Živá historie - můj koníček veteráni III aneb Hail to England! | Motorkáři.cz\nÚvod sekce Články Živá historie - můj koníček veteráni III aneb Hail to England! + Vložit článek Nápověda\nŽivá historie - můj koníček veteráni III aneb Hail to England!\nText: Jan Schiller | Foto: Jan Schiller | Zveřejněno: 25.5.2022 | Zobrazeno: 3 386x\nČas, opravdu ten čas neskutečně letí, je to zdánlivě chvíle, ale tolik se toho událo. Někdo moudrý kdysi řekl, že to, jak nám život utíká, je nejlépe vidět na našich dětech. Jo, měl pravdu, mohu potvrdit. Junior má již pubertální věk, tedy nastal čas, to začít trochu krotit, aby to nebylo jako v mém případě. :)\nTak, jak jsem psal před časem v posledním článku, mou snahou bude ho trochu „nasměrovat“. Nejprve jsem ho vedl k plastikovým modelům, začít s broušením, lepením, tmelením, barvením a všechny ty srandy někam posunovat. Postavit si model, něco vytvořit vlastní šikovností a trpělivostí. Musí si přece trochu odpočinout od těch mobilů, tabletů a PC. Dařilo se, dokonce vyhrál i ceny na soutěžích. Dobrá tedy, nastal čas přejít od modelu 1/72 či 1/35 k tomu správnýmu měřítku 1/1 a zároveň pokračovat ve hře. No na rovinu, vono je to taky trochu o mě :) dostal jsem ukrutnou chuť si ještě jednou něco historického postavit... Modely letadel 1/32 a techniky 1/35 jsou sice fajn, dokážu se s nimi zabavit, ale nikam na nich nejde jezdit. Posledních 10 let jsem měl navíc úplně jiné starosti a to po všech směrech, zdraví, bydlení, zaměstnání...\nJuniora začalo bavit se motat kolem motorek, tak nějak obecně, ale vidím, že ta historie pro něho má prostě kouzlo. No nic, dobré je, že by mohl pokračovat v tom, co jsem já po tátovi nastartoval. Nakonec, při nějaké debatě, jsme zabrousily na téma renovace historické motorky. Rozhodl jsem se, zkusit mu ukázat a pokud možno předat, nějakou tu zkušenost s tímto řemeslem. Současně zkusím vyplodit zpověď z jedné renovace... Obsah i forma bude taková, jak žiju a vnímám život kolem sebe. Snad to neurazí konzervativněji smýšlející čtenáře... Jo a bude to fest o emocích, protože vovoo, votom to je:)\nFáze 1. hledání- výběr\nTakže, máme jasno. Junior odhodlanej, budem stavět motorku. No jo, ale jakou?\nShrneme si tedy priority, takže:\nKdyž motocykl, tak do roku výroby 1945.\nKdyž motocykl, jedině a pouze vojenský model – bohužel já už jinej nebudu. (Zde malé odbočení ale tu hlášku sem prostě napsat musím. Kdysi dávno, když mi bylo 20, tak na střelnici, kde jsme byli s kamarády, co vyznávali vojenskou historii, trávili volný čas a měli tam vojenský motorky se sajdama, přijeli dva známí na kukačku na moderních motorkách. Pamatuju si, že jedna byla Yamaha V-max, druhá netuším. Majitel toho V-maxe nám říká s úsměvem něco ve smyslu, jak nám to jezdí a jestli furt opravujem. Nakonec se zeptá, co říkáme na jeho motorku. Jeden z kamarádů se na něj zadívá a řekne“ jako hele, máš to pěkný, ale motorka na kterou nejde přidělat kulomet, je úplně na pí.u“. Švejku i po těch letech seš hovado:)\nCo válečná mocnost, to motocykl, nejlépe s uniformou a výzbrojí, to byl sen mých mladých let. Mladej může v budoucnu pokračovat, jak jsem mu řekl. „Když budeš chtít, máš na to celej život..“ Dobře, Německo máme z krku, takže Anglie, USA.? Představa britskýho jednobuchu mě začíná pomalu požírat. Opět z něco mezi nebem a zemí. Junior se mě ptá, na jaký motorce jsem kdy jel poprvé. Přemýšlím a říkám, no když mi bylo tak asi pět, tak mě soused, tátův známej, vozil od baráku k Orličanský školce na Arielu, na nádrži. Tak, to je asi první motorka, na který jsem kdy jel. Osobně si to pamatuju velmi mlhavě. Máma mi vzpomínku potvrzuje. Konec konců, dětem jsem to oplatil a na nádržích motorek se jich něco navozil.\nDobrá tedy, víme co chceme, bude to voják, Anglán WWII. Jen těsně mi uniká koupě Nortonu 16H, o dva dny volám pozdě - zuřím.. Přemýšlím, B.S.A., Matchless, Ariel, Royal Enfield, Triumph? Nakonec, po vychladnutí záchvatu:), se rozhoduji, že upřednostním vrchový motor 350 či 500 OHV. To bude to pravý ořechový. Teď, jen něco takovýho potkat...\nHa, náhle možnost ke koupi Ariel W/NG. Ty vole voják, s doklady, pojízdnej, telefon, volat, jedem. Kruh se uzavírá. Asi to tak mělo bejt.\nFáze 2. doklady, zkoušení, sehnání chybějících dílů, příprava renovace motocyklu Ariel W/NG 350 OHV\nW/NG-éčko je doma, dušička má pokoj, doma panuje vynikající atmosféra, tatínek má novou hračku a už nezlobí.. (Fíku díky za transport)\nNejprve jsem začal řešit původ. Motocykl má zajímavou historii. Byl vyroben v roce 1940, patří do třetího výrobního bloku (kontraktu dle rámu winu), kdy ještě z původně civilní výroby, se přechází na výrobu vojenského modelu. Motor (2 kontrakt) má například na karteru vyraženy vojenské přejímací značky, čímž armáda říká: Tohle je moje. Později, je již vyráběno pro armádu od prvo počátku a žádné dodatečné ražení přejímacími značkami se nepoužívá. Motocykl slouží v britské armádě až do konce války. Byl sem však dovezen z Dánska. Jak se tam dostal? Za války, až po ní? Začínám pátrat, postupně zjišťuji, že stroj patří mezi 800 ks, které v letech 1946-1947 prodala britská vláda dánské armádě, ta motocykl v roce 1951 odprodává do civilního sektoru. Stroj kupuje 11.5. 1951 pan Erik Isaksen, vlastní ho, dle technického průkazu, až doteď. Poslední, v Dánsku, platná STK je z roku 2015. Ty původní papíry, velký techničák, jsou také paráda, vše sedí. Kus historie...\nAngláne, ale teď jseš náš a koukneme se ti drobet na zoubek. Při koupi jsem stroj projel, abych odzkoušel mechanickou funkčnost. Všiml jsem si, že je „koplej“, ostatně jako drtivá většina, takto starých strojů. Motor, jde hladce, žádné obratce:), převodovka trochu zlobí, trojka protestuje. No nic, platíme, nakládáme a odjezd. Následný krok je jasný, přepis dokladů, díky moc Ivane!\nMáme papíry, jdeme jezdit. Následuje poladění spojky, to se kamarádí s převodovkou a trojka už neprotestuje. Seřízení karburátoru, zběžná základní prohlídka, do brašny vercajk a jedem. Najíždím na kvalitní silnici, jedu zvolna, zkouším účinost brzd - jo dobrý. Koukám po geometrii, nojo jedno kolo kam jdeš, druhý pro vodu. Dostal pravej hák na předek vidlice a hnul se krk řízení. Nevadí, pak to srovnáme.. Jedu dál, tak Angláne ukaž, co umíš. Vrchová 350 OHV 17 koní, musíš jet hochu jako ďábel. Rovnej přehlednej úsek, nikde nikdo, plnej...