, transibiriske jernbane, verdens største\nForrige artikel Behagelige Lissabon\nNæste artikel New York – The Big Apple\nKenneth Karskov 28. juli 2009


Læs i bestselleren Mercedes-snittet af Anne Mette Hancock -\nMercedes-snittet: En nervepirrende psykologisk krimi\nAnne Mette Hancock, forfatteren til Ligblomsten, er tilbage med andet selvstændige bind i krimiserien om Kaldan og Schäfer. Mercedes-snittet er en nervepirrende psykologisk krimi om hævn, synsbedrag og ar i hjertet.\nHer kan du læse de første fire kapitler\nManden bevægede sig hurtigt, glidende forbi de nøgne træer og buske. Februarvinden lod til at komme fra alle sider på én gang og føltes som tusindvis af små nåle imod hans kinder. Han trak i snørerne på hætten, så den strammede om hans ansigt, og så sig omkring.\nDer var ingen motionsløbere eller hundeluftere på Kastellet i dag. Temperaturen havde i flere dage ligget som en bøje i vand og bobbet taktfast op og ned omkring frysepunktet, og den hårde vind fik det til at føles som århundredets værste isvinter. København virkede affolket i kulden. Som en spøgelsesby.\nManden standsede og lyttede.\nIngen sirener, der brød byens beherskede brummen. Ingen blå lys, der blinkede derude i halvmørket.\nHan gik op på toppen af volden og så over mod indsejlingen foran Mærsks hovedkvarter og parkeringspladsen ved Toldboden. Han rynkede brynene, da han så, at parkeringspladsen var tom, og kiggede på sit ur.\nHvor fanden bliver de af?\nManden fiskede en cigaret op af pakken i inderlommen og satte sig på hug ved en af kanonerne. Han forsøgte at tænde lighteren, men hans hænder var gullige af kulde og virkede døde for enden af armene. Han strakte og bøjede fingrene for at få gang i kredsløbet og fik øje på blodpletten. En lille, størknet halvmåne af lillasort masse inde under den yderste del af pegefingerneglen.\nHan prøvede halvhjertet at skrabe den koagulerede masse ud, gav så op og fik lighteren tændt. Så snart flammen havde fået fat, stak han hænderne i lommerne og holdt cigaretten klemt hårdt mellem læberne, mens han gik frem og tilbage på volden og spejdede utålmodigt over mod parkeringspladsen.\nKom nu, for helvede!\nHan brød sig ikke om stilheden. Al ventetid gjorde ham rastløs, gav ham en sitrende uro i mellemgulvet. Hellere holde sig beskæftiget, konstant i bevægelse. Stilhed betød tid til refleksion, og så vandrede tankerne altid tilbage til en røg så tyk, at han måtte famle sig forbi de døde, iturevne kroppe. Tilbage til blodet, der løb ud af hans øjne, ned ad hans kinder – og stilheden. Den lammende stilhed, der fulgte braget, mens de, der kunne, kravlede ud af støvmørket og samlede sig foran den ødelagte bygning.\nForstenede. I chok.\nHvis bare han kunne slippe af med de billeder. Give slip på dem som en buket heliumballoner og se dem forsvinde opad, dansende på himlen, indtil de var ude af syne.\nManden så ned mod Toldboden igen og fik øje på den sølvgrå Audi, der trillede hen foran bygningen og stoppede. Motoren blev ved med at køre, udstødningen varm og dampende i kulden. Et enkelt signal med det lange lys fortalte ham, at der var fri bane.\nHan begyndte at gå ned imod bilen, men halvvejs nede ad vold en fik han øje på noget, der fik ham til at sætte farten ned. Han kneb øjnene sammen og zoomede ind på broen over voldgraven, der løb rundt om Kastellet.\nSå stoppede han helt op.\nMidt på broen, næsten camoufleret af halvmørket, stod en skikkelse. En hætteklædt person med en orange rygsæk over skuldrene.\nDet var den underligt foroverbøjede stilling, skikkelsen stod i, der havde fået ham til at sagtne farten. Men det var det barn, vedkommende holdt fast i, der havde fået ham til at stoppe op.\nEn dreng, som manden skød til at være otte-ni år, hang slapt ud over siden af broen, mens personen med rygsækken holdt fat i skulderstoffet på drengens dunjakke. Personen talte, men vinden skovlede ordene op og gennemhullede dem, så han ikke kunne høre, hvad der blev sagt. Han vendte blikket mod bilen igen og så endnu et insisterende blink med lygterne. Han var nødt til at skynde sig nu, men …\nHan så ned mod broen igen.\nSå slap hænderne drengen.