Listopad 2010 « Archiv | PUSHPAM\nUž nás neslyšíte, ani ty děti, co prosí.\n30. listopadu 2010 v 8:12 | MgA.Květoslava Šamajová\nPořád mě něco kope do hlavy a to jsou lidické děti. Musím se ještě sémanticky vrátit k případu odcizené sochy, jedné z 82 dětí, které zhotovila ještě za života Marie Uchytilová. Moje kamádka mě o ní často vyprávěla, Olga Strusková, která za sochařkou dojížděla a natočila o ní dokument. Takže ji mám z vyprávění zažitou , s jakou láskou je tvořila. To znal celý kraj. Myslím, že i zavilí vrazi, když dostanou do vězení mezi sebou někoho kdo zneužije dítě, že si ho podají. Proto většina úchyláků skončí v PL Bohnice, že jsou nepříčetní, a tím je zachrání, od lynče těch, kdyby se dostali do vězení jako kriminální vrazi. Já jsem sémantik, nejsem politik, nejsem policajt, ale mám logiku myšlení na vysokém stupni. Hedáte špatně. Já bych hledala tu krádež sochy, jako memento, jako výzvu, někoho, kdo nám tím chtěl něco říci. Já tam slyším v podtextu tón, zoufalý, prosící: " Už nás neslyšíte, ani ty děti, co prosí." Je tady již taková bída, že nemáme co jíst, děti nemají na školné, a rodina si musí opravdu zvolit, komu dá školné a koho dá na řemeslníka, početná. Já nemám chlapa, jenom kluka z dětského domova. Nevím, kdybych byla zůstala v televizi a přešla z ČST do ČT jestli bych měla na cestování na dárečky pro přátele, zvali mě zase do rodin jako dříve, že jsem byla zajímavá. Pracovala v televizi, a mohla je krmit novinkami. Nevím. Vím jedno, že když mě vyhodili ČST, 15.10.1992, že mě pak již nikdo nezavolal. Já to klíčuji sémanticky takto.\n-dítě , které se modlí\nPoužijí svoji empatii, silný vnor do problému, a vyhodnocuji to takto.\nsocha nebudu ani rozřezaná, ani prodána, ale je to memento, že nás politici již neslyší.\n1 metr, je centimeter, kdy jsme stříhali /y po jednom než se kluci vrátili z vojny.\nbronz znamená boží soud\nDítě, které se modlí, bylo vybráno záměrně, je jediné, které se modlí, a už se ten motiv neopakuje, bylo zcizeno, právě to modlící se dítě. Tudíž bych vv tom hledala smysl , cíl, motiv. Ten je jenom jeden. Vrátilo se do Lidic jenom 143 žen a 17 dětí. 137 mužů zastřelili, ženy skončili v koncentračním táboře v Polsku-Ravensbruck, a některé z dětí byly poněmčeni, hrtska. Polsko má připomenout Katyň a ty mrtvé, popravené, kterých bylo 22.000 a NKVD neustále to házela na Hitlera, a až nyní se Rusko přiznalo, že za ten masakr může NKVD jako stalinské čistky.\n3 pozůstalí oběti daly žaloby proti Rusku. 3 z 22.000. Stále se musíme i my bát prokurátorů co soudili naše otce v 5O.letech. I my máme problémy v současnosti. Také my. Abychom nesoudili ty, co odsoudili naše otce. Mě vzali byt, rozbili nábytek, všechen, dali nám plesnivý byt, a tak se v 62 letech starej. Žiješ v plísni, protože jsi dokázala být statečná a nepodepsala jsi spolupráci s StB, vyhodili tě z televize a řada těch , co podepsala, tam zůstala. Soudím se stále o odškodnění, které ti tento zkorumpovaný stát nedá. Mě jako oběti, když mě bylo 9 let, a již mě StB učila znát svůj jazyk, a dala mi osten do srdce. Psala jsem již v 15 letech do památníčku básničky, typu: "Až místo růží , trní dá ti svět, ty nauč se odpoustět." Možná, že to není přesné, ale to jsem již psala v 15 letech. Jenže nyní nechci odpustit tomu, který má 82 let, a na jeho tlak mi zemřela matka, na tu brutalitu, která je stále na nás páchaná v demokracii a pokračuje to stále. Jak nikdo nám nepomáhá, a policie, ta dokonce nás šikanuje. Jsou to děti ,kteří evidentně vyrostli v červených trenýrkách v rodinách, která mohla být zaháčena s StB, nebo byla přímo StB. Vždyť kolaborantů bylo 85.000 a ještě jich má být v státní správě a samosprávě 800. Tak proč by nám neškodili. Proto já jako oběť, které spisy po tátovy dávaly se zpožděním, v tom vidím záměr. Ale data, které si nikdy nepamatuji , se mě vryla do paměti.\nSledujte se mnou.\nOtce mi odsoudili 22.10.1952.\nLipták, prokurátor z Generální prokratury ČSSR, dal na mě vyklizení z bytu žalobu 22.10.2003.\nDo 22.10.2003 jsem mohla podat žalobu na KIKU co soudl mého otce v monstropocesu za valtický přechod, virtuální, ukázal prstem ve vlaku, že mezi Valticemi a Břeclaví, je přechod do Rakouska. Lesem, do hodiny. Za to ukázání prstem, virtuálně, byl za dva roky nato odosuzen k 22 letům vězení, ztrátou práv občanských, pokuta 20.000 Kč, a konfiskát veškerého majetku,\n§ 231/1948 Sb.\nJaroslava odebrali ze školy do diagnostického ústavu Praha -Krč , K Michelskému lesíku 222, dne 13.10.1998.\nPřevezli dne 27.11.1998 do Dětského domova Čeladná.\nPraha 11 -Jižní Město mě nechalo odstěhovat dne 27.11.2006 na exkuční titul bývalého prokurátora Liptáka do plísnivého bytu se sníženou kategorií na Lhotku, Praha 4, k Horálkovi,\n4 roky chci zateplit SYPOREX, 4 roky chci odvést nábytek po jiném, co tu podnikal 14 let, a byt zdevastoval z I.kategroie do III.-IV.kategorie, nyní se říká standartní nestandartní.\nSoudně chci komisi, aby bylo místní soudní šetření\nVystěhovala mě soudkyně Simona Pospíšilová rozsudkem 14.4.2004, a dne 28.4.2004 mě matka zemřela\n17.4.2006 byl chlapec operován na paralytický ileus, a 27.11.2006 nás brutálně Lipták vystěhoval pro PERSONU, který jako 62 letý důchodce, byl velice skromý v požadavcích, měl již chalupu v Káraný, luxusní oblast s pozemkem, kterou může prodat za miliony, dále družstevní byt na Praha 4- Chodov, dobrá adresa, může prodat. Získal můj byt 3+KK, 67 metrů čtverečných, odhad tržně 3 miliony, prodá za víc. Do roku 2014 je zástavní právo obce, Praha 11.\nCo z toho mám já: šedé vlasy, že mě matka umírala, a já ji nemohla pomoci, krutost s jakou na mě byl vyvíjen tlak, v demokracii od ODS, vyhovolali někomu , kdo byl prokurátor na Generální prokuratuře ČSSR dlouhé roky. Vzaly vše dceři politického vězně z 50.let. Ani Kánská, dcera Milady Horákové nezískala zlatý prsten, po rodičích, snubní, ani ten, nenašla se urna ani popel. Jana Kánská emigrovala v 16 letech.\nI já musím odejít v 66 letech do jiné země, tato mě nikdy nepřijala ,a kromě výsklechů malé holčičky s StB, kdy mě učila od mala, jak StB myslí, jaké má triky, a co mě ještě chce udělat a mojí rodině. Ale moje síly na to nestačí, žiji v plísni již 4 zimu a jsem vydíraná HORALKEM, TESAŘEM, 4-Majetková. Nafotila jsem jim : úplně rezavé trubky od plynu, sdělení plynaře, že musí být nově zabudované, a to stojí 100.000 do mědi, až k hlavnímu zdroji, nemám zatepelení syporexu, bydlím nad vchodem, a bytové kovové jádro chybí. Je mě zde ukrutná zima, plíseň, a vlhko, mě trápí v noci. Kdybych měla práci, tak se zahřeju během dne, a večer zalehnu. Místo toho mám 10 soudů o byt ,pak mám trestní řízení o pomluvu, že říkám o Liptákovi, že byl konfident StB. Kam se obrátíte do archívu, každý ho tam zná. Přesto, jsem ho pomluvila. Pomluva je spící paragraf, a je našit na novináře, aby tady zavládla internetová cenzura. Ale úkolem médií je nepřikrášlovat politiky před ztrapněním. Říkat fakta a pravdu. Proto si myslím,že nás již neslyší politici , neví co je to hlad, topí se v milionech, a jsou samolibí .Já neříkám, že mě musí politik pomáhat. Kdyby tady byl nastolen soudí systém, státní zástupce si přečetl důkazy ,které mám na Litáka, tak by v životě nemohl udělat takovou hovězinu, že mě nechá odvést do blázince na měsíc, zde mě udělaji z neurolepik slabou mozkovou příhodu, nikdo se neomluví , a ještě mě je navyšují. Pak na mě dají znalce na sexuální deviaci, Mudr.Švarce, který tam má zadrženého sexuálního vraha, MELKu, který týral mého kluka , a není odškodněn ani za 12 let. Chlapec má následky na celý život .A Švarc se ještě chlubil ,jak toho sexuálního devianta zachránil, co by s ním dělali v kriminálu. To bylo pro mě velice poučné. My oběti se soudíme 12 let, clapec má poškození na celý život a pan Mudr.Švarc ze mě udělal dementní, budu vaskulárně dementní, a mám autismus. To znamená nekomunikovat. Pak dememce znamená, že si nic nepamatujete. Jsem učitelka, musím mít příparvy 45 minut učiva a být soustředěna 120 žáků, které jsem měla k maturitě. Nyní 3 roky neučím, po tom, co mi udělal, taky mě nikde nechtějí, ale rodilí mluvčí. Proto moje touha odjet , lepší se naučit jazyk, hovorový, a najít si tam chlapa s malou zahrádkou a sázet zeleninu a vařit zdravou výživu. To by se mě líbilo. Třeba nějakého potkám. Kdybych měla peníze, tak bych v dubnu jela do IZRAELE, to je moje životní cesta,a šla bych po ulici ŠAMAJ. A nasála tu atmosféru izelského vyvoleného města, biblického. Nemám na to. Nikdo mě nehodlá odškodnit za svoje chyby. Ministersvo vnitra, že moji lustraci poslaly v srpnu a mě náslím donutily rozvázat již v červenci pracovní poměr, k datu 15.10.1992, Bolelo to moc, nikdo se mě nezastal v televizi. Japonci se mě uklonili a řekli Květa -san, máte letenku do Kagoshimy a poletíte na festival s režisérkou. To byla moje poslední cesta, a pak mě poslali cedrové dřevo, zahraniční korespodent Kagoshimy, 1993. Dojalo mě to. A podle toho, jak se ke mě kdo choval, v nouzi nebo , když jsem měla práci, umím ocenit charakter člověka. Nebo měla malé peníze. Ale bylo na dárky, a kytičku pro nejbližší. Teď není skoro na nic. Proto cítím , co chtěl ten, co odcizil tu bronzovou sochu prosícího dítěte, říci: " Už nás nelyšíte, ani ty děti, co prosí." Já si myslím, že ta socha bude ve vhodný čas vrácena zpět.\nByla jsem při natáčení filmu Lidice a uděla si tam svůj snímek, podívejte se tedy na Marii Uchytilovou a jejich 82 dětí, zde zatím žádné nechybí.\n1. 11.2010 SEČ 8:12\nBém zapomněl nasvítil Husův pomník Pravda vítězí\n28. listopadu 2010 v 13:24 | MgA.Květoslava Šamajová\nTak jsem v tom "mašrumu" taky byla. Nešlo jít tam ani zpět. Začala jsem Celetnou. Jakš takž jsem se dostala na Staroměstské náměstí, zprava kde byli zpravodajci ČT s vozem. Tak jsem si říkala, znají to, bude to dobrý záběr. Tak jsem to nabouchala 3 x, ale spokojena jsem byla jenom s jedním záběrem. A sice, jak pod stromkem si dávali buřty. Pak jsem tam potkala svého žáka, který si mě pamatoval, jak jsem ho učila v roce 2004 angličtinu. Všem jsem říkala, vycestujte do světa. Taky mě potvrdil, že se potloukal po světe. Byl pohublý, ale slušelo mu to. Moc mu nebylo do řeči, tak jsem se vzdálila. Pak jsem se velice těžko protloukala dopředu směrem ke kostelu pravoslavnému, kde měl kdysi svatbu syn indického velvyslance. Vzpomínám si, že si bral Američanku. Mě napadlo mu koupit sadu pivních sklenic. Jiní kupovali v antikvaritu, s dobrým vkusem. Přemýšlela jsem a říkala jsem si. Ind bere si Američanku, jedou do USA. Každý přijede do Prahy za pivem. Koupím mu pivní broušené sklenice a bude v Americe světový. Taky jo. Řinčel radostí. Čili mám to, co říká RAYMOND MOODY: empatie na rozdíl od sdílení. No, kam jsem šla poté. Když jsem viděla nějakého tatínka, jak v jedné ruce cigaretu a v druhé kočárek a provlíká se davem, tak na mě šly mrákoty. Ale jsou i tací nezodpovědní otcové. Šla jsem dopředu. Když jsem se trochu dostala na plac, kde byla větší plocha, tak jsem hledala úhel, jak se postavit, abych měla stromeček z jiné polohy. Našla jsem . Viděla , že v úplné tmě, se ztrácí pomník JANA HUSA, který vždy hrál v dějinách významnou roli. Nebyl nasvícen. Totiž i v noci by byl vidět nápis : "PRAVDA VÍTĚZÍ." A ta nikdy ještě nezvítězila . Praha byla obklopena hmotou. Stánky s buřty, nákupy dárečků, to kvetlo. Ale HUS skromně ve tmě, tam stál vztyčen a nikdo se nad tím nepozastavil , že nad ním nesvítí ani jedna svíčička. Tak jsem ti vzdala MISTŘE HOLD a nafotila to tak, a ještě dala do titulku, jak na tebe Bém zapomněl. Pro ty , co nebydlí v Praze, jsem zachytila atmosféru okamžiku rozsvícení stromečku, ale z jiného úhlu , než na to šla Česká televize zpravodajství.\nJeště joke: viděla jsem Gotta lapeného v ochrance , jak poté co rozsvítil stromeček, a lejzrové show ho začalo na etapy rozsvěcovat, tak ochranka razila Gottovi cestu. Nebylo to pro mě nic nového . To znám asi před léty 1988-89, v Berlíně, jak můj betacamový syn Dustin Hofman (70 let) měl tiskovku. Ten zase dle smlouvy nesměl nikomu dát rozhovor ani podpis, až na oficiální tiskovce s náležitou akreditací.\nKdyž jsem u Berlína, tak jsem byla taky v porotě na BERLINALE od Interfilmu. Tam byl v tom roce Alain Delon. Moje maminka ho milovala, že je to chlap. Můj synovec, otec Járy, se mu hodně podobal, než stoustl. A tak jsem se dovolila v porotě, kde jsem byla oficiálně. Přihlásila se, že musím za Delonem mojí mamince pro popis, že ho miluje. Vzbudilo to smích, ale měla jsem krátké povolení se tam dostat. Zachytila jsem jeho slavný výstup. Měl černý kabát rozepnutý, bílou dlouhou šálu, přišel od lazebníka. Moc mu to slušelo. A pak promluvil k divákům v kině. Měl jsem snídani s představitelem radnice v Berlíně ( neznám jeho titul) a nyní jsem se stal Berlíňanem. Vzbudilo to aplaus na scéně.\nV Buquoyském paláci jsme si vyslechli o migraci a integraci v EU.