\nTachometr neukazuje, nevadí, dáme to vodhledem. Motor jde jak pila, umí 5800 otáček. Na tu dobu, jo ty kluci z Birminghamu věděli, jak na to... Jestli vodejde nějaký ložisko, je po mě..., ale zkusit se to musí, držím plnej... Paráda, jede fakt skvěle, kilo tam je jak ho*no, asi i víc. Super, tak se uklidníme, vychladni wole. Zpomaluju tak na 80, jede parádně. Je to jasný, my si budem rozumět.\nNásledující dny přeje počasí, jezdím, co to jde. Testuji funkčnost, zatím žádné problémy. Jak se sluší a patří, povozím na tandemu celou rodinu. Všichni jsou spokojeni. Přestože je koplej, řídí se dobře. Paralelogram vidlici jsem rozchodil, myslím, že ty poslední roky motocykl vůbec nejezdil. Vše bylo zalehlé a zatuhlé, ale motor, ten jde kupodivu výborně, to jsem nečekal. Nemá smysl se v něm šťourat, jen zkouknu ventilové vůle případně přetěsním a jinak nešahat. Ariel bude mít velmi dobré jízdní vlastnosti, to cítím už teď. I přes handicap, jde do náklonů ochotně. Masivní trubkový rám zaručuje tuhost konstrukce, žádné vlnění, tohle je fajn. Nakonec provedeme měření rychlosti. Někdo, nebudu jmenovat kdo, že Marťas, je nevěřící Tomáš. „Přes kilo to nepojede!“ Manželka s autem za mnou, sjednotíme to a Anglán dostane za uši. Cítím, že to nahoře úplně není vono, rozhodně jel při předchozí jízdě rychleji, šahám na předstih a tlačím páčku na doraz... Ne, není to úplně vono, předtím jel prostě líp. Na max. plyn se lehce dusí, ale když trochu uberu, jde motor dobře. Evidentně špatný poměr benzín / vzduch. No nic, dojedem domů a ptám se ženy, tak kolik jel? Říkám, že to kilo dal... Ne, nedal, odpovídá. Jel jsi 98 km/h. Koukám na ni, jo tak to jo, ten můj vodhad je v toleranci 2 km/h :)) Všimnu si, že na na přírubě karburátoru chybí matka. Aha, problém vyřešen. Povolila se a následně upadla, tím karburátor přitahoval falešnej vzduch. A stejně předtím jel dost přes kilo:) Později při demontáži zjišťuju, že na primárním převodu je „rychlejší převod“. Ozubené kolo má o zub více, než má mít originál. Také řetěz je dost napnutý, toto chtělo řešit spojkou a řetěz tedy prodloužit. Zkouším posunout převodovku na napínáku, abychom řetěz trochu povolili. Nejde, už je v krajní poloze, nic, rozhoduji se jasně. Koupíme originální kolečko. Junior se ptá co se změní? Odpovím mu „no půjde líp do kopců, ale pomaleji na rovině“. Prostě získáš sílu, ale ztratíš rychlost. Hele, je toho víc, ten karbec, na kterým ho zkoušíme, tam taky nepatří (je to Amal 276). Má tam být speciální 275, ta bude mít menší difuzor a to má vliv na to, jak bude motor dýchat. Původní majitel prostě zvedal rychlost motocyklu, je to zcela běžné. Stavíme však veterána, vojáka, tam byla max. rychlost nepodstatná, naopak šlo o to, aby měl motocykl převod do síly. Vidím rozpaky. Neboj, pojede dobře, ten motor je na tu dobu nadupanej... Pokukuje po R-12, aha, usměju se, tuším co mu jde hlavou. Pojedou tak nastejno, když odpojíme sajdu. Nastává diskuze o spodové 750 versus vrchové 350. Začíná mít přehled, jsem překvapenej, co si všechno pamatuje z minulých debat. Nakonec mu říkám že pokud bude chtít, koupíme tu prodlužovací spojku řetězu. Pak není problém tam dát i to rychlejší kolečko. Souhlasí, že ho postavíme v origo převodu...\nJak upéct Burmanna\nPo týdnu ježdění Arielu už tak věřím, že si s sebou neberu ani nářadí. A to je chyba! Při jedné z jízd se náhle ozývá nepříjemný zvuk, okamžitě zpomaluji, poslouchám odkud to jde. Chce to radši zastavit, za mnou nalepený auto. „Sakra tak mě předjeď wole!“ Vhodný plácek, konečně zastavuju. Ariela na stojan, sakra já wůl nemám vercajk, jsem přesvědčený, že to bude spojka. Nakonec přijíždí a zachraňuje mě Pítrs. Zkoušíme, hledáme… Je to jasný, převodovka, a jéje už to začíná. No nic, nakonec se rozhodnu neprudit už Pítrse, aby jel pro vozejk. Dojedu to domů, je to kousek asi 8 km. Zjišťuju že nejlépe je, jet na trojku, špatný zvuk žádný a padesátkou se dobelhám domů. Hned s tebou na zvedák Angláne.\nRozpůlená převodovka Burmann\nJunior je asi víc nervozní, jak já. Co s tím je? Něco se rozbilo? Rozeberem, uvidíme. Stejně začneme už renovovat, tak špajzka ven. I při otáčení rukou je jasný, že máme problém Hjůstne! Už v pokročilé noční době ji oddělávám ze svěráku a pokládám na stůl (nakloní se!). Odcházím z dílny, uvidíme zejtra, až ji rozeberu. Ještě beru naposledy za hřídel a otáčím s ní, nic, ticho, jde zvolna. Nechápu, opět zkouším, vše je v pořádku. Tak moment, tohle je divný. Upnu ji zase do svěráku do vodorovné polohy. Opět problém, chvíli čumím jak husa do flašky a potom si říkám „ty wole, to vypadá, jako kdyby tam nebyl olej“. Ale to je blbost, koukal jsem do nálevního otvoru, strčil tam i šroubovák a byla na něm kejda. Z odchodu z dílny právě sešlo, stejně bych neusnul. Výpustní šroub pryč, vytéká tak asi velkej panák čehosi, co se následně mění na cosi a to už neteče ale táhne se. Rozpůlím Burmana, všude vevnitř nějaká kejda, humus neskutečnej. Později zjišťuji, že se do těchto převodovek běžně dávala vazelína místo oleje. Doteď jsem stavěl Němce WWII a pro mazání převodovky se používal vždy pouze olej. Toto mazání vazelínou však nebude můj případ. Radši ji celou přetěsním, ale tohle fakt ne. Po rozebrání zjišťuju zdroj problému. Vinou nedostatečného mazaní se přikouslo na mainshaftu druhé ozubené kolo. Při těch otáčkách na max. to prostě nemaže, jak by mělo. Bohužel při rozebírání jsem také zjistil, že na Mainshaftu (hlavní hřídel) je totálně odpálené ozubení pro uchycení spojkového koše. Motocykl musel dlouho jezdit s povoleným spojkovým košem a dost se vymačkali zuby. Sice to zatím funguje, ale je nad slunce jasné, že tohle bude Grosse problem. No došel Urguel a je půl jedný ráno, jdu spát...\nRáno volám Pítrsovi, co jsem zjistil. Sděluje mi, že procházel různá zahraniční fóra a toto je docela běžný problém. Mám jasno, musím sehnat novou hřídel. Volám také po známých. Půjde to opravit?Vaření tigem nepřipadá v úvahu, vyvařit jedině návarovkou elektrodou. Tohle přesně by táta dal levou zadní. Nikdo do toho nechce jít, problém s následným opracováním.. Do pr*ele, dřív by to takovej problém nebyl. Dobře, je tu varianta vyrobit ji novou. Mám svoje zkušenosti a vím, že tady bude obrovský problém s materiálem. Hledám hřídel po všech internetových čertech, nic...