\nKlinikken lå i en vedbendbevokset baggårdsejendom, der lænede sig nysgerrigt op ad muren ind til Frederik VIII’s Palæ. Fra vinduet i venteværelset kunne Heloise Kaldan se toppen af Marmorkirkens frostplettede kuppel og garderne på slotspladsen, der gik frem og tilbage foran Amalienborg som leddeløse søvngængere i en snekugle.\nHun rakte ud efter et modemagasin og vippede nervøst med den ene fod, mens hun bladrede. Adrenalinen prikkede til hendes nervespidser, og hendes blik flakkede fraværende hen over modereportager og reklamer for hudplejeserier. Overflade og glorificeret teenageanoreksi i pastelfarvet emballage.\nHvem fanden læste egentlig det lort?\nHun smed bladet fra sig igen og kiggede rundt i lokalet.\nHele rummet lignede et opslag i et californisk boligmagasin. Det var indrettet i hvide og cognacfarvede nuancer, kun brudt af sukkulenter i overdimensionerede lerkrukker. Væggene var udsmykket med plakater og litografier i alle størrelser og formater, der hang så tæt, at man kun lige akkurat kunne ane den asfaltfarvede væg bagved. Gulvet var dækket af et cremefarvet berbertæppe, der som et sidste stilrent touch bandt rummet sammen. Det hele var så nydeligt, at man næsten glemte, hvorfor man var der.\nDer sad to andre patienter i venteværelset. En ældre, knoglet mand og en ung pige med mælkehvid hud og store sølvgrå øjne. Heloise skød hende til at være ikke ældre end 18 år og håbede, at pigens ærinde på lægeklinikken var et andet end hendes eget.\nEn høj, lyshåret mand i hvide lærredsbukser og mintgrøn T-shirt stak hovedet ind i lokalet, og pigen overfor Heloise rettede sig straks op i stolen. Hun sugede næsen underligt ind, fugtede læberne og forsøgte at give dem mere fylde med en halvåben trutmund. Udtrykket fik hende til at ligne en, der havde sporet en mislugt i lokalet.\nSelfie-fjæset, tænkte Heloise. Et af tidens mest aparte påfund.\nManden i døråbningen fjernede et par hårstrå fra øjnene med et kast med nakken og nikkede så til Heloise.\nNu skulle det bare overstås.\nLægen bød hende indenfor i undersøgelseslokalet med en armbevægelse. Han læste i journalen på computerskærmen og rettede så blikket mod Heloise.\n“Nå, Heloise … Du er gravid?”\nHan udtalte hendes fornavn forkert. Det hårde ’H’ fik navnet til at lyde bryskt. Som en kraftanstrengelse. Heloise havde rettet ham ved hvert lægebesøg i løbet af de sidste fire år. Denne gang rettede hun ham ikke. I stedet sagde hun: “Ja, det lader det til.”\n“Har du været gravid tidligere?”\nHun rystede på hovedet og viste ham den test, hun havde haft liggende i tasken. Der var to røde streger bag plastruden midt på pinden. Den ene var tydelig, den anden var akvareltåget og svag som en begyndende regnbue, man bedst kan se ved ikke at kigge direkte på den.\nLægen så på testen og nikkede.\n“Ja, den ser positiv ud. Og det passer dig ikke så godt, kan jeg forstå?”\n“Det var ikke en del af planen, nej.”\nHan nikkede og satte sig i stolen bag det hvidlakerede skrivebord. “Nej, jamen, sådan kan det jo gå.”\nHeloise tog plads på den anden side af skrivebordet og stillede sin taske på det gamle parketgulv. Gulvet var ligesom resten af bygningen underligt indadhvælvet og krakeleret som en gammel suppeterrin og fik stolen til at rokke under hende.\nLægen smilede varmt for at understrege, at hun kunne tale fortroligt. Smilehullerne borede sig ind i hans kinder som fingerprik i blødt ler, og hans blå øjne mødte ugenert Heloises. Det havde taget hende et par år at opdage, at hans magnetiske udstråling og direkte blik ikke var møntet specifikt på hende. Han flirtede ikke, han var bare oprigtigt interesseret i hendes helbred. Desuden skinnede de blågrønne øjne om kap med den krans af poleret hvidguld, der løb om hans venstre ringfinger.\n“Ifølge de oplysninger, du gav, da du ringede i formiddags, er du omkring fem uger henne, er det korrekt?”\nHeloise slog blikket ned og nikkede. Det var i hvert fald, hvad beregningen på det terminssite, hun havde fundet på nettet, havde vist.\n“Det er godt,” sagde han. “Det er nemlig sådan, at en medicinsk abort kun er mulig i løbet af de første syv uger af graviditeten. Fra otte til tolv uger er den eneste mulighed en klinisk svangerskabsafbrydelse.”