\n27. listopadu 2010 v 22:51 | MgA.Květoslava Šamajová\nDopolední setkání s představiteli těch, kteří rozumí evropských hodnotám, umí vést dialog s odborníky i politiky, a taky s novináři. Sešli se představitelé z Karlovy University, studenti, novináři. Odborníci nejpovolanější na to, jak se vyrovnat s migrací, ale i integrací v EU. Z doslechu od našich rodičů jsem často lajcky slyšela, že až ta třetí generace je schopna se adaptovat. Čelní představitelé nám tady naznačovali, že jak jde doba rychle dopředu, tak jsou dnešní cizinci pod 18 let schopni se již natolik sžít s prostředím, že úplně mají odtržené kořeny od své domoviny. Projevy každého představitele byly jiné. Každý byl zajímavý, tím objeveným pro nás. V této tématice se ne každý orientuje. Nedávno jsem byla na USTR přednášce o migraci Rómu. Emigraci naší inteligence v 1968 roce, a následně po roce 80.léta. Rozdíly byly patrné. Tak jsem v tom tématu , chtěla pokračovat. Tady na francouzské půdě to bylo zaměřeno politicky, ale také spíše policejně, ekonomicky, statisticky. Matthias Schaffer, 42 let, hovořil dynamicky a s nesmírným množstvím detailů. Vystudoval ekonomiku, tak ji zúročil a aplikuje do nynější profese. Pracuje v nadaci Konrada Adenauera. Jeho projev byl svěží a temperamentní, kupodivu na to, že to byl muž ekonomiky. Michel Amiel z Ministerstva vnitra, má na starosti evropské aspekty migrace, humanitární práce. Ale co je zajímavé, je rytířem národního řádu. Pierre Naves je generální inspektor pro sociální záležitosti. Zaměřuje se na znevýhodněné lidi, kterým poskytuje pomoc. Ani by to člověk do něho neřekl, že to je specialista. Působil jako muž s humorem, a znalý žovota, a hlavně nerozlišoval barvu pleti, jestli jste žlutí, černí nebo bílí. Nustále poukazoval na svoji pleť a že je narozen na jihu Francie. Náš resort zastupoval Jan Kepka, který je speialistou na začlenování migrantů do České Republiky. Statisky říkají, že v roce 2009 bylo v ČR 10 506 813 obyvatel. Z toho tvořili Ukrajinci 8084, Slovensko 5600, Rusko 4115, USA 2464. Domů se vrátilo zpět Slovensko 4167, Vietnamci 37, Ukrajinci 33. Předpokládlo se, že v době hospodářské recese, se budou navracet zpět. Kupodivu zvládli situaci a stali se živnostníky. Od pana Schaffera zaznělo, že do Německa se stahují tři etnické skupiny. Turci, Italové, Poláci. Zvláštní kapitolou jsou Rakušané. O nichž se nedá říci, že jsou emigranti, jednak se to nedá ani jazykově poznat. Pak srostli s davem. Něco podobného jako mají státy, které se promísili a asymilovali . USA, Kanada a Austrálie. Pierre Naves byl humorista, řekl, že má na přednášku pouze 6 minut. Tak to vzal hopem, ale i přesto jsem si ho zapamatovala pro vřelý výklad a cit pro migraci. Rozumí tématu a má pro to i cit . Pro mě to bylo poučné v jednom. Bylo na nich poznat, na rozdíl od našich úředníků ve státní správě a samosprávě jakási noblesa. Jestli to bylo prostředím paláce a vznešeností tapisérií, historických obrazů a vznešeností místa, že se takto chovali. určitě ne. mají to vrozené. opak u našich úředníků v České republice. Musíte chodit na úřady deset krát, stále něco vyžadovat a buď to vzdáte nebo se s nimi musíte stále vadit. Což občana nemůže zaujmout. Tady bylo vidět, že přednášející z různých zemí, byli profíky na svém místě. Bylo to pro mě příjemné zažití tématu látky, které je u nás dost opovrhovánou. Dějepisáři to musí vyučovat a mnohdy není ani jak o tom vypovídat. Tady se přímo nabízela téma, která byla noblesně a kultivovaně přednesena. Prostory paláce nic nenapovídaly, že by tam za každou cenu musel být diaprojektor, digitální obrázkové portfolio atd. Řečníci nás respektovali, krátce se dívali do poznámek a povětšinou měli s námi oční kontakt. Bylo to opravdu vřelé, a srdečné. Pak jsme šli na skleničku moštu, nebo šampanského , chcete-li . K tomu jsme měli zapékané liskové těsto s ančočovičkami, které tomu dávaly správný říz. Nelenila jsem a hned se zeptala na recepis. Učila jsem ve škole v Klánovicích obor kuchař - číšník angličtinu. Říkala, že tam dala ančočovičky. Já ji to moc pochválila, jelikož miluji ryby v každé podobě. Pak jsem ztratila řeč s Berlínaňem, který si tam připadal jako ve Versailles. S panem Kepkou a to jsme probírali začlenění cizinců u nás. Bylo to nesmírně plodné pro moji duši. Jestli vás chytne za srdce toto krátké monitorovací téma, tak budu ráda. Více než téma , vás asi zaujme prostředí historického paláce, který si Francouzi koupili v 1930. Od 1919 již jsou zabydlení v jeho protorách. Rytiny, tapiserie, obrazy, nálada vskutku rytířská. Atmosféra, která se dá historicky vystopovat až až k Bílé hoře. Rodu hraběte Buquyského, který byl velitel vojsk na Bílé hoře. Stavba z venku působí jako barokní, ale zevnitř byla opravena na neobarokní. Tento rod vlastní palác již od roku 1784 a byl to rod valonský a artéský. Tak se nyní podívejme na lesk a tlumené odstíny paláce v dopoledním setkání nad tématem migrace a integrace v Evropské Unii.\nMgA.Květoslava Šamajová kveta.Samajova@gmail.com Praha, 26.11.2010\nAkci zorganizovaly Evropské hodnoty s jeho výkoným ředitelem Radko Hokovským.\nSurimi tentokráte trochu jinak.\n27. listopadu 2010 v 8:08 | MgA.Květoslava Šamajová\nJídlo se připraví tak, že surimi se nakrájí na tenké, ale velmi tenké podélné řezy. Pak se dá na pánev italský olivový olej. Ten z drcených oliv, a s kari , origano, možná kardamon. Stále jsem nestihla pro něj zaběhnout do indického obchodu Čapatí za Vrchní soud . Podusí se na pánvi tak dlouho, až to má šmak. Pokud to je mdlé, tak přihodí další koření. Chuť vám dá vkus. Jako baba, buď je chutná nebo je nechutná. Přidejte koření, co máte doma. Pak to dejte pod babiččin ubrus. Dejte malovanou lžíci, a šišku na stůl. Taky ji nazdobte zlatou barvou nebo stříbrnou. No, pochutnáte si za 14,5O Kč. Já jsem přidala pod surami mladou cibulku. Svazek byl za 4,50 Kč. Stačila jedna, ale dala jsem pod ní , jak cibulku, tak i nať. A výsledek byly vitaminy, energie, OMEGA 3, a pocit, že je se mnou jihovýchovní Asie.\n4.výročí co mě LIPTAK-LICHTIG, 82-letý prokurátor z Generální prokuratury ČSSR vystěhoval do plísně, zimy, vlhka, ŠTUROVA 541/37, byt č. 3. Kde dříve bydlela i jeho dcera, LIPTAKOVA - PODUŠKOVA, v bytě č. 5, soudkyně z Prahy 8, co se nestyděli a pěstounskou rodinu deepa-shama.blog.cz násilně vystěhovali. Aby pan LIPTAK byl spokojen. Byt patří pod majetek radnice Nusle. starostku Horálka, 35 let, bloňdák, šilhá. Před volbami psala VV-Reedová, že Praha 4 je KORUPČNÍ, dávala to na bildbordy, zda na Praha 4.\nPODUŠKOVA-LIPTAKOVA, bydlela v bytě č. 5, ale v bytě č.3 podnikal PERSONA , co nyní bydlí v mém suchém teplém bytě, za 3 miliony a to na BRECHTOVA 828/16 byt č. 37.\nJá bydlím v pracovně - dílně. Kdysi bytu I. kategorie, ale PERSONA zde podnikal v zámečnictví - nástrojářství celých 14 let bez kontroly radnice NUSLE. To proto, že LIPTAKOVA,manželka prokurátora, byla zase předpisářka nájmu OPBH za komančů. Tak si to rodina LIPTAKOVA ohlídala, vytipovala svoji oběť, a ušila na pěstounskou rodinu boudu. Přesvědčila PERSONU, že za tu ratejnu mu dají byt za 3 miliony, a oni z toho budou mít procenta z prodeje. Lítaly v tom prachy mezi bytovými spravami NAVATYP, 4-MAJETKOVA, TOMMI. Protože všichni dělají totéž , tak se podrželi. Jeden na druhého něco ví. Takže, pokud chcete spravedlnost. Hledejte ji u Boha. Tady se pravdy nedomůžete. Komunisti v mém mládí říkali ,že každý budeme chodit v jutovém pytli. Nebuodu rozdíly. Sami mají dost peněz. Majetek si koupili za korunu a nyní s ním hospodaří a mají miliony. Nám za to, že jsme bojovali , statečně , dali po mrtvých korunu v důchodu. A to moji babičce VORAČOVE za dědečka Václava VORAČE, byl u Zborova, na ruské frontě 3 roky, a babička měla po něm korunu.\nkontakt : 272916087 skřínky, poličky, kredenc, vše zadarmo vám dám, ty police po PERSONOVI, jsou těžké, a já po 4 letech, kdy mám knihy na zemi,mě to již nebaví.DAM JE ZADARMO, za odvoz.\nMoje knihy učitelky se válí na zemi, a nikdo žádný soud se tím nezabývá, že jsou zde průtahy.\nLIPTAK mě násilně vystěhoval na 13 E 277/2005, 27.11.2006. PERONA + PERSONOVA mají Káraný, chodovský družstevní byt a moji Brechtovu 3+KK, a jsou 2 bezdětní důchodci.\nNikdo tu kurvárnu nesroval do laťe. To už tady není žádný Jánošík, který brání statečné ženské, co si vezmou dítě z dětského domova, matka ji umírá, a ještě ji vezmou byt. Kdyby vzali, ale LIPTAK, PODUŠKOVA, PERSONOVA, se tomu bezuzdně smáli.\nLžou vám všichni, že kompletují peníze na děti z pěstounských rodin. Nevěřte jim. Mě byt vzali, nikdo mě nedal náhradu, nemám na advokáty, a nemohu se dosoudit spravedlnosti. Advokáti jenom říkají: chceme peníze.\nPraha, 4.výročí vystěhování z bytu Brechtova 828, byt č. 37, 8. patro , zde rodina žila 27 let, a dala do privatizace 50.000 Kč, dne 10.11.2006 vyměnila plastová okan, a dne 27.11.2006, mě z bytu vyvezli, KF TRANS,ukradli co mohli,rozbili, a stát mě neodškodnil,ani za byt,ani za rozbitý nábytek.\nStát Česká republika je řízená NKVD, jinak by si to nikdo nedovolil. Ani KLAUS mě nepomohl, ani Havel.\nMám výročí : od založení blogu dne 7.8.2007 mám dnes sledovanost 25.000 .\n26. listopadu 2010 v 21:31 | MgA.Květoslava Šamajová\nZačala jsem denně 16, pak týdně 170, dnes mám 60-80. Na dnešní den to bylo plných 100. Jsem sam. Jára je již velký a nepotřebuje mě. Dnes jsem byla na tiskovce migrace, emigrace, a tak jsem říkala, že bych chtěla i překládat cizincům, když přijdou do republiky a nikdo jim nerozumí. Že jsem měla teritorium 3.svět. Mám vystudovanou sémantiku. To je dobrá věc. Často mě pomáhá z nesnází. Někdo mě do něčeho nutí a já mám šestý smysl. Říkám ne. A pak se ukáže ve spojení s sémantikou, jak to doopravdy bylo. Zase mě nejde myš, a musím šukat prstem po dispeji, což se zpomaluje. Myslí mě to rychle, a pak mě neodhazují klávesnice. Když jdu do postele, tak jsem za ten den tak unavena, že usnu, jako by mě do vody hodil. Někdy ne, to je třeba před sněhem, větrem, to zase nemohu spát. Tak to nechám na zítra, abych vám popsala a ukázala snímek z tiskovky o emigraci-migraci.\nPraha, 26.10.2010 SEČ:21:22\nZítra je zase jiné výročí : 4 roky co mě KF TRANS vystěhovala násilně, rozkradla co mohla, rozbila téměř vše, a smíchala co bylo nesmíchatelné. Ještě nemám vše roztříděné, není kam. PERSONA zde má stále svůj nábytek, stále svůj dluh, plíseń, zima, nevlídnost je zde stále, a propálený sporák, je již zde 40 let.\nVýkon na exekuční titul 143 E 277/2005 vydal : Tomaš Lipták - Lichtig. Má 82 let, ale jak ten je činorodý, a jaké má kontakty. 70 leté soudce, 82 leté znalce, ty sedí v kontrolních radách a jsou stále činnorodí proti nám zasáhnout. Nedovoláte se spravedlnosti vůči nim . Škoda, že ten TUMA nevzal ty kontrolní úseky za TOP 09. Pane, to byl byl rajc, kdyby šel pozpátky 20 let. To by třísky lítaly. Takhle to mají komunisti, a ty si svoje reje uhlídají sami. Zase se do toho serou a ten post dostanou.\nJá bych chtěla sporák , až bych brečela. Ráda peču, smažím, a dělám ráda různé dobroty. Nemám sporák. Nemám sporák. Nemám sporák.\n- deepa-shama.blog.cz - nemá sporák 4 roky , co bydlí po PERSONOVi, a kam ji nastěhoval prokurátor z Generální prokuratury ČSSR , TOMAŠ LICHTIG (10.12.1944) a pak se jmenoval TOMAŠ LIPTAK. Nyní je to 82 letý důchodce, kterému se ukloní policajtka Chaloupková, a státní prokurátor Boš, aby pan Lipták byl spokojen. Honí mě, pěstounku a učitelku,\ndeepu-shamu.blog.cz, že jsem nebezpečný zločinec, že mám blog.\nNo tak mě dejte sporák, budu péci a nebudu psát blog. Nebo mě dejte byt a budu si tam vystavovat malůvku, a číst. A nebudu psát do blogu. A komu mám KURVA říci, když ne blogu, že sedím v plísni, je mě zima, mám zánět šlach od 3 falešných policajtů, nemám na nové brýle 5000,-Kč od falešných policajtů, a jejich neuroleptik v PL BOHNICÍCH. Na deepu -shamu.blog.cz si najl HORALEK, ODS, NUSLE, šilkavý blonďák, 35 let, falešné policajty. Zbudoval na radnici 4-Majetková, dal do ní 2 miliony se svými kumpány, a nyní je tam v dozorčí radě a přidělují si miliony jako odměny. Pak je Horálek v pankrácké věznici , také v dozorčí radě a tam nás zavírá DCERY50.LET, abychom nepsaly, že se nenašla urna MILADY HORAKOVÉ , tak za to mě soudí k odnětí svobody na 3roky a budu platit 3 miliony pokuty, že to říkám v blogu: www.deepa-shama.blog.cz.\nA komu to kurva mám říkat, když ne blogu www.deepa-shama.blog.cz.\n4 roky to nikoho nezajímalo, 4 roky jsem tady v plísni, bez sporáku, 4 roky nemohu péci, smažit, vařit, pro pěstounské dítě. Jaké to jsou vánoce bez cukroví .Dá mě je HORALEK. Vezme si mě HORALEK pod peřinu, a zahřeje mě? Ne, HORALEK rád šuká s LIPTAKEM, 82 letým prokurátorem, Horálek rád šuká s dozorčí radou 4-Majetkovou, ta mu vydělá miliony na odměnách, proto tam 2 vložil ,a ty mu budou yvdělávat jiné miliony. A je také v dozorčí radě na Pankrácké věznici, a to znamená ,že ho nikdo nebude kontrovat. Naopak, ,on si ukáže virtuálním prstem, koho zavřou, aby držel hubu.