\nAle co už, stejně začnem komplet renovovat. Junior pomáhá a Ariela komplet rozebíráme. První problém, který zjišťuji a to by mě to nenapadlo, je v přeorientaci se na palcovou soustavu. Hlavně závity. Ty jejich 5/16 a 16/32 a vůbec podobný zvěrstva, no zlatá metrika. Nakonec si na á 4ku dělám tahák a přidělávám v dílně na stěnu, abych měl lepší přehled a furt to někde nehledal, co je co. Bez kompletní velké sady Whitworth měrek není šance. Jsou zde použity závity 18, 20, 22, 26, 28 TPI. Nejhorší je, že může být např. stejné stoupání, ale je ještě různá hloubka závitu. Původně jsem si myslel, že použiji nakoupený závitníky a očka, co mám na moderní hádéčka. Jenže chyba lávky, modernizovaná řada UNC či jemná UNF dnes používaná je mimo mísu. Britové v té době používali jiné stoupání a hloubku, zde nejčastěji klasický 20 kroků a jemný 26 kroků (TPI). Vyhrabu to šuple po tátovi se závitníkama a očkama, matně si pamatuju, že tam bylo spousta různých Whitworthů. Nikdy jsem to samozřejmě nepotřeboval. Nakonec část z potřebných mám, díky táto:) Něco dodává Pítrs, nějak to nakonec dáváme dokupy. Mám nakoupenou už i potřebnou literaturu a tak se orientujeme, co je špatně a co chybí. Osobně mám úchylku na ty vojenský doplňky, to mě fakt bere. Takže udělám cokoli, abych to komplet doplnil. Bohužel zjišťuji, že chybí spousta věcí či jsou zde díly, které tam nepatří. Seznam chybějícího se nepříjemně zvětšuje. Původní představa o rychlé pohodové renovaci, „proběhnem s tím dílnou a lakovnou“, rychle bere za své. A asi je to dobře, ať mladej vidí, že né všechno je zlato co se třpytí.\nJunior při přípravách na renovaci\nSháníme a objednáváme (Pítrs, díky, vážím si toho kámo) postupně díly snad z celý Evropy. Anglie - „Thank's Stuarte“. Rakousko - doporučuji firmu British Only Austia, dobrej výběr, kvalita, rychlý jednání. Hned sleva, tady si uměj vážit zákazníka – výborný (https://www.vintage-motorcycle.com/en). Pak Německo, Francie, Holandsko... Tuzemsko p. Jiří Hořice Vintage Replika perfektní jednání, ochota, rychlost, prostě super. To u nás není úplně běžné. Konec konců, reference na jejich fi. v Anglii na britských fórech, je velmi dobrá. Strávený čas na netu při hledání chybějících dílů je větší, než bych chtěl. Dobré je, že se daří nakonec vše sehnat.\nMám dar zblbnout lidi kolem sebe tím zápalem pro věc, a to má opět neblahý dopad na okolí:)\nPítrs nakonec rezignuje a říká mi, že kupuje Matchlesse 3G. Chvíli koukám a konstatuji, že to je rozumná volba. Budeš stavět WO nebo 3Gl (první je paralelogram vidle poměrně raritní předválečná výroba, druhý model je modernizovaná verze od roku 1941 s teleskopickou vidlí)? Prej, nemůžu se rozhodnout, oboje je pěkný. No vyřešil to rozumně, kupuje všechno, co se dá dvakrát:) Bude to fajn dát ty bajky vedle sebe. Když to půjde dobře a další páni dostanou rozum, tak by tu časem mohla vyrůst ještě tlupa britských WWII military bajků. Wehrmacht už by tu byl :)\nOprava a montáž polního stojanu\nZdendo, ty kluku mlynářskej, díky moc za tipy na prodejce i možnost zapůjčení či prodej dílů. Ještě, že máš ty W/NG-éčka jenom tři:) Makám každý den, vše dopasovávám, zkouším, poměrně dost práce. Nezdálo se to, ale baví mě to jako za mlada. Zkušenosti větší, rychlost práce menší, nojo nemládnem. Ale zápal, ten je furt stejnej. Postupně to doplňujem, originální army tacho Smyths early verze ( jak říkaj v Anglii „rare“), Amal karbec 275 B1J s filtrem je origo sestava. Původní Tail convoj light už není snadný sehnat. Pítrs řeší od borce z Rakouska, paráda! Osobně, největší špek je ten polní stojan, chybí všechno včetně úchytů na rámu. Musím ho mít! Zachraňuje mě opět Zdenda, dodělávám poškozený originál. Montuju, zkouška funkce, no ty wole tenhle stojan je fakt špička totální. Další, co chybí, je značný problém. Druhej kastlík na nářadí s klavírovým pantem, tohle je fakt artefakt. Nechci repliku z Indie, honím originál. V pr*eli, asi nesehnatelný, ale nakonec mám kliku (https://www.stuart-bray-motorcycles.co.uk). 150 liber? O.K. Beru, díky Stuarte. Tady se mrkněte, koho tato tematika zajímá. Ten chlapík, to je pacient jak já, stejná krevní skupina, jedině military bike WWII. „ srdcař“ :)\nCelej svůj dospělej život mám ve stylu F.T.W. (Freedom two wheels), prostě svoboda dvou kol. A co je víc? Jo taky se to někdy může překládat „jeb*t celej svět“, každý podle libosti. U nás doma je to motorkaření prostě životní styl.\nPěkně se nám to postupně skládá, stále řeším tu hřídel, to je fakt průser. Mám vézt rám na srovnání, chlapík, co je špička na toto, však už je v důchodu. Prý už nepracuje. Ten čas tak letí! Rovnal rám na tu BMW R – 61, co jsem kdysi stavěl. Naštěstí hydraulickou stolici na rovnání stále má, ale nechce se mu do toho. Zakázkově už nedělá, už jen pro sebe pro radost. Marťas ho nakonec ukecá. „Fajn tak to teda přivezte“ ( Marťas díky moc!) Pán je machr, stará škola, o řemeslu ví vše. Nakonec se bavíme i o té mojí hřídeli, navrhuje opravu s tím, že pokud se to nepovede, vyrobí ji novou. Ptám se na materiál, usměje se a z ponku vytahuje kardan ze starýho náklaďáku. Prej to nebude problém. Směju se, jo jasně, jste připravenej...\nDomlouváme se, že až si pojedu pro srovnanej rám, tak hřídel vezmu s sebou. Dobro, vše se snad v dobré obrací. Další problém k řešení je segment spojky. Ten stávající je pro kočku, ty zbytky zubů, co tam jsou by už moc provozu nevydržely, chce to jinej. Novej? Nebo slušnej originál? Trocha internetovýho porna, vypadá to blbě, nedaří se mi nikde nic sehnat... Nakonec při prolejzání jedné z fi. s tím správným sortimentem (https://www.feked.comhttps://www.feked.com) mám štěstí. Přesně to, co potřebuji, funglovka, novovýroba made in U.K. Tak to by bylo! Ještě tu hřídel! Po 14-ti dnech mi volá Pítrs, ať se stavím, že mi zas něco přišlo. Beru juniora a jedem, je objednáno více balíků z více zemí, takže se těšíme, co dorazilo. Zboží si přeberu, pokecáme, ptám se ho, jak to jde s mečounem? No ani se neptej, s prachama je to hukot:):). No, to je divný:) . Když se chystám odjet, říká mi „počkej“, něco ti ještě ukážu. Jo jasně, za chvíli se vrací, v ruce Burmann převodovku na Red Huntera ( původní civilní verze W/NG-éčka). Potutelně se usmívá. Nehodilo by se ti to? „Si děláš pr*el? Kdes to kurwa zase sehnal?