\nHeloise kiggede op igen. “Altså en indlæggelse?”\n“Ja. Det er et hurtigt overstået indgreb, men det er ikke desto mindre altid at foretrække at undgå narkose. Så nu får du i stedet den hér … ”\nHan rakte Heloise en enkelt pille fra en pakke, hvorpå der med grønne bogstaver stod Mifegyne. “Den tager du, når vi har bekræftet din termin, og så afslutter den effektivt graviditeten.”\nHan drejede en halv omgang på stolen, fortrolig med proceduren, og tastede et par linjer ind på computeren foran sig.\n“Jeg skriver også en recept til dig på to Diclon 50 milligram, det er et muskelafslappende præparat, og et præparat, der hedder Cytotec.”\nHeloises hjerte begyndte at slå i en underlig, uregelmæssig rytme, mens han talte.\nDen afslutter effektivt graviditeten …\nHvad fanden havde hun gang i? Hvordan var hun havnet her?\n“Det burde ikke tage mere end et par timer, og det er for det meste ret udramatisk,” fortsatte lægen. “Men det er alligevel bedst, at du sætter en hel dag af til det, og at du er sammen med nogen, mens det står på. Jeg kan ikke huske: Har du en kæreste, der kan passe på dig?”\nHeloise rystede på hovedet. “Ja og nej. Det er … indviklet.”\nLægen klemte læberne sammen og nikkede indforstået. “Det er den slags som regel. Det er en svær situation for de fleste.”\nHun vidste, at han ville blive begejstret ved tanken om et barn. Glad og alt for forventningsfuld, og det ville tvinge deres forhold ind i næste fase: Han ville insistere på at træde et skridt af Neil Armstrong’ske proportioner frem, mens hun ville få lyst til at rykke tre tilbage.\nHeloise foretrak tingene, som de var. Eller rettere: som de havde været. Deres forhold var sjovt og hyggeligt og – frem for alt – stadig nogenlunde uforpligtende. Men nu føltes det, som om det fra den ene dag til den anden var blevet en tikkende bombe. Nedtællingen var begyndt med de to streger på testen, og Heloise kunne se de røde digitaltal blinke dommedagsagtigt for sit indre øje. Lortet ville eksplodere, uanset om hun valgte at klippe den røde eller den blå ledning, det vidste hun.\nHun kunne lige så godt få det overstået.\nLægen så indgående på Heloise, som om han prøvede at afkode hendes tilknappede kropssprog. “Hvis du er i tvivl, kan du sagtens vente med—”\n“Jeg er ikke i tvivl.”\n“Okay, jamen skal vi så ikke lige se, hvor langt du er henne?”\nHan pegede med hagen mod briksen og tog et par stålfarvede acetatbriller på. Brilleglassene så besynderligt små ud på hans firskårne ansigt.\n“Sådan en hjemmelavet terminstest kan godt skyde lidt ved siden af, og vi skal lige være helt sikre på, at du er på den rigtige side af de otte uger.”\nHeloise tog en dyb indånding og krængede sin læderjakke af skuldrene.\nStilheden i lokalet blev kun brudt af sekundviserens tikken på uret over briksen og af lægens rolige åndedræt.\nHeloise selv holdt vejret.\nHun lå med ansigtet vendt væk fra monitoren, væk fra de scanningsbilleder, hun var bange for aldrig at ville kunne slette fra nethinden igen, hvis hun fik så meget som et glimt af dem. Hele ugen havde hun prøvet at undgå at forestille sig, hvad der lå derinde, men om natten havde hun sovet en urolig søvn, vendt og drejet sig i lagner, der var våde af sved, og i sine drømme set små arme og ben. Fingre og tæer. En nakke fyldt med brune krøller.\nMen intet ansigt.\nHver gang havde der kun været en konturløs cirkel for enden af halsen. En konkav flade, uden yderligere form og farve, som et barn med en mat tallerken dér, hvor ansigtet skulle have siddet. Hvad betød det mon?\nAt hun ikke ønskede at videreføre Martins gener? At hun var skrækslagen ved tanken om at videreføre sine egne?\nHun kunne ikke lade være med at spekulere på, om der fandtes arvelige varianter af ondskab. Om der kunne gemme sig en råddenskab i ens blod, som en sovende celle, der kunne springe en generation eller to over. Det var under alle omstændigheder ikke et eksperiment, hun ønskede at lægge krop til.\n“Nå, Heloise,” sagde lægen. “Den er desværre god nok. Prøv at se her … ”\nHeloise kiggede modstræbende op.