\nNezávislá novinářka, pěstouska, učitelka, decra 5O.let.\nProstě žena, která se chce vdát do zahraničí za krajánka.\nMá 66 let, 164 cm výška, už 163 cm, 1 cm mě ubrala osteoporóza, kozy 75 B, to je stejné, váha již není 58 kg, ale 55 kg.\nOstatky, rakev a kosti Tycho de Brahe se našly, ale urna a popel MILADY HORAKOVÉ se nenašla.\n21. listopadu 2010 v 13:17 | MgA.Květoslava Šamajová\nNárode: podívejte se , jak ti naši předci si vážili kostí TYCHO DE BRAHE. Upoutalo to pozornost i mezinárodní komise, DÁNSKA, to je království, a provedli exhumaci. TYCHO DE BRAHE se narodil 14.12.1546 v Dánsku a zemřel dne 24.10.1601 v Praze , vlastním jménem TYGE OTTESEN BREHE.\nA co se může udělat s ostatky MILADY HORÁKOVÉ. Víte, že se popel a urna nikdy nenašly.\nProč? No protože, kdyby náhodou nějaká zahraniční komise, šla bádat, jak ji mučili, než ji popravili oprátkou na Generální prokuratuře ČSSR, tak by museli totiž stvrdit, že političtí vězni z 50.let byli týraní, mučeni před popravami ve vykonstruovaných procesech v padesátých letech. Z většiny z nás, jejich dětí, se stali novináři, fotografky, filmaři, co měli zavřené otce z padesátých let. Nebojíme se mluvit, kritizovat na veřejnosti. Jenže náš hlas je stále umlčován. JANA KÁNSKÁ žije v Americe a nepožadovala, aby tělo její matky bylo dohledáno. A\nexhumenováno, za jakých krutých podmínek zemřela. Šlo o ženu. O to více by to bylo žádoucí. Tím by se zavdala příčina, a to se nelíbí politikovi HORALKOVI. Ten je člen dozorční rady na radnice Nusle v 4 - majetkové. Ta má 2 miliony vkladu, a na té vydělají všichni co tam uložili ty 2 miliony. Horálek uložil i do bysty Milady Horákové. Do bysty uložil, ale odmítá hledat její popel a urnu. Mrtvá by mu překážela v jeho plánech. Stačí mosazná bysta. Podívejte se tedy na bystu. Víc nezůstalo z MILADY HORAKOVÉ. Jana Kánská, dcera, musela emigrovat do USA, když ji bylo 16 let a žije tam. Má děti. Vnoučata a nechce nic slyšet o ČESKÉ REPUBLICE. Já se jí nedívím. Ještě dnes nás zavírají, " popravují" , a berou náš majetek. Horálek, na mě dal nejméně 10 žalob, abych jeho plísňový byt platila jako první kategorii. Když jsem chtěla kontrolu nad tím, aby přišla komise a zjistila závadnost bytu. Tak na mě poslal 3 falešné policajty, kteří se vydávali za bytovou správu. Ti mě vyhodili na měsíc do blázince, abych byla evidovaná. Tam mě narvali neuroleptikama. Když jsem skoro neviděla, a padala na zem, tak mě přizvali psychiatra z oboru sexuálních deviací. Myslíte, že píši minulost. Ne, to se stalo na pokyn HORALKA dne 25.5.2010 a až do 25.6.2010 . Kde mě držely na pavilonu 2, kde je také Bronislav KOBEDA, co svědčil v případě WOLFA, vězni z let 70-80 . Nyní nad tím komunistickým vyšetřovatelem Josefem Vondruškou, poslancem KSČ. Jiří WOLF měl do 17.11. 2009 zažalovat svého bachaře a na Josefa Vondrušku se vysrat. Většina politiků totiž chce zrušit - ISMY. Tím odlákají pozornost od bachařů a vyšetřovatelů, co skutečně mučili vás nebo naše otce v politických procesech v padesátých let. HORALEK je také ve správní radě na pankrácké věznici. Je všude. Má majetek 4 - majetkovou. Brzo mě vyhodí. Odmítá totiž mě dát náhradní přiměřený byt. Odmítá mě dát suchý byt, na který mám nárok a nechává mě tady s plísní, s vyhořelým sporákem 40 let. Očekává až rozhodne soud, že mě zavře do pankráckého vězení na 3 roky, a budu platit 3 miliony pokuty. Má na to svůj nástroj: komisařka Chaloupková z Policie pro Prahu 2. Pak státního zástupce z Lazarské Boše, a ty na mě založili spis 650 stran. Soud mám o virtuální hovno 14.12.2010 v 9,00 hodin. Jsem učitelka, proč by mě nestrašili. Pak tam přijde psychiatr z Bohnic, a bude říkat, jak jsem slintala, jak mě v 23,00 hodin řekl, že budu částečně příčetná a že mě musí zavřít, že jsem nebezpečný zločinec , mám blog:\nwww.deepa-shama.blog.cz . Tak jsem to napsala RAYMOND MOODY, psychiatrovi z USA, taky Milanu Kunderovi, aby to měl jako světový uznávaný spisovatel ve Francii, a taky Miloši Formanovi. Ten říkával, že v Čechách se nedalo žít za nacistů, byla cenzura. Za komunistů byla cenzura o HOVNÉ. Já mu tedy poslala tento článek, že je tady opět cenzura o virtuálním hovně. Jsme přece již v době moderních vizuálních výrazových prostředků. Takže pátrejte, proč se nenašla urna a popel po Miladě Horákové. Proč se nemohou její ostatky, jak ji mučily , doložilo by se totiž mezinárodně, co do nich dávaly za sajrajty, jaké injekce do nich píchaly, a co v jejich těle zbylo, bojí se jich ještě nyní. Kdyby je museli exhumovat. Dokázalo by se totiž, jak mučili naše otce, jaké měli nemoci, a museli by nás odškodnit. JE TO JAKO KATYŇ. Odškodňovat DCERY 50.LET, by moc nestálo. Ale stát nechce dát nic. Tak radši o nás říká, že jsme DEMENTNÍ, slintáme neuroleptika v BOHNICÍCH. A Bronislav KOBEDA, co chodí jako znalec říkat, že trpíme POST-TRAUMATICKYM SYNDROMEM. Kobeda je vybírán z pavilonu 2, PL BOHNICE, jenom k politickým věznům. A politické dcery z 50.let se vozí jenom k BRONISLAVU KOBEDOVI. Už jste doma, jak je to propojené. A BRONISLAV KOBEDA, dovolí, že expert na sexuální deviace, ŠVARC, 40 LET, k vám smí přijít v 23,00 hodin večer. A v noční košili, se smí vás ptát, zdali jste AUTISTA, máte PARKINSE, ALZHEIMRA, zdali sexuálně obtěžujete personál pavilonu 2, a zdali po sobě necháváte kalhotky s hovnama, v koupelně. Ano, byli tam otřesné případy demence, které menses dávaly do výlevky, kam se splachoval kýbl s vodou. To jsem viděla. Ale ty nedostávaly neuroleptika jako já. Ty byly dementní od přírody. U Kobedy mě v pavilonu 2, PL BOHNICE, u Bronislava KOBEDY chtěli udělat, dementní, od 25.5.2010 - 25.6.2010. Dementní nejsem. Mám IQ = 109, a MQ = 126. A jsem tak nasraná, že nyní naseru ty, co do mě rvali 8 neuroleptik ráno, 8 neuroleptik večer. Když jsem neviděla na texty psychologické u GOLDMANNA, a musela jsem je vyplňovat. GOLDMANN si chtěl yvdělat svoje desetisíce, tak napsal, že trpím stihomami S t B. No, když mě vyslýchala StB v 9 letech, tak je to zážitek, který se stal a je na celý život. Tak o tom napíši knihu, dostanu za to peníze, a zbavím se post-traumatického syndromu. Psychicky mě týrali s 600 otázkami, na které jsem po měsíci podávání neuroleptik vůbec neviděla. Policajtka Chaloupková ani státní zástupce Petr Boš , Lazarská 4, mě nedali 5000 ,-Kč na nové brýle. Oni mě zažalovali, abych si platila advokáta v trestním řízení. Hulík, jedno státní 5000,-Kč. POMLUVA BLOGEM www. deepa - shama. blog. cz. Musí vyhovět Liptákovi, ročník 1928. Má 82 let , přešel ze Slovenska jako LICHTIG, a v Praze již byl LIPTAK. Našla sjme v badatelně:" Dal som si falešné meno." Tudíž nevím proč mě CHALOUPKOVA obžalovala: Když LIPTAL-SLINEK, 97 let na mě žalobu nedal. A "dal som si falešně nemo" je někdo jiný. Tudíž jsem byla bezdůvodně měsíc v Bohnicích, kde mě podlomily zdraví a za to mě musí pOLICIE Prahy 2 odškodnit. LICHTIG-LIPTAK byl prokurátor na Generální prokuratuře ČSSR, co je za bystou Milady Horákové. Prý , aby pan LIPTAK byl spokojen, řkala Ullrichová z radnice Prahy 2. Slyšíte, ne Šamajové, ne Jana Kánská, aby LIPTAK, ten prokurátor z GP ČSSR byl spokojen. Jděte tam do síně do přízemí, na Genrální prokuraturu, nyní Vrchní soud -Pankrác, tam najdete fotky z poprav z padesátých let, ale to jsou jenom fotky. V současnosti zase zavírají nás, DCERY 50.let. Abychom se bály a nic neříkaly, jak mučili naše otce. Stejně podání žaloby na prokurátory skončilo dnem 17.11.2009. Nikdo to neprodloužil. Tak proto, abych nedala žalobu na ARNOŠA KIKU, co soudil mého otce, a nechal popravit dva studenty, ŽELEZNÉHO - POKORNÉHO. Tak na mě vyhrabali uprděného LIPTAKA , 82 let starého . Rozhlasová reportáž KAUZA pro reportéry byla natočena v dubnu 2009 a od června 2009 mě POLICIE PRAHY 2 pronásledují. Abych byla uštvaná a do 17.11.2009 nedala žalobu na ARNOŠTA KIKU. Nakonec nikdo to nechce zrekonstruovat. Známe Babice, ale tento proces z Těšeticka je taky hodně známý. A tak to na mě narafičili jinak. Chtějí můj byt, plísňový, 2 + 1, a policat co mě vyhodil z bytu, Martin, řekl, všechny vaše učebnice učitelky vám hodím do kontejneru. On nerad knížky, on se nerad učí. On rád vyhazuje z bytu učitelky . Myslíte si, že by svoji milenku chytil za ruky a nohy a vyhodil do Bohnic a dával ji 8 neuroleptik ráno a večer. Těžko. Byla by mu totiž její vagína na hovno. To máte takové bolesti močového měchýře, že řvete bolestí, a oni se vám smějí. A my dcery 50.let , bychom pak již o těch zvěrstvech, nemohli psát. Vyšly by totiž na povrch světla. Zatímco dokud to veřejnost nebude znát, tak o tom musíme mluvit, psát do svých blogů. Horálek u bysty MILADA HORAKOVA vyzdvihne Konfederaci politických věznů, a jejich činy za totalitarismu. Ale když napíši Naděždě Kavalírové, že mě vzali byt, tržně za 3 miliony, Brechtova 828/16 , byt č.37, tak mě nepomůže. Kavalírová napíše osobní list LIPTAKOVI , 82 let že ona tam na ŠKRÉTOVA 6, nemá záznam, že by byl konfident StB. Tak ho měla odkázat tam. kde ten záznam je: KANICE + ABS. Opět se uklonila, aby pan LIPTAK byl spokojen. Tudíž ty lidé si vzájemně něco dluží, a musí stále sloužit. Oni na sebe něco ví, jinak to investigativně ani není možné. Lipták můj byt bravurně vysoudil pro důchodkyni EVU PERSONOVOU. Ta je majitelka několika nájemných bytů a objektů,. Také starostka Šorfová je podpořila v jejích bohulibých činnostech. "Skupovávat" - neboli dostávat majetek jiných. Je zajímavé, jak si ti spekultanti s byty, spolu vzájemně rozumí. PERSONA, 62 letý důchodce, bez dětí, má Kárané, chalupu, další družstevní byt na Praha Chodov, po matce. Ještě mu přihodili majetek chudé učitelky, a poškozeného chlapce z dětského domova. Klaus mě napíše :" Málo jste se starala" , když řeknu, že moje pěstounské dítě, nemá kde bydlet. Béma to nezajímalo. Já mám plísňový byt. . Kavalírová napíše, že Lipták nemá u ní záznam , že byl konfident StB. Ale ona sedí na Škrétova , kde je KPV, a taky Rozhlas rady a televize. Záznam o LIPTAKOVI je v Kanicích a ABS. Soudy , ale mají klíčový důkaz od Kavalírové, že Lipták nemá u ní žádný záznam. StB Košice a StB Prešov psala o Liptákovi, že nebyl partyzán. Ale sám si to vždy napsal na kartičku, a nechal podepsat kamarádem. Nikdy nebojoval se zbraní v ruce. Vozil proviant -jídlo- bylo mu 16. Ale má od ministra obrany MARTINA BARTÁKA má vyznamenání čestné za II.světové války, jak byl chrabrý. Lipták za to pak má odškodnění, že 4 měsíce u partyzánů, vozil proviant .Můj otec byl zavřený 9 let a já neměla výživné, byla jsem dělnice s maturitou.A za to nemám odškodnění. Můj otec ukázal ve vlaku prstem na valtický přechod, jímž se lze dostat do Rakouska za hodinu. Je mezi Břeclaví a Valticemi. Dostal za to 22 let nepodmíněně, od StB v roce 1952. Právě na Generální prokuratuře ČSSR. Jiřina Štěpničková byla zatčena na hranicích , dostala 15 let nepodmíněně. Jiří Štěpnička se dostal do dětského domova. Svět chce být klamám certifikáty, medajlemi, vyznamenáním. Otec založil K-231 . A v seznamu je Stalin, Hitler, a otec tam není. Dědeček byl legionář od Zborova a taky není v seznamu. Takže , kdo bude jednou psát dějiny o těch skutečných hrdinech , až my vymřeme. Nedovolí nám říkat tu pravdu. Pokud o tom sami nenapíšeme knihy a nedoložíme listinami, fotkami, a důkazy z archívu. To je ale moc pracné a na dlouho, a soudy mají za povinnost nás rychle odsoudit. Aby o tom nevěděla veřejnost a rychle nás zavřít, udělat z nás rychle blázny. Máme zákaz to psát . No, až budu mrtvá, tak mě to bude platné jak mrtvému zimák, a nikdo se to již nedozví. Musím to psát za života. Horálek je ODS , má 35 let a šilhá. Terorizuje mě. Kavalírová má 87 let. Je předsedkyně Rady na USTRC. Z 3000 členů Konferedace politických věznů již žije 2000. Můžete mě říci , proč mě Horálek na Praha 4, nedá byt po jiném politickém vězni, který zemřel. Dává byty Kubáncům. Dokonce na patře, po mrtvém Vodičkovi je neobydlený byt déle než rok a půl. Kdo tam platí nájem. Pro koho ho má. Slučuje politické rodiny , z Kuby. Když chci pomoc od Kavalírové, tak chce stále množit papíry. Jí nestačí čest mého otce, že založil K-231, Znojmo, že pak z toho vznikla Konferederace politických věznů. Že je to logo K-231 v znaku KPV. Jakou jinou hodnotu než čest a morálku Kavalírová chce. Lipták, 1928 napsal, jestli tam má doklad, že byl konfident StB, a ona vydala hned na počkání papír s hlavičkou KPV, že tam takový záznam nemá. Je předsedkyně rady USTRC. Státní zástupce BOŠ (30 let) to dal jako klíčový důkaz proti mě. Já nemám práci v 66 letech, Kavalírová má práci v 87 letech. Já mám FAMU a jsem perzekuována za to, že otec založil K-231 v Znojmě, na jaře 1968. Kdyby emigroval, tak by se vrátil a měl na koupi bytu. Kdežto já nyní vím ze spisů z Generální prokuratury ČSSR, jak ho mučili, co s ním dělali. Emigrovat se nyní nedá. Ale mohu se vdát do zahraničí.Mám rodný list. Flora,Marie, Katharina. Určitě se najde chlap, bez manželky, který nerad vaří. A umožní mě sňatkem v svobodné zemi někde dožít. DCERA 50.LET , která se nepokurvila s Stb. Chce odejít ze země nesvobody. To je ČESKÁ REUBLIKA.