“ Směje se, no byla k mání v Anglii. Cena rozumná, tak jsem ji koupil. Já se z něj pos*ru. Na první pohled je vidět, že ozubení je perfektní jako nové. Ještě zjistit, jak to bude vypadat s hřídelí vevnitř. Tisknu mu ruku, díky kámo! Jedem ji rozpůlit.\nPak už je to klasika, tyhle ty Burmany já už dobře znám :):) Vevnitř kejda nechutná, druhý ozubený kolo na mainschaftu lehce přidřený. Jojo tohle je mi nějaký povědomý. Jakoby jsem to už někde viděl.\nPo vyčištění mám problém vyřešen, ozubení je ve špičkovém stavu, skládám Burmanna. Vše snad 100x kontroluju, z obou převodovek vzájemně porovnávám kola, vidličky, nasucho asi pětkrát rozeberu a složím, zkouším funkci. Všechny kvalty nahoru, dolů, neutrál pojď, se mnou se nakonec každej domluví.... Gut, vyrábím těsnění a finálně skládám. Dílnou se vine vůně hermetiku, tu já tuze rád, žena ovšem nerada. Přijdu do baráku a prej vypadni, svlíkni se někde venku, smrdíš! Jak nezdvořilé... :)\nDopasování a zkouška spojky jako celku, dopadla na výtečnou. Žádné vůle na koši, vše sedlo, jak prdel na hrnec, super. Mám sice mrak lamel origo, ale všechny byly běhané. Nechci však zbytečné vůle, vše chci na 100% ,ať má junior mašinu na ježdění. Tohle nás (mě určitě) přežije. Objednávám tedy fungl nové lamely, pro změnu z Holandska. :) No, je to kouzelný ten dnešní svět. Obě kola vezu na srovnání a přepletení (p. Klouda to je špička). Ráfky i štíty jsou ražený originály, takže je chci rozhodně použít. Jdeme do finále, připravujeme Ariela pro pískování. Opravujeme poslední problémy. Junior si zkouší řezat i závity, ke všemu si čuchne. Je to fajn, jsem šťastnej. Prej jestli si může z lednice vzít pivo? Jako mého Urguela? :) No dobrá, přirozeně, to k tomu patří, není problém ťuknem si...\nMagnetka a dynamo, srdce bohyně větru, převodovka a spojka\nMotorka je v lakovně, za mlada jsem si lakoval sám, ale nemám možnost boxu a chci pěknej lak.Vaškovi (mladej kluk, ale šikovnej lakýra) vysvětluji, že pravé vánoce mi pacienti můžeme slavit i u pohádek, ale musí se u toho skládat motorka a to je vždy priorita :). Já to takhle měl X - krát a fakt mě to děsně baví. Jsou to nejlíp strávený vánoce. Vašek mi říká.„Nestíhám ty wole, já tady mám motorky už na leden“ (je 15. 11.). Odpovídám mu, že to chápu. „Hele těm borcům, je to jedno, počítaj s lednem“. My s juniorem máme ale jasnej plán, o vánocích budem skládat W/NGéčko. „Mám pro tebe tedy speciální úkol a ten můžeš zvládnout jedině ty“!\nJeho pohled není dobrej. Tak jinak. Přece nechceš dítěti ku*vit vánoce! Usmívá se a vydechne „prosim tě to dáme“. Díky moc kámo!!!\nFáze 3. skládání aneb čistá práce, kterou každej miluje, roste motorka...\nJsou tu vánoce, džingl bel, Popelka a tak. To podstatný je, že na zvedáku máme nalakovaný W/NG. Není sice nalakováno vše, ale základ pro začátek skládání je pohromadě. Jdeme na to, mám v dílně teplo, v lednici Urquely a pro jistotu taky Jacka, to kdyby se něco zvrtlo. Je pravděpodobné, že se sem tam někdo zastaví.. Dovolenou až do novýho roku, takže může chumelit i mrznout, je mi to fuk..\nNejprve kompletujeme přední vidlici, žádný spěch hezky v klidu. Po její montáži přišel čas usadit srdce týhle bohyně větru, (Ariel). Následuje magnetka, převodovka, komplet repas nové složené spojky. Taháme elektro, mám k dispozici dobovou literaturu kde je popsána detailně barva kabeláže. Barevné rozlišení kabelů bude tedy dle předpisu. Fajn, objednávám potřebnou metráž od p. Zdeňka Najbrta (veterán kabely) díky pane za perfektní a rychlé jednání (kvalita – super). Potom následují lanovody. Tedy lanka dekompresoru, předstihu, karburace, spojka, plyn a přední brzda. Musím říct že je to paráda dělat motorku s mladým, oba na sebe občas kouknem, chemie... Tohle mi dává fakt smysl.\nRám s namontovanou vidlicí\nTak máme tady silvestra, jsem rád že se mi daří mít zkompletováno tak, že ji můžem „nakopnout“. Pětiletku plníme na výtečnou, sice se případně nesvezem, bo nemáme kola:), (p. Klouda rovná a nově vyplétá) ale k nastartování chybí chlup...\nTak jde se na to, pozoruju mlaďáka jak mu svítěj oči. Vše pečlivě kontroluju. Dle juniora až moc pečlivě, je nervozní, jak sáně v létě. Znovu rozházím karbec, protože netěsní, lehce rosí. Po opětovném přišroubování se zdá být vše O.K. Otvírám naplno dekompresor, několikrát sešlápnu startpáku a otočím motorem. Potom ladíme spojku. Zavírám dekompresor nastavuji předstih „na start“ přivírám vzduch. Sešlápnu, komprese jak bejk, tak jo zalejem to benzínem. Stříkačkou plním palivovou cestu až je plná plovákovka a trubička po okraj. Zmáčknu cupák, sešlápnu páku, krátkej prskanec. Říkám mladýmu, teď bude chvilka pravdy kámo, uvidíme jak tatík seřídil časování motoru. Opřu se do start páky ale nepřemůžu kompresi, musím si pomoci dekompresorem a ťuknu si píst do správný polohy. Zavřu dekompresor prudký zhoupnutí, Ariel se probouzí. Upravuji předstih „na jízdu“, rovnoměrně bublá na volnoběh. Zubíme se na sebe, jde jak švícary co? Projevuje se špičkový stav karburátoru, motor jde famozně bez výkyvů naprosto rovnoměrně. Doplňuji průběžně benzín, po naplnění 3 plovákovky říkám mladýmu tak teď ji trochu pustíme uzdu. Naplno otvírám vzduch a beru za heft. Zdá se že jsem trefil bohatost směsi celkem dobře, máme totiž namontován vzduchový filtr který tam původně nebyl. Půl otočky na bohatosti řeší správný poměr benzín/vzduch. Plný plyn, řvu na juniora že nám asi vodletí ze zvedáku, ale je to pecka, ten zvuk je brutální. Junior ji přes dekompresor zháší, tak to by bylo. Teď kouknem jestli nám z toho někde něco neteče. Dotahuji šrouby primáru, převodovka i motor všude čisto a sucho, špica. Teď kouknem jestli nám bude fungovat přimazávání řetězu, z tohohle udělátoru jsem sám vedle sebe:) :)\nParádní záležitost, pomocí labyrintu a uzávěru kuželovým šroubem s pružinou je totiž možno regulovat mazání sekundárního řetězu z prostoru primární skříně. Geniálně jednoduché, labyrintem stéká olej k otvoru který je oním šroubem uzavřen. Povolením kuželu šroubu začne olej vytékat ven z primáru a kape na řetěz( funguje samozřejmě pouze pokud je motor v chodu). Následně ke spokojenosti konstatujeme plnou funkčnost.