\n“Her er din blære, din mavesæk.” Lægen pegede på skærmen foran sig, hvor en udefinerbar sort-hvid masse fyldte rammen. “Og dér. Det er din livmoder, kan du se?”\nHeloise lagde hovedet på skrå og stirrede tomt på plamagen foran sig. Det kunne have været en ultralydsskanning af hvad som helst; en menneskehjerne, en komave … Jupiter! Hun ville ikke have kunnet se forskel.\nHan tegnede en cirkel med fingeren på skærmen om en lille peanutformet plet. “Dér. Kan du se? Det ser ud, som om du har ret med hensyn til de fem uger – plus minus et par dage.”\nHeloise nikkede og slog blikket væk.\n“Er du okay?” spurgte han og slukkede for monitoren. “Er du afklaret?”\n“Ja.” Hun løftede sig lidt op på albuerne. “Men der er faktisk også noget andet, jeg gerne vil spørge om. Jeg har i et stykke tid haft en ubehagelig sitrende fornemmelse i kroppen.”\nLægen hev latexhandsken af med et talkumstøvet smæld og nikkede for at få hende til at fortsætte. “Prøv at sætte nogle flere ord på.”\n“Jeg ved ikke, hvordan jeg skal forklare det. Der er bare et eller andet, der føles … off. En underlig tåge omkring mig, som om jeg går rundt inde i en osteklokke, og mine tanker myldrer rundt i hovedet på mig. Det har varet længe nu, synes jeg. Flere måneder. Længe før det hér.” Hun nikkede mod maven.\nLægen løftede brillerne af næsen med et pincetgreb og pudsede glassene i sin T-shirt, mens han studerede Heloise.\n“Du sagde en sitrende fornemmelse, mener du en slags uro?”\n“Trykken for brystet? Hjertebanken?”\n“Hvad er det nu, du laver til daglig, Heloise?” Stadig den bryske H-lyd. “Du er journalist, ikke?” “Jo.”\n“Så du har et travlt arbejdsliv?”\n“Tjah, det har jeg vel.”\n“Tager du arbejdet med hjem?”\nHeloise trak på skuldrene. “Gør alle ikke det efterhånden?”\nHan lagde armene over kors og bed ned i underlæben, mens han så hende an.\n“Det lyder, som om du godt kunne være lidt stresset. Har du været igennem en særligt belastende periode for nylig?”\nHeloise mærkede en prikken i sine tindinger, mens minderne boblede op i hende som stinkende metangasser i en sump: Hænder, der strammede om hendes hals. Børn med slukkede øjne. Indgraveringen på hendes fars gravsten …\nMinder, der havde efterladt Heloise med et hjerte blåsort af kulde.\nEn belastende periode?\n“Det kan man godt sige,” sagde hun og satte sig op.\n“De lyder stressrelaterede, dine symptomer,” sagde lægen og lagde armene over kors. “Men jeg vil alligevel gerne have dig testet for lavt stofskifte, så skal vi ikke lige tage en blodprøve for at være på den sikre—”\nDe blev afbrudt af to hurtige bank på døren. Uden at vente på svar stak den aldrende receptionist sit malede ansigt ind ad døråbningen.\n“Undskyld, jeg forstyrrer, Jens, men der er et opkald til dig.” Hun pegede på telefonen på et lyst Wegner-bord i den anden ende af lokalet. “Det er fra skolen. De siger, det er vigtigt.”\nLægen rynkede brynene, og en lodret rynke spirede frem over næseryggen.\nHan vendte sig mod Heloise og smilede halvforlegent. “Undskyld, har du noget imod, at jeg lige … ”Heloise viftede hans spørgsmål væk. “Nej, selvfølgelig ikke.”\nHan lukkede en matteret glasskydedør, der opdelte lokalet, og Heloise kunne høre ham gå med hurtige skridt hen til telefonen.\nHun så ned på den pille, hun stadig holdt i sin hånd. Den var blevet fugtig af sved og havde smittet af indeni håndhulen, så hendes livslinje nu var fuget med en hvid pulvermasse. Hun lagde pillen fra sig på en lille stålbakke og lyttede med et halvt øre, da lægen besvarede opkaldet inde bag skydedøren.\n“Hallo? Ja, det er mig. Jo, det burde han være … Hvad er klokken nu, siger du? Jamen så har han fået fri for tyve minutter siden og er nok på vej ned ad trappen. Han kan godt være længe om den slags … Men måske er han så gået direkte på legepladsen med Patrick fra fritidshjemmet, de har en aftale i dag, ved jeg. Har I tjekket der?”\nHeloise rejste sig og tog sine bukser og sin læderjakke på.\n“Nej, det er han ikke,” fortsatte lægen. “Nej, han er ikke blevet hentet. Det er jeg i hvert fald ret sikker på, for det er min kone, der skal hente i dag, og hun er stadig på arbejde, og … Jo, men jeg kan ikke … Okay. Ja, okay. Jeg kommer nu!”\nHeloise kunne høre ham afbryde opkaldet og indtaste et nummer på telefonen.