\nBysta Milady Horákové před Generální prokuraturou ČSSR, kde byla souzena ve dnech 30.5. 1950 - 8.6.1950 , psychicky týraná a nakonec popravena jako poslední z obětí politického procesu. Oběti totalitarismu museli odříkávat naučené scénáře budoucí popravy.\nURNA A POPEL SE po MILADĚ HORAKOVÉ DOSUD NENAŠLY, dokonce ani snubní prsten nedostala po ní Jana Kánská, z 8.6.1950, kdy byla popravena , ačkoliv ostatky TYCHO DE BRAHY ( TYGE OTTESEN BREHE) se našly. Narozen 14.12.1546 v Dánsku, zemřel dne 24.10.1601 v Praze.\nPraha, 21. 11.2010 SEČ 13:05\nAktualizace dne 5. prosince 2010 - co jsem investigativně dohledala- ve věci falešné reportáže JANY LORENCOVÉ , tzv. investigativní novinářky. REPORTAŽ, která mě pomluvila ve 2 bodech a to, že nikdy se mnou nebydlela Květoslava Lorencová, vdova po timpánistovi z divadla Olomouc, a že jsem nikdy nebyla pěstounka, ač je na to soudní rozhodnutí 14.6.2003, OP 106/91.\nManželský pár TOMÁŠ PERSONA, 62 let, a EVA PERSONOVÁ, 62 let, se rozvedli dne 9.2.2010,\nprodali můj privatizační byt Brechtova 828/16, bylo jim to dovoleno, jelikož Kučera z Nejvyššího soudu od JUDr. .Ivy Brožové sulcoval můj exekuční spis 13 E 277/2005 celou dobu na Nejvyším soudě. Nyní mám zamítnutí, že pěstounská rodina je bezdomovec, a PERSONOVI mají nárok na můj privatizační byt Brechtova 828/16, 3 pokoje, pro 2 bezdětné, a 3 miliony jim spadly do klína. Ihned se rozvedli, a koupili si dva byty, jeden v Třeboni druhý v Čelákovicích, Praha -Východ. Ale je tu Ústavní stížnost dovolená, tudíž budeme sledovat tuto kauzu veřejně, zde na mém blogu, jestli dostanu u Ústavního soudu komunistu, a opět mě zamítne a potvrdí, že ty co měli několik nájemných smluv, mají na ten můj byt nárok, a již je prodaný . Pak by mě ovšem stát, musel z důvodu pochybení soudců - komunistů dát náhradu na 3 miliony, a to pružně, abych si koupila náhradní byt. Lhal rozhlas, lhali soudci, komunisti, na nejvyšších místech, Kučera, NS Brno, byly tam průtahy, nábytek mě rozbila KF Trans, což byli asi najatí estébáci . Jelikož mě ukradli doklady otce, a já je musela z ABS zvovu vykopírovat a obstarat ABS pečetí.\nNešlo o to prodat dokumentaci do Německa, jako archiv, ale abych měla potíže, že mě chybí doklady. Z logiky věci vyplývá, že to nebyli stěhováci, neuměli balit knihy, plátna, ani pasparty. Že nebyli stěhováci to potvrzuje, všechno bylo rozbité a nezabalené, neuměli to.\nK tomu jsem investigativně analogicky dospěla, a nemusím mít renomé z olejových kauz, protože kdybych byla vyšetřovatelka, tak bych byla už dávno zalitá v sudu a koupala se ve Orlické vodě. Ale LORECOVA z rozhlasu Prahy 2, nezaměnujte s mojí mámou, Lorencová, manželka ex timpánistky z olomouckého divadla. Lorencová - reporérka, slouží určitým policajtům - od kterých má informace. A tito nás obžalovávají. Zamyslete se tedy nad tím objevením. Lorencová mě figuruje v případu Dětského domova Čeladná 1998-2001, protahováno do 2004. Vydala jsem svědectví, jak byl pobitý Jaroslav, odvysílala PRIMA. Ale nikdo nám nepomohl dál. Tudíž pozoruji , že si někteří reportáži, dělají slávu na utrpení jiných.\nPERSONOVA si koupila za můj byt Brechtova 828/16 byt č. 37, rozměr 67 metrů čtverečných byt v TŘEBOVNI, a PERSONA TOMÁŠ si koupil za prodaný můj byt Brechtova 828/16 byt č. 37, rozměr 67 metrů čtverečných byt v Praha - Východ , obec Čelákovice, aby měl blízko na svoji chalupu v Káraný, luxusní rekreační oblast. Byl takový chudák, že musel rozmnožit svůj majetek o krádež jediného trvalého bydliště pěstounské rodiny a mojí umírající matky. Jelikož PERSONOVA lhala v reportáži 23.4.2009, a rozhlas se mě dosud neomluvil. Je to již 4 rok , co sedím s ledvinovými kolikami v plísni . Tak Vám to tady investigativně všem řeknu nahlas.\nPRAHA 4 je KORUPČNÍ. Navatyp - bytové správa skončila, ale lidi přešli do 4 - Majetkové. Tu založili na MČ Praha 4-Nusle. Zde je Horálek v dozorčí radě (vloženo 2 miliony) a 2 miliony mu budou vydělávat miliony.Na opravu bytu nechce dát nic. Od 5/2011 budou nájmy v plesnivém bytě za 102,-Kč/metr čtverečný ; následně za 127 Kč za metr čtverečný . V zimě zde jenom 12 stupnů tepla. Jsem stále podchlazena.\nTento blog vznikl z důvodu neprůchodného pěstounství : 40 soudů za 11 let. Pěstouni jsme byli u komunistky Judr.Jany NIEDOBOVE z Frýdku - Místku. OP 106/91, a předsedkyně Judr.Jalůvkové. Obě nastoupili jeden den k soudu Okresní soud Frýdek - Místek. Z jedné se stala předsedkyně a z druhé soudkyně opatrovnického referátu. Já jako dcera politického vězně z 50 let, jsem měla jenom komunistiky i myšlením i skutky.Generální prokuratura ČSSR a její dopady na občany, od těch, co nesouhlasili s lustracemi a očistou prokuratury. Lipták nepodepsal lustrace.Lipták, 82 letý prokurátor z Generální prokuratury ČSSR, nyní 82 let, se smál jako potrhlý, že jsem sudička. A zatím nás soudy týraly neustálými průtahy. ROZHLAS PRAHA 2 reportáž nechal točit CAFOURKEM, studentem prvního ročníku. Neuměl zapnout mikrofon, a reportáž 3 x natáčel z neznalosti. Lorencové ani nenapadlo, aby se se mnou spojila. Jako důchodkyně jsem pro ni byla nezajímavá. V reportáži, řekla, že tentokráte nebude na mojí straně. Čili souhlasila s bitím v Čeladné, souhlasila s psychickým týráním , splachování hlavy v záchodě, souhlasila s típancemi od cigaret na těle dětí z Čeladné, souhlasila s tuberou, kterou tam děti měly, a roznášely, souhlasila s tím, že prudký vývoj Osgood - Shloter se nemusí hlídat ani brát vitamíny, ani posílat děti k moři, aby zapínaly svaly a potápěly se a nemusely podstoupit operaci kolen.\nPOMLUVA § 206, odst. 1, odst.2 :\nPERSONOVA mě pomluvila veřejnou nahrávkou rozhlasu, byla na mi podána žaloba pro pomluvu. Jelikož já mám soud dne 14.12.2010 pro pomluvu, že prokurátor Lipták, 82 let, se ohradil, že není konfident StB. Jako prokurátor, m u s e l v oficiálním styku dávat součinnost StB. A halvně LIPTAK byl na Slovensku LICHTIG. A jedná se o lIPTAKA-SLINKA,97 let.TEN NA MĚ ŽALOBU NEDAL. Takže si Chaloupková na mě udělala kariéru, dále státní zůstupci, bez přezkoumání, a obžalovali mě za VIRTUALNI HOVNO. Liptak by se na Generální prokuratuře v 50-.letech neudržel, kdyby neobžalovával v duchu 50.let. ZA CO TEDY BUDOU SOUDIT DCERU POLITICKÉHO VĚZNÉ Z 50.LET. ZA TEN BLOG. rodinný samizdat. 21 let po pádu železné opony. Oh, jak směšné. Nebudu soudu prokazovat co se nestalo. Spojila jsem se ve věci Liptáka s prezidentem Slovenska. Nenechám se týrat 21 let po pádu totality prokurátorem, který zabíral majetek všem, kteří byli trestně odsouzeni. PERSONOVA mě pomluvila vědomě, že nejsem pěstounka a moje matka , že nikdy nebydlela na Brechtova 828/16. Důakazy má ROZHLAS PRAHA 2, i soud. Jsem tedy zvědava, jak to policajti pojmou. Opět to AA - odloží. PERSONA byl neplodný. Byl fiktivně spojen na odčítání daní s fiktivní manželkou.Se kterou ani nesouložil. Opět podám stížnost na Finanční úřad, že si krátil daně. Se mnou taky nesouložil a já mu musela platit nájmy. V ŠTUROVÉ . Radnice Nusle podporovala podvody z krácení daní. Šlo o krácení státních daní 30 % paušálem. Na moje nájmy, které mě nutil NAVATYP platit. Komunistka PRCHALOVÁ z radnice Nusle. Kde pracovala komunistka Liptáková v OPBH,jako předpisářka nájmu. V roce 2003,měl LIPTAK-LIPTAKOVA pouze 75 let. PODVOD na PODVOD. A POLICIE Prahy 2 to kryla. Kryla podvod daní. A překrývala jejich několik bytů a několik nájemných smluv.\nKorupční systém od NAVATYPU ( Bém ) a přešel na 4-Majetkovou (Horálek).\nNeplodnost mohl PERSONA zamaskovat dítětem ze skumavky. Krádeže státních daní na podnikání. Odčítní daní na fiktivní manželku. A na paušál z nájmu 30 %, které jsem musela platit já. A nebydlela jsem tam. Ale ve svojí BRECHTOVA 828/16 byt č. 37. KF TRANS mě o půlnoci 27.11.2006 zavezla do bytu PERSONY, Šturova 541/37 bytu č. 3. Kde chybělo venkovní okno. PERSONA se o byt ( do roku 1992) - dílnu ( 1992- 2006) nestaral, nežil tam. Podnikal v zámečnictví - nástrojářství. Nad ním bydlela v bytě č. 5 , bydlela Liptákova dcera, Liptákova - Poduškova.Je soudkyně z exekučního na soudě pro Praha 8, všechno je provázané.\nFiktivní manželství se rozpadlo PERSONOVYCH se rozpadlo v únoru 2010. Nemůže být někdo investigativní, aby po něm vláda nešla, jako po WIKILEAKS. POlitici ho pronásledují, chtějí jeho smrt. Má ale osobnost roku 2010 od TIME. Když LORENCOVA píše o olejových podvodech a mafii a není vhozena do Orlické přehrady od mafie, tak to nejde dohromady. Tudíž je chráněna policií, a je to provázané. Mě policie obžalovala v pomluvě. Zákon říká 1 rok, a policajti a SZ , chtějí nejvyšší sazbu, která ani neexistuje : 3 miliony pokuty, a 3 roky vězení. Tudíž to chtějí pro sebe, a mě vydírali.\nZ důvodu falešné reportáže LORENCOVE, investigativní novinářky, která nic nevypátrala na vlastní pěst, tak ode mě odešli všichni přátelé. Uvěřili jí a mě ne. Totéž se stalo WIKILEAKS. Od reportáže falešné, ajko LIPTAK sám: "dal som si falešně meno." Která byla vysílaná 23.dubna 2009, od 14:09 do 14:45 hodin v odpoledním KOLOTOČI, mě všechny soudy zamítly vrátit moji BRECHTOVU 828/16 . Tam jsem vyměnila plastová okna dne 10.11.2006 . 27.11.2006 mě odvezla KF TRANS- LIPTAK do plísně a bytu. Zde chybělo venkovní okno, a PERSONA zde podnikal 14 let ( 1992 do 2006). Očekávám, že Jaromír Ostrý z ROZHASU Praha 2, pokud je chlap, tak udělá pořádek. Pokud ne, tak je stejně impotentní jako PERSONA. Očekávám,že nějaký sponzor dá okradené pěstounské rodině, poukázku na byt.\nČT , se honosí miliony pro pěstounské rodiny. My musíme psát do zahraničí, že je tady korupce. VV - Reedová to dala i na bilbord na Praha 4.\nOkradená pěstounská rodina byla na základě falešné reportáže Rozhlasu Praha 2, dne 23.4.2009, Kauza pro reportéry, nejenom zesměšněna, ale napsán i scénář směšný. Točilo se to jako seminární práce Cafourka, s veselou formou. Shodit důchodkyni Šamajovou - pěstounku. Udělat super kauzu o nadčlověku důchodkyni PERSONOVÉ . Která byla neplodná kráva. Ale měla několik bydlení a nájemných dekretů. Což pro ROZHLAS 2 byla super nadčlověk. Rozhlas potřebuje kauzy o bohatých, nikoliv o okradených pěstounských rodinách. V reportáži byl pozvaný také psycholog Hubálek, který doslova řekl, že má mluvit o sudičce. ČSSD zase mluvila o lukrativním vyrovnání : za 2 ledvinové koliky, chybějící venkovní okno, 3 x 106 Kč odečet nájemného. Stopáž reportáže od 14 : 09 do 14:45 minut způsobila v nejvýše sledovaném čase,že pěstounská rodina se stala soudně uznanými bezdomovci. Hyenismus. Advokát LIPTAK, manželský pár, se smáli, jak si rozporcují medvěda. To se již stalo. V době, kdy mě poslali na měsíc do blázince. Tak se prodával můj byt Brechtova 828/16, byt č. 37. Policajti to odůvodnili, že mám blog: www.deepa - shama.blog.cz. 15 měsíců mě neukázali co na mě zakládali. " Prý " musí zjistit v blázinci, MĚSÍC, zdali jsem byla příčetná, nepříčetná, částečně příčetná, když jsem psala do blogu, že LIPTAK-SLINEK byl informátor.No,byl,ale nedal na mě žalobu. Tudíž mě MINISTERSTVO vnitra neoprávněno zavřelo na měsíc do blázince a podlomilo mě zdraví. Mám blog: www.deepa - shama. blog . Má ho Obama, má ho žák první třídy, má ho velvyslanec USA a píše v češtině, já si ho čtu. šamajová ,že má blog, byla svlečena do NAHA. Přikurtována, a po vpichu injekce , měla koma na 17 hodin. Po probuzení ji silně bolel močový měchýř. Byla v umělém nuceném spánku, který ji přivodil slabou mozkovou příhodu z aplikace HALOPERIDOLU a RISPEDRALU, který se dává od 50.let stále nepohodlným.\neditace MgA.květoslava Šamajová (1.2.2011)\nPotvrzuji tímto, že mě Ústavní soud "vygeneroval komunistu "Jana Musila v podání ústavní stížnosti, že můj byt Brechtova 828/16 byl prodán . Lipták si vede docela slušně. Napakoval se za prodej %. Již ani nechodí k soudům. Byl prokurátor na Generální prokuratuře ČSSR v padesátých letech. Vydává rozkazy: zabavení počítače, jako nástroj kriminální činnosti. Z blogu okopíruje stěží 10 vět. Každý týden podává hlášení . KDO BY CHTĚL V TAKOVÉ UDAVAČSKÉ ZEMI ŽÍT? Jak říkám , můj byt je prodán. V nespokončeném řízení u Ústavního soudu a Nejvyššího soudu a dokonce dosud není ani soudně pravomocné moje vyklizení z bytu 27.11.2006. Jsem novinářka- investigativní, a pokud jsem přišla na podvod a rozklíčovala ho, jak to bylo s mým bytem- kde jsem žila 27 let - nikdy jsem nepřevedla práva k užívání bytu na PERSONU- tak bez mého souhlasu nemohl získat nájemní smlouvu. Dokonce být členem BD Brechtova 828 /16 a bytu č. 37. TOMMI napsala na něho 18.8.2003 nájemní smlouvu , bez mého vědomí , tak to byl podvod. Byl sám nájemce Šturova 541/37 bytu č. 3, a dvě nájemní smlouvy do státních bytů zákon nepřipouští.V tu dobu jsem měla nájemní smlouvu na neurčito. A založila BD Brechtova 828 829 vkladem 50.000 Kč.Mám na to doklad -originál. Lipták vytvořil pomluvu, a sice se ztotožnil s 97 letým SLINEK, krycí, původně LIPTAK, což on není. Lipták je LICHTIG a má krycí ARTUR, na Slovensku. Tudíž pokud mě POLICIE Prahy 2 obvinila z pomluvy na 97 letého Liptáka, SLINKA,(97 let) tak ten na mě žalobu nepodal. Na tutu hověziinu mě odvezeli do blázince na měsíc. Pobyt stál "POLICII" 56.049,-Kč . Tato částka bude jim naučtována Nebyla jsem objednavatel, ale POLICIE ČR PRAHY 2. Pobyt stál jenom 1860 Kč za 31 dní. To ví celý národ, že to je na den 60 Kč, jídlo + nocleh. KOLIK STAL ZNALECKÝ POSUDEK MUDR.