\nPo novém roce bombarduju Vaška ať pohne s lakováním není totiž co dělat a to není dobře. Následně jsou k dipozici obě kola, hraju si s kuželovými ložisky, sehnání byl trochu problém je to atip nakonec jsem pořešil díky Pítrsovi z Anglie. Několikrát povoluji a utahuji dokud nejsem spokojen s vůlí a hladkým chodem. Poté skládáme brzdy a montujeme do vidlic, konečně to už má vzhled motorky. Po montáži rozety si hraju s nastavením zadního kola, dokud není usazeno přesně na milimetr z obou stran stejně, a není dobře napnut sekundární řetěz nejsem spokojený. Poté co zadní kolo přesně usadím a doladím napínáky ho oddělám.\nJdeme do finále, zbývá namontovat kastlíky nářadí, oba blatníky, nádrž a nosič s držáky brašen.\nV dalším týdnu se nám to konečně daří zkompletovat, všechny díly jsou nalakovány. Postupně montuji poslední nalakované díly. Přiděláváme zadní kolo spojujeme sekundár. Ariel je tedy kompletní. Stříkám prvky imatrikulace, bílé konce blatníků, tlak huštění pneumatik, číslo kontraktu a znak 6. obrněné divize. Teď už jen z Anglie dorazí dobové doplňky, objednal jsem ruční hustilku a nějaké nářadí ať je to komplet. Čekám také od Stuarta z Anglie na rannou verzi nádrže která je naštěstí u něho právě v nabídce. Zatím budu Ariel provozovat se současnou.\nVýroba masek pro nástřik imatrikulace\nMám takovej neblahej pocit že čekání na letošní jaro bude nekonečný... Venku mrzne, v garáži je sice teplo ale s juniorem se shodujem, že doma by ji bylo líp. Kdo má furt chodit koukat do tý garáže? Paní domu odjíždí s dcerou na nákup, to je ta správná chvíle. „Pojď jdem na to“. Junior nechápe. „Tak dělej jdeme a zaparkujem ji do jara v obýváku“. „Hele ale máma“... „No dobrý, to neřeš, nech to mě“. Začne se usmívat. Za čtvrt hoďky je Ariel zaparkován. Co řekneš mamce? Nic, hlavně klid, zachovej paniku:) Nejlepší na všem je však reakce manželky. Po příjezdu domů žena vyklízí nákup, oba horlivě pomáháme. S naprostým klidem projde několikrát kolem motorky. Čekáme kdy to přijde, ale uzemní nás, jen tak utrousí „ povedla se vám, je to krasavice“. Manželka je fakt miláček, už si chudák zvykla. Tak to je, když ty motorky jsou i pro ní srdíčko. Někdy si však říkám, že sem fakt trhlej :)\nRepasovaný spojkový koš, parkování v obýváku\nMáme tady jaro, počasí přeje a tak vyrážím otestovat funkčnost a výkon, jsem opravdu zvědav jak si povede. Perfektně srovnaný rám zaručuje přesnou geometrii řízení. Ještě jednou díky, poklona pane. Náklony v zatáčkách pod plynem na tomhle rigid rámu je zážitek.\nMám najeto cca 600km, vše funguje dobře, tachometr Smith – paráda. Snažím se doladit ideální bohatost směsi v karburátoru. Není to sice ještě úplně ono, nicméně dostal jsem z ní 65 mil za hodinu tedy cca 110 km/h. Zkusím ještě posunout předstih udělám ho ostřejší, motor půjde ještě trochu lépe a dostanem z něj maximum. Ukazuji tedy juniorovi kompletní nastavení a seřízení předstihu, vysvětluji co a jak. Po doladění umí 68 mil / hod. (cca 115 km/hod) Jsem naprosto spokojen. Jen tak mezi námi děvčaty, s tím rychlejším převodem a 276 Amalem musela chodit jako prd 120 za hodinu:)\nKonečně dorazily poslední díly z Anglie, brexit = konečná, čekám na to měsíc. Především mám poslední chybějící díl pro kompletní modelovou řadu na rok 1940 a sice ranné provedení nádrže. Bude s ní sice dost práce, ale je to původní ranný originál. Současná je sice také originál, ale byla dodávána až od roku 1942. Liší se absencí nákolenic a smaltovaných znaků. Rozhoduji se,že si kus tý poctivý lakýřiny prostě taky udělám. Nádrž je dobitá, především však bojuju s „naku*veným“ (to se nedá popsat jinak) uchycením na rám. Některým lidem tam za kanálem prostě autogen nepatří do ruky... Po opravě uchycení jsem si naivně a trapně myslel, že teď už to půjde rychle.To jsem ale netušil co mě čeká. Teda, viděl sem myslím dost věcí které byli „ napadeny kutilem“, ale toto vše překonává. Nádrž zjevně tekla, oprava proběhla asi následovně: Zaletováno mosazí - pořád to teče, přepájím to teda cínem - pořád to teče, vezmu hadr s pryskyřici a vobložím to hadrama - pořád to teče. Vyleju to teda pryskyřicí zevnitř. Pan řemeslník ale nasál nějaký špatný informace, (nebo nevím co nasál) ánebooo si říkal že ta svině furt teče a tak pro jistotu nalil takové množství prapodivné pryskyřice které ve finále udělalo 2cm šlupku. Že mu navíc neřekly, že musí tu pryskyřici pořádně s tím tužidlem rozkvedlat, aby nezůstaly vzduchové bubliny a nepraskalo to, to je jen detail na závěr. Ty wole to sem nežral, ta nádrž je snad neprůstřelná. Vyloupat vnitřek, opískovat na plech, perfektně odmastit. Další krok je, že seženu anti-statickou pryskyřici přesně určenou pro takovéto opravy nádrží (díky Fany). Jednoduše opravím netěsnosti při vrstvě cca 3mm. To vidět ten borec jak to lze snadno a jednoduše opravit, tak má tři bajpásy. Procvičím si kytování, chytám tvar a připravuju nádrž do plniče. Pítrs mi půjčuje stříkací pistoli kterou si koupil, je to profi kousek. No a protože prostě platí, že pokud chceš něco zku*vit nebo ztratit tak to pujč, mi pistole spadne z háku na zem a praskne baňka. Wole já sem dement... Dovedové z Anglie dostanou jmen že nemaj šanci si to zapamatovat, protože se to stalo samozřejmě kvůli nim. Takže letím za Vaškem pro jinou baňku, nádrž pak stříknu k naprosté spokojenosti. Po vytvrdnutí vyrobím masky a stříknu imatrikulaci. Podařilo se mi nakonec tedy sehnat veškeré díly na rok 1940 (které se u pozdějších válečných modelů lišily) např. stupačky, řadičku, ovladače atd. Tak teď je kompletní, takhle tedy vypadala když sjela z linky a předaly ji armádě v říjnu 1940...\nRaná verze nádrže před lakýřinou\nPráce je dokončena, Ariel se vrací na silnice. Líbí se mi jak byla rozmanitá konstrukční škola té doby, doteď jsem se hrabal pouze ve Wehrmachtu - BMW, Zundapy, NSU, DKW.. Britská škola je odlišná a oslovila mě. Byla to paráda stavět. Zmáknuli jsme to za půl roku komplet. Byl to ideálně strávený čas. Jsem spokojen. Junior má nějaké zážitky i zkušenosti a myslím že parádní motorku.\nMáme podzim léta páně 2021, sezona skončila. Motorky jsem zazimoval, na Arielu mám najeto cca 3000 km, jezdí parádně. Na letošní zimu jsem si naplánoval nějaký ty práce na BMW R 12 hlavně musím udělat spojku je tam ještě originál válečný obložení. Brzo začně řvát o pomoc tak dáme radši nový.