\n“Hej, det er far. Hvor er du? Ring lige, når du hører min besked, okay?”\nOg så endnu et opkald.\n“Det er mig. Har du hentet Lukas? … De har lige ringet fra fritidshjemmet, han er ikke dukket op efter skole!?”\nHeloise kunne høre en tiltagende panik gribe fat om hans stemmebånd og klemme til. Hun vendte blikket mod et indrammet fotografi, der stod i vindueskarmen. Lægen så yngre ud på billedet, end han gjorde nu, men Heloise kunne genkende hans rare øjne og markerede kæbelinje. Han havde armen om en køn, mellemblond kvinde, som var iført en smørgul sommerkjole med spaghettistropper over solbrun hud, og mellem dem stod et barn, som så ud til at være tre-fire år gammelt, og viftede begejstret med et italiensk flag.\n“Jeg tager derover nu,” lød det på den anden side af skydedøren. “Jo, men lad os nu lige tage det roligt, han må jo for helvede være derovre et eller andet sted!”\nAngsten, der skummede i hans stemme, understregede for Heloise, at hun aldrig ville kunne leve sådan. I frygt. Det ansvar, et barn ville betyde. Den sårbarhed, der ville rykke ind i hendes liv.\nSå hellere føle ingenting.\nHun samlede pillen op fra stålbakken, foldede den ind i en papirserviet og stak begge dele i lommen.\nSå smed hun sin taske over skulderen og forlod klinikken.\nRøgalarmens hyl rev efterforsker Erik Schäfer ud af de staver, han var faldet i ved køkkenvasken. Han gav alarmen et dask med en knytnæve på størrelse med en pomelo og slukkede for brødristeren. En skuffende lugt af kold plastic mødte ham, da han åbnede køleskabet, og han stirrede uimponeret ind på de halvtomme hylder.\nDer var ikke andet derinde end en pakke smør, et glas marmelade og en liter sødmælk, som han og Connie havde købt i 7-Eleven, da de i aftes var landet i Kastrup.\nHan stillede tingene frem på køkkenbordet og fiskede sin brummende telefonen op af baglommen. Det var Lisa Augustin, hans makker i Afdelingen for personfarlig kriminalitet, der ringede.\n“Hej, det er mig.” Augustins stemme skrattede veloplagt og alt for højt ud af telefonens højtaler. Schäfer skar en grimasse og tog telefonen lidt væk fra øret.\n“Godmorgen,” mumlede han.\n“Njah, det er ’godeftermiddag’, man siger nu. Jetlagged?”\nSchäfer brummede fraværende som svar.\n“Hvordan var turen?”\n“Turen var god,” sagde han og løftede forsigtigt det afsvedne brød op af brødristeren. “Jeg var sgu tæt på ikke at komme hjem igen.”\nHan skrabede kul af brødet med en kniv. De mørke partikler blev hængende lidt i luften som vulkanstøv og dalede så stille ned på køkkenbordet. Det mindede ham om de sorte sandstrande på Saint Lucia i Caribien, hvor han og Connie havde tilbragt de sidste fem uger i deres lille ferierønne ved Jalousie Beach. Et faldefærdigt træhus i sart rosa med hvide skodder om vinduerne og palmer, gule nerier og mangotræer i baghaven.\nHan længtes allerede efter det.\nDe var kommet på øen, hvor Connie var født og opvokset, i de 29 år, de havde kendt hinanden, og Schäfer var begyndt at foretrække livet derovre frem for hverdagen i København. Alligevel var der altid noget, der fik ham til at boarde flyet igen og sætte kurs mod Danmark. Han sagde hver gang til Connie, at det ikke var jobbet, der trak, og så smilede hun overbærende. Hun elskede ham nok til at lade ham vinkle historien, som det passede ham.\nDet gjorde Lisa Augustin ikke.\n“Bullshit,” grinede hun. “Du har savnet mig. Indrøm det!”\nSchäfer ignorerede kommentaren. “Hvad vil du?”\n“Jeg vil bare høre, om du er på vej?”\n“Jeg kører om ti,” sagde han og tog en bid af sin marmelademad. “Vi ses derinde.”\n“Nej, det er derfor, jeg ringer. Jeg er ikke på Gården.”\n“Jeg er på vej hen til Nyholm Skole.”\n“Nyholm Skole?” Schäfer vågnede op. “Hvad sker der dér?”\n“Der er et barn, der er forsvundet.”\nHan lukkede øjnene hårdt i. Første dag efter ferien, og så sådan en sag.\n“All right,” sagde han. “Hvad ved vi?”\n“Vi ved ikke så meget endnu. Det var ordenspolitiet, der responderede på anmeldelsen, men jeg kan forstå, at der er tale om en Lukas Bjerre, 10 år. Han er forsvundet fra skolens fritidshjem ved totiden.”\nSchäfer kiggede på uret over komfuret. Tallene viste 15:33.