ŠVARCE , 17 STRAN nevím - investigatovně musím zjistit. Podvod spočí v tom, že místo na den 60 kč, bylo účtováno jako na den 1.371,-Kč. Již se tím zabývá VZP. A bylo to natočeno Máte slovo, klikněte si na archiv dne 20. ledna ČT s redaktorkou Jílkovou. Ředitelka Judr. Zdeňka Brotánková nemůže krýt tyto podvody svých podřízených. Já bojuji za chlapce 12 let, mého prasynovce, co byl pobitý MELKOU, kterého má v držení sexuolog na sexuální deviace Mudr. ŠVARC. MELKA je sexuální vrah. Stát chrání vrahy sexuálních činů a oběti trestních činů nechrání. Vzali nám byt, neoškodnili nás, léta se trápíme a sužujeme u soudů, což je psychické trauma, řekl ministr spravedlnosti JUDr. Pospíšil - ODS.\nvolná novinářka , členka Syndikátu novinářů ČR , č.3780.\nBUDEME SLEDOVAT ČINNOST stařečka LIPTAKA, 82 let, který dává pokyny po internetu, policii, soudcům, státním zástupcům, jak mají naložit s mým počítačem. Vzhledem k faktu, že píši živé tiskovky s Obamou, tak podám stížnost pro omezování svobody slova do USA . Znovu do EU, že počítač má učitelka na vzdělanost a chlapec z dětského domova také.\nO tom, že píši tiskovky s Obamou , je svědectví v mém blogu: www.deepa-shama.blog.cz\n9.2.2011 Nejvyšší soud ve složení JUDr. Petr Vojtka , Judr.Marta Škárové, Judr. Robert Walter zamítl dne 21.12.2010 oběti tresného činu Jaroslavu Šamajovi náhradu na škodu ve výši 60.000,-Kč, podanou v roce 1998. Za šikanu Melkou, tehdy 14 letým, dnes sexuálním vrahem, 26 letý, kterého má v držení MUDr.ŠVARC z oddělení sexuálních deviací PL BOHNICE. Policie Praha 2, propojeně a podjatě na nás oběti, konspirativně ho vybrala, tedy ty, kteří nás týrali, před 12 lety, aby se nám vracela traumata a byli jsme oslabeni.\n60.000 .-Kč za házení deky, kopání, a to ráno a večer po dobu 5 týdnů, před 12 lety, vše zamítnuto, s odůvodněním, že si obět šikany, bylo mu 11 let, měla sama dát žalobu. Bylo to doloženo POLICIÍ ČR , PRAHA 4, omezování osobní svobody Melkou, Českou školskou inspekcí, a Ministerstvem školství. Šikana není trestný čin, dle českých zákonů.... oběť nebyla odškodněna, a zážitek a trauma je na celý život. Ošetřovatelé, "tety" si nevšimly ve sprše, že měl tělo plné hematomů....\nŘekněte mi jeden důvod, proč bych měla zůstat v zemi, která nám obětem trestných činů vše zamítá, a naopak viníkům dává naše zdraví, naše byty, a vzala nám rodiče, a nic nám již nezbylo, jenom hořké vzpomínky.\nHledala jsem snímek, který by potěšil moji duši na CZECH PRESS PHOTO.\n18. listopadu 2010 v 21:46 | MgA.Květoslava Šamajová\nVíte, že to bylo těžké. Samé utrpení. Procházela jsem se těmi kategoriemi: Fotografie roku, Grand Prahy, Aktualita, Reportáž, Lidé, o kterých se mluví, Sport, Každodenní život, Portrét, kategorie mladých do 25 let, Živá příroda, atd.\nKdyž jsem viděla ty děti, jak nosí ty drahé foťáky, a kamery, tak jsem si říkala, že se mě to v životě ani nesnilo, že bych si někdy tak drahou kameru koupila. Moje mládí bylo Rychnovská 8 mm, a promítánína na 16 mm projekci, s certifikátem byl zázrak, že jsem to dokázala. Jsem "technický antitalent." Ale když se do toho opřu, tak to dokážu.\nJezdila jsem do Třetího světa, a potkala i malomocné v Manoronu, a ty jsem fotila jenom proto, že připomínali Motýlka , a Steve Mc Quinna. Taky jsem měla pokyn od misionářky, že tam musím zaběhnout, když budu v Thajsku. Tak jsem se jim uklonila, zdali je smím vyfotit. Článek rostl ve mě 3 roky, vyšel v Kokteilu . Do té doby, než jsem byla schopna napsat, že malomocní jsou buddhisté, ale meditací se nic nevyřeší. Teprve vírou v Ježíše Krista, že on za nás vzal utrpení , a smyl z nás krev, jsou schopni žít dál. Za zdmi , a pracovat na sebe. Koupila jsem si v Manoromu slámové ozdoby, a panáčka. Všude kupuji loutky, nebo hračky pro děti. Taky je tam humorná věta, že pokud je to lepra mokrá, tak je tam takové vedro, že uschne.... Ale nikdy bych si nedovolila fotit utrpení a bídu druhých. CZECH PRESS PHOTO bylo defilé utrpení. Jedna síń, druhá síň, třetí síń, horní patro, dolní patro. Tak jsem si vzala do hrsti mandle, sušené měruňky, a zobajíce , jsem se procházela sálem , až narazím na svoji fotku, která mě pohladí na duši. Víte, že to byl problém. Učila jsem děti od 15 -18 let a z praxe vím, že nežili v ohrožení a vyhledávají drasťárny. Tady mě to taky tak přišlo, že se potřebují obklopovat šílenostma hrůzama, a utrpením. Mnohdy ta fotka, neměla ani klasický řez, chyběla jim hlava, neměly kompozici, ale říkali si reportáž, nebo aktualita, atd a podobně . Když jsem viděla tu pomerančovou prdel, ženskou, tlustou, a nechutnou, tak nevím proč se ta baba svlíkla,a kolik za to dostala. Zadarmo to nebylo, myslím, že šlo o erotické služby a stála s kozama před nějakými papaláši. ... bylo to tak nechutný, že být chlapem, tak uteču za bílého dne, a ještě v noci se mě o té babě bude zdát. Porota vybrala 500 fotografií z přihlášených 4236 fotek, od 299 autorů. Většina oceněných dělá v denících zvučných jmen. Běžte do Křižíkové chodby a Rytířského sálu na Staroměstskou radnici, stihnete to do 31. 1. 2011.\nOlomoucko, mělo vedle audiovizuálních svědectví nacismu a komunismu i snímek obětí , jak žijí doma. Zřejmě, tak jak opustili svoje příbytky, tak se do nich zase vrátili. Byly to ročníky 1920, 1922, 1923, 1927. Kulaci, zemědělci, kovář, učitelka, prostě odpůrci komunismu, kteří si prošli šílenými totalitnými lágry. V očích těch lidí bylo vidět prožitky, a síla přežít, i v mezní situaci. Byli to silní jedinci a z té fotky zářila osobnost. Určitě to byla hodnotná fotka, oproti té pomerančové prdeli, která ze stěny Staroměstké radnice na mě zírala. Říkala jsem si, pro Boha, proč taková prdel, je hvězda v době, kdy slavíme pád železné opony, lidé již ani nemají náboj slavit 17.výročí listopadu a sametovou revoluci. Která právě na Národní třídě dala impuls, k studentskému odboji. Viděla jsem tam poklid z pera fotografa Janka Kroupy a to Jak si Hrušínský zakouřil pravé oko. Hrušajda je tam v poklidu, v pokouřeníčku, a pohodě. Z té fotky sálá klid a pohoda. Tak u ní jsem se dvakrát zastavila, a přešla ta pohoda i na mě. Ale erotický trh s pomeramčovou prdelí, to muste vidět a dáte mi za pravdu. Nebo gymnastka. Fotka, kde vidíte partie boků s vytahanou kůži. To já ve svých 66 letech, mám lepší tělo, než ta gymnastka. Krista pane, co to bylo za výstavu. Chybyly jim hlavy, nebylo tam pravidlo pravé osy, chyběly klasiky řežu jedné třetiny. Jeden mladý fotograf uměl nasmímat pohřeb obětí letecké katastrofy z Katyně, a to byl docela silný moment, s mašlí na rakvi. Prostě jenom mašle na rakvi, ale i to stačilo, k vyjádření celonárodního smutku. Mezi těmi defilovanými vítězi nám na flétnu zahrála již mladá generace, a sice Markéta Stivínová. Téma jako absurdistán, duševně choří, moc ten svět neposunou, to mi věřte. Fotografie musí mít dymaniku, pohyb, zvraty, akci, rytmus, jinak na ni zapomenete. Já určitě nezapomenu na tu pomerančovou prdel. O té se mě ješět bude zdát dnes v noci. Taková rozkydaná. Kdybych takovou měla, tak nesvleču do smrti již nikdy kaťata ze sebe. Ale ona si na té prdeli postavila byznys. Běžte se na tu pomerančovou prdel podívat. No, a co jsem vám vybrala. Nakonec sport. Líbil se mi , jiný obrázek, než který vám představím, ale ten nešel nafotit. Blejskal se a měl odlesk od protější stěny. Byl neuchopitelný. Jiný šel, ale není to můj favorit. Nicméně je v něm pohyb, dynamika, zvrat, a skok. To mám ráda. Mám ráda rytmus, a dynamiku, a to musí být z fotky cítit. Je to z Pardubicka. Je to vlastně odlesk ve vodě, kde se zrcadlí pohyb a skok.\nKoukněte se na to. Co si o tom myslíte vy sami. V komentáři mě prosím sdělte, jak na vás působila pomerančová prdel, až ji zhlédnete .Na ty vaše dojmy- jsem už moc zvědavá.\n9 -ti letá holčička a 17-ti měsíční chlapeček po setkání po letech. Jsou ze dvou manželství.\n14. listopadu 2010 v 14:05 | MgA.Květoslava Šamajová\nKvětoslava Šamajová + Miroslav Šamaj.\nNa druhém snímku je fotografie zaslaná perzekuovanému otci, Miroslavu Šamajovi, když mě bylo necelých 18 let. Nikdo si neumí představit co znamená pro otce, taková fotografie, darovaná z lásky k němu.\nZa virtuální valtický přechod 22 let nepodmíněně. (1952). Za virtuální blog 3 roky odnětí svobody a 3 miliony pokuty. ( 2010).\n14. listopadu 2010 v 13:37 | MgA.Květoslava Šamajová\nKdyž jsem bádala v archívu nad starým prokuráturem z Generální prokuratury ČSSR , který má již 82 let, tak jsem na něho dostala malé torzo. Nicméně, abych tam nebyla bezdůvodně, tak mě Pán , umožnil, že jsem dne 14.10.2010 dostala odtajněné spisy na mého otce. Šlo o osobní spis a zavedlo ho Stb Znojmo. Chvěly se mě ruce, když jsem ho otevřela. Vzpomněla jsem si, jak jsem při osobním setkání s RAYMOND MOODY letos, mu vyprávěla můj osobní zážitek. Že při rodinné rehabilitici otce, po přečtení 22 osudů pronásledovaných politických věznů v padesátých letech, že jsem se na měsíc zhroutila . Nejedla jsem, nespala jsem, jenom jsem pila. Měla jsem jakési čtyřicítky horečky. Pak, když jsem z té šílené bolesti osvobodila, tak jsem Moodymu vysvětlila, že jsem pochopila jeho vyprávění. Necítila jsem bolesti svoje, ale těch odsouzených, mučených a týraných ve vězeních . Pocity jsem měla takové, jako oni, když je odsuzovali, mučili, týrali. Museli podepsat, že POMLČÍ co s nimi vezění dělali. Mám empatie. Já při pročítání jejich osudů, jsem cítila jejich silnou bolest. Měla jsem empatii ke všem, na rozdíl od sdílení. Moody mě tehdy řekl: "Napiště mi to." Jeden dopis za ním odešel. Bude mít pokračování. Vstoupilo mě totiž světlo do pokoje, kužel, a jakési ticho. Jakoby můj otec došel klidu, poté, co jsem rodině řekla o jeho očistě. Že nezradil, že byl bit a mučen. Spolupráci s StB nepodepsal ani ve vězení. Jiní podepsali. Otec ne. A nynější politická vrchnost mě chce umlčet. Zavřít do vězení, abych neříkala, že StB byla odměňována za to, že mučila, a týrala je přímo bestiálně. Abych mlčela o tom, jaké měla StB metody. Jaké uplatňovala praktiky na politických vězních z 50.let. Když již jsem tedy spisy měla, tak jsem se znovu do nich ponořila. Všichni mě vyhrožují , ať již mlčím. Ale já stále vidím ten paprsek světla, a to ticho, co se rozhostilo v pokoji, když jsem začala o tom vyprávět. Rodině, pak blízkým, pak jsem to začala psát na blog. Pak jsem to říkala prasynovci. Ten je již čtvrtou generací našeho rodu. I ten je týraný. TRIVIS mu nedala třikrát maturitu z češtiny. Není to jeho vinou.I Česká školská inspekce řekla, že TRIVIS použil nepřípustné metody. Dopředu si na něho vzal zapisovatelku, co bude říkat u maturity. Tím ho zcela ztrémoval. Ale komunistka ( u přezkumu) na Magistrátu , školský referát, šilhá, stejně jako loni, napsala i letos, že TRIVIS nepochybyl. Nenapsala, že byl chlapec týrán a TRIVIS pochybyl . Jako to napsala ČŠI. Když jsem to chtěla nechat natočit v ČT, tak se to nesmí. Je to moc komplikované. Vše o mém rodu je komplikované. Stejně jako když mého otce soudili na Generální prokuratuře ČSSR k odnětí svobody na 22 let. Miladu Horákovou zde popravili. Tak jak může Lipták byt čistý, když byl prokurátor z Generální prokuratury ČSSR. Která ty politické soudila a musela se naplňovat směrnice StB, hlavní složka v zemi, dle pokynů KSČ. A Lipták byl členem UV KSČ. Tedy Ústřední komise KSČ. Jak mě může současná policie vyhrožovat, abych přestala psát do blogu, jak mě můžou obžalovat k odnětí svobody na 3 roky a 3 miliony pokuty. Mediální zákon, jehož je autorem kolektiv, který to i přednáší pro novináře a dále mediálně šíří. Co obnáší tento zákon?\nPomluva jako trestný čin. I když je to spící pragarf, a bude zrušen v novém trestném zákoně, tak má tento citát:\n"Kdo o jiném sdělí nepravdivý údaj, který je způsobilý značnou měrou ohrozit jeho vážnost u spoluobčanů, zejména poškodit jej v zaměstnání, narušit jeho rodinné vztahy nebo způsobit mu vážnou újmu, bude potrestán odnětím svobody až na jeden rok."\nPolicie říká na 3 roky, a policie říká 3 miliony pokuty. Přitom Lipták v rozmezí let 2003-2010 o mě psal do všech soudních kauz v civilním právu, (o.s.