\nFinální podoba po renovaci\nDíky všem kdo pomohli s realizací, oni vědí, to čtení je pro ně... a ...Hele wolové, polaďte si ty postrky. Bo, ten čundr na těch starejch strojích mě ještě furt nepřešel.. A čekaj, akorát lidi na vlak:)\nPolní stojan v akci\nP.S.P omalu si tak přemýšlím co dál. Nějaký nápady bych měl, co si ještě postavit. Mám třeba teď chuť na Indiána, tak to se asi stavím v cukrárně. Sakra, zase mě po letech chytli ty starý stroje a vlítnul jsem do toho jak kačer do ho*na. Uvidíme, no nic dám tomu čas... Hail to England!\nvýrobce: - Ariel Motors Birmingham LTD\nprodukce: - 1940 – 1945 (35 540 ks)\nmodel: - W/NG (tento konkrétní motocykl byl vyroben v říjnu 1940 / kontrakt - C 8574 )\nzdvihový objem: – 349 ccm\nvýkon: - 17ks (12,7kw)\notáčky motoru: - max. 5800 ot/min.\nventilové uspořádání OHV\nkarburátor : - Amal 275 B 1/J\nrychlost: - max. 68 MPH tedy cca 115 km/h\nruční ovladače : - Amal (páčky na řidítkách)\nchlazení: - vzduchem\npalivová nádrž: - 12 litru\nolejová nádrž: - 2,30 litru\nvrtání: - 72 mm\nzdvih: - 85 mm\nrozvor: - 1395 mm\ndélka: - 2134 mm\nváha: - 169 kg\nspojka: - suchá, 2 lamelová, ovládání mechanické ruční\npřevodovka: - Burmann, typ CP 41, čtyř rychlostní, řazení nožní na pravé straně\nbrzdy: - mechanické, čelisťové\nregulátor: - typ- MCR 1 (6V)\nzapalování: - Magdyno Lucas M 01 * Dynamo Lucas E 3 HM\nosvětlení: - hlavní světlomet DU 42 (6V)\nzadní (tail lamp) L- WD-MCT 1 (6 V)\npneumatiky: - 3,25 až 3,50 X 19\nzbarvení : - barva - Bronze Green používána do konce roku 1940 poté až v letech 1946-47 do spotřebování skladových zásob.\npříslušnost: - průzkum 6-té obrněné divize Britské armády (zformována v roce 1940)\noznačení průzkumných jednotek obrněné divize ( levá strana nádrže)\nznak 6. obrněné divize (pravá strana nádrže)\nčíslo kontraktu každého daného motocyklu zde C 8574 zahrnovalo blok čísel od … do dle počtu vyrobených kusů v daném kontraktu, umístěno na jedné či obou stranách nádrže v mém případě na pravé straně nádrže: C - 4381467\nJan Schiller - (Odebírat články autora)


10.09.2018\t· 12:00 - ???\nSdružení Klokočovjanů zve všechny na pravý, nefalšovaný KLOKOČOVSKÝ KRMÁŠ na hřišti v Klokočově u Příbora, ulice Osvobození. První porce kotlíkového guláše od 12.00h. Vařené kolena, palačinky, párky v rohlíku, hranolky aj. Samozřejmě čepované Pivo , a jiné alko či nealko nápoje. Máme zastřešené zázemí, krytý pavilón, proto se akce koná i v případě nepříznivého počasí. Individuální zápolení v mini-fotbálku, tradiční přetahování lanem, skákací hrad pro děti zdarma. Hudba k tanci a posle ...\n10.09.2018\t· 11:00\nZveme Vás na tradiční krmáš do Hostince U Čechů.\n14.09.2018\t· 18:00\n26. 7. 1918 se narodil v Příboře, v rodině lékárníka Dr. Vladimíra Pokorného syn Václav. Podle rodinné tradice se počítalo s tím, že vystuduje farmacii, aby mohl v budoucnu převzít po otci lékárnu. Dějinné události a hlavně Vaškovo nadání a láska k hudbě způsobily, že bylo všechno jinak. Václav začal skládat taneční písně již během studia na Příborském gymnasiu, hrál na několik hudebních nástrojů, dirigoval malé orchestry a pěvecké sbory, stal se předním aranžérem hudebního nakladatele R. A. Dv ...\nTaneční zábava & Rockoví lišáci\n15.09.2018\t· 20:00\nU příležitosti oslav Dnů evropského dědictví Vás zve Město Příbor na akci TANEČNÍ ZÁBAVA & ROCKOVÍ LIŠÁCI Vstup zdarma Městský park v Příboře\nMezinárodní závod družstev - 3. Memoriál Michala Matuly\n15.09.2018\t· 14:00\nAutoklub Plochá dráha Kopřivnice zve všechny příznivce ploché dráhy na letošní poslední závod na Letním stadiónu. Tentokrát se na start postaví v mezinárodním závodě družstev čtyři týmy z České republiky, Slovenska, Maďarska a Ukrajiny. Pohár přátelství, jak se této soutěži říká svede do bitvy český tým Markéty Praha, za Slovensko pojedou jezdci Speedway Clubu Žarnovica, Maďarské barvy budou hájit plochodrážníci ze Speedway Clubu Nagyhalacz a nakonec ukrajinskou vlajku budou hájit závodníci ...\n15.09.2018\t· 6:30\nPříbor - Hukvaldy42. ročník toulek krajem Leoše Janáčka pro pěší a cyklisty.\n16.09.2018\t· 15:00\n15. ročník festivalu, koncert se koná v kostele sv. Valentina v Příboře.\nZALOŽENÍ REPUBLIKY, přednáška lektorky a spisovatelky Dany Šimkové\n25.09.2018\t· 17:00\nPojďme si povídat o tom, jak se postupně utvářely naše dějiny, aby daly podnět ke vzniku Republiky, jak obtížná byla situace našeho národa v 19. století a kde se v nás vzala ta touha po samostatnosti? Proč to nešlo celá staletí a v roce 1918 se to konečně podařilo? Co všechno museli naši předci udělat, aby naše země dostala své místo na mapě Evropy? Založení Republiky není jen 28. říjen 1918, ale celé století práce a odhodlání.\n28.09.2018\t· 20:00\nChris Bergson byl uveden v roce 2015 do newyorské bluesové síně slávy (New York Blues Hall of Fame ) jako „Mistr SuperBlues“. Další významná ocenění: nejlepší bluesové album roku 2008 dle Mojo Magazine (Fall Changes), druhé nejlepší bluesové album roku 2011 (Imitate the Sun) a třetí nejlepší bluesové album roku 2014 (Live at Jazz Standard). Skvělý newyorský kytarista a vynikající zpěvák Chris Bergson se etabloval na americké bluesové scéně jako "jeden z nejinvenčnějších skladatelů v historii mo ...\nV. Javornický výšlap\n29.09.2018\t· 10:00\nZábavné soutěžení pro děti, dospělé i pejsky. Informace Vlad. Bilský na přiloženém tel. čísle.\n15.09.2018\t- 16.09.2018\t· 8:00\nDny NATO v Ostravě & Dny Vzdušných sil AČR jsou největší bezpečnostní přehlídkou v Evropě. Mottem akce je „Naše bezpečnost není samozřejmost a bez bezpečnosti není prosperita“, a proto je jejím hlavním cílem prezentovat široké veřejnosti co nejpestřejší škálu prostředků, kterými disponuje Česká republika a její spojenci na poli zajišťování bezpečnosti. Akce je řazena do „klubu prestižních evropských show“ a přestože náklady na ni každoročně rostou, veřejnost měla, má a vždy bude mít na tuto ...\nDny evropského dědictví 2018 (European Heritage Days 2018)\n14.09.2018\t- 16.09.2018\t· dle plakátu\n14. září Koncert ke 100. výročí narození Václava Pokorného. Hraje a zpívá Václav Marek & his Blue Star. Ostatní na plakátu.