\n“Hvem har du med dig?”\n“Ingen. Det er derfor, jeg ringer.”\n“Hvad med Bro og Bertelsen, hvor er de?”\n“De er ved at efterforske et dødsfald på Amerikakaj, og Claus en har brækket kravebenet, så jeg har kørt solo de sidste par dage.”\n“Jeg er på vej,” sagde Schäfer.\nHan lagde på og tog en enkelt slurk af den kolbekaffe, Connie havde skænket til ham, inden hun var kørt hen for at handle. Den var lunken nu.\nHan spændte sit pistolhylster om skuldrene med en hurtig bevægelse og fandt vinterjakken frem. På vej mod entréen kastede han et blik ud over terrassen foran sit lille røde murstenshus i Valby. En gråspurv landede på det fuglehus, Connie netop havde pyntet med små foderkugler i lysegrønne net, og hakkede i en af de fedtede frøklumper.\nSchäfer lod blikket glide hen over den vintertrætte plæne og stoppede ved plastmøblerne, der stod stablet i hjørnet af haven og var dækket af snavs og rustbrune, krøllede blade. Det var allerede ved at blive mørkt igen, og han tænkte på solen, der uden tvivl bragede ned over endnu en smuk morgen på Saint Lucia.\nHan rystede på hovedet, da han trådte ud i kulden.\n“Hvad fanden laver vi her?” mumlede han og smækkede hoveddøren bag sig.\nHeloise Kaldan rettede pistolen mod manden ved det store dobbeltbord midt i lokalet.\nHan sad som i en slags trance med blikket klinet til skærmen foran sig og hamrede en trommesolo af på bordkanten med to stive pegefingre, mens musikken flød ud af mobilen på bordet foran ham.\nEt enkelt hårdt slag på highhatten, mens venstre fod slog på en usynlig stortromme.\nHeloise betragtede længe de mørkebrune krøller, der dækkede hans store pande. Den hvide, nystrøgne skjorte sad lidt for stramt om hans muskuløse overarme og brystkasse.\nHun smilede ved synet.\nSå velbegavet en mand, tænkte hun. Så skarp. Så talentfuld. Og så hysterisk forfængelig.\nHun lænede sig længere frem i døråbningen, lydløst, langsomt, og satte en finger på aftrækkeren. “Mogens?”\nJournalist Mogens Bøttger så op fra computerskærmen i samme sekund, som skumgummikuglen ramte ham på brystet. Et dyrisk hyl flåede hans mund op, og han kastede sig tilbage i kontorstolen, så den rullede et par meter væk fra bordkanten.\nHan kiggede arrigt op på Heloise, som hulkede af grin med begge hænder på knæene. Med pillen liggende trygt i lommen følte hun sig let, nærmest svævende. Dagen var startet så dystert, og nu føltes det, som om hun havde en flugtplan klar. Hun kunne viske tavlen ren og starte forfra.\nLike dodging a fucking bullet.\n“Du skulle have set dig selv,” grinede hun.\n“Kaldan, din … møgunge!”\nMogens Bøttger tog sig til højre side af brystet. “Det gjorde sgu da ondt!?”\n“Årh, lad være!” Heloise pustede imaginær røg væk fra mundingen på den skriggrønne Nerf Gun. “Det er et stykke legetøj. Hvor ondt kan det lige gøre?”\n“Okay, så giv mig den!”\nMogens Bøttger rejste sig. Han tårnede sig med sine to meter og fire højt op over hende og forsøgte at vriste pistolen ud af hendes hånd.\n“Så skal du mærke, hvordan det føles!”\nHeloise smed plasticvåbnet over i den anden ende af lokalet, hvor det landede i en gammel, ridset chesterfieldsofa.\n“Okay, okay! Du vinder!” sagde hun og holdt begge hænder op i overgivelse.\nBøttger slap hende modvilligt og satte sig i stolen med et barnligt forurettet ansigtsudtryk.\n“Du ligner én af de der gamle mænd fra Muppet Show, når du griner, Kaldan, ved du godt det?” Han lavede et bøvet udtryk med øjnene og løftede og sænkede skuldrene karikeret lalleglad; efterlignede hendes lydløse latter med en mund så stor, at man kunne proppe en skive vandmelon ind i den som en træklods i en puttekasse.\n“Det er dig, Kaldan! En gammel, grinende tumpenakke.”\nHeloise smilede og satte sig ved sin arbejdsplads overfor Mogens Bøttger.\nHan nikkede over mod sofaen. “Hvor har du mordvåbnet fra?”\n“Det er Kajs.”\nBøttgers ene øjenbryn formede en skeptisk bue over hans venstre øje.\n“Hvabehar?” Han skruede ned for musikken. “Sagde du, at det er Kajs?”\nHans undren var velbegrundet.