Od: petr18 31.10.19 11:24 odpovědí: 37 změna: 04.11.19 18:54\nmam tento problém jsem ženatý a mé žene po druhem diteti apsolutne nic nerika sex je ji neprijemný a vice mene ji k nemu vzdy premlouvam a udela to jen k vuli me .jenze v duchu stejne vidím jeji výraz v obliceji a trapi mne to .nechci ji podvézt ,nechci ji trapit ze to po ni vyzaduji ale ja sex potrebuji a drive taková nebyla ,postupne ji vadí vsechno co se tyce intimností.K doktorovi nepujde vzadnem pripade o tom se ani bavit nechce.Nechci prijít o deti ani o ni .Uz sem zkusil vse od masazí po ruzné hyckání zeny ale je to cim dal horsí.A jen pro upresnení je ji 31 let. a mne 41.Je zde nejake východisko.\nJako matka dvou dětí, co taky měla nechuť k sexu, vidím možností hned několik.\nNechuť k sexu může být způspbena hormonální antikoncepcí, byť před tím nikdy nemusela obtíže působit.\nMůžete ženu taky srát tím, že doma toho moc neděláte a nevěnujete se dětem a chodíte si "jen" do práce, zatímco ona musí myslet a zařídit tisíce věcí.\nJe velice pravděpodobné, že je žena unavená z neustálé péče o děti a domácnost, kdy třeba roky nebyla jediný den o samotě bez dětí a nutnosti se o někoho starat.\nA ani s jedním vám lékař nepomůže.\nBud si ho usekneš, nebo jí vyhodíš, co chceš jinak řešit?\nNezbývá vám nic jiného, než být trpělivý. To se někdy ženám stává, že po těhotenství, přestanou mít zájem o sex. Porod bývá dosti bolestivý a někdy žena po něm přestane na sex myslet. Vás trápí její výraz v obličeji, ale ona za to nemůže. Zkuste si sebe představit být těhotný a toto vše prodělat a ustát.\nKromě té náročné péče o děti a rodinu, žena má pocit neustálé vysilující zodpovědnosti a strachu o ně.\nMožná, že se ženství a sexualita ženě může spojit s plozením dětí. Tedy, děti už nechci a tak sex není potřeba. To mi ale přijde jako podvědomé. Prostě se vypne touha. Žena neví proč a neumí a možná ani nepotřebuje to změnit.\nI kdyby Vám tu ženy přímo popisovaly, proč se zasekly ony a co pomohlo jim, Vaše žena je originál. Třeba to pro ni pocitově je nedávno od porodu. Nebo se u ní objevil strach o její vlastní zdraví, protože něco působilo traumaticky nebo depresivně. Nemusí chtít důvod hledat a řešit ho.\nJako muž bych ji zkusila třeba vydráždit a pak odmítat: Víš, mě vlastně nejde o to zasunout penis, chyběla by mi tvoje krásná touha, tvoje srdce při sexu. Získat jen tvoje tělo mi nestačí, počkám.\nJa ted budu maximalne uprimna, ale i zde vidim mozny hacek... Neberte si to zle, ale i zena chce atraktivniho muze. Nemate treba trosku resty s postavou, hygienou? Nebo venujete se sexu i z pohledu zeny? Tedy predehra, neznosti, citlivy prubeh. Mela jsem pritele, ktery byl hruby, funel a chtel mi tam vsouvat penis hned, navic se malo myl, bylo to neprijemne a o takovy sex zena nestoji. Treba se vas to netyka, treba trosku ano, musite zvazit sam uprimne sam k sobe.\nTo je hrozný. Jak jste ho mohla mít ráda, když byl takový?\nMěl asi jiné kvality. Někteří chlapi nefuní, voní a dělají dobrou předehru, v sexu dobrý, ale jinak ... . Najít chlapa se všemi kvalitami je těžké.\nNepodvádět ! Pokuste se v klídku se ženou promluvit, že si na sex najdete jinou, pouze na sex. Můj známý tohle přirovnal k bolesti zubů. Když vás bolí zub, tak budete hledat řešení, najdete si zubaře.\nDobrý den. A komunikujete o tom s ženou? Je to váš společný problém. Jaké řešení navrhuje ona?\ndoplněno 31.10.19 16:29:\nChodí manželka na gynekologické prohlídky, nemá nějaký zdravotní problém? Pokud ne a trpí nechutí k intimním věcem, zkuste jí tedy navrhnout společnou návštěvu sexuologa, nebo psychologa. Případně manželské poradny, protože tento problém bude vaše soužití narušovat čím dál víc. Nejen Vy, ale především to musí chtít řešit i Vaše manželka, pokud chce manželství udržet funkční. Obrátit se na odborníka je tudíž jedna z možností, pokud se máte dopátrat příčiny, proč manželka nestojí o intimnosti s Vámi. Není dobré, že s Vámi o tomto nechce komunikovat.\nPřed narozením dětí všechno OK.Manželka chtěla téměř každý den.Až jsem se bál být s ní o samotě doma.Už jsem kolikrát fakt nemohl.\nPo narození dětí to šlo z kopce.Až se z toho stal sex jen za odměnu,když jsem jí něco koupil.Nebo,když už jsem docela dost naléhal.Když jsem však viděl,jak to bere jen tak,abych byl já spokojený a ona sama napíšu to naplno orgasmus neměla...tak upřímně jsem rezignoval.\nNedá se s tím nic dělat.Pokud si nechcete sehnat nějakou milenku,což nedoporučuji.Protože z milenky se časem stane dotírající žena,která vás bude chtít jen a jen pro sebe.Pokud na to kývnete.Následuje rozvod,tahání o děti,majetek.Okolí na vás bude koukat skrz prsty.Nakonec budete oškubaný chlap,kterého ta milenka po čase stejně odkopne.\nŘešil bych to Masturbací,popřípadě sem tam si zajít na erotickou masáž.pokud jste odvážnější na nějaký ověřený a rozumný privát..Nikdo se nic nedozví a bude to i ve výsledku levnější.\nA po čase,až děti odrostou třeba manželka začne mít chuť.A pokud ne,tak chlap po čtyřicítce? Tak už to jde stejně z kopce.\nBuďte rád,že jste jinak zdravej a najděte si nějaký adekvátní koníček.Chápu,že to moc nejde vyvážit.Ale asi tak no.\nPo čtyřicítce že to jde s chlapem s kopce? To soudíte podle sebe že? Jsem po šedesátce ale zatím je to pořád "do kopce"\nVšude Vám řeknou,i lékař.Že po čtyřicítce ubývá pohlavní hormon testosteron.Hormon,který je zodpovědný za schopnost a udržení erekce.Dále na chuť k sexu,potenci a vitalitu.V návaznosti na další přitěžující zdravotní komplikace.Vysoký krevní tlak,cukrovka,kardiovaskulární a cévní choroby.A v neposlední řadě nemoci a poruchy nervů a páteře.\nVšechno tohle má vliv na ereci,libido a na schopnosti prožívání orgazmu.A také na schopnosti opakované soulože bez dlouhé fáze odpočinku.\nU chlapa je to složité.A když to napíši ošklivě.Není jak ženě,která jen lehne a s trochou lubrikantu je schopná sexu kdykoliv.\nAno,pokud jste zdravý a vitální 60-tník.A máte ještě "kam zasunout" gratuluji a smekám.A nemyslím to vůbec zle.\n@rich, když to napíši ošklivě, žena není kus masa s otvorem. Je to lidská bytost s představami, touhami, plány a samostatným myšlením. Není to domácí spotřebič, který namažete a on funguje.\nOno je to asi takto: pokud se nedostává sex ženě, najde si milence a občas i spálí mosty. Pokud je to naopak, převážně ženy v radách zavrhují sex jinde. Pro spokojený život je sex u většiny nezbytný. Postupem času budete víc a více nervózní až vám rupnou nervy a půjdete jinam, Tak to chodí. Východisko je asi nechtěné ale bude to jen horší. Žádný Welnes, masáže a jiné blbosti. Stojí to peníze a výsledek je velké nic. Změňte své chování, nic nevyžadujte a občas přijděte domů později. Buď se chytne nebo se jen ukáže skutečnost - že manželce stačí děti a vaše peníze a co chcete vy ji vůbec nezajímá. Nebuďte rád, za to co doma máte. To je hloupá rada a ke spokojenosti určitě nevede. A být nespokojený celý život normální asi není.\nDoporučila bych, aby děti pohlídaly babičky a vy dva vyrazte na romantický víkendový wellnes. Změna prostředí, romantika, "odpočinek" od dětí na krátký čas, bazén, vířivka, masáž ap. dělá své.\nJen abych to upresnil wellnes proběhl a ne jeden jeden do měsíce, kytky ty posílám cca 1 za 14 dní když mě to napadne ,výlety s rodinou divadlo vareni chuťově je to hobi co víc.pripadam spíš sem debil. Zajímá mě názor ženy.\nV tom případě to zkus vzít za opačný konec. Přestaň ji hýčkat a začni třeba víc chodit do hospody. To přeci zas musí pochopit ona, že když s ní nic není, tak s ní nebudeš sedět doma a koukat na seriály. Ono člověk pozná, že o něco stojí až když o to přijde.\nTeď mě napadlo, jestli nemá obavy z dalšího otěhotnění.\nMožností je víc, nezměnil jste se od té doby, než jste ji poznal, povahově nebo i fyzicky, kila navíc, péče o sebe apod. Také je třeba se zamyslite, jaký sexuální život s manželkou vedete. Jestli se jí dostatečně věnujete při předehře, jestli s vámi dosahuje orgasmů (tedy dosahovala, když jste problém ještě nepociťovala). Jaké ona má preference ohledně sexuálního života, o tom byste se měli pobavit, třeba má jinačí sexuální apetit, a ten se pokusit sladit navzájem.\nJiž sem psal že má vše pokaždé když chce orgazmus ma spíše ho odmítá že strachu že je nic intenzivní\n. Otázka je k dlouho čekat. Mluvit o tom moc nechce že problém není.\nOdmítá ho ze strachu, že je moc intenzivní? Vadí ji intenzivní orgasmus, tak začněte jen masážemi, hýčkáním, pobliky, a odprostěte se od toho, že to musí skončit sexem. Mluvit s ní o tom musíte, řekněte jí svoje pocity, zeptejte se, jak to vnímá ona, bez emocí, nějakých hádek, apod. Například, když se mnou odmítáš mít intimnosti, cítím se nemilovaný a neuspokojený, mám potřebu sexu, ano, fyziologickou, ale toužím ji prožívat s tebou. Jak to vnímáš ty? A pak se pobavit o tom, jak se v tom můžete cítit oba komfortně, aby ona se nebála, ať už se bojí čehokoliv, a abyste naplnili svoje sexuální potřeby.