ř) že jsem těžce narušený člověk. Mám být zavřena do ochranného léčení, uzavřeného lůžkového, a on se k tomu připojuje. Tedy podprahový efekt, podsouval nepravdy, ve svých 82 letech. Nikdo nezkoumal jeho demenci, jeho touhy zabírat jiným byty, zbavovat jiné jejich majetku. Tak jak to dělala jeho rodina Liptáků , v Ilavě za Henleinovců. Malému Liptákovi bylo tehdy 12 let. Nám zabírali majetek, když mě bylo 9 let. Konfiskáty, ztráta cti, pokuta 20.000 Kč, za to,že otec byl odpůrce komunismu. Lipták měl rodinu, která zabírala majetek v Illavě. Sám pak Lipták jako soudní čekatel již rozhodoval u mimořádných lidových soudů,1948-1950. Tak za co mě chtějí soudit. Za tu dobu NAOPAK. Za ten hlad, co jsem měla, když mě zavřeli otce, 1952-1960. Za ty výslechy od StB. Za tu současnou dobu, nebyla jste manželka,byla jste dcera. Nemáte nárok na výživné. Měla jsem nárok jenom na tu šikanu od StB a pak na konfiskát mého bytu pro jiného komunistu PERSONU. Ten má několik nájemných smluv , ale to není předmětem sporu. Dnes má hodně lidí hodně bytů, hodně chalup, a bydlí luxusně. Mě by nepozvali do žádného z jejich bytů, ani na čaj, ani na kávu, ani na spánek na 3 dny , abych se trochu zahřála v zimě. Já přišla o svůj byt 3+KK, 67 metrů čtverečných, byt I.kategorie( 27.11.2006). Matka mě po rozsudku zemřela do 14 dní. Na tento nátlak zemřela , prasynovec ještě rok krvácel po závažné operaci ( 17.4.2006). Na diagnózu paralytický ileus. Obžalovaná jsem byla já, že pomlouvám Liptáka, 1928. Ačkoliv se to týkalo Liptáka, 1913. Přesto v tom policie viděla svoje povýšení, jak ulovila jednu učitelku v důchodu. Co má na den jenom 10,-Kč. Tak tu musí ještě sedřít z kůže.Tak to znamená: " POMAHAT A CHRANIT:" Došlo k takové situaci, že mě archiv bezpečnostních složek ( dále ABS) dal materiál o Tomáši Litákovi, ale narozeném v roce 1913. Vše o něm bylo překopírované na A5 a 2 stránky zmenšené byly překopírované na A4. Rok narození nebyl vidět. Ani na četné dotazy na Ministerstvu evidence, mě jeho datum narození nedali do července 2009. Policie mě ale obvinila, že jsem to věděla již od ledna 2009. Šlo o záměnu dvou osob, kvůli tomu jsem byla měsíc v blázinci. Dávali mě neuroleptika, pak jsem měla slabou mozkovou příhodu. Koma bylo 17 hodin, po vpichu HALOPERIDOLU doktorkou Šuhajdovou. Bývalou komunistkou z PL Bohnice. Je tam stále , stále připravena škodit nepohodlným. Takže mě směl Lipták udávat na 5 policejních stanicích. Bylo mu to dovoleno, a ještě mě bylo nařízené, že musím jít k sexuologovi dopravy. Jestli jsem byla příčetná, když jsem psala do blogu. Proč sexuolog dopravy. No, protože tam byl LIPTAK zaměstnán jako advokát. Doprava a železnice. Když jsem se bránila, že mám v pěstounství, pravomocně, že jsem duševně zdravá, tak je to nezajímalo. Je to prý v civilním řízení. ONI MĚ TRESTAJÍ. Tak se na mě vytasili s pobytem v blázinci a vybrali na mě experta na sexuální deviace. ŠVARCE, kterého milují v televizi. Takže ten útok na mě jde z televize! Prosím ve virtuálním blogu . Hypotetické obvinění je na něčí objednávku. Metoda CUKR versus BIČ. Je to metoda, kterou známe z komunismu. Policajtka má 30 let, státní zástupce má 30 let, soudkyně má 30 let. Děti komunistů. Žili v tom. Lze v tom nejenom najít smysl, ale i logiku. Znají to ze své domácnosti. Vyrůstali v červených TRENÝRKACH. Navíc na internetu bylo nejméně 10 jiných stejného jména . Naklikněte si TOMAŠ LIPTAK a otevře se vám nejméně 10 takového jména. Ani jeden na mě nedal žalobu, že je LIPTAK 1913. Toto hypotetické VIRTUALNI HOVNO, kterým mě straší 3 roky, jak by řekl MILOŠ FORMAN. Zhubla jsem 10 kg. Něco jako MLYNÁŘ a jeho Slepičková. Ale Mlynář dostal pak job a revanche. Mohl mluvit do radia SVOBODNA EVROPA, RADIO PRAHA 6. Já to můžu jenom psát do zahraničí. Chaloupková mě obžalovala z OMYLU a založila na mě 650 stran. Je to lapsus policie, státního zástupce BOŠE nebo na něčí objednávku. Bydlím v plísni, ale byt je bývalého Ministerstva vnitra. Tudíž již na druhý byt se někdo tlačí. Přitom otec měl konfiskát veškerého majetku v roce 1952. Tudíž stále jde o to být sociálně zničen, zastrašován, psychicky týrán, a dlouhodobě pronásledován. Pokud tedy mám, že Tomáš Lipták, 1913, byl informátor a měl krycí značku SLINEK, tak to není Tomáš Lipták, který na mě dal žalobu. Ten se narodil jindy .\n- Mohu tedy do části, kde není adresa, kde bydlí, kde není rok narození, napsat , že se omlouvám 97 letému Tomáši Liptákovi, narozeném v Košicích, že jsem o něm zveřejnila v mém blogu, že je SLINEK -INFORMATOR. -\nZ mého bytu mě ale vyhodil Tomáš LIpták, který zase je zaveden ve spise, krycí ARTUR, a ten mě vzal byt 3+KK, 67 metrů čtverečných dne 27. 11. 2006. A za to se nemusím omlouvat, to se skutečně stalo. Matka mě zemřela, chlapec, to skoro nepřežil. Já jsem za ty 4 roky tak orvaná, že mě nikdo nechce pomoci, nikdo nechce slyšet , co se nám stalo a nikoho to nezajímá . Trvá to dlouho. Cti a důstojnosti se to dotklo mě, nikoliv Liptáka. Tudíž tento lapsus soudní, policejní, prokurátora, neboli státního zástupce, nebyl stažen ze stolu soudkyně. Jde o skutek, který se nestal. A pak byl již jednou zrušen Magistrátem hl.m.Prahy. Končí u soudu, kde jsem já obžalovaná a Lipták je poškozený. Matka, zemřela, chlapec má vážné zdravotní následky. Já chronicky - zdraví je podlomeno. Nikdo se nám dodatečně neomluvil. Nikdo nepřijal moje důkazy co jsem předložila . VŠECHNY BYLY ODMÍTNUTY. Co předožil Lipták, bylo vzato jako důkaz. Tedy padesátá léta pokračují. Otec, Miroslav Šamaj, byl odsouzen na § velezrady, § 231/1948 Sb. Dostal 22 let nepodmíněně, konfiskát majetku, 10 let ztráty práv občanských a 20.000 Kč pokuty. Nastoupil do vazby 24.3.1952, v 7.30 hodin . Odsouzen rozsudkem 22.10.1952 v Brně. Konec trestu 24.3.1974 v 7.30 hodin. Polovina trestu 24.3.1963 . Byl osvobozen na plošnou amnestii 11.5.1960. Byl v pracovním táboře, posléze koncentračním, doloval uran pro Sovětský svaz. Měl tyto věznice Valdice, Jáchymov, Ostrav, Bory u Plzně , Brno - výslechy Leninova, Kanice, Praha- Pankrác. Nastupoval jako zdravý jedinec, sporovec, vrátil se s podlomeným zdravím. StB ve věznicích mohla likvidovat nepřátele socialismu.Dostal paragrafy 1, odst, 1 c, 2, 3 e § 231/48 Sb. Krajský prokurátor Dr.Gottwald, Krajská prokuratura Brno, na příkaz Krajské správy Státní Bezpečnosti Brno, které na něho podalo trestní oznámení. Musel podepsat, že pomlčí o všem, co se během výkonu NPT dověděl, jinak se vystavuje novému trestnému stíhání . Byly tedy umlčováni i nadále StB, vyhrožováno jejich rodinám, které byly pronásledovány, a kontrolovány nejenom složkami StB, ale i NKVD. Miroslav Šamaj se narodil 8.7. 1909 v Břeclavi a loni měl otec 100.výročí narození. Jela jsem tím jednokolejným vlakem , valtickou trasou, lesem, železniční tratí mezi Valticemi a Břeclaví. Jenže, loni již byly stromy v lese tak vysoké, že nebylo ani možné ukázat virtuálně hraniční přechod do Rakouska. Což jsou nějaké dva kilometry. Valtice - Schattenberg patří od loňského roku Jihomoravskému kraji. tzn získal pozemky, a budovu, poměrně zachovalou, s měrou 2,5 000 metrů čtverečných. Což obnáší majetek za 10 milonů. Turisticky je zde k vidění Lichtenštejnská stezka, hraničního přechodu do Valtic. Otec se narodil v Břeclavi, a pro něho to bylo klukovina ukázat, jak se dostat za čáru do Rakouska. Že ho to bude jednou stát skoro život a bude to zneužito na TĚŠETICKU, kde pak žil, a následně bude rodina pronásledovaná až do čtvrté generace, to by nikoho nenapadlo. Je to tím, že máme v rodině kombinaci: legionáře dědečka, bydleli jsme pod letištem v Olomouci, to zabralo KGB v roce 1968, pak jsem byla redaktorka v Československé televizi ( 1973-1984). A opakovaně ( 1988-1992). Poučena o výslechy StB v roce 1952 , jsem hrdě odmítla spolupráci StB v roce 1988-1989. Samozřejmě, že se nyní na Hradě dávají medajle. Říká se tomu Třetí odboj. Ale jak kdo. Někdo je stále ještě pronásledovaný. Pokud někdo chce si najít záminku, tak z toho udělá VIRTUALNI HOVNO . A teror jde až do čtvrté generace. I když ze zákona byla StB politickou mocí v zemi ČR funkční jenom do roku 1990. Ale když vám zakazují psát do blogu, virtuálně, tak to znamená, že StB smí týrat dále. Jinak by mě nikdo nemohl zakazovat takovou KOKOTINU, že jako se ZAKAZUJE PSAT DO BLOGU. Oficiálně byly dokonce granty na ORAL HISTORY. Sice někdo o tom točí filmy, píše knihy, ale jiný je taky za to , ještě dnes pronásledován. To je jako ten paragraf - soudní, padá nahoru i dolu. Práva a povinnosti StB upravoval zákon 149/1947. A byl sloučen s kriminální složkou. Otec, MIROSLAV ŠAMAJ, končil ve Valdicích, když ho propouštěli , tak tam bylo napsané, že neví, za co tento vězeň tady sedí. Otci jsem posílala do jeho posledního vězení svoji fotku z doby před maturitou. Každým rokem jsem se nechala fotit. Byla to událost roku. Na začátku školního roku. Proto mám tuto fotku obzvlášte ráda. Jsem tam v bílých šatech s copem. Také vám zde ukáži, jak Krajská správa StB otce zatkla, dne 27.3.1952 v 7,30 hodin ráno. Moje dětství bylo krušné. Budu o tom vyprávět. Jednak z psychologického hlediska, když o tom vyprávím, tak se zbavuji traumatu. Pokud současná policie nám to zakazuje, tak jsou to zase jenom děti StB. Není to oficiálně uzákoněno. Tudíž mě nikdo nemá právo slídit, co píši na síti v blogu. Máme svobodu slova, a zde můžu psát o výsleších StB, když mě bylo 9 let. Bratr z Těšeticka byl malý. Měl sedmnáct měsíců. StB ho vynechala. Pozornost byla na prvním manželství, paradoxně. Máma pracovala jako dámská krejčí. Aby nás všechny uživila (dědeček legionář, jeho Mařenka, stařenka, bratr - od jiného otce) tak byla hasička - telefonistka. To spadalo také pod Ministerstvo vnitra. Měla výslechy DENNĚ . Že odmítala soulož, tak ji StB plivala do obličeje. S tím pak musela pracovat 24 hodin denně. To mě provázelo celé dospívání až do 19 let, kdy otec vyšel z vězení. I pak byl sledován a psány na něho posudky pracovní. Nesměl udělat 10 let žádný trestní čin. Založil K-231 v Znojmě. Na jaře 1968. Také mě vyšlo, se dočkat, na jaře 1968, na potřetí se dostat na vysokou školu na FAMU. Byla jsem předtím dělnice ve Farmakonu. Vím, co jsou výslechy StB malých dětí. Ale pokud se člověk již jednou osvobodí , tak se nevrátí zpět. RAYMOND MOODY vysvětlil, že v prožitcích známe bolesti té druhé strany, ne svoje. Tak , pak již to nelze nikdy vrátit zpět. Nelze, aby mě 3O-ti letá Chaloupková vyhrožovala, že mě zavře na 3 roky a budu platit 3 miliony pokuty, když zákon říká 1 rok. Také nelze vyhrožovat, že musím mlčet, přestat psát do blogu. StB dávala injekce, aby zklikvidovala otce a další politické v 50.letech, jako odpůrce režimu. Museli vykonávat různé těžké práce, měly úrazy, zdravotní omezení. Byly sledovány jejich pracovní aktivity. Všechny se pohybovaly mezi 100-99 %. 60 Kč musel posílat na exekuční výdaje soudní, a vydělával pouze 100 Kč. V době maďarských událostí , v roce 1956, otec poslal 50,-Kč svobodnému maďarskému lidu. Za to dostal od StB samovazbu. Zdravotně se mu zdraví snižovalo z II, na III. a , a IV. Zlatá žíla, bérec, pravá horní končetina atd. Nikdo mu nevrátil zdraví, nikdy nebyl až do smrti odškodněn za zdraví, nikdy nedostal medajli. Tak budu o něm psát do blogu. Paranoidně mě pronásledují, a trestají. 3 roky mě stíhají. Jednou to zrušili. Nyní jsem já stíhaná, píši do blogu. V konfrontaci s jiným prokurátorem, který vzal byt mojí mámě , když mě umírala. O tom již nelze mlčet. Nikdo mě nebude již vyhrožovat, jako StB, když mě bylo 9 let. Klaus dává medaile na hradě, politickým, a mě berou byt, zavírají do vězení , napřed do blázince. Za to, co nacházím v archívech ABS, v Čechách a na Slovensku. Takže pravda se stále nesmí zveřejňovat, ani psát. I když od popravy MILADY HORAKOVE uplynulo 60 let. Horáková je jednodušší. Jednak z ní není ani popel ani urna. Jana Kánská je v USA a mlčí. Takže ti co o ni píší a chodí se klanět k mohyle, si to naaranžují dle potřeb. KDE JE JEJÍ URNA, KDE JE JEJÍ POPEL. Není tady svoboda slova. Otec měl srdeční chlopňovou vadu, maminka anginu pectoris. Pokud ke mě vtrhli 3 policjati a odvlekli mě jako zdravou do BOHNIC, kde jsem upadla do kómatu na 17 hodin a měla slabou mozkovou příhodu, tak proč se tomu pak smáli jako potrhlí. Svoji milenku, by asi nesvlíkly do NAHA , ani nenapchali injekcí. Pak by jim milenka, byla na hovno. Vždyť mu dává vagínu, a co s ní. Když upadne do komatu. Není pak k ničemu půl roku. Jste totiž 3 měsíce v prdeli, než se z toho vzpamatujete. A to do vás perou ještě další a další injekce. Ale, světe, jak zrůdně. Injekčně vám to stříkají do sklenice, a máte polykací trakt úplně zničený. 