\nKaj Clevin var en leverplettet herre, der arbejdede på Demokratisk Dagblad som madanmelder. Han var kendt for at være en fuldblodssnob, som nærede et latent had til alt, der måtte behage proletariatet, og hans anmeldelser var altid snævert henvendt til den procentdel af læserne, der delte hans begejstring for, hvad Heloise betegnede som selvliderlig gastro-onani.\n“Hvad i alverden laver Kaj med sådan en neonfarvet splatterpistol?” spurgte Bøttger.\n“Det er ikke en splatterpistol. Det er en Nerf Gun.”\n“Det er et psykopatvåben af pøbelsk karakter. Så jeg spørger igen: Hvordan kan det tilhøre Kaj?” Heloise trak på skuldrene. “Han havde sit barnebarn med på arbejde i sidste uge. Drengen må have glemt det herinde.”\nBøttger spærrede øjnene op. “Ham den lille grimrian med underbiddet, der rendte rundt og skabte sig herinde forleden?”\n“Var det Kajs barnebarn?”\nHan rynkede på næsen. “Føj!”\n“Jeg er ret sikker på, at det er forbudt at sige føj om et barn.”\n“Det er jeg sgu ligeglad med. Han lignede jo Quark!?” Mogens Bøttger skød underkæben frem og indstillede blikket på uendeligt. Så rettede han sine brune øjne mod Heloise igen og vendte håndfladerne opad. “Har jeg ret?”\nHeloise trak på skuldrene og begyndte at fiske notesbøger og arbejdspapirer op af sin sorte lædertaske.\n“Jeg har ret,” fastslog Bøttger. “Men for at være fair over for Quark, så er det sgu de færreste børn, der er charmerende. Når jeg afleverer Fernanda i børnehaven om morgenen, sidder de alle\nsammen dér med ellevetaller ud af næsen og er helt vildt ulækre. Og de lugter!”\n“Ej, Mogens, sig nu, hvad du virkelig tænker,” smilede Heloise. Hun fandt sin mobiltelefon frem og åbnede en mail, hun havde modtaget fra Morten Munk i researchafdelingen med emnetitlen: Veteraner vs. baggrundsbefolkningen: Selvmordsrate.\n“Hvis jeg ikke kan sige den slags til dig, Kaldan, hvem så? Du er efterhånden den eneste, jeg kender, der ikke er blevet hjernevasket. Min søster, du ved?”\n“Hvad med hende?”\n“Hun var simpelthen så godt selskab engang. Hun havde altid noget spændende at bidrage til samtalen med – et interessant perspektiv. Men så mødte hun ham hér Niels. I folkemunde: Nordea-Niels. Og så fik de børn, to styks – og de er nu meget søde, det er de sgu. Men nu er de flyttet til Holte, hvor de har købt en etplansvilla og en eldrevet plæneklipper med alt, hvad der bimler og bamler af gadgets og festlige funktioner.”\n“Og nu er hun bare så fucking kedelig.”\n“Men er hun lykkelig?”\n“Ja, gu’ er hun lykkelig! Men det klæder hende virkelig ikke.”\nHeloise undertrykte en latter, så lyden kom ud gennem næsen.\n“Nå, men så er det jo godt, du ikke har ændret dig af at blive far.” Hun sendte et sarkastisk blik henover skrivebordet.\nBøttger kvitterede med et irriteret hovedryst. “Selvfølgelig ændrer man sig, ellers er man jo lavet af sten. Men jeg har bevaret min kynisme, og det er sgu et vigtigt karaktertræk hos et menneske.” Han understregede sin pointe med en påståelig pegefinger.\n“Ja, ja, så siger vi dét, Kaptajn Haddock.”\n“Det er sandt! Og det er i øvrigt en af grundene til, at jeg så godt kan lide dig, Kaldan. Du er et af de mest kyniske mennesker, jeg kender.”\n“Ih, tak, det er næsten alt for galt.”\nBøttger bukkede nakken respektfuldt, som om han lige havde slået hende til ridder. “Never change, du!”\n“Bare rolig,” sagde Heloise tørt. “Det er der ingen fare for.”\nHun læste mailen fra Morten Munk om, hvad han havde fundet om selvmord blandt veteraner. Så ringede hun til Gerda, sin bedste veninde.\nDet var tredje forsøg i dag. Gerda plejede ellers at være hurtig til at ringe tilbage, og der gik sjældent mere end en time eller tre, uden at der som minimum tikkede en SMS ind fra hende.\nI dag havde der været uvant radiotavshed.\n“Hej, det er mig igen. Slå lige på tråden, så er du sød,” sagde Heloise, da telefonsvareren havde bippet. “Jeg har brug for din hjælp til den artikel, jeg fortalte om forleden.”\nHun afbrød opkaldet i samme sekund, som gravergruppens redaktør, Karen Aagaard, stak hovedet ind ad døråbningen bag hende.\n“Hvor fanden er allesammen henne?”\nHeloise vendte sig en halv omgang i stolen og så spørgende over mod døren. Så smilede hun bredt.\n“Gud, hej! Jeg troede, du var syg i dag?”