\nKupte jí krásnou kytku, lahev šampusu, uložte sám děti a a pak...ne, žádný sex, jen si s ní pěkně promluvte. Vysvětlete jí klidně, jak vás to trápí, že ve vás vzbuzuje pocit nedostatečnosti, nezájmu, že je vám to líto, že jí chcete dát najevo, jak jí milujete a jak se vám líbí. Buď vám vysvětlí na rovinu, proč už s vámi nechce spát nebo to zakecá...a pak bude vhodná chvíle jí připomenout, že tento nesoulad vám může zničit i život mimo postel, celé manželství. To se totiž skutečně a pravděpodobně stane. A jak už zmínil někdo výše, zpytujte chvíli svědomí, zda se z vás nestal bačkorovitý teplákovič nebo nejste furt jen v práci.\nChce to čas, netlačte na ní. Pokuste se jí pomáhat v domácnosti. Třeba nestíhá a potom na ten sex nemá čas ani náladu. Opakuji se netlačte na ní jinak to bude ještě horší. Držím palce, že to zvládnete..\nTady píše pár lidí, že jste se změnil Vy. Ale co když se změnila ona? Nemusí být problém jen ve Vás. Ale může. To tu nikdo neví. Etana to hezky napsala a rich. Neradil milenku z toho důvodu, že by se na vás pověsila a těžko byste se jí zbavoval. Záleží na tom, jakou milenku. Když si vyberete taky vdanou, tak se snad na vás nepověsí. Nebo zajít do nějaké poradny, ale ne se ženou, zatím. Nejdříve byste si s ní musel sednout a promluvit jí do duše a o tom. Měla by i ona se snažit, když je to vaše žena. Pokud vás miluje a záleží jí na vašem vztahu. Přinášíte i finance.\ndoplněno 02.11.19 14:55: Richi, holky vás chtěli a sváděli, ale to neznamená, že jste s nimi měl jít. Pokud mám doma ženu, tak jí jsem věrný a nejdu s každou, která mě svádí. To pak tu manželku mít ani nemusíte, když si chcete jen užívat s jinými.\ndoplněno 02.11.19 15:08: Chápu to, že člověk jednou 2x ujede, ale opakovaně zahýbat manželce. Ta musí mít radost.. Pokud to tedy taky nedělá.\nOno,ikdyž si vybere vdanou...Tak se může stát,že se nebudou moci vídat,tak jak by on chtěl a potřeboval.Už z podstaty toho,že ta vdaná milenka bude hlídaná manželem a kdoví kým ještě z rodiny.\nTakže taky o ničem.\nRich, tak já s tím nemám zkušenost jako Vy. Jen mě to napadlo, že by to mohlo být lepší.\nPokud je doma problém se sexem.Tak,mít milenku je super.Půl roku,dejme tomu rok.Pak už se to začne kazit.\nTaky je rozdíl rozvedená milenka s vlastním bytem,nebo vdaná milenka s žárlivým manželem.\nTa,i ta mají své nesporné výhody a také zásadní nevýhody.\nAle ať tak,či tak.Tak po určité době ta milenka začne zcela logicky chtít,aby se chlap rozvedl a měla ho jen a jen pro sebe.\nJe na každém,jak se z danou situací popasuje a co v životě doopravdy chce.\nJinak "zbavit" se fyzicky milenky jde celkem snadno.Horší je to citově,pokud se do ní chlap zamiluje.A to vám řeknu,že zamiluje.Pokud mu ona dává,to co doma nemá.Nebo nikdy s manželkou neměl.Tak pak to není vůbec nic příjemného,když ta milenka chce něco víc,co jí ten zadaný a jinak téměř spokojen chlap nemůže v danou chvíli dát a ona začne obracet a chovat se jak podobně jak ta manželka no...\nSoráč, ale řešit nedostatek sexu se svou zákonitou nevěrou s nějakou milenkou, to není zrovna košer způsob. Jedině, že byste byli, pánové, smířeni s tím, že až se manželce zase zachce sexu, najde si milence a vy vždy pohlídáte děti, když to na ni přijde. Samozřejmě uvaříte i večeři, bude vyhládlá.\nKošer to určitě není.A hlavně je to nápor na psychiku všechno ukočírovat a zároveň si dostatečně užít.\nJen napíšu,že zatím všechny milenky,které jsem měl.A které k nevěře svolily,nebo které samy začaly flirtovat a svádět.Tak všechny tyto ženy trápil doma nedostatek sexu,přízně a pozornosti od svého manžela.A proto k nevěře svolily a nebo se nechaly svést.\nTakže je to vzájemné.\nTo Nikcs...Kdybych měl doma sex.Nikam by mě to netáhlo.A nikdy bych "neuklouzl".S manželkou máme děti a snažím se,aby nikdo z nich nestrádal a až budou děti soběstačné.Tak se to třeba někam pohne.Teď to jinak nejde.\nNo, tak ono může být také tak, že existují ženy, které prostě baví svádění víc, než samotný sex. To už je pro ně jaksi podružné a když dosáhnou svého a dotyčného chlapa svedou, tak je to "sexování" najednou přestane bavit a jdou dál, za novým dobrodružstvím . Možná byste se divil, ale doma mají právě naopak manžela, který by nevím co za to, kdyby jí to s ním bavilo. Jenže toho už má jistého, zná ho a ví co od něj může čekat, ničím ji už nepřekvapí, není to žádné "vzrůšo". A nejzajímavější na tom je to, že i kdyby byl právě ten manžel mnohem vynalézavější než potencionální milenec, tak ji to neláká a spíše ji to obtěžuje a pohlavní akt s ním, ji nebaví. Jojo, ženská je divné stvoření...\nNo vidíte a pak aby se v tom chlap vyznal.Ať už z pozice toho manžela,který to vidí ze svého pohledu a neví co udělat aby se to zlepšilo a nebo z pozice toho milence,kterého trápí ve vztahu z touto ženou zase jiné problémy..\nrich, ale tohle bylo pořád stejné, odjakživa. A existuje to stejně i mezi zvířaty. Samci by v době páření mohli pořád a samice si vybírá a pak už prostě "nedá". A třeba taková Kudlanka nábožná se s tím vůbec nepáře, ta rovnou samci utrhne hlavu a sežere ho a má klid.\nA když se nad tím zamyslíte, tak proč asi odjakživa existují vykřičené domy pro pány a prostitutky? No protože tohle je "problém" odvěký. Kdyby tak byla založená žena, tak by také normálně existovaly už od pradávna vykřičené domy pro ženy a prostituti pro ženy. Jsou sice gigolové, ale těch je hodně málo. Poptávka je mizivá. Tak se s tím pánové holt musíte smířit. Jsou výjimky, kdy to některým manželům klape celý život, ale to je opravdu vzácné. Ale vím, že zrovna tady na poradně jsou asi dva rádci, kteří se takovým dokonalým vztahem pochlubit mohou. Alespoň to tvrdili.\nNojo, no. Tohle je velmi běžný problém a zcela jistě v tom "nelítáte" sám . Jenomže Vy to zde napíšete a jiní o tom mlčí. V každém případě to ale nevyřešíte s jinými lidmi, ale pouze a jenom se svou manželkou. To s ní se pokuste nějak rozumně domluvit. Vám to chybí, jí to otravuje. Ale vyhoví Vám, tak co? Teď si představte, že jiné manželovi ani nevyhoví, tak co mají dělat oni? Nepřemýšlejte o tom, jaký má při tom výraz a soustřeďte se sám na sebe. Když to potřebujete a ona ne, tak ji nenuťte, aby u toho předstírala nadšení. To by ji odradilo ještě víc. A ty masáže jí také nenabízejte, jakmile s tím začnete, tak ona už ví kam tím míříte a uzavře se ještě víc. Máte ji rád, ona Vás také ale ona ten sex prostě nemusí. Ale neodpírá Vám ho, tak se s tím spokojte. Milenku bych nedoporučovala, to dopadne blbě. A navíc, ta milenka, až to kvůli ní všechno rozházíte, tak ta až Vás dokope tam kam bude ona chtít, se nakonec bude chovat úplně stejně jako Vaše nynější manželka.\nJak už tu někdo psal... vykašlete se na to jak se tváří a buďte rád, že to kvůli vám vydrží. Já to pro manžela nedokázala udělat i když jsem ho milovala. Prostě to nešlo. Několikrát jsme o tom mluvili a já to nedokázala vysvětlit proč to nejde a vlastně to nevím dodnes i když jsme již pár let rozvedení. Zkoušeli jsme to všelijak včetně toho, že jsme se domluvili, že třeba každou druhou sobotu i když se nebude chtít ani jednomu to prostě bude, proběhlo wellnes, dovolená u moře...Nepomohlo bohužel nic.\nBohužel to ve mě nějak zůstalo a já na sex nemám vůbec pomyšlení. Jak jsem již psala jsem rozvedená několik let a ten oheň co ve mě kdysi byl se zatím nikomu nepodařilo zase zažehnout. Takže buďte rád, že to doma máte jak to máte.


Průmyslové odsávání pro slévárny - Informace\nOdsávání spalin sléváren\nSlévárny jsou nejvíce prašným průmyslovým provozem. Prach je uvolňován do pracovního prostoru při manipulaci se slévarenskými písky, jejich uskladnění a regeneraci a také při opracování odlitků tryskáním, broušením nebo pálením. Proto je nutné pro jednotlivá pracoviště využít kvalitní průmyslové odsávání.\nVolba zařízení pro průmyslové odsávání ve slévárnách\nPro slévárny je vhodné průmyslové odsávání, ke kterému využijeme filtrační zařízení TIG FS. Slouží k odsávání tuhých znečišťujících látek jako je prach, dým, které vznikají jako vedlejší produkt ve slévárnách. Toto filtrační zařízení dosahuje vysoké efektivity (99,9%). Ve slévárenských provozech je možné vracet přefiltrovanou vzdušninu zpět do výrobní haly, ale jen při podmínce, že není vzdušnina znehodnocena pachovými složkami. Odsávání vytloukacích roštů je dalším z procesů, které je potřeba vyřešit. Každé pracoviště slévárny je náročné na stanovení vhodného odsávacího výkonu. Jednotlivé filtry zařízení TIG FS je třeba vyřešit tak, aby byly odprašky zachyceny ve velkokapacitním zásobníku. Toto zařízení se postará o čisté a bezprašné prostředí pro vaše pracovníky.\nOdprášení tryskáčů slévárny\nDalší častou aplikací pro průmyslové odsávání je odsávání tryskačů. Zde je potřeba zvolit vhodné filtrační systémy. Důležitou částí odsávacího systému je předodlučovač abraziva přímo u tryskače. U moderních strojů je tato část již automaticky. Všechny systémy vzduchotechniky jsou nastaveny tak, aby výměny filtračních systémů nezatěžovaly klienty vysokými náklady na provoz. Využívány jsou kvalitní materiály a moderní technologie.\nPro odsávací systémy si vyberte spolehlivého dodavatele, který má zkušenosti s realizací průmyslového odsávání, nabídne klientovi ekonomické řešení. Takovýmto partnerem je například Tigemma Engineering, společnost, která provádí projekce a dodávky vzduchotechniky do vozů. Dodává veškerá zařízení na vysoké technické úrovni, která odpovídají všem požadavkům platných norem. Činnost je podložena dlouholetou praxí všech pracovníků.