8 neuroleptik ráno, večer 8 neuroleptik. KOKTEJL. a pak přijde ŠVAC, expert na sexuální deviace, v 22,0 hodin večer a začnou výslechy do 23,00 hodin večer. Oč je to jiné, než od StB. Ta budila v noci. Otec musel stát v předpažení. Tužka na prstech. Když upadla, byl bit po prstech. Týdny nespal únavou. Také já jsem měsíc nespala v noci. Měla jsem slintání po neurolepticích. ŠVARC, zaměstanec PL BOHNICE, provázaně vybraný na mě, expert na sexuální deviace se smál: " Vy budete dementní, tedy částečně choromylná." Nesmírná bolest žaludku mě provázela, ukrutná bolest jícnu, zatuhlost tváře, a nevyslovitelná bolest močového měchýře. V tu dobu, kdy jsem tam byla, jsem neznala souvislosti. Byla jsem tam od 25.5.2010 do 25.6.2010. Spis z Generální prokuratury ČSSR mě daly až 14.10.2010. Odtajněn byl 1999. Kde tento spis ležel, jak to, že ho rodina nedostala. Takže svoboda slova byla v této zemi jenom pro některé. Otec tyto doklady neznal, já jeho dcera, až v mých 66 letech. Paradoxně mě otec umřel v 66 letech. Za to, že vám to tady "svobodně " vyprávím, budu odsouzena k odnětí svobody na 3 roky, a budu platit 3 miliony pokuty LIPTAKOVI, aby byl spokojen. Chci se ještě vdát. Odejít z této zkurvené země nesvobody , která se jmenuje ČESKA REPUBLIKA. Můj rodný list, má jméno PROTEKTORÁT ČECHY A MORAVA. Jmenuji se FLORA, MARIE, KATTY. S tímto rodným listem se mohu vdát : do Německa, Rakouska, Austrálie, Nového Zélandu, a co já vím, do USA. Je to země křesťanská. Moje vysoká škola, FAMU, je na hovno. Stejně jako je na hovno, to, za co mě soudí. Otce za virtuální : valtický přechod, mě soudí za virtuální blog. Valtický virtuální přechod, je hraniční přechod do Rakouska, za hodinu jste tam. otec to ukázal prstem ve vlaku mezi Valticemi a Rakouskem . Dostal za to 22 let nepodmíněně. Já, že o tom píši, dostanu 3 roky odnětí svobody, a budu Liptákovi, platit 3 miliony pokuty. Mám na den jenom 10,-Kč. poškozená ale dle zákonů České republiky, nejsem já, ale ten udavač LIPTAK. 82-let , bývalý prokurátor. Který mě udával na 5 policejních stanicích a bylo mu to dovoleno v rozemezí let 2008-2010, kdy již byl odtajněn na něho spis, 1.1.2008 . Oficiálně vešlo ve známost, co dělal v padesátých letech. Ale když vám třicetiletí se snaží podsunout, že vy tomu nerozumíte, jak se ta doba žila a co znamenala. Tak v této zkurvené "svobodné zemi" nemusím žít. Já chodila na výslechy v 9 letech k StB, na mě řval ředitel v hejčínském gymanasiu, tehdy SVVŠ, pak mě vyvolával z dějepisu za 5. A já žila jako týraná školačka, která si o myslela, že je hloupé děvče, které nikdo nemá rád. Vyprávím vám to. Valtice-Schrattenberg, bývalý hraniční přechod na Břeclavsku, je již historií. Je nyní majetkem Jihomoravského kraje. Patří k lichteštejnské stezce od Valtic do Břeclavi. Tzv. Lednicko-valtický areál. Svět osvobodil barmskou dizidentku, právě včera ( 13.11.2010) to hláslila televize. A svět jásal. A nás tady budou zavírat v civilizované zemi, ještě soudci, v mediálních kauzách a vyhrožovat nám. Abychom spící paragraf monstrózně oživily. Neboť tyto paragrafy spí. Ale proč si vybírají důchodkyni, s denní taxou 10 Kč, bývalou učitelku. Je to jasné jenom bývalým politickým věznům. "Máte na sobě nalepeného nějakého velkého estébáka, který tím stále kroutí. " Něčím stále vadíte, nám se to již neděje." Píše se rok 2010. Tátovi konfiskovali majetek 3/1952. Mě když ukradli byt, tak mě rozbili nábytek, člunek od šicícho stroje mě vzali, plátna daly do vlhkých ručníků, malba je rozdrolena. Gotická socha od Doleža je rozbitá na cimpr-campr. Přitom za Kutálka v aukcích dostanete 30.000 Kč. Doležal je ještě starší. Mě bylo soudcem Bičákem, opět 30 let, vše zamítnuté. Zatím co v aukcích lidé vydělalají miliony na obrazech. Mě byla plátna všechna zničena. Nejprve mě vše rozbili, zničili, a že si stěžuji, tak mě zavřou. Stěžovat si na násilí nesmíte. Aby byl pan Lipták spokojen. Chystají se mě i zavřít. Kriminálně, to pak souvisí s konfiskátem majetku. Nábytek mě již rozbili, ukradli, zničili, a ještě to nestačí. Ještě mám blog. Já se jenom divím, když jde o virtuální kriminalitu, píši do blogu, proč byl na mě vybrán znalec z oboru sexuálních deviací . NEJSEM KURVA. Nedávám rozkrok na E- 55. A proč jsem kvůli blogu : www.deepa-shama.blog.cz musela být měsíc v Bohnicích. Třeba mě tam nahou filmovali, nevím o tom, jelikož jsem měla nahé kóma. Nevím co tam ty čtyři se mnou dělali , měli chlípné obličeje. Já pak měla hematomy 9 x 8 cm.A silné bolesti při močení, ukrutné.\nMě je stále yvhrožováno, že nesmím nic zveřejňovat, publikovat. Když jiní píši knihy, zpovídají veterány, dělají ORAL HISTORY. Jde tedy o podsouvání, manipulaci, vytvořit systém neexistovat, a vymazat můj rod do vyhynutí. Otcův příběh patří do Těšeticka, známý kauzou Babice. A tento příběh má popravy dvou studentů, Aloise Pokorného a Vlastimila Železného. Můj otec prozradil Alois Pokornému , aby se skryl. Před zatčením se ukrývali u rolníka Antonína Zadražila. V Křižovicích. Zde pak byli obviněni z vraždy Františka Mrkvy, což bylo zinscenováno StB. Mrkva byl nejprve věšen oprátkou, pak zastřelen a pochován. Našel se , ale pitevní nález a ten je svědectvím, jak to StB zinscenovala a jak byli popraveni dva nevinní studenti. Pokorný - Železný. Dodnes tyto dvě studentské popravy nejsou odčiněny. Možná , že to je úhelný klíčový kámen, proč se všichni bojí, abych o tom mluvila, že popraveni byli 2 studenti.\nByli odsouzeni Státním soudem Brno, 22.10. 1952, Arnoštem Kikou. Nebyl právník.\nPraha, 14.11.2010 SEČ 13:30\nDoplnění dne 21.11.2010: vzhledem k šikaně , která je trvalá na mém rodu , byl tento článek poslán RAYMOND MOODY, Milanu KUNDEROVI, můj učitel na FAMU, a Miloš Forman, můj učitel na FAMU. V případě, že mě soud odsoudí za virtuální HOVNO, musí to vědět Miloš Forman, že je zde cenzura a taky Milan Kundera, a RAYMOND MOODY. Zapojila jsem tedy do toho amerického předního psychiatra, autora známých knih, dále předního spisovatele žijícího ve Francii, a filmaře žijícího v USA.\nPraha, 21.11.2010 SEČ 11:16\nJak jsou sledované v dnešní době novinářky.\n14. listopadu 2010 v 9:36 | MgA.Květoslava Šamajová\nPokusím se překopírovat parametry nové techniky, jak je možné v dnešní době, ničit práci novinářčce. Která je nepohodlná složkám Státní tajné policie, kdysi zvané StB. Údajně skončila v České republice v roce 1990, ale škodí dál.\nZatím to technicky neumím vložit. Mám o tom dokumentaci. Lze do myši dát štěnici, která na pokyny SMS , vám způsobí zcela zničitelný článek. Naseká vám v něm chyby. Aplikuje něco, co jste si nezpůsobily vy sami.\nTa technická blbost se prodává i u nás. Stojí okolo necelých 5000 Kč.\nNapsala jsem článek do Klubu Volných Novinářů s odkazem na můj blog. Co se stalo. Buď tam měly zapnutého robota GOLOVA nebo já nevím, ale pokurvil mě řádky. Já ani tak nemluvím. Jak blbě tam vypadám.\n10. listopadu 2010 v 23:26 | MgA.Květoslava Šamajová\nJá si myslím, že nyní když navštěvuji různé technické kurzy, kde mě učí, jak lze roboty zničit kde co, tak lze zapnout kde co . Ráda bych si svůj text taky opravila sama, a nemusí mi do toho vstupovat robot DEBIl.\nMigrace a emigrace. Další téma vzdělávacího semináře pro učitele dějepisu na USTR.\n7. listopadu 2010 v 11:13 | MgA.Květoslava Šamajová\nDaniel Herman, nově zvolený ředitel dál podporuje vzdělanost. Uvědomuje si, že s pomocí médií, televize, tisku, lze docílit, že i veřejnost přesvědčí o kvalitě a důvěryhodnosti jako předpokladu úspěchu. USTR má za úkol popsat mechanismus represivní moci v jeho činnosti. K tomu jsou archiválie. USTR pak má rozvíjet pole vzdělaností : přednášek, pedagogickou činností, a dávat jasné a srozumitelné odpovědi na zkoumané období. Spoluprací s Ústavem soudobých dějin, Vojenským historickým ústavem, spoluprací s Ministerstvem školství, školami a vzdělávacími institucemi. Téma, které zaznělo na USTR , bylo migrace a emigrace. Zaměření bylo na zkušenosti z I. světové války, kdy I. odboj legionářů byl zpochybňován . To byl první odchod do emigrace. Po roce 1948 odešli důstojníci do exilu a doufali, že se vrátí , až přijde jejich čas. Exulanti po roce 1949 usilovali o to, aby se stali zástupci v zahraničí. Politická situace ale byla jiná. Pokud vynikla nějaká osobnost, jednala na vlastní pěst. Generál Sergej Ingr, velvyslanec v Haagu, po únoru 1948 se nevrátil zpět do vlasti. Vyjednával s velmocemi, vysílal kurýry , vybudoval síť spolupracovníků. Bylo 44 kurýrů popraveno, na hranicích bylo zatčeno StB složkami , 10 lidé dostalo vyoké tresty. Pokud někdo nechal přespat kurýra, dostal za to 10 let. Při předávání kurýrních zpráv, místní lidé zprvu podporovali kurýry, ale pak se sitauace obrátila a často je udávali, aby neměli problémy. Jedna vlna nejtužšího odporu byla 1951-1953. Posléze se měnil postoj k odboji v letech 1953, 1954. Důstojníci odcházeli na západ. Zvětšily se kontakty mezi východem a západem. Získávání informací zpravodajci CIO Czechoslovak Information Office. Na západě kulturní pracovníci vyhledávali a získávali ke spolupráci na cizím území, na konci padesátých let během studené války to postihlo mnoho lidí. Kurýři - agenti chodci - byli sledovani na hraničních přechodech a odzbrojováni . Ochrana území se stala ostře sledovanou záležitostí. Vznikala řada filmů z pohraničních území . Ukázky ze života pohraničníků základní služby, žijících v odlehlých pásmech zasypaných sněhem. Jedna z nejlepších ukázek je film Neprojdou režiséra Zdeňka Brynycha z roku 1952. Film vyrobil Československý armádní film. Kameraman : Čuřík. Film se soustředil na termín narušitel, že hranice je neprodyšná, a agent neprojde. V roce 1951 byly hranice zabezpečeny trojitým plotem s eletřinou 8000 voltů. Až do roku 1956. Zemřelo 100 na úraz elektrickým proudem. A až do roku 1989 na hranici zemřelo 300 lidí při přechodu hranic. Velký počet byl zadržených, a bylo také zabito 650 pohraničníků. Heroizování hranic , 10-15 narušitelů bylo zastřeleno, ale také velký počet sebevražd u vojínů základní služby. 2 roky v izolaci, v zimě, závějích, politický vysoký tlak, že za každým rohem číhá narušitel. Poslední obětí byl 8 letý chlapec, došlo k autohavárii. Příští rok se slaví 60 . výročí hranic. Téma široké ve vnitrozemí mezi rodinami jsou popsány případy , kterých se to značně dotýká. Občan Brych, Král šumavy, evokují mýtus hranic, symbolika recykluje, mýtus hraničářů. Strážci hranic. Tuto přednášku nám přiblížil filmem a číselnými údaji Prokop z Vojenského historického ústavu. Profil filmů je si podobný. Pohraničníci byli vycvičeni jako nástroj proti agentům - chodcům. V tu dobu tam pracovalo 20.000 pohraničníků v 7 brigádách. Heroismus, a oslava jejich hrdinství byla dobově ztvárněna pateticky. Narušitelé byli odosuzeni a pokud některý pohraničník chtěl emigrovat , musel odzbrojit svého kolegu na hlídce, nebo zastřelit. Jeden případ je , že revolver vrátil kolegovi až se dostal na druhou stranu, ten ho střelil do lýtka a vykrvácel. Byl souzen za to, že to bylo na cizím území. Pokud plnil rozkazy tehdejších zákonů nebyli souzeni.\nZáběr hlavního hrdiny , věrného přítele pohraničníků, psa, při odzbrojováni narušitelů.\nEmigrace po roce 1968 byla znázorněna na profilu umělců s různými možnostmi svým schopností se prosadit v zahraničí.Autor písně TICHO, Bohdan Mikolášek, emigroval až v roce 7/1982. Měl velké existenční potíže do osmdesátých let. Usadili se v Curychu. Manželka byla evangelická pastorka. Řekli si, že kdo získá práci, bude živitel, druhý bude opatrovat malé děti. Manželka jako evangelická pastorka se lépe uplatnila, tak rodinu živila ona. Manžel ji rozvážel po obci s 2000 obyvateli, kde dávala požehnání a duchovní útěchu. Byrokracie je složitá jako všude. Manželka dostala jméno JANA MIKOLASEK, s vědomím, že buď to přijme, nebo ať táhnou, odkud přišli. Musela se tedy smířit s mužským jménem. V emigracii bylo ve Švýcarsku cítit odstup . Byl rozdíl v emigrováni v roce 1968 a následně po dvaceti letech. Sami se nazvali odepsaní ze života. N a příběhu dvou malířů. Úspěšného v Soloturnu, kdy na výstavě prodal obrazy, z jehož prodeje mohl žít celý rok. Našel místo na večerní škole, v Ortenu u Soloturnu, každý hledal lidi k porozumění, problémem bylo najít přátele. Švýcaři jsou studení čumáci a i oni sami mají problém mezi sebou a stát se přáteli. Stovky, tisíce lidí emigrovalo po roce 1968. Mezi nimi i je znázorněn osud umělce , nuceného malovat velká plátna, o realismu. Co patro budov, bylo za 8 švýcarských, a 8 pater za 200 švýcarských. Ukázka dalšího osudu umělce , jak prožívá emigraci, ve spotřebitelských obrazech, nebo Mickey Mouse . Reklamě na zvířata. Podle pohledů a animovavaných zvířátek. Pro nás je to důležité o to více, že ti co zůstali byli pronásledovaní doma. Ti co odešli, měli frustrace úpadku svých kvalit. Pro konfrontaci života generace , která prožila celý život v totalitarismu, musela se naučit v tom žít a mnohdy byla štastnější v té době, než v současné. Přátele se tolik neizolovali, a také lásky vznikaly spontáněji na celý život. Že se vzájemně propojovali. Dnes, se předvádí, každý ve svojí hmotě, a dává přednost falešné nepravdě, před upřímnou láskou. Každý je sťasten ve svém imaginárním světě. Dalo mě to nahlédnout do světa těch, co museli emigrovat . Pak mluvíte o politické emigraci, pokud to bylo z ekonomických důvodů , nebyli štastni.\nRómové neznají romantiku. Řeknou : " Líbíš se mi. Chci tě." Pak se vdají třeba v 15 letech .To zaznělo na semináři pro učitele dějepisu na USTR 5.11.2010.