První zkoušky a tisková konference Slovinska – ESC Arena\nPrvní zkoušky a tisková konference Slovinska\n8. 5. 2021 8. 5. 2021 Honza Sak\tžádný komentář\tahoy arena, Amen, Ana Soklič, Eurovision, Eurovize, Rotterdam, Slovinsko\nMezi nebem a Zemí si pódium vyzkoušela Ana Soklič.\nJako druhé se dnes na eurovizním pódiu v Ahoy aréně ukázalo Slovinsko. Ačkoliv má „za sebou“ Ana Soklič celý gospelový sbor, na pódiu je sama. Během vystoupení budeme svědky mnoha ikonických záběrů na LED obrazovce. Jako základní barvu bychom mohli považovat zlatou, která bude velmi často doplňována reálnými obrazy.\nNa začátku vystoupení vidíme Anu zblízka, na sobě má kostým velmi podobný tomu z představení písně na přelomu února a března. Zpěvačka působí velmi žádostivě a snaží se promluvit do duše televizních diváků. Od prvních tónů je jasné, že hlasový projev Any bude pokaždé naprosto perfektní. Hned v prvním refrénu se v pozadí objevuje obrovská planeta Země s motivem dne a noci. Před poslední částí se Ana vydá na catwalk a doprovodí ji záběry na slovinskou hornatou krajinu. Anička se netají svou láskou k Bohu a k přírodě, tudíž její vystoupení jako by hovořilo z její duše.\nBěhem vystoupení proběhlo mnoho nejistých momentů, od chaotických záběrů, přes hluché záběry na jiné kameramany až po okamžik, kdy zpěvačka vkročila na catwalk, stoupla si na volán od šatů a měla co dělat, aby svůj pohyb ustála. Nepochybujeme ale o tom, že tyto veškeré dílčí problémy budou do příštích zkoušek eliminovány.\nVystoupení stojí a padá především na Anině obrovském hlubokém hlase a bude zajímavé sledovat, do jaké míry to bude stačit pro úspěšnou misi do finále. Rozhodně se ale bude jednat o velmi kvalitní vystoupení, které si zamiluje nejeden přísný porotce.\nAna na žádost novinářů zazpívala acapella refrén své písně Amen.\nBratr Any Soklič je velký fanoušek Eurovize, takže je na svou sestru jako slovinskou reprezentantku patřičně hrdý. Ana ani během své první tiskové konference v Rotterdamu neztratila svůj všudypřítomný úsměv.\nAna miluje gospel a proto jí udělala radost změna pravidel, která dovoluje použít předem nahrané doprovodné vokály.\nPrvní zkoušky a tisková konference Ruska →\nZnáme slogan příští Eurovize\n24. 10. 2019 archivní účet\t0


V pátek začínají v Baku Evropské hry. Naši reprezentati už jsou na místě - Tiscali.cz\n9. 6. 2015 15:38 - Ostatní sporty autor: Redakce Sport.Tiscali.cz\nModerní pětibojař Tomáš Svoboda,zdroj: Archiv\n"Pro nás je to nejdůležitější akce roku. Jede tam obrovská výprava, která je srovnatelná s výpravou na olympijské hry," řekl Doktor.\nEOV rozhodl o konání Evropských her v prosinci 2012 a ani samy národní federace dlouho neměly dostatek informací, co sportovce čeká.\nVlajkonošem české výpravy na Evropských hrách v Baku bude triatlonista Tomáš Svoboda. Bratr moderního pětibojaře Davida Svobody, olympijského vítěze z Londýna, odletěl do Ázerbájdžánu dnes prvním speciálem z kbelského vojenského letiště v Praze.\n"Tipovat, kolik získáme medailí, je hodně těžké. Složitější než před olympiádami, což také nedělám rád. Máme ale ve výpravě špičkové borce. Věřím, že sedm až deset by jich mohlo být," řekl Doktor.


SPOLEČNOST: Osvěžit paměť\nČtyřiadvacet let od 17. listopadu 1989 uteklo jako voda. Uběhlo to tak rychle, že zapomínáme, co bylo před tím. Chápu rozčarování po té euforii z pádu komančů. Tehdy jsme věřili, že budeme žít jako třeba Švýcaři nebo Němci či Rakušané. Byli jsme zvyklí, že máme jasného nepřítele, to podle toho, na které straně "barikády" jsme stáli.\nP. Beránek 22.11.2013 9:45\nTi komunisté byli fakt břídilové\nKomunisté už nejsou u moci 24 let. Pořád se vymlouvat na ně je fakt ubohé.\nTaké mohli komunisté čtyřiadvacet let po únoru 1948 pořád vykřikovat, dle dnešního vzoru, že za všechno špatné co se dělo v padesátých letech mohou zakuklení agrárníci, národní socialisté, křesťanští demokraté, sociální demokraté a jiní co se vloudili do KSČ.\nUž je to fakt trapné. Já jsem chodil do náboženství v padesátých letech, náboženství jsme měli ve škole kam farář docházel a vůbec mi žádný stranický puberťák nevykládal, abych to zatajoval. Nebylo proč. Dokonce i svadbu jsem měl v kostele a, div se světe nikdo mi "hlavu neutrhl".\nJ. Sládeček 21.11.2013 22:09\nA což teprve lámání charakterů těmi, kteří si říkají\nP. Vaňura 21.11.2013 22:01\nAutor má pravdu úplně ve všem, ale na jedno přece jen\nzapomněl, úmyslné lámaní charakterů a vědomé nucení lidí, aby alespoň navenek schvalovali zvěrstva režimu.\nMyslím, že lidí, kteří podepsali Antichartu z kariérismu bylo tak 20%. Všichni ostatní se neodvážili podpis odmítnout, když k tomu byli výslovně vyzváni. A tak tomu bylo i s rezolucemi, požadujícími trest smrti pro Miladu Horákovou.\nJeden již zesnulý kolega mi kdysi říkal, že on to odmítl podepsat a když byl pozván na "kobereček," tvrdil, že je zásadně proti trestu smrti. A protože byl jen řadový prqacovník, prošlo mu to.\nP. Beránek 22.11.2013 9:54\nPan Okamura by z toho měl radost\nUž tehdy se u nás uplatňovaly prvky přímé demokracie.:-)\nJ. Sládeček 21.11.2013 21:46\nJ. Sládeček 21.11.2013 16:59\nSice pěkná kapitalistická propaganda (čím se také chlubit?),\nale zlatí komančové. Dnes nefunguje nic, tedy kromě prodávání našeho majetku, zadlužování a korupce. "Demokraté" nedokázali vybudovat jedinou pořádnou stavbu.\nP. Kmoníček 21.11.2013 17:19\nRe: Sice pěkná kapitalistická propaganda (čím se také chlubit?),\nŠ. Hašek 21.11.2013 20:24\nSládečku, Sládečku, když tedy nefunguje (dle Vás) nic, jak můžeš vůbec ještě ve volnočase bušit ty svoje nesmysly do NP?\nJá myslel, že jste někde ožebračen pod mostem. Co jste měl k večeři? Nic?\nV. Novák 21.11.2013 11:31\nKecy, pane autore.\nVe fabrikách se řízení po VLSR nezmocnili komunisté - ty dělnictvo rádo vyhodilo - ale niksmochři, které komunisti pro neschopnost radši k ničemu nepouštěli, natož aby je vzali k sobě do party. Neschopní niksmochři se ukázali být v mnoha případech všehoschopnými, resp. zkušenými ve všech formách zlodějiny. Někde se podařilo je vykopat a podniky zachránit, většinou, bohužel, ne.\nZářným příkladem může být dostavba Temelína. Polistopadová věrchuška vyházela zkušené, ale politicky nespolehlivé, neb většinou v SSSR vystudované machry a nahradila je lidmi s kvalifikací "kamarád kamaráda kamaráda poradce někoho důležitého". Výsledek jsme viděli - každý rok prodražení o 10 GKč a odložení spuštění o další rok. Naštěstí volby v 98. vyhrála ČSSD, ministrem průmyslu se stal Grégr, vykopal kamarádíčky, povolal zpět znalé - a Temelín byl spuštěn. A funguje k všeobecné spokojenosti - a vzteku Zelených Khmérů.\nBohužel Poldovka včetně Dříně a další a další fabriky takové štěstí neměly. Skodovku se podařilo aspoň protáhnout přes období likvidace a rozprodat na stojato - JS Rusům, turbíny Korejcům a tak. Zaplat pámbu za to! Pod vedením pradoláskovců by dávno zkrachovala - a oni by se tím ještě chlubili.\nL. Severa 21.11.2013 11:25\na připojuji drobnou poznámku. Jestli si vzpomínám, tak odsouzení do pracovního tábora následovalo po řádném trestu. Ovšem do TNP(tábora nucených prací) byli odváděni lidé min. na dva roky jen na základě výměru, ve kterém se napsal nějaký výmysl. U mého otce (56 roků)uvedli, že kul pikle proti státu.\nK. Frauknecht 21.11.2013 9:13\nHezké a potřebné!\nDík autorovi :-).\nI. Schlägel 21.11.2013 7:41\nv zemi, jejíž nejvyšší filozofií je mantra "Kdo nekrade, okrádá rodinu." to má neviditelná ruka trhu opravdu těžké.\nJ. Huml 21.11.2013 6:34\nMoc dobry, pane Ivo..\nTohle nas clovek opravdu potrebuje ted, vic nez kdy jindy. Primo do cernyho, stovka!\nE. Heusinger 21.11.2013 4:08\npři čtení Vašeho skvělého dílka jsem si vzpomněl na citát z knihy Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války:\nKdyž nejsou konzervy udělá se polní mše.\nV. Ondys 21.11.2013 5:47\n:))))))))))) RaJ na Zemi vypukne, až si naši konzumenti\nbudou moci zvolit do parlamentu třeba Kaufland, nám všem musí vládnout už jenom :)))))))))))) výhodné slevy!\nM. Kodeš 21.11.2013 1:33\n"A jsem u posledního připomenutí. Jeden soudruh, kolega, který odešel z\nrozhlasu, mi řekl, že se vrátí, protože komunisti povedou zákopovou\nválku, což mají i historicky "zmáknuté"."\nP. Beránek 22.11.2013 9:49\nRe: Připomenutí pravdivé\nA vrátil se ten "soudruh kolega"?