První snímky z připravovaného Mortal Kombat filmu - NerdFix.cz\nPrvní snímky z připravovaného Mortal Kombat filmu\nZačátkem roku jsme se konečně dozvěděli, kdo si zahraje v novém Mortal Kombat filmu. Jednalo se o první velkou novinku od odkladu, kterého se snímek dočkal v listopadu/novembri loňského roku. Dnes pokračujeme v dalších novinkách s tím, že tentokrát se konečně dostalo na fotky z filmu, a dokonce i na bližší informace k samotnému příběhu a ratingu.\nZdroj: Warner Bros.Warner Bros. plánují ne jeden, ale hned několik dalších filmů ze série Mortal Kombat\nKromě toho, že na fotografiích můžeme vidět staré známé tváře, jako je Jackson "Jax" Briggs, Shang Tsung, Scorpion, Sub-Zero, Raiden, Liu Kang, Kano či Sonya Blade, poprvé vidíme v akci i zcela novou postavu Colea Younga.\nKdyž se podíváme na příběh, jeho hlavním protagonistou bude právě nová postava Cole Young, kterého si zahraje Lewis Tan. Cole je vyhořelým MMA zápasníkem, který se narodil se znaménkem ve tvaru Mortal Kombat symbolu na své hrudi. Díky němu se začne setkávat s ikonickými postavami z Mortal Kombat série.\n„Když se poprvé setkáme s Colem, je na opravdu špatném místě,“ řekl Lewis Tan. „Nemá štěstí. Je jakýmsi vyhořelým bojovníkem MMA, který býval šampiónem, věřil v sám sebe a měl ve svou kariéru hodně nadějí. A všechno to šlo do kopru. Je to velmi zajímavé místo, kde může hrdina začít a myslím si, že na cestě Mortal Kombat a Colea, jenž objevuje, odkud pochází, jste seznámeni se všemi těmito dalšími ikonickými postavami a prvky, které všichni tak moc milují. “\nTo by bylo nastínění příběhu, který na nás čeká, ale pořád nám ve vzduchu visí otázka ratingu. Přece jen, Mortal Kombat bez litrů krve a pořádných fatalit není správný Mortal Kombat. K tomu se vyjádřil režisér McQuoid při rozhovoru s magazínem Entertainment Weekly. Zde jednoznačně potvrdil, že Mortal Kombat film nebude mít PG-13 rating a můžeme se těšit na hromady krve a samozřejmě fatality.\n„Je to množství krve, je to množství červené, je to interpretace toho, jak na to,“ vysvětlil McQuoid hovořící o provedení bojových scén. „Měli jsme mnoho diskusí o dosažení správné rovnováhy, aby tam byl gore a byla tam krev a byly tam fatality. A tak je tam gore, krev a fatality.“\nK samotným fatalitám se vyjádřil i Lewis Tan, dle nějž ve filmu najdeme řadu ikonických pohybů, co se těchto brutálních ukončovaček týče. Také dodal, že jsou opravdu brutální a nedrží se vůbec zpátky. Zatím to vypadá, že se máme 16. 4. opravdu na co těšit, tak snad bude finální výsledek opravdu stát za to. Snímek půjde v den premiéry jak do kin, tak i na HBO Max.\nTagy: Bojovka, Film podle hry, filmova adaptace, HBO Max, Krev, Mortal Kombat, warner bros.\nPrvní ukázka z Mortal Kombat Legends: Scorpion’s Revenge 2 komentářů\nDeluuCZ okomentoval Alan Wake Remastered se „chlubí“ nepatrným množstvím změn před 43 minutami


Clintonová míří do Bílého domu. Třetí debatu vyhrála drtivě\nDonald Trump odmítl v poslední prezidentské debatě letošních amerických voleb slíbit, že uzná výsledek, což je aktuálně zprávou dne. Dle Petra Jedličky však kvůli tomu neradno přehlédnout, jak velice Clintonová Trumpa v debatě porazila.\nZa mě je hotovo, vyjasněno. Po dnešku těžko polemizovat. Po třetí a poslední prezidentské debatě mezi kandidáty hlavních amerických stran — která proběhla v noci ze středy na čtvrtek v nevadském Las Vegas — je zřejmou favoritkou letošních voleb Hillary Clintonová. Republikánský nominant Donald Trump se dostal do slabšího postavení už před druhou debatou, a to zvlášť po úniku staré zákulisní nahrávky, na níž chlapácky tlachá o svých zkušenostech s ženami. Ve druhé debatě se mu nicméně podařilo skandál ještě ustát, ba jej využít k protiútoku.\nDruhou debatou ovšem celá věc neskončila. Médiím se po ní přihlásilo celkem devět žen, které měl Trump různě ochmatávat či bez souhlasu líbat, tedy se chovat přesně tak zupácky, jak popisuje na nahrávce. U amerického publika přitom skandály se sexuálními motivy stále táhnou. A masmédia, jež v těchto volbách straní spíše Clintonové než Trumpovi, publicitě tématu ještě pomohla.\nDonald Trump a Hillary Clintonová debatovali tentokrát téměř devadesát minut. Repro z vysílání CBC\nVe třetí debatě mohl Trump zřejmý trend zvrátit. Server WikiLeaks zveřejnil za poslední týden tisícovky dalších mailů Clintonové i šéfa její kampaně Johna Podesty, které potvrzují některá starší podezření, například že Clintonová dlouho podporovala dnes tak kritizovanou transpacifickou obchodní dohodu TPP nebo že jako ministryně zahraničí věděla o podpoře takzvaného Islámského státu Saúdskou Arábií a Katarem. O žádná světoborná odhalení sice nejde, v debatě nad vhodným prezidentským profilem však mohla posloužit.\nTrump ale šanci nevyužil. Středeční debatu se pokusil ovládnout stejným arogantně plkavým stylem jako první z letošních diskuzí — se stylem založeným na emoci rozhořčení, starorepublikánských daňových receptech a na celkově jednoduchých řešeních složitých problémů, na krocích jakoby postavených čistě na selském rozumu. Clintonová byla naopak tentokrát zcela suverénní v obsahu i formě a zjevně připravena ještě lépe než u předchozích střetnutí.\nÚder za úderm\nTěžko teď bezprostředně soudit, zda třetí prezidentská debata vejde v nějakém smyslu do dějin, jistě však bude sloužit jako studijní materiál pro debatní kurzy. Jak dobře vystihl Dan Balz ve Washington Postu, první minuty diskuze jakoby hrály pro Trumpa. Pořádající pravicová stanice Fox News vybrala témata, o nichž mluvívají raději republikáni: Nejvyšší soud, potraty, přistěhovalectví, zadlužování, daně, Blízký východ a zdravotnickou reformu. Trump přitom byl zpočátku soustředěný, disciplinovaný a mluvil k věci, což jsou přesně ty kvality, které pozorovatelům v jeho minulých debatních výkonech chyběly.\nClintonová ovšem v ničem nezaostávala. A když přešla řeč z obsahu emailů zveřejněných WikiLeaks na roli Ruska — Clintonová zde mimochodem přešla z obrany do útoku s pomocí stejného spinu, jaký využil Trump u vlastního skandálu ve druhé debatě —, začal být rozdíl ve výkonu kandidátů patrný.\nDonald Trump sklouzával čím dál více zpět ke svým obecně-neurčitým slibům a rámcové rozhořčené kritice. Hillary Clintonová mířila naopak přesně. Hezky jev vystihl analytik John Iadarola v podebatním shrnutí kanálu TYT: Zatímco typickými Trumpovými větami byly výroky typu „Pro školné udělám spoustu věci“ či „Strašlivě prohráváme v raketách“, Clintonová působila, jako by měla seznam Trumpových slabých míst a během debaty všechny systematicky jedno za druhým zasahovala.\nTrump se postupně nezvládal už ani bránit. Když mu Clintonová na výrok, že Vladimir Putin ji jako prezidentku respektovat nebude, odpověděla: „No to proto, že by měl v Bílém domě raději svoji loutku,“ zvládl Trump zareagovat pouze dětinským: „Žádnou loutku, žádnou loutku. Ty seš loutka.“\nA když Clintonová poukázala v debatě o odlivu pracovních míst v důsledku globálních obchodních dohod na skutečnost, že právě Trump jako podnikatel upřednostňoval mexické montovny před americkými a že své budovy stavěl z čínské oceli, přičemž teď jezdí po pensylvánských a ohijských ocelárnách a roní krokodýlí slzy and zánikem tradiční výroby, vlezl Trump do pasti, jíž kdysi sám nastražoval: „Prostě jsem využíval systému,“ uvedl s naprostou bezelstností.\nDonald Trump sám dále peril s výroky, že v pondělí započatá a řadu měsíců plánovaná ofenzíva irácké armády u Mosulu je celá vedena proto, aby Clintonová mohla vyhrát volby, že štáb Clintonové platí 1600 dolarů násilníkům, aby rozbíjeli jeho mítinky, nebo že jako první krok v úřadu vypoví ze země všechny drogové barony. A když už neměl republikánský kandidát ani lidové protiargumenty, skákal Clintonové do řeči a u každého z pro něj nepohodlných konstatování jen s předem našpulenými ústy opakoval: „Wrong“, „Wrong“, „Wrong“.\nVrcholem debaty z Trumpovy strany se stala ona teď tolik diskutovaná reakce magnáta na otázku ohledně akceptace volebního výsledku, jíž konzervativní moderátor Chris Wallace Trumpovi ještě vstřícně upřesnil. Magnát přitom i na rozšířený dotaz, zda bude ctít velkou tradici americké politické kultury založenou na zásadě pokojného předávání moci, čili zda přijme výsledek, odvětil: „Uvidím, až to přijde. Budu vás ještě chvíli držet v napětí.“\nRedaktor BBC pokrývající Severní Ameriku Anthony Zurcher shrnul v ranním vysílání dopad výroku lapidárně: „Těžko si představit, že některému z nerozhodnutých voličů v USA zaimponuje (...) že Donald Trump pojímá prezidentské volby jako lacinou reality show.“\nJak jsem tu psal už v komentáři k první debatě, vliv prezidentských diskuzí na výsledek voleb je mezi analytiky často přeceňován. Tentokrát ale Trump opravdu potřeboval vyhrát. Do poslední debaty vystupoval v jednoznačně horší pozici. Ztrácel v Pensylvánii, ve Virginii i v Coloradu a tento trend potřeboval zvrátit. Pokud by totiž prohrál tyto tři státy, ani vítězství v dalších třech rozhodujících — v Ohiu, v Nevadě a na Floridě —, kde byly před debatou síly vyrovnané, by mu prezidentství nezajistilo.\nTrump ovšem debatu prohrál, a to jednoznačně nejvíce ze všech tří letošních. Titulky tematických komentářů tvoří teď především jeho odmítnutí závazku uznat výsledek voleb, dopad jeho celkového výkonu ve střetnutí ale bude důležitější.\nVe vlastní volbě příštího prezidenta USA se mohou projevit ještě dva protrumpovské efekty, o nichž se dnes příliš nemluví. První odpovídá tomu, co bylo k vidění na jaře na Slovensku nebo v létě v Německu — k volbám může dorazit výrazně více lidí než obvykle, protože přijdou hlasovat nespokojení nevoliči, a tento rozhořčený hlas může v důsledku rozbourat volební zákonitosti platné po mnoho minulých let.\nDruhý efekt zase počítá se skutečností, že podpora Donalda Trumpa mezi Američany může být v realitě mnohem větší, než ukazují průzkumy. Ne každý volič Trumpa se totiž k hulvátskému magnátovi rád přihlásí, svůj hlas mu nakonec ale dá.\nPokud se ale ani jedno nestane — a pokud neobjeví analytikové v emailech zveřejňovaných stále WikiLeaks nějakou opravdu černou perlu —, lze už dnes s velkou jistotou říci, že příští prezidentkou USA bude zvolena Hillary Clintonová. Do hlavního volebního dne 8. listopadu zbývají tři týdny. A štáb Donalda Trumpa začínají opouštět další kariérní poradci.\nC-Span LIVE: Third Presidential Debate\nBBC News Trump v Clinton: Who won the presidential debate?\nThe Guardian The final presidential debate — as it happened\nThe Guardian Why the final debate highlights the madness of Donald Trump's ideas\nTYT The Third Presidential Debate | SUMMARY\nThe Washington Post Fact-checking the third Clinton-Trump presidential debate\nThe Washington Post Trump has a strong start in the debate — and then a killer mistake\n20. října 2016 ve 12.05