\n6. listopadu 2010 v 22:50 | MgA.Květoslava Šamajová\nSeminář byl jako vždy skvěle připraven a nabitý na dějinné události. Jaroslav Pinkas za skupinu vzdělávání pozval jednak etnografy z Muzea romské kultury v Brně. Ti nám dali díru do hlavy , jak nově na Rómy nově pohlížet. Byli moc vstřícní. Nabízejí panely, které se srolují, 1 x 1 metr. A jako závěsný systém je lze používat. Výstava je bezplatná, platí se pouze náklady na odvezení a přivezení . Zapůjčení je zdarma. Pro mě byl moc poučný dokument z roku 2002. Který je ale stále živý. SOŇA A JEJÍ RODINA. 30 minut. Z dílny Vysoké školy muzických umění. Porodila svému muži 14 dětí. Přiznala, že jí byl nevěrný. Romky odpouštějí. Přiznávají, že když je muž napitý, a nějaká ženská je dotěrná, že muž pak neodolá. Ale kdyby ona byla nevěrná, že by neobstála v svojí komuně. Ne, nebyla nevěrná za celé manželství. V patnácti se zamilovala, a tak s ním žije dodnes. Hodně dětí znamená pro Róma pomoc a posilu ve stáří. Hlavně , když mu ubívají síly. Všichni žijí na neuvěřitelně malé ploše domečku, který je na výšku dospělého člověka. Kdysi se jim žilo lépe. Demokracie je učinila chudší. Nemají již domy , kde žily dříve. Jsou v osadách, a žijí docela nuzně. Nemají ani vodovod. Chodí do plastových cisteren nabírat vodu z jedné vodovodní trubice. Také nemají čas na křtění dětí. Otec dostal papírek s desaterem, aby se ho naučil ke křtu dítěte. Soňa rozvádí chodobu tím, že Romové dělají malé krádeže. Jako kovy a dřevo z lesa. Mají buď podmínky nebo jsou umístěni do vězení. Má tam dva syny. Film dokumentuje normy chování Romu, které dodržují po tradice. Mají přesah do současnosti. Pokud se něco odehraje v rodině, ta se sejde, a věc řeší společně. Romská kultura je odlišná od naší kultury. Upřednostnují soudržnost rodiny. Například v domovech důchodců je velice málo Romek. Dožívají v rodinách, kde je o ně postaráno. Stejně tak je to s malými dětmi. Dokud se nenaučí chodit, pečuje o ně matka. Jakmile jsou samostatní, pohlídají se sourozenci. Nejstarší sestra a nejstarší bratr. Olaští Romové jsou ještě vyhranější než tradiční Romové. Pokud by byla nevěrná manželka, tak ji ostříhají, a žena je vystavena posměchu a neúctě. Stejně tak, kdyby byla znásilněna. Je tam velký temperament slov. Pohádají se, ale druhý den již o ničem nevědí. Neroztrhnou rodinné vazby. Celá rodina všechno řeší společně. Nikdo nestojí o to být sám. Byl by vyloučen z komunity a o to nikdo nestojí. V české společnosti se dítě rozhoduje samo. Romské děti nestíhají tempo vyučování. V praktickém životě ale zase vynikají Romové nad českými dětmi. V naší společnosti české děti slyší na to, že až udělají úkoly mohou si hrát. Romské děti řeší počitky hned. Romská společnost byla kočovná. Nejprve musela vyřešit, kde budou spát. Jestli najdou dřevo, zatopí atd. Je tam velká neschopnost si naplánovat budoucnost. Na příští den, rozvrhnout na měsíc atd. SOŇA vypráví, že když byly výplaty každých čtrnáct dní, a starší děti vydělávali, že se jim dařilo dobře. Evropská společnost s pravidelnými příjmy začala ve 20.století. Romská až v 60.letech dvacátého století. Romové často od sedláků nedostávali peníze, ale obnošené šaty nebo naturál. Jejich obydlí nevyniká bohatstvím. Postel, kamna, židle, základní nádoobí, lavor na praní prádla, a suší přímo v místnosti, kde žijí. Nemají WC. Potřeby dělají v přírodě. Po válce, když dostávali byty, tak byly často tak vyžité, že se to dělo tím, že nic neopravovali. V Brně žije v osadě až 90 % Romů, tzv." Bronx" , čtvrť Zábrdovice. Kde okolí je hodně zanedbané, ale uvnitř bytu je čisto a útulno. Romové navíc co odloží , již nevrací. Zase jiný potřebný si to vezme. A co nepotřebuje, toho se nedotkne. Rodina pokud něco nakrade, slepice, krůty, tak zbytky kostí odhodí, ale nelikviduje. Odpadky, které nejsou biologicky rozloženy , se pak hromadí, a Romové opouští pak tyto příbytky pro skládky odpadků. Jak to mají se vzdělaností. Všechny děti jsou soustředěni pospolu. Jsou uspěšnější na učnovských oborech, méně na gymnasiích. Rodina je zaběhlá ještě ve stereotypech. Muž vydělává, žena se stará o rodinu. Pokud přece někdo vynikne a udělá vysokou školu a vymkne se z okolí, tak je po něm požadováno , aby to za ně vyřešil . Projekty z EU, nebo se od něho distancují, že nikdy nepomohl. On je pak na rozhraní dvou světů. Olaští Romové, jsou vzdělaní ještě méně, než Slovenští Romové. Pokud přece někdo odešel na vysokou školu, mohlo se stát, že byl vyloučen z jejich středu. Je to stále složitý svět, a etnografka závěrem nám řekla, že v tomto teritoriu se pohybuje 10 let. Za tu dobu , má vždy 9 zklamání a 1 radost. Jako denní samozřejmost. Ale kdyby to nedělala s entusiasmem, že by tam nedokázala na tomto poli vydržet.\nPravda byla ,že jsme ji poslouchali s velkým zaujetím. Film jsme neměly dovyprávěn do konce, chyběl zbytek deseti minut. Také uplynulo od té doby, 8 let. Přesto patří k jedněm k nejlepších co . jsem viděla, Je to v pravdivém a pravdomluvném otevřeném přístupu, jak nahlížet na Romy.\nAutoři se dostali nejblíže k jejich nitru.\nZ pera komiks , které také nechybí v romské výtvarné kultuře. Kresba Lucie Lomová.\nElen a Honza na výletě časem pozpátku, třeba u gadžú nebo na dvoře velmože.\nAmerické a české školství.\n1. listopadu 2010 v 22:49 | MgA.Květoslava Šamajová\nPůvodně jsem šla na U.S. Embassy na přednášku profesora Johna Sumsera. Poslouchala jsem ho, byl v hovoru naladěn na stejnou tóninu. Tak jsem si listovala lejstry, které jsem sesbírala ze stolu. Nalila jsem si kávu a seděla jsem a zaposlouchala se do intonace hlasu. Nevybočoval. Vzpomínala jsem na odpolední přednášklu mého pana profesora doc. Hornby. Jeho oči zářily, když mluvil o fotkách. S takovým člověkem bych hned šla na rande. Mluvil ze srdce a bylo radost ho poslouchat. Samozřejmě, že se mnou na procházku krajinou nikdy nepůjde. Ale já bych s ním ráda šla. Tak , jsem pila kávu, a listovala v brožurce Středoškoláci v USA. A ta mě u kávy moc zaujala. Proč? Hned vám to povím. Možná, že tím odpovím Nečasovi, který je zoufalý, že mu propadají u maturit. Třetina žáků na současných českých školách. Takže , jsem to vzala jako Boží vnuknutí, a tímto odpovídám Nečasovi. Proč propadají naši žáci na českých školách u maturit. Ne, na gymnasiích, ale na soukromých školách . Na nástavbách. Přestně tam jsem učila, a tak to mohu i z vlastní zkušenosti podpořit. Ano, Nečasi, máš 5 dětí, a z poslaneckého platu je uživíš. Ale české rodiny mají často jedno - dvě děti a nemají na to, uživit české děti ve školství. Je již taková chudoba, že jablka jsou utrhané na všech olovnatých cestách, což dříve do zimy byly na stromech. A matky stěží pošlou 1 dítě studovat na vysokou. Já s prasynovcem čekáme 11 let na odškodnění, že mě ho pobili, okradli, splachovali mu hlavu v záchodu v dětském domově Čeladná. Čekáma 11 let na odškodnění 60.000 Kč. ( 60.000 Kč je amerických 3157 dolarů ). 11 let je 132 měsíců, což na měsíc činí 454 Kč; to je 23 dolarů. Na 23 dolarů měsíčně čeká na odškodnění šikanované dítě 11 let. Jak směšné Nečasi. Víš , že jsme měli na den jenom 9 Kč, na měsíc 270 Kč. To je 0,56 dolarů. Dítě mě daly nahé. Neměl nikdy na školné, neměl na vzdělanost, ba dokonce neměl ani na školné. Dítě z dětského domova, odvezené ze školy a sprostě a surově dané do Čeladné. Napřed do pasťaku. Nic neudělal, byl dítě horníka. Prateta , to jako já, jsem DCERA politického vězně z padesátých let, což znamenalo, pronásledování ještě celou demokracii od StB. Co k tomu mohu dodat. Že se nám to stále děje, a nikdo nás nechrání. Police ČR nás honí. Jsou to děti komunistů. Nebo děti StB. Ty mohli do škol, a do médií, a studovat na prokurátory. My nesměly ani na vysokou a střední školu jsme měly s problémem. I tak se starala StB. Poslechnětě si tedy názory dětí, co směly studovat v Americe. Poplatek na školu za testy byl 500,-Kč. Stipendium, které dostaly, pokud se umístily, bylo 35.000 US, to je 665.000 Kč (školné, ubytování, stravování). Představily se esejí, s počtem slov 2000. Popsaly sebe, rodinu, mimoškolní zájmy, sportovní aktivity, úspěchy, plány do budoucna. Co je vedlo k tomu, aby získaly sptipendium. První program byl vyhlášen v roce 1993. Za 18 let, mají tedy žáci z tohoto období již 36 let. Vyrostla tedy generace, která je v managementu, nebo v Evropské uniii. Představuje samostatnou složku naší české reprezentace v zahraničí. Jak to hodnotí tato generace. Jde tam o kód čestnosti. Za jeho porušení se vybírá nevratná cena. To znamená, že jde o bezpodmíněčné vyloučení. Žák ve věku od 15 let do 18 let si vybere co ho baví. Stačí 4 předměty. Velký důraz je kladen na samostudium. Vyhledávání informací, týmová praxe, a co porada s učitelem,co je vhodnéí a co ne.Informace smí čerpat ze všech možných zdrojů. Ať jde o esej, prezentaci, projekt. Vše je písemné. Zásadně se neopisuje. S učitelem je rodiná atmosféra. Žák například hlídá jeho děti. Nebo ho zvou na oběd do rodiny atd. Učitel neshazuje žáky, a žáci nepomlouvají učitele. Předměty si vybírá žák takové, které ho baví. Za lhaní a podvádění, musí žák odpracovat 6 hodin povinně. Všechno vybavení je moderní a nové. Učitel nehodnotí fakta a množství látky, ale samostaný přístup. Jak tuto látku zvládl. Když se tedy zamyslíme, jak nám to děti doma vykládají, jak to bylo ve škole. Tak je to šikana, šikana a zase šikana. České děti říkají učitelkách:" Kurvo, píčo, čuráku." A učitelka se klepe, pokud se 3 matky dohodnou a jsou si na ni stěžovat. Může vylítknout. Mluvím o soukromých školách a o učilištích. Jde tedy o nerovnováhu, co chce vláda a její zákony. O nerovnováhu mezi žákem a učitelem. Kdy ho nemusí respektovat a ani nemusí mít k němu úctu. A učitelé chodí do školy, to jen tak odučit, aby ten den , již měly za sebou. Nebaví se učitel ani žák. Není mezi nimi soulad. Představa, že by žák šel domů učitelce na oběd, nebo žák hlídal učitelce její dítě, je absurdní v našich podmínkách. Přitom jsme země, která zrodila kOMENSKÉH0. Co s tím Nečasi ? Kdy a kde to vzniklo. Hyperaktivní děti a děti učilisť vůbec neposlouchají rodilého mluvčího. Traktoristi vůbec neví co jim tam říká, nemají gramatiku českou. A učebnice v anglickém jazyce ani nenosí do školy. Já učila látku tak, že jsem vyložila gramatiku česky a pak lítala ve třídě a dětem dávala obyčejnou větu v anglickém jazyce. Máš rande s učitelem v 5 hodin.Máš rande s Maruškou v 5 . Máš rande s Pepikem v pět. Tam byla hodina , průběhový čas, a rozdíl, jak je to u nás a v anglickém jazyce. Hodiny uměly děti hned napoprvé ve výuce první hodinu. Testy byly za jedna. Jde o to, jak vtipně to učitel řekne žákům a zdali ho hodlají poslouchat. Přes svoje úspěchy děti neučím 3 roky. Všechno je zde naruby. Liberec a Středočeský kraj mají dotace z Evropské Unie. Učí je internetu, jak vkládat fotky na web, fotografickou galerii, video atd. Ale neučí to pražské volné novináře. Ty mohou za 5000 Kč, se to naučit v kurzech. Čili úplně je to naruby. Učit nemohu, nebydlím v Liberci, ani v Středočeském kraji. Já se bavím, tak chodím na kurzy U3V pro důchodce. Ne, že bych nevěděla jak zabít čas. Ale číst soudní spisy o tom, že budu platit pokutu 3 miliony, když mám na den 10 Kč, mě opravdu nebaví. Jako dcera politického vězně z padesátých let jsem si užila StB dost v 9-ti letech. Nyní ty žaloby , již od konfidentů StB beru jako vřed , který v tomto národě nepraskl. Mohou mě upálit na hranici , jako JANA HUSA. Mohou mě zavřít na 3 roky, že jsem učitelka, krajanka Komenského. ten musel emigrovat do ciziny. Ani u nás nenašel klid po smrti. Ale nemohou mě vzít myslet. Nemohou mě vzít geny po dědečkovi, který byl legionář. Nemohou mě vzít geny po otci, který byl politický vězeň v padesátých letech . Nemohou mě vzít analytiku, logiku, sémantiku, estetiku, autorské právo, sexuologii, psychologiii a dějiny umění, filmu, televize, a výtvarného umění. Já to vystudovala, a že to neučím, to není má vina. Jiní smí učit, já ne. Mám být v ekonomické tísni, možná taky budu bezdomovec , jak to na mě nachystal HORALEK, ODS. Ten mě trvale a systematicky ničí s komunistkou Prchalovou na radnici NUSLE. Je mu asi 35 let, je to blonďák a šilhá. Co s ní má nevím, jí je asi 60 let. Jsou spojeny mě zničit. Lipták mě vzal byt v regionu ,kterou má na starosti radnice Jižní Město. Horálek mě bere byt na radnici Nusle. Napřed úředně pak soudně vystěhováním. Totální likvidace osobnosti učitelky, která umí naučit děti, jak učit. Možná, že to je vědomé, aby tady byl rozkol. Abychom se zabývali tím, jak to všechno nejde. Aby EU nám tady platilia ty nadační lekce jak učit . Že nás to učí, a zatím tady je odkaz KOMENSKEHO, kterého učí v zahraničí. My přebíráme vzor s cizinci za tvrdé ojro. Zamyslete se nad tím. Víc vám nemusím dále říkat. Řekla jsem všechno.\nPraha, 1.11.2010 ČAS 22.44 hodin SEČ\nfotka z American center , Praha, profesora John Sumser