\n“Jeg er ikke syg. Hvad har I gang i? Hvor er folk?” Karen Aagaard så bidskt på Heloise hen over kanten på sit hornbrillestel og nikkede over mod redaktionens tomme stole. Hun plejede at være afdelingens brise af moderlig tilstedeværelse med alt, hvad det indebar af overskud og mildhed, men i dag var hendes udstråling underligt giftig.\nHeloise løftede et forundret øjenbryn og trak på skuldrene. “Det ved jeg ikke. Ude, vel?” “Redaktionsmøde. Nu!” gøede Aagaard.\nUden at sige mere drejede hun om på hælen, og man kunne høre hendes kongeblå stiletter klikke som knotne tsk-lyde hele vejen ned ad redaktionsgangen med kurs mod mødelokalet.\nHeloise og Bøttger udvekslede et blik.\n“Hvad fa’en var dét?” spurgte han.\nHeloise trak på skuldrene og rejste sig. “Kommer du?”\nDu kan købe Mercedes-snittet her.\nAnne Mette Hancock: Årets debutant 2017\nAnne Mette Hancock debuterede i 2017 med Ligblomsten, som hurtigt blev en bestseller. Tidligere i år modtog hun Det Danske Kriminalakademis debutantdiplom.\n“Det var min redaktør, der ringede og fortalte nyheden. Jeg havde et par dage forinden sendt hende manuskriptet til Mercedes-snittet og gik rastløs rundt og ventede på feedback. Så da jeg så hendes navn på mobilen, troede jeg naturligvis, at hun ringede for at tale om bogen. Men i stedet sagde hun: Har du tid til et glas champagne? Du har nemlig fået Det Danske Kriminalakademis debutantdiplom. Jeg blev selvfølgelig vildt overrasket og stjernelykkelig”, fortæller Anne Mette Hancock.\nDu kan læse mere om Anne Mette Hancocks forfatterskab her.\nLigblomsten: En stærk krimi om hævn, retfærdighed og tilgivelse\nI Ligblomsten møder vi første gang journalist Heloise Kaldan og politimand Erik Schäfer.\nHeloise Kaldan står midt i et mareridt: Hendes kilde er blevet afsløret i en løgn, og avisen står på gloende pæle. Det gør Heloises privatliv også. Midt i det hele modtager hun mystiske breve fra Anna Kiel, der i tre år har været eftersøgt for drabet på en ung advokat.\nDu kan købe Ligblomsten hos din nærmeste boghandler eller online her.\nTagsAnne Mette Hancock • debutant • Krimi • Ligblomsten • Mercedes • Nye udgivelser • Romaner


Drama i Rolex Grand Prix (opdateret) - Ridehesten.com\nDrama i Rolex Grand Prix (opdateret)\n20-07-2014 16:07, af Thomas Bach Jensen\nTyske Katrin Eckermann styrtede igen i dag på vandgraven med hingsten Firth of Lorne. Hingsten humpede på tre ben fra faldet, mens rytteren ikke rejste sig\nI eftermiddagens Rolex Grand Prix opstod der i eftermiddag i Aachen en uønsket pause, da tyske Katrin Eckermann og den 10-årige hingst Firth of Lorne e. For Pleasure/ Stakkato styrtede på vandgraven. Ekvipagen stod for et lignende styrt på vandgraven i torsdags, men kom hurtigt på benene igen, og fredag vandt de en klasse i Aachen.\nI dag var det kun Firth of Lorne, der kom hurtigt på benene igen - men kun på tre ben. Hesten var ikke i stand til at støtte på højre forben. Et lynhurtigt beredskab satte meget professionelt ind med afskærmning af rytteren og omgående behandling af både hest og rytter, lige som det ikke tog mere end to minutter, før både ambulance og dyreambulance var på banen.\nDramatisk så det. I usikkerhed stak Firth of Lorne højre ben i vandet og gled, hvilket i høj fart resulterede i et voldsomt styrt, hvor rytteren også blev slået hårdt i jorden. De første udmeldinger lyder, at rytteren ikke har lidt nogen livstruende skader. Hesten støtter nu på højre forben, men det er for tidligt at sige, hvad omfanget af skaden er.\nOPDATERING: Det er blevet oplyst på stævnepladsen, at Katrin Eckerman har brækket kravebenet og fået hjernerystelse - en såkaldt "typisk rytterulykke". Diagnosen på Firth of Lorne er endnu ikke stillet 100%, men det kan siges med sikkerhed, at ingen knogler er brækket.\nSe klassens foreløbige stilling HER\nDansk ponyavl gør det godt i Tyskland\n01-08-2011 14:26, af Signe Wiese\nBåde ved eliteskuet i Schleswig-Holstein og Hannover var der danske ponyavlere med helt fremme\nBestikkelse for stævnedeltagelse\n31-10-2007 10:07, af Thomas Bisgaard\nEn række dressurryttere er utilfredse med at blive tvunget til at betale for VIP borde for at få lov til at deltage ved internationale dressurstævner i Tyskland