Moderní sedací souprava Falco, bílá/černá ⋆ Vyhledávač nábytku a bytových doplňků\nModerní a kvalitní sedací souprava Falco Nyní za super akční cenu pouze u nás! Akční cena platí do odvolání! Cena je platná pro potah... více informací »\nModerní a kvalitní sedací souprava Falco Nyní za super akční cenu pouze u nás! Akční cena platí do odvolání! Cena je platná pro potah...\nMáte omezený rozpočet, ale přesto byste si rádi dopřáli nový, stylový kousek do vašeho obýváku? Nebojíte se kontrastů a nápaditosti? Falco jistě padne do oka zrovna vám. Barevná kombinace bílé a černé je nadčasová a nemusíte se tak bát, že za chvíli nebudete IN! Sedačka se dá se rozložit na pohodlné lůžko a úložný prostor pojme vše, pro co jste doposud nenašli vhodné místo. Falco je prostorově úsporná sedačka, která vám poslouží stejně dobře jako její větší sourozenci. Hledáte kvalitu a styl za přijatelnou cenu? Právě jste našli!\nVe slevě tento výrobek Moderní sedací souprava Falco, jde pořídit teď tu na našem webu v oblíbené rubrice sedačky rohové! Nyní můžete najít zlevněné produkty z této populární rubriky snadno online!\nHodně prodávaný kousek Moderní sedací souprava Falco, bílá/černá od značky s tradicí a dobrou pověstí Mjn snadno najdete právě nyní na našich stránkách za akční cenu. Cena od 13 109 Kč.\nRozkládací sedačka Romeo, světle šedá Metro Roh: Orientace rohu Pravý roh\nLevná rohová sedací souprava Forie hnědá


Melbourne a Tasmánie – Sáričův web\nPo měsíci školy jsme se vydali na náš první dlouhý výlet na druhé straně zeměkoule. Byl to výlet do Tasmánie. Ano, bylo to tam naprosto super :-). Však si o tom za chvilku přečtete. Fotek máme s Jirkou z tohoto výletu asi 1500. Snad brzo nějaké zveřejním\nsobota 5.4.2008 – odlet ze Sydney do Melbourne\nVstávali jsme děsně brzo – už v 6 (Jirka teda ještě dřív – blázen). Letadlo nám letělo v 8:40 a my jsme nechtěli ponechat nic náhodě a zmeškat ho. Sice jsme nestihl autobus na letiště, který byl v plánu, ale měli jsme dostatečnou rezervu, takže jsme letadlo stihli v poho. Na letišti se mi stala taková zajímavá příhoda. Zapomněl jsem si palubní lístek v krabici při kontrole u bezpečnostního rámu. Naštěstí jsem ho pak viděl u Jirky v ruce a když jsem se vrátil tak tam ještě byl. Kdyby tam nebyl, tak to mohlo být zajímavé :-).\nLetadlo do Melbourne letělo na letiště Avalon, které je asi 50 km od Melbourne. Bus do města stál 20 dolarů.\nJestli tam ještě někdy poletím a letenka na druhé letiště – Tullamore bude stát o 10 dolarů víc tak nebudu váhat a radši letím tam. A vám bych to radil taky :-). Bus nás zavezl na vlakové nádraží Southern Station, kde jsme zdravě pojedli v “Hungry Jack”s” a následně si s menší nápovědou na informacích koupili správný lístek na vlak k hostelu. Jako další možnost jsme zvažovali taxi, ale jelikož nejsme zhýčkaní tak jsme tam nakonec úspěšně dorazili i městskou dopravou.\nHostel nás velmi příjemně překvapil. Už na recepci byl ochotný recepční, pak následoval sice malý, ale zase soukromý pokoj s palandou a dokonce i televizí. Všude čisto a uklizeno a jak jsme zjistili druhý den tak i pokojová služba fungovala, což jsme zjistili podle čistých ručníků. Jediné malé mínus, které jsme zjistili až večer bylo to, že internet nebyl zdarma. Jak se nakonec ukázalo tak zrovna nefungoval a my tak neměli šanci utrácet. Snad to bude zítra lepší. A jak se hostel jmenoval? “Claremont Guest House” blízko “Souta Yarra Station”.\nPo příjezdu do hostelu jsme z batohu vybalili nepotřebné věci a hned vyrazili do města. Byl jsem na Melbourne hodně zvědavý. Ve městě jsme byli asi od 2 do 9 večer. Na jednu procházku města docela dlouhá doba :-). Stihli jsme vyfotit jak Melbourne přes den, tak i v nočním osvětlení. V centru jezdí po okruhu historická tramvaj, která je překvapivě zdarma. Tak jsme se svezli a ne jenom jednou :-). I když to ten den pro nás vlastně nebylo důležité, protože jsme měli koupený denní lístek na hromadnou dopravu. Oproti Sydney je cestovaní v Melbourne výrazně levnější. Denní lístek stojí „pouze“ $5,60.\nPři cestě městem se nám dokonce podařilo shlédnout představení jednoho amíka „Arizona Jones“, jehož vrcholem bylo švihání zapáleným bičem na tyči a žonglování pochodněmi. Byl to fakt srandista. Ne, že by to, co předváděl nebylo zajímavé, ale jeho doprovodné řeči byly mnohem zábavnější. „Where are you guys from?” – “Germany”. – “It”s not your fault“ 🙂 Když vylezl na tyč (anglicky pole), tak to okomentoval, že je na pole position apod.\nZ focení jsme se vrátili do hostelu, kde jsme pojedli fazole, které jsme před tím koupili. S Jirkou jsme se shodli, že jsme si na Melbourne, stejně jako před tím na Seoul nechali moc času. O den míň nebo o dva 🙂 by bylo tak akorát. Tak jsme ještě večer podle nabídek z nástěnky naplánovali cestu k “12 apoštolům”. Nejdřív jsme si chtěli půjčit auto, ale nakonec jsme za 95 doláčů objednali jednodenní výlet busem se spoustou zastávek po cestě. Jsme zvědaví, jak to dopadne. Zítra v 7:20 odjezd z hostelu. Dnes v noci se nám tu mění čas z letního na standardní, takže budeme spát o hodinu dýl. Super. To by se vám taky líbilo, co? 🙂\nneděle 6.4.2008 – výlet na 12 apoštolů\nDnes jsme vstávali zase brzo už v 6.30. Sice se v noci přetáčel čas, takže jsme mohli spát o hoďku dýl, ale ani tak se mi z postýlky nechtělo :-).\nPo snídani, která nás teda překvapila, protože v žádném hostelu jsme ještě neměli takový výběr, jsme vyrazili na cestu. Vyzvedával nás minimus před hostelem.\nKdyž jsme vyrazili, tak bylo nádherné počasí, modrá obloha bez mráčků. Po cestě se nám začalo počasí nějak kazit. Na naší první zastávce Bells Beach nám dokonce chvíli mrholilo. Mimochodem na Bells Beach se měl původně odehrávat film “Point Break”. Byla tam spousta surfařů. V rámci cesty na apoštoly jsme absolvovali ještě několik dalších zastávek, ale popíšu jen ty nejzajímavější.\nMimo jiné jsme se zastavili v oblasti (rozuměj parkoviště), kde se měly vyskytovat koaly. Před tím, než napíšu, jaké to tam bylo, jedna rychlá lekce přírodopisu. Koalů jsou dva druhy severní a jižní. Jižní je až 2x větší než severní. Může vážit až 12 kg a nesmí se na něj na rozdíl od severního sahat, protože by se tím mohla rozšířit nemoc, která je postihuje. Severní typ žije překvapivě v severní části Austrálie tzn. státy Queensland a New South Wales. Jižní žije ve Victorii. A protože jsme byli ve Victorii, tak jsme měli vidět ty velké koaly. Měli jsme obrovské štěstí, protože jedna/jeden byl na menším eukaliptu asi tak metr nad zemí a zrovna, když jsme tam byli tak byl aktivní a přelézal na druhý strom. Samozřejmě tam fotila spousta ostatních lidí, kteří se tam zastavili. Nejotravnější byl jeden indián, který fotil způsobem 20cm plus zapnutý blesk.\nDalší zajímavá zastávka byla v deštném pralese. A teď přijde druhá lekce přírodopisu :-). Věděli jste, že existují 3 druhy deštného pralesa – tropický, mírného pásu a studený? Austrálie jako jediný kontinent má všechny tři (podíl pralesů na celkové rozloze činí 0,4 %). My jsme měli jít do studeného. Tyto pralesy jsou prý i v Tasmánii a na Novém Zélandu.\nVrchol výletu přišel až skoro na závěr a sice již oznámených “12 apoštolů”. Jedná se o pískovcové útvary vyrůstající“ z moře při pobřeží. Před 2 roky o jeden přišli, což by logicky znamenalo, že jich teď je 11, ale není :-). Je jich pouze 7 a 12 jich nikdy nebylo, ale původní název nebyl dost turisticky atraktivní a proto byl změněn na současný a s matematikou si už nikdo starosti nedělal :-).\nTaky jsme viděli „London Bridge“, což je opět pískovcový útvar, který by měl připomínat most tzn. dva oblouky pod kterými se rozlévá moře. Bohužel i tady ho kus v 90. letech spadlo a tak už není spojen s pevninou.\nNa cestu zpátky jsme se vydali kolem 7 a naštěstí pro nás nám rozdali PSP (Playstation Portable), na kterých jsme mohli sledovat filmy, aby nám cesta zpět rychleji uběhla. Dívali jsme se na film o Tasmánských čertech, což se bude určitě později hodit. Předtím nás ještě řidič a průvodce donutil postupně odzpívat národní hymny a jako na potvoru zůstala ta naše pouze na mě a Jirkovi, takže si dovedete představit, jak to muselo vypadat :-).\nNa pokoj jsme dorazili kolem 9, což zahrnovalo i nákup zubní pasty v místním 7/11. Nevím, jak je to možné, ale když jsem si včera večer čistil zuby, tak jsem tam tu naší zapomněl a ráno už tam nebyla (pozn. Editora – podobná historka se stala v Blue Mountains, ale z opačným výsledkem tzn. místo jedné jsme měli pasty dvě 🙂 ).\nponděl 7.4-2008 – „zbytečný“ den v Melbourne\nNejdřív jsme si říkali, že tento den jsme už mohli radši trávit v Tasmánii a kdybychom ho tam trávili, tak bysme v podstatě o nic zásadního v Melbourne nepřišli. Tím ale rozhodně nechci říct, že bysme neviděli nic zajímavého. Takže, co jsme viděli?\nPo snídani jsme vyrazili pěšky do botanické zahrady. Pěkná, ale ta v Sydney je mnohem hezčí. Pak jsme vyrazili do centra na „nákupy“. Koupili jsme pár pohledů a magnety. Nic velkého, jinak bysme to do batohu nedostali :-). Oběd byl dnes v Mekáči, chtěl jsem vyzkoušet trojitý cheeseburger :-). Následovala procházka ke knihovně, relaxace a dobíjení energie na sluníčku.\nPak Jirku napadlo, že bysme se mohli skočit podívat do “Albert Parku”, kde se jezdí F1 – vrrrrhrhmmm :-). Úplně mi to vypadlo z hlavy. Tak jsme vyrazili pěšky. Nebylo to zrovna blízko, šli jsme to asi hoďku. V “Albert Parku” jsme obešli jezero a udělali pár fotek. Dokonce jsme měli i štěstí na pelikány. Mám na památku fotku s cedulí “Albert Park”, to mi bude určitě Jarda zavidět :-).\nPak už jsme šli jenom do hostelu na véču. Vrátil jsem kupon za $6 (ten na internet), který jsme už nepotřebovali.\núterý 8.4.2008 – přílet do Tasmánie (Hobart)\nDnes jsme vstali zase vcelku brzo. Po snídani jsme se rozhodovali, co budeme dělat. Letadlo nám totiž letělo až ve 13:40. Nakonec to odnesla botanická zahrada. Sedli jsme si tam na loučku a vstřebávali poslední podzimní paprsky. Říkali jsme si, že je to na delší dobu možná poslední sluníčko. Tasmánie je spíš proslulá tzv. tekutým sluncem, což neznamená nic jiného než déšť.\nNa letiště jsme se dostali shuttle busem za dvacku. A vyletěli jsme. Za hoďku už jsme přistávali v Hobartu a světe div se, žádný déšť nás nevítal. Spíš naopak. Po příjezdu do hostelu jsme neváhali ani na chvíli a vyrazili jsme s foťákama do města. Takové počasí se už nemusí opakovat a musí se využít. Za chvilku jsme ale prošli v podstatě celé centrum Hobartu a nic extra na focení jsme nenašli. Pár zajímavostí v přístavu, ale jinak nic. Docela mi to připomíná Zlín. Ne, že by se mi Zlín nelíbíl. K žití je, stejně jako Hobart jako stvořený, ale turisticky zajímavý prostě není :-).\nPři procházce jsme si v přístavu koupili fish and chips. Byla kolem nás spousta racků a tak jsme jim nakonec pár hranolek nechali za tu snahu.\nV hostelu jsme byli na pokoji s párem francouzů. Holka byla černoška, což nezůstalo bez připomínek typu ….. konečně budeme moci říct, že jsme spali s černoškou :-). Nakonec jsme si ještě v hostelu dali každý pivko a šli jsme spát.\nstředa 9.4.2008 – Port Arthur a Tasman National Park, první den řízení na místě spolujezdce\nRáno jsem vstával něco po 6, jenom jsem zapnul ICQ na mobilu. Byl jsem domluvený s Peťkou a strašně jsem se těšil. Chatovali jsme asi do půl 9. Pak jsme šli s Jirkou do půjčovny zeptat se, jestli půjde auto půjčit dřív a prodloužit dobu půjčení o jeden den. Překvapivě všechno jde, když se chce :-). Domluvili jsme půjčení na 10 a vyrazili jsme ještě do centra do “Visitor Centra”. Tam jsme načerpali informace. Pak jsme se šli odhlásit z hostelu. Tak mě napadá, že jsem ještě nenapsal, že nás v hostelu chtěli natáhnout. Kdybych se neozval, tak jsme zaplatili o 10 dolarů víc.\nA teď to začne, říkal jsem si. Vyrazili jsme totiž do půjčovny pro auto. Cena půjčení na 7 dní i s lepším pojištěním je 391 dolarů – to docela ujde. Konečně jsme nasedli do auta – řízení bylo na mě. Docela jsem se toho bál, ale jak se ukázalo, tak až na to, že jsem párkrát pustil stěrače místo blinkrů a toho, že jsem jednou málem odbočil špatně doprava :-), tak to proběhlo vcelku Ok. Ještě musím napsat, že nám v půjčovně dali bezplatný upgrade. Místo “Kia Rio” s manuální převodovkou jsme dostali “Nissan Tilda” s automatickou převodovkou. Uaáááááá … automatickou nééééé :-). Co se dá dělat? Nějak to snad přežiju. Když jsem tak nad tím přemýšlšl, tak jsem při půjčování auta ještě nikdy nedostal to, které jsem si objednal. Vždycky tam byl bezplatný uprgrade :-).\nNejdřív jsme vyrazili do Colesu na nákup jídla na cestu. No a pak tradá směr Port Arthur. Počasí dnes bylo nádherné, tak jsme se rozhodli jet tam. Nejdřív jsme špatně odbočili, tak jsme se vraceli zpět do Hobartu, čímž jsme jeli přes “Tasman Bridge” celkem 3x :-).\nDo *Port Arthuru* jsme dorazili kolem 12. Koupili jsme si tam prohlídku se studentskou slevou to stálo 23 dolarů, ale byla v tom i plavba lodí kolem “Island of the Dead” a pěší prohlídka. Před plavbou jsme to tam docela prochodili, tak jsme si říkali, že na tu pěší prohlídku ani čekat nebudeme, protože docela pospícháme. Na lodi tonebylo špatné, ale když to srovnám s výletem na Kokořín … :-).\nPo lodi jsme se šli podívat ještě na kostel, pak jsme poobědvali – byly sandviče 🙂 a vyrazili dál. Tentokrát do Tasman Parku na “Devil”s Arch”, “Blowhole” a “Devil”s Kitchen”. Zajímavé útvary (útesy) v moři. Doporučuju. Po cestě jsme potkali na cestě hada. Říkali jsme si, že asi budeme nosit pohory i při hezkém počasí :-). Jirka viděl prý i wallabiho, ale mě uskákal :-).\nTo už pomalu začalo zapadat slunce a my jsme vyrazili na cestu, abychom se zítra probudili co nejblíž Freysinet National Parku. Ujeli jsme asi 120 km a byla tma, tak jsme zůstali v městečku Triabuna. Zaparkovali jsme u veřejných záchodků na kraji zátoky. Připomnělo mi to cestování v USA, když jsem tam byl poprvé. Na večeří byly fazole Heinz. Víte, že i studené jsou dobré? 🙂 No, dobré, říká se, že hlad je nejlepší kuchař a v tomto případě to platilo na 100 %.\nKolem 9 už jsme nevěděli co dělat, tak jsme šli spát. To jsou věci, co? Tahkle brzo jsem nešel spát ani nepamatuju :-).\nčtvrtek 10.4.2008 – den zvířátek 🙂\nNa dnešek jsme měli v plánu dva národní parky – Freicinet National Park a Dougles Apsley National Park, takže docela dost práce :-).\nPůvodní záměr vstávat v 6:00 nějak nevyšel, i když jsme šli včera spát brzo. Říkal jsem Jirkovi, že kolem 6 nás určitě probudí slunce. To nás vážně neprobudilo :-), zato nás kolem 5 probudil pěkný slejvák. Super :-). Vyrazili jsme kolem 7, hned po snídani. To už skoro nepršelo.\nPo cestě do Freycinetu si nás deštík ještě několikrát našel, ale když jsme dorazili na místo, tak díky bohu nepršelo. Nejdřív jsme se vydali na prohlídku pláže – asi 5 minut od “Visitor Centra”. Potom jsme šli na asi 2 hodinovou tůru k “Weinglass Beach”. Tento výlet vážně stojí za to. Krásná bílá pláž, nádherné moře a útesy.\nNásledoval výlet k majáku, který trval asi 10 minut, není ale od věci se tam mrknout. Poslední trek, který jsme si naplánovali byl “Sleepy Bay” – ten taky stojí rozhodně za to.\nPak jsme se vydali k dnešní druhé zastávce – “Douglas – Apsley National Park”. Jeli jsme do něj jižním vstupem – tam sice hrozili zaplavením cesty, ale přišlo nám to lepší než steep hills u severního vjezdu. Příjezdová cesta byla vskutku zajímavá. Dva dřevěné mosty, které bych se bál skoro přejet na kole a my jsme po nich museli autem. Zapomeňte tu na sealed road (ať už to slovo sealed znamená cokoliv :-); pokud není cesta sealed, tak to něco jako polňačka). Doufali jsme, že nezačne pršet, protože by cesta zpátky po cestě z bláta byla určitě zajímavá :-).\nNebudu vás napínat, nepršelo :-). V tomto parku jsme udělali jenom jeden trek. “Water Hole”. Nic úchvatného. Byly tam i další, delší treky, ale na ty nám něja nezbyl čas. Tento park jsme z našeho pohledu mohli klidně vynechat, ale rozhodně nelituju toho, že jsme tam jeli, už jenom kvůli té příjezdové cestě.\nZ parku jsme pokračovali na sever, neujeli jsme snad ani 5 km, když si Jirka všiml po pravé straně “Natural Worldu”. Zaujalo nás to, tak jsme se k němu vrátili , protože jsem to přejel :-). Vstupné bylo 13,50 dolarů pro studenty a rozhodně vřele doporučuju. Vevnitř je spousta zvířat. Klokani, wallabi, wombati, tasmánští čerti, emu, hadi a koaly – určitě jsem na něco zapomněl :-). Mezi klokanama se normálně chodí. dají se krmit – paráda. Už jsem se bál, že odjedu z Tasmánie a neuvidím čerta a teď mám asi milión fotek:-). Vyfotili jsme i wombata – vypadá tak pěkně přihlouple :-). Taky jsem vyfotil pštrosa emu a světe div se i pštrosa afrického :-). A nesmím zapomenout na koalu. Strávili jsme tam asi hodinu a půl. Teď už můžu klidně domů, už jsem tu viděl vše, co jsem chtěl :-).\nPotom už nám zbývalo jenom dojet do St. Helen”s, kde jsme měli v plánu přespat. Spali jsme podobně jako včera na parkovišti u záchodků – to se docela osvědčilo :-). Večerka byla zase v 9. Tentokrát jsme si nastavili budíka, nespoláháme se už na sluníčko :-).\npátek 11.4.2008 – nudný den\nUž druhou noc jsme strávili v autě. Včera jsem se vyspal fakt dobře, zato dnes to za moc nestálo. Jirka se vzbudil ještě před budíkem. Já jsem vstával těsně po čtvrt na 7. Zrovna začalo vycházet sluníčko, tak jsme udělali pár fotek. To byla romantika :-). Po snídani jsme vyrazili. Nejdřív jsme se jeli podívat na “Peron Dunes”. Pískové duny u moře. Tam se nám moc líbílo. Odsud až k “St. Columba Falls” řídil Jirka. „Bojím, bojím“ jsem si nejdřív říkal :-), ale na to, jak dlouho Jirka neřídil, to nebylo tak špatné. Návštěvu těchto vodopádů na cestě do Launcestonu můžu vřele doporučit.\nPotom následovala cesta do Mt. William National Parku. Cestou jsme se ještě chtěli zastavit u “Blue Lake”, ale našli jsme jenom “Little Blue Lake”. Jestli tam někdo pojedete, tak více štěstí při hledání přeju :-).\nA pak už jsme vážně jeli do Mt. Williamu. Předem upozorňuju, že návštěva tohoto parku byla zatím naším největším zklámáním. Cesta tam byla podobně jako včera unsealed. Dnes jsme po ní ale najezdili daleko víc. Chudák autíčko. Taky potom vypadalo. Doufáme, že někdy zaprší a aspoň trošku se nám auto umyje. Do parku jsme jeli na severnívzjezd. Možná by to na jihu bylo lepší, ale to se už asi nikdy nedozvím :-). V parku jsme se vydali po “Kangaroo Drive”, na které jsme viděli 2 klokany. Ale zase lepší, než nevidět žádného, že? 🙂 Dnes to byl na rozdíl od včerejška opravdový wildlife. Jak jsme byli rádi, když jsme se konečně dostali na normální silnici.\nA teď už jsme jeli do Launcestonu. Po cestě jsme měli ještě naplánované 2 zastávky – “levandulovou farmu Bridestowe” a “Holy Bank walk”. Obě atrakce ale stály za prd. Na farmě jsou levandule jenom v prosinci a lednu a na walku nebylo skoro nic k vidění. Dnešek byl prostě nějaký zakletý :-).\nTaky jsme dnes zpozorovali, že na nás s Jirkou asi leze ponorková nemoc :-). V autě jsme se občas hádali kvůli naprostým blbostem. Ještě, že si to aspoň umíme příznat :-).\nKonečně Launceston :-). Tady jsme chtěli přespat v hostelu. Měli jsme vyhlídnuté 2. Jeden – Metro jsme nenašli a ve druhém – Launceston měli plno. Naštěstí nám slečna recepční poradila, kde to máme zkusit. Nakonec nocujeme v hostelu nad Irskou hospodou :-).\nŘíkali jsme si, že když už jsme v té hospodě, tak si skočíme na jedno nebo na dvě pivka. Vy byste odolali? :-).\nObjednali jsme si jednoho Guinesse, sedli jsme si do gauče a vychutnávali. Kousek od nás u stolu seděl pár starších lidí a ti se s námi dali do řeči. Za chvíli jsme si k nim přisedli. Jmenovali se Margarette a George. Georgovi bylo rozumnět fakt mizerně :-), s Margarette to bylo mnohem lepší. Dozvěděli jsme se, že jsou z Newcastlu, kousek od Hunter Valley. Když jsme jim řekli, že chceme do Hunter Valley jet, tak nám dali svou adresu i telefonní číslo, že se máme ozvat, až tam pojedeme. Nějak jsme popíjeli, George nám přinesl dalšího Guinesse a pak ještě jednoho. Na revanž jsme jim aspoň jednu rundu zaplatili my. Spát jsme odcházeli ve značně podroušeném stavu kolem půl 12. 4 Guinessy udělali své :-). Dole hrála živá hudba, byla tam spousta hezkých holek. Randál zespodu byl slyšet až do pokoje. Říkal jsem si, že v takovém rámusu přece nemůžu usnout. Do 10 vteřin jsem ale změnil názor :-).\nsobota 12.4.2008 – Narawntapu National Park – wildlife everywhere\nRáno jsem se probudil kolem 6, přihlásil se na ICQ, jestli tam náhodou nebude Peťka a nebyla. Byla tam ale mamka, tak jsme chvilku plkali.Jednomu spolubydlícímu tam asi půl hodiny zvonil budík. Všichni byli vzhůru, kromě něj samozřejmě. Už jsem se bál, že je snad mrtvý. Nebyl :-).\nPo snídani, asi o půl 9 jsme vyrazili do Narawntapu National Parku. Cesta tam trvala asi hoďku. Tentokrát jsme po unsealed road skoro nejeli – v parku asi půl kilometru. Zaparkovali jsme auto u “Visitor Centra”, načerpali jsme informace a vyrazili na hike. Vybrali jsme cestu k “Archer”s Knob”. Cestou jsme si odskočili na pláž – nádhera. Byli tam malý krabi, spousta mušlí, krásný písek. Jenom škoda, že nebylo víc teplo. Po cestě jsme v lese viděli spoustu klokanů (teda oni to byli, jak se později ukázalo pademeloni, ale řekněte, už jste někdy o takovém zvířeti slyšeli? :-)).\nNa “Archer”s Knob” jsme dorazili někdy po poledni. Dali jsme si tam oběd, samozřejmě jsme to tam vyfotili. Odtamtud byl totiž nádherný výhled na celý park.\nKdyž jsme se vraceli k autu, tak Jirka uviděl na louce skupinku klokanů (tentokrát opravdových). Pomalu jsme se k nim přiblížili a fotili :-). Byli jsme tak 2 metry od nich – boží. Tento park ode mě dostává jedničku. Můžu vřele doporučit.\nZ parku jsme jeli do Devonportu. Tam jsme chtěli do “Visitor Centra” pro informace o Cradle Mountain National Parku, kam máme namířeno zítra. Informace jsme načerpali, dokonce jsme nakoupili a pojedli v Mekáči. Poslední dobou se junk foodem laduju nějak často, musím to omezit :-). Jedna z variant byla dojet ještě dnes do Cradlu, ale to jsme zavrhli po tom, když jsme zjistili, že tam hostel stojí 40 dolců. Upravili jsme plán a nocujeme na parkovišti v Sheffieldu – městečko asi 70 km od parku. Když jsme do Sheffieldu dorazili, tak bylo asi půl 5. Svítilo sluníčko, tak jsme rychle udělali pár fotek hor z národního parku. Vypadá to tu podobně jako Tatry nebo Alpy.\nSheffield je zajímavý tzv. Murals, což znamená malby na stěnu v tomto případě na zdech domů. Pár jsem jich vyfotil, některé jsou vážně hezké (v celém městě jich je kolem 50).\nZ Mekáče jsme nějak přejedení, tak ani nevečeříme. Jirka je nějaký hotový, usnul kolem půl 8. Ony ty včerejší Guinessy a dnešní výstup dali tělu docela zabrat :-).\nTaky jsme dnes bilancovali finance za tento výlet. Celkem to vyjde asi na 1100 dolarů. Ufff …. docela maso. Shodli jsme se, že úplně vidíme, jak nám penízky mizí z účtu :-). Po návratu do Sydney budeme muset aspoň trošku pracovat :-).\nneděle 13.4.2008 – Cradle Mountains National Park – konečně wombati\nDnes jsme se probudili něco po páté. Byla neskutečná zima. Zase jsem konstatoval, že si budu muset pořídit lepší spacák. Ale to jsem si říkal už tolikrát :-). Ze spacáku jsme vylezli kolem čtvrt na 7. Zrovna vycházelo slunce – romantika. Po snídani jsme jeli vyfotit úsvit nad horami, které jsme považovali za část Cradle Mountains, ale ukázalo se, že to byla hora “Mt. Vernon”, ale i tak byla pěkná :-). Pak jsme vzali benzín a konečně vyrazili na cestu.\nDo parku jsme dorazili kolem 9. Byla tam děsná zima. Už, už jsem si říkal, že dnes si na cestu vezmu svou zimní bundu, ale zase ne :-). Jirka mi totiž půjčil svou Goretexku. Jak se ukázalo, byla to nejlepší volba. Foukal vítr, místy pršelo. Nejdřív jsme udělali túru okolo “Dove Lake”. Říkali jsme si, že když dnes není úplně pěkně, tak, že bysme mohli vidět nějakou zvěř (jako třeba wombata). Na cestě kolem jezera jsme taky jednoho viděli, ale nedal se vyfotit, byl schovaný ve křoví. Tak jsme ho aspoň viděli, říkali jsme si. Potom jsme se vydali ještě na jednu túru, tentokrát na “Wombat Pool”, “Wombat Peak” a “Crater Lake”. Můžeme taky vřele doporučit.\nKdyž jsme došli na zástávku autobusu. Po parku totiž jezdí zdarma autobusy a my jsme se rozhodli nechat auto na začátku a jet busem. Takže, když jsme došli na zastávku autobusu, tak jsme se rozhodovali, jestli na něj počkáme, nebo jestli půjdeme pěšky – bylo 5,5 km. Naštěstí jsme se rozhodli pro druhou variantu.\nKdyž jsme vycházeli tak Jirka říkal, že by chtěl vidět a vyfotit wombata aspoň ze 3 metrů. Tak já jsem řekl, že bych si chtěl wombata pohladit. Asi po kilometru jsme wombata uviděli tak metr od dřevěného chodníku. Pomalu jsme se přiblížili, abysme ho nevyplašili a fotili jsme a fotili a … :-). On si z nás vůbec nic nedělal :-). Nakonec jsme si řekli, že to by stačilo a vydali jsme se dál. Asi po dalším kilometru jsme uviděli dalšího wombata. Ten se ale nějak lekl a utíkal směrem k našemu chodníku. Tam se buď zastavil nebo zasekl a začal něco žrát. Jirka říkal: “Tak a teď si ho můžeš pohladit.” Tak jsem šel na to. Myslel jsem, že jakmile na něj sáhnu, tak uteče. Ale on ne, nechal se úplně klidně hlaiit. Jirka si ho taky pohladil :-).\nPak jsme už jenom došli k autu a hurá na cestu. Původně jsme měli v plánu spát v Queenstownu, ale nakonec jsme se rozhodli trošku si zajet do Strahanu. Strahan podle mě nestojí za to tam jezdit. Je tam přístav, město má bez turistů 900 obyvatel, s turistama o 2500 víc :-). Zaparkovali jsme na místě zvaném “Peoples Area”. Byly tam záchody a to nám stačí :-). Sice psali “Day only area” a “No camping”, ale to nás nemohlo odradit :-). Přímo na našem místečku začínal trek k vodopádům, ten jsme naplánovali na zítřejší ráno. Spát jsme šli jako obvykle, kolem 9 :-).\nCradle Mountains National Park můžu vřele doporučit. Klidně by se tam dalo strávit i víc dní. Jenom kdyby tam nebylo tak drahé ubytování.\npondělí 14.4.2008 – den přejezdů\nVstávali jsme kolem 6:30. Nebylo teda vůbec hezky. Bylo to trošku jiné než jsme včera slyšeli v rádiu jako předpověď. Posnídali jsme a vyrazili na včera zmiňovanou túru k vodopádům. Zajímavé, ale že bych to musel vidět 2x, to zase ne :-).\nPak jsme vyrazili na cestu skrz národní park Franklin – Gordon Wild River National Park až do města New Norfolk, kde jsme měli v plánu přenocovat. Po cestě jsme se zastavili u vodopádů – “Nelson Falls” u “Franklin River” a nakonec u “Lake St. Clare”. Vodopády byly krásné – škoda, že nebylo lepší počasí. Na túře u “Franklin River” jsme doufali, že uvidíme ptakopyska, ale nebyl tam – mrcha :-). Na této túře jsme potkali párek lidí, když jsem je zdravili tak na naše: “Hello.” odpověděli: “Ahoj.” a to evidentně česky. Hned nás napadlo, co tady asi dělají? 🙂\nPak jsme jeli na naši dnešní poslední lokaci “Lake St. Clare”. Toto jezero nepatří do parku Gordon – Franklin, ale do Cradle Mountains. Je to na jeho jižním konci. Celou dobu bylo dnes pod mrakem, až u jezera se nám začalo trošku vyjasňovat. Obešli jsme tam dva menší treky. Byli jsme se podívat v “Platypus Bay” a na “Platypus Viewing Point”, ale žádného ptakopyska jsem tam neviděli. Sakra, ten nám ještě chybí do sbírky australských zvířátek :-).\nŠkoda, že jsme tam přijeli až kolem 1. Být tam tak o 2 hodiny dřív, tak jsme mohli stihnout nějaký delší hike. Nejkratší by trval asi 4 hodiny a to už bysme odjížděli tak, že bysme do New Norfolku přijeli za tmy a to by se nám blbě hledalo místo na spaní.\nBěhem cesty do New Norfolku jsem zjistil, že už jsem se docela vyjezdil, protože Jirka už se se mnou začíná bát jezdit 🙂 Dnes jsem předjížděl auto (v zatáčce pozn. Editora) a Jirka mi za to málem vynadal, i když to byl podle mě úplně normální předjížděcí manévr :-).\nV New Norfolku jsme si vyhlédli místo na spaní (pro změnu zase u veřejných záchodků 🙂 ) a jeli jsme do města. Museli jsme pořídit nějakou vodu, pomalu dochází :-). Na spacím místě jsem udělal ještě pár fotek. A nastává, jak říká Jirka, hluché místo. Od půl 7, když se setmí, do 9 nemáme v podstatě co dělat. A jít spát v 7 se nám teda moc nechce :-).\núterý 15.4.2008 – elektrárna a Mount Field National Park\nDnes jsme jako obvykle, když spíme v autě, vstávali po 6. Po snídani a ranní hygieně jsme vyrazili. Dnes jsme měli namířeno do Southwest National Parku. Ráno bylo krásně. Modrá obloha, sem tam mráček. Až na tu zimu to bylo ideální počasí. Po cestě se počasí nějak zkazilo, asi to bylo tím, že nad horama v parku se držely mraky. V parku jsme dojeli až na konec silnice do “Gordon”s Dam”. Je to vodní nádrž s vodní elektrárnou – zajímavé elektrárna v národním parku. Jak s oblibou říkám, když něco nestojí za vidění, bylo to zajímavé, ale že bych to musel vidět 2x, to ne. Po cestě tam se mi podařilo přejet kočku – ještě, že jí zbylo ještě 8 životů :-). Jirka mě od té doby tituluje vrah kočiček :-).\nNa cestě zpátky jsme se zastavili na několika lookoutech. Vzhledem k tomu, že jsme kvůli tomu, abychom se do tohoto parku podívali ujeli celkem asi 250 km, tak musím říct, že to za to nestálo. Celkové hodnocení naší cesty a její případná vylepšení budou následovat :-).\nVzhledem k tomu, že jsme tento park zvládli moc rychle a nechtělo se nám jet zpátky do New Norfolku tak brzo, tak jsme se rozhodli ještě pro návštěvu národního parku Mount Field National Park. Předem prozradím, že ani Bédu Trávníčka ani Přemka Podlahu jsme tam nepotkali :-).\nNejdřív jsme se šli podívat na “Russel Falls” – ty jsme viděli na pohledech a moc se nám líbily, ale ve skutečnosti vypadají trošku jinak :-). Taky jsme šli na “Tall Trees Walk”, připomnělo mi to Sequoia National Park v USA, to byly panečku stromy :-). Následovaly “Lady Baron Falls”.\nPak jsme si řekli, že uděláme ještě jeden hike, na ten jsme ale museli kousek popojet autem. Museli jsme k Lake (teď mi vypadlo jeho jméno, ale když tam budete, tak je to to jezero až úuplně na konci 🙂 ). Z chvilky se nakonec vyklubalo 40 minut. Po cestě jsme si několikrát říkali, že to není možné, že je to tak daleko – bylo :-). Vybrali jsme hike k “Platypus Tarn”. – ptakopysčí pleso. Musím říct, že proto, abychom viděli ptakopyska jsme udělali snad všechno, ale nic nepomohlo :-). Tento hike můžu doporučit, pokud vás už nudí chození po krásných a pohodlných chodnících. Tady vás nic takového nečeká. Připadalo nám to fakt drsné. Než jsme vyšli, tak jsme nevěděli, že Tarn znamená pleso, tak jsme nevěděli, že už jsme na místě, když sme dorazili k jezírku a chtěli jsme pokračovat. Cesta se nám, ale nějak vytratila, nakonec jsme byli rádi, že jsme se dokázali vrátit k jezírku :-). Jako poslední hike v Tasmánii to bylo dost dobré. Celkově Mount Field National Park vřele doporučuju.\nPotom už nás čekala jenom cesta do New Norfolku na stejné odpočívadlo jako včera. Doufám, že dnes v noci nebude taková zima jako včera. Nějak tomu ale nevěřím :-).\nstředa 16.4.2008 – odjezd “domů\nVčerejší přání ohledně toho, aby nebyla zima se mi splnilo. Nějak tomu nerozumím, ale dnes bylo vcelku teplo. Takže noc probíhala vcelku dobře až na jednu maličkost. Někdy kolem 2 nám někdo začal klepat na okýnko auta. Tak jsem otevřel okýnko a nějaký člověk mi říkal, že chtěl jenom vědět, jestli jsme v pořadku. Nějak jsem to neřešil, řekl jsem mu, že jsem ok a šel jsem pokračovat ve spaní. Když jsme o tom s Jirkou ráno přemýšleli, tak nás napadlo, že možná chtěl to auto vybrat a chtěl vědět, jestli tam náhodou někdo není. Vevnitř nás totiž nemohl vidět, protože okýnka byly pěkně zamlžené. No jo, s Jirkou jsme v noci pěkně funěli :-).\nPo snídani jsme se rozhodli, že musme auto trošičku vyčistit, aby nebylo poznat, kde jsme s ním jezdili. Tak jsme vzali toaletní papír a to nejhorší jsme umyli. Pokud nemají v autě GPS na to aby zjišťovali, kde se s ním jezdí, tak už nepoznají, že jsme s nm byli i tam, kde by mělo jenom se 4×4.\nTak a vyrazili jsme na naši poslední cestu autem – zpátky do Hobartu. Jirka v Hobartu zase sqěle naiygoval, takže jsme se do půjčovny dostali už kolem 9. Vrátili jsme auto, vzali batohy a šli jsme se zeptat do hostelu “Picked Frog” – tam jsme spali první noc v Tasmánii – jestli si tam můžeme nechat batohy, abysme toho nemuseli tolik tahat. Mohli jsme. Tak jsme je tam nechali a vyrazili jsme do města. Chvíli jsme seděli v parku, kde jsme napsal pohledy. Na poště jsme potom koupili známky a šup s nima do schránky (ne se známkama, ale s pohledama 🙂 ).\nTo jsem zvědavý, komu přijde pohled nejdřív. Teď už vím, že to bylo Peťce (dokonce jí přišel dřív než k nám domů do Sydney 🙂 ).\nPak jsme vyrazili do přístavu. Z minula jsme si pamatovali, že je to to nejhezčí tady, tak proč trávit čas jinde. Koupili jsme si tam zase fish and chips, nakrmili jsme pár racků a pak jsme relaxovali na sluničku. Paráda. To bych mohl dělat pořád :-).\nPotom jsme šli do hostelu, kde jsme si dali pivko a pak ještě jedno :-). Chvilku jsme byli na internetu a po celkem 8 hodinách ztrávených v Hobartu jsme se konečně vyrazili na autobus na letiště. Huráááá :-). Už jsme se do Sydney docela těšili. Domů jsme dorazili až kolem 11. Nikdo nás nepřivítal, všichni už spali. Tak jsme šli taky


KLDR zřejmě chystá jaderný test v uhelném dole – Novinky.cz\nKLDR zřejmě chystá jaderný test v uhelném dole\nSeverní Korea je připravena provést jadernou zkoušku hluboko v opuštěném uhelném dole. Pokus ale může odložit, pokud jí vysvitne naděje na ústupky od Spojených států. Informoval o tom čínský zdroj, který si nepřál být jmenován. Jihokorejská média spekulují, že se test mohl uskutečnit už o víkendu nebo příští týden.\npátek 6. října 2006, 16:15 - PEKING\nJaderná nálož má prý být odpálena asi 2000 metrů pod zemí v dole na severu země poblíž hranice s Čínou. [celá zpráva] Severokorejský vůdce Kim Čong-il vydal také instrukce, že test nesmí příliš otřást horou Pektu, kterou Korejci považují za posvátnou.\nJihokorejské listy v pátek o místu možného test hojně spekulovaly s poukazem na to, že v KDLR jsou tisíce důlních šachet, které by k tomu mohly být využity. Tajné služby Jižní Koreje a okolních zemí zaměřují pozornost na tři až čtyři pravděpodobná místa, kde by jaderná nálož mohla být odpálena.\nNapříklad v lokalitě Kilču zaznamenala americká rozvědka již v srpnu podezřelé pohyby vozidel, které vyvolaly dojem, že tam je možná jaderná střelnice. Spekuluje se o tom, že by pokusný výbuch mohl nastat o víkendu nebo příští týden.\nKLDR patrně tlačí na USA\nČínský zdroj také řekl, že Pchjongjang nemusí provést zkoušku za každou cenu, pokud se podaří Číně a jiným asijským mocnostem přesvědčit USA, aby zrušily finanční sankce proti KLDR a zahájily s jejím režimem dialog.\nWashington uplatňuje proti Pchjongjangu finanční embargo kvůli obvinění, že Severokorejci vyrábějí dolarové padělky a perou špinavé peníze. Také nejeví sebemenší náznaky toho, že by chtěl KLDR nějak ustupovat.\nV KLDR při záplavách zemřely desetitisíce lidí\nSeverní Korea pohrozila odvetou za americké cvičení\nKim Čong-il je možná v Číně kvůli testům raket\nSeverní Korea chce provést jadernou zkoušku\nUSA pohrozily KLDR kvůli jaderným testům\nUSA i Čína vyhrožují KLDR kvůli chystané jaderné zkoušce


Hepatica Havajská šťáva Noni 1000 ml - MJ-KrasaZdravi.cz\nZdravá výživa Nápoje, šťávy, sirupy, vína Nápoje pro zdraví Hepatica Havajská šťáva Noni 1000 ml\n100% šťáva z ovoce Noni se speciálním výživným určením, který podporuje celkové posílení organismu. Šťávu Noni vita lze také nazvat proteinovou a enzymatickou bombou, protože obsahuje více než 100 aktivních složek, které mají ze zdravotního hlediska blahodárné působení.\n100% šťáva z plodů Noni (Morinda Citrifolia) je bez konzervačních látek, sladidel a barviv. Posiluje organismus a harmonizuje nervový systém.\n499 Kč 120 Kč –24 %\nzcela přírodní, bez konzervačních látek, bez přídavků jiných šťáv, vody, příchutí nebo umělých přísad\nzískán pomocí tradičních metod\njedinečná barva potvrzující čerstvost džusu\nobal z tmavého skla umožňuje optimální skladování šťávy při zachování nejvyšší kvality\nšťáva z čerstvých plodů Noni (Morinda Citrifolia)\n1000 ml - dávka až na 1 měsíc\nNepřekračujte doporučenou denní dávku. Ukládejte mimo dosah dětí. Není vhodné pro děti do 3 let. Nevhodné pro těhotné a kojící ženy. Potravinový doplněk není náhradou pestré stravy. Dbejte na různorodou a vyváženou stravu a zdravý životní styl. Skladujte v suchu při teplotě do 25 °C a chraňte před přímým slunečním zářením. Po otevření skladujte v lednici a spotřebujte do 1 měsíce.\nNoni kapsle extra velké balení 190 ks pro snadné užití Morinda citrifolia je vědecký název rostliny Noni, pocházející z tropických oblastí jako...


Střevlíci - chov | iFauna.cz\nStřevlíci - chov\nZdravím všechny chovatele ,\nsnažil jsem se najít informace ohledně chovu našich druhů střevlíků, ale našel jsem pouze nic neříkající diskusi na teraporadně, která odkazovala na takřka nic neříkající vlákno zde na iFauně. Chtěl jsem se zeptat, jestli někdo nemá s chovem našich (či cizokrajných) druhů zkušenost. Moje představa je jako substrát použít listovou hrabanku, kterou používám pro chov zlatohlávků - je to takové přirozené podloží. Do insektária bych umístil nějaké ztrouchnivělé větve, které bych zčásti zahrabal do substrátu. Výška substrátu by byla podle mých představ 10 - 15cm. Potrava - no, prostě nějaké naše menší druhy bezobratlých, žížaly, zemivky, šneky, slimáky atd. Jenomže tohle by asi logickou cestou napadlo každého, kdo alespoň trochu o broucích ví, ale přesto jsem četl, že se nepodařilo udržet je naživu třeba ani půl roku a o rozmnožování nemůže být řeč. Jinak vím, že naše lesy a luka jsou jich plné, takže to není nic vzácného, ale prostě bych je rád zkusil odchovat. Za jakékoli postřehy jsem vděčný.\nP.S. Pro vyšší pravděpodobnost odpovědi jsem stejný příspěvek napsal i do autorského fora.\nJako kluk jsem choval zlatolesklé a naivně jsem je nejdřív měl pohromadě s C. linnei. Ti ovšem brzy padli za oběť větším auronitensům. Zlatolesklých jsem měl pohromadě několik ve skleněné elementce o půdorysu o něco větším než A4, substrát běžná zemina, listí, mech, kůra a docela vlhko. Dával jsem jim hlavně žížaly a vypadali, že jim to stačí, nakonec jsem se dočkal i vajíček, nakladených po jednom do mělké komůrky. Pak jsem to ale asi přehnal s vlhčením a nic se nevylíhlo. Ale při trochu odbornějším přístupu bych řekl, že by to mohlo jít.\nAhoj,na autorskej disk. ti píše Ota Petřik že ich choval ,ale piše že ich krmol salatem ,tak to je pekna hovadina\nPíše SALÁMEM né salátem Tys pobavil teď\nDěkuji, už jsem chtěl uživatele opravit.\nZdravím, díky za reakci. Těm "svým" jsem se již pokusil napodobit přirozený biotop, tak uvidíme, třeba to vyjde. Zlatolesklé bych rád zkusil, ale tady v okolo jsou vzácněji a v jednom to nemá cenu, pro potěšení oka možná (i když jsou pořád zalezlí), ale zbytečně bych utlačoval reprodukci. Každopádně v srpnu pojedeme na chatu a tam jich je požehnaně .\n..ospravedlnujem sa nejak som zle čítal... salamou ,to je už ina vec...


Retro: Německo: S přicházejícími migranty se šíří infekční nemoci - ČeskoAktuálně.cz\nDomů Uprchlická krize Retro: Německo: S přicházejícími migranty se šíří infekční nemoci\nRetro: Německo: S přicházejícími migranty se šíří infekční nemoci\nNěkteří lékaři tvrdí že aktuální počet případů tuberkulózy je mnohem vyšší než naznačují oficiální čísla a obvinili RKI z bagatelizace hrozby, aby se vyhnul podpoře anti-imigračních postojů.\n“Bylo podáno asi 700 000 až 800 000 žádostí o azyl a 300 000 uprchlíků zmizelo. Zkontroloval je někdo? Přicházejí z vysoce rizikových zemí?” – ortoped a chirurg Carsten Boos v rozhovoru pro časopis Focus.\nNěmecko – alespoň dosud – uniklo nejhoršímu scénáři: většina tropických a exotických nemocí přinesených do země migranty byla uhlídána, žádná masová epidemie v běžné populaci nevypukla. Avšak podle zprávy jsou na vzestupu běžnější nemoci, mnoho z nich je přímo či nepřímo spojeno s masovou migrací.\nPodle RKI například výskyt žloutenky typu B vzrostl během posledních tří let o 300 %. V roce 2016 bylo 3 006 případů žloutenky, v roce 2014 to bylo 755 případů. Většina nemocných jsou neočkovaní migranti z Afghánistánu, Iráku a Sýrie. Výskyt spalniček vzrostl mezi lety 2014 a 2015 o více než 450 %, zároveň se také zvýšil výskyt planých neštovic, meningitidy, příušnic, zarděnek a černého kašle. Podlesamostatné zprávy RKI tvořili migranti také nejméně 40 % nově diagnostikovaných případů HIV/AIDS v Německu od roku 2015.\nStatistiky RKI mohou být ale jen špičkou ledovce. Například výskyt tuberkulózy se zvýšil v roce 2016 na 5 915 případů ze 4 488 případů v roce 2014, což činí během tohoto období zvýšení o 30 %. Někteří lékaři věří, že skutečný výskyt případů tuberkulózy je mnohem vyšší než naznačují oficiální čísla a obvinili RKI ze zlehčování hrozby, aby se vyhnul podpoře anti-imigračních nálad.\nV rozhovoru pro časopis Focus varoval ortoped a chirurg Carsten Boos německé úřady, že se jim ztratily z evidence stovky tisíc migrantů, kteří mohou být infikováni. Dodal, že 40 % patogenů, způsobujících tuberkulózu je resistentních vůči většině léků a tak jsou určitě velmi nebezpečné pro běžnou populaci:\n“Žadatelé o azyl přicházejí ze zemí s vysokým rizikem nakažení tuberkulózou. RKI je nejvyšší německý úřad na ochranu proti infekčním nemocem a neměl by tedy nebezpečí podceňovat. Používá spolkový ústav politickou korektnost k zakrytí nepohodlné reality?”\n“Média oznámila, že v roce 2015 zaregistrovala spolková policie asi 1,1 miliónu uprchlíků. Bylo podáno asi 700 000 až 800 000 žádostí o azyl a 300 000 uprchlíků zmizelo. Byli vyšetřeni? Přišli z vysoce rizikových zemí?”\n“Člověk má pocit, že v RKI levá ruka neví, co dělá pravá.”\n“Uprchlíci do hostitelské země často přinášejí neznámé nemoci”; “Uprchlíci přinášejí do Berlína vzácné nemoci”; “Uprchlíci v Hesensku: návrat vzácných nemocí”; “Uprchlíci přinášejí často do Německa neznámé nemoci”; “Experti: Uprchlíci přinášejí zapomenuté nemoci”; “Třikrát více případů žloutenky typu B v Bavorsku”; “Počet případů tasemnice v Německu vzrostl o více než 30 %”; “Infekční nemoci: uprchlíci přinášejí tuberkulózu”; “Tuberkulóza v Německu je hlavně ve velkých městech opět na vzestupu: zapříčiněná migrací a chudobou”; “Uprchlíci přinášejí tuberkulózu”; “Více nemocí v Německu: tuberkulóza je zpět”; “Praktický lékař se kvůli migrační vlně bojí rizika tuberkulózy”; “Podstatně více případů tuberkulózy v Bádensku-Württembersku: často jsou nemocní migranti”; “Expert: Uprchlická politika je zodpovědná za epidemii spalniček”; “Svrab na vzestupu v Severním Porýní-Vestfálsku”; “Téměř zapomenuté nemoci jako svrab se vrátily do Bielefeldu”; “Přicházíte do styku s uprchlíky? Měli byste si dát pozor” a “Uprchlíci: široké spektrum nemocí”.\nNa vrcholu migrační krize v říjnu 2015, Michael Melter, primář Univerzitní nemocnice v Řezně oznámil, že migranti přicházejí do jeho nemocnice s nemocemi v Německu stěží někdy viditelnými. Řekl: “Někteří mají onemocnění, které jsem neviděl 20 či 25 let a mnoho mých mladších kolegů je nevidělo nikdy.”\n“V nemocnicích jsou stále běžnější pacienti s nemocemi, které byly považovány v Německu za vymýcené, jako třeba svrab. Tyto nemoci musí být spolehlivě diagnostikovány, což je náročné.”\nChristoph Lange, expert na tuberkulózu ve Výzkumném centru Borstel, prohlásil, že němečtí lékaři mnoho nemocí importovaných migranty neznají: “Bylo by užitečné, kdyby tropické nemoci a ostatní nemoci, které jsou v běžném životě vzácné, hrály ve výuce lékařů větší roli.”\nNávratná horečka přenášená vší (LBRF, Louse-borne relapsing fever): Podle zprávy RKI bylo v Německu během posledních dvou let diagnostikováno minimálně 48 případů LBRF – nemoci, o které před migrační krizí v roce 2015 v Německu nikdo neslyšel. Nemoc přenášená vší šatní, se vyskytuje u migrantů z východní Afriky, kteří aby se dostali do Německa, cestovali celé měsíce v jediném oblečení. “O LBRF jsme již všechno zapomněli,” řekl Hans Jäger, lékař z Mnichova. “Jestliže není rozpoznána a léčena antibiotiky, tak má mortalitu až 40 %. Příznaky jsou podobné malárii: horečka, bolest hlavy, kožní vyrážka.”\nHorečka Lassa: V únoru 2016, pacient, který se infikoval v Togu, v západní Africe, byl léčen a zemřel v Německu. Po jeho smrti, se zjistilo, že virem Lassa byla infikována další osoba, která se dostala pracovně do kontaktu s jeho mrtvolou. Tato osoba byla léčena v izolaci a nemoc přežila. Byl to první popsaný přenos viru Lassa v Německu.\nHorečka dengue: Během roku 2016 byla v Německu diagnostikovánahorečka dengue téměř tisíci lidem. Tato tropická nemoc je přenášena komáry. To je nárůst o 25 % oproti roku 2014, kdy byla diagnostikována tato nemoc u 755 osob.\nMalárie: Počet osob s diagnostikovanou malárií prudce vyskočil v roce 2014 (1 007) a v roce 2015 (1 063), ale mírně se snížil v roce 2016 (970). Většina postižených se nakazila v Africe, zejména v Kamerunu, Ghaně, Nigérii a Togu.\nEchinokokóza: Mezi lety 2014 a 2016 byla více než 200 lidem v Německu diagnostikována echinokokóza, infekce způsobená larvami tasemnic, parazitární onemocnění způsobené larvami tasemnic rodu Echinococcus. To reprezentuje nárůst o asi 30 %. Nemocní se nakazili v Afghánistánu, Bulharsku, Řecku, Kosovu, Iráku, Makedonii, Maroku, Sýrii a Turecku.\nZáškrt: Záškrt byl v Německu od roku 2014 do roku 2016 diagnostikován u více než 30 lidí. Nemocní se nakazili v Etiopii, Eritrei, Libyi, Srí Lance a Thajsku.\nSvrab: Mezi lety 2013 a 2016 vzrostl v Severním Porýní-Vestfálsku počet osob s diagnostikovaným srabem téměř o 3 000 %.\nZatímco Německo momentálně zápasí s epidemií spalniček, kterou zdravotnické úřady daly do souvislosti s imigrací z Rumunska. Podle Ústavu Roberta Kocha byly v Německu během prvních šesti měsíců roku 2017 diagnostikovány spalničky u asi 700 lidí, ve srovnání s 323 případy za celý rok 2016. Spalničky se rozšířily do všech německých spolkových zemí kromě Meklenburska-Pomořanska – spolkové země s velmi nízkou populací migrantů.\n1. června 2017 schválil německý parlament nový kontroverzní zákon, který vyžaduje po školkách, aby informovaly německé úřady, když rodiče neposkytnou doklady, potvrzení od lékaře, že s ním konzultovali očkování svých dětí. Rodičům, kteří odmítnou splnit tento požadavek, hrozí pokuta 2 500 eur. “Nemůžeme být lhostejní k tomu, že lidé ještě dnes umírají na spalničky”, řekl německý ministr zdravotnictví Hermann Gröhe. “Proto zpřísňujeme pravidla očkování.”\n(zdroj: cs.gatestoneinstitute.org, foto: archiv)