Zdeněk Pohlreich neřekl poslední slovo! Ano, šéfe se vrátí s novými díly! | Gorilla.cz\nZdeněk Pohlreich bezesporu je jednou z nejvýraznějších tváří českých televizních obrazovek, ale věřit mu nemůžete ani slovo. Už několikrát totiž společně s televizí Prima komunikoval zprávu o tom, že se se svým nejslavnějším pořadem Ano, šéfe! už nikdy nevrátí. A pak nakonec stejně nové díly natočil. Zatím poslední pátá řada měla být skutečně poslední, ale podle našich informací Zdeněk nedávno sám na Apetit festivalu v Pardubicích prohlásil, že na podzim bude Prima vysílat zbrusu nové díly Ano, šéfe!\nOno se ale vlastně ani není čemu divit, protože Prima má poslední dobou velké problémy se sledovaností a po řadě špatných rozhodnutí od managementu v televizi proběhla čistka a do řídícího křesla se znovu usadil za dlouhou dobu nejúspěšnější ředitel Primy Marek Singer. Ten jediný totiž očividně ví, jak televizi ukočírovat a jakým směrem ji navigovat vstříc diváckému zájmu.\nA tak se na podzim kromě nových původních (vztahových) seriálů dočkáme i oblíbeného Zdeňka. Upřímně si ale myslím, že je to chyba. Pořad s posledními dvěma sériemi ztrácel na údernosti. Podle mého názoru se měla produkce Ano, šéfe vydat směrem úspěšného Hotelu Hell Gordona Ramsayho. To znamená, že by Zdeněk namísto neúspěšných hospod obrážel české hotely a radil jim, jak zkvalitnit své služby. Pořad funguje na stejném principu jako Ano, šéfe!, ale i tak by podle mě zaujal daleko více diváků, protože špatných hotelů tu máme snad ještě víc než špatných hospod. Pro ukázku přikládám trailer amerického Hotelu Hell a vy můžete posoudit sami, jestli by to náhodou Zdeňkovi neslušelo víc.\nJste rádi za další Ano, šéfe? A nechtěli byste Zdeňka raději vidět zachraňovat mizerné české hotely?\nAutor Unknown v 6/24/2014 03:00:00 odp.\nAnonymní 24. června 2014 16:55\nJá bych chtěl Pekelnou kuchyni.\nAnonymní 24. června 2014 18:31\nZdenek je kurva prodejná no, ale to uz vime dost dlouha, preci jen ted ten jeho ksicht na nas kouka skoro odevsad :)\nAnonymní 25. června 2014 0:14\nNo ale i reprízy Ano šéfe jsou pořád na Primě hit. Jen ať se se Zdéňou točí a je to cokoliv, protože to vždycky baví. A doufám, že se Prima zase vrátí do svý kvality, kterou za posledních pár let ztratila. Ve Zprávách mají Šebrleho, točej jeden stupidnější seriál za druhým a už ani reality show jim moc nejdou. Krom toho přes den vysílaj jen starý kriminálky, co se to s nima stalo?\nAnonymní 25. června 2014 9:33\nA ja se zase tesim, hotel hell jsem par dilu videl a moc me to nezaujalo. Tak pevne doufam, ze to bude mit ten "naboj" jak mely puvodni dily a ne pak ty posledni :)\nAnonymní 25. června 2014 11:41\nTak to bych chtěl vidět, kolik hotelů v ČR by Zdeňka pustilo dovnitř.


Acer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410 :: Katalog Notebooků\nKatalog Notebooků › Články › Acer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410\nPřeposlat Acer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410\nAhoj, posílám zajímavý článek: Acer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410.\nAcer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410\n08.01.2019 | Ondřej Koníček | Aktuality, recenze | Komentářů: 0 |\nSpolečnost Acer uvádí do prodeje svůj nový business notebook z řady TravelMate, a to model s označením X3410. Ten se vyznačuje povedeným designem, kompaktními rozměry a velmi dobrou výdrž na baterii, takže je to kousek jako stvořený pro časté cestování.\nKdyž se řekne business notebook, tak většina lidí si vybaví hlavně produkty od firem Lenovo, HP a Dell, které patří mezi největší. V tomto velkém oceánu je ale samozřejmě podstatně víc ryb a mezi ty větší patří určitě Acer, jehož business notebooky bodují hlavně v poměru cena / výkon. Nejinak je tomu i u novinku s označením TravelMate X3410, která se právě začíná prodávat. Kromě příznivé ceny ale toho nabídne samozřejmě mnohem víc, nicméně na to se podíváme až později. Začneme jako pokaždé designem, který se výrobci docela povedl a tento notebook je vyvedený ve velmi jednoduchém, až minimalistickém stylu. Displej má po bocích příjemně tenké rámečky, takže působí hezky moderním dojmem a k šasi je přichycený poměrně robustními panty. Šasi je vyrobeno částečně z hliníku, takže v ohledu zpracování by mělo být všechno v nejlepším pořádku a očekáváme také dostatečně tuhou konstrukci, která odolá častému přenášení. Zmínit musíme i zvýšenou odolnost a výrobce uvádí, že TravelMate X3410 odolá dešti, vysokým i nízkým teplotám (-32 až 49 stupňů), vibracím a mechanickému poškození při pádu. Pád z výšky 122 cm by měl být pro tento notebook bez problémů zvládnutelný a Acer ho testoval dle armádních standardů MIL-STD 810G.\nJeho rozměry jsou 327.6 x 238.7 x 20.3 mm, takže je to příjemně kompaktní kousek a za vypíchnutí stojí hlavně nízký profil. Hmotnost pak čítá 1.6 kg, což také není mnoho a před sebou tedy máme ideální business notebook, který se moc nepronese ani při každodenní manipulaci. Klávesnice postrádá numerickou část, protože už na ni nezbylo místo a je samozřejmě podsvícená, přičemž každá z kláves je podsvícená zvlášť a díky tomu bude podsvícení dokonale rovnoměrné. Nad klávesnicí umístěné zapínací tlačítko obsahuje integrovanou čtečku otisků prstů a pod klávesnicí zase sedí rozměrný touchpad s neviditelnými tlačítky a podporou ovládání prostřednictvím dotykových gest. Displej má úhlopříčku 14 palců, což je pro tuto třídu ideální a disponuje klasickým rozlišením 1920 x 1080 pixelů při poměru stran 16:9. Použitá technologie je pochopitelně IPS, takže můžeme očekávat jak dobré podání barev, tak široké pozorovací úhly čítající 178 stupňů horizontálně i vertikálně. Co se týče dalšího hardwaru, tak tato novinka je k dispozici ve třech verzích s rozdílnými procesory, operační pamětí i vnitřním úložištěm. Ony procesory jsou zastoupeny čipy Intel Core i3-8130U, Core i5-8250U a Core i7-8550U, což jsou všechno vcelku úsporné procesory spadající do rodiny Kaby Lake Refresh.\nNejslabší je Core i3, který nabídne dvě fyzická jádra pracující na taktech 2.2 – 3.4 GHz a nad ním postavená verze Core i5 už nabídne čtyři jádra (1.6 – 3.4 GHz). Nejlépe je na tom pochopitelně procesor Core i7, který má čtyři jádra a ta pracují na taktech 1.8 – 4.0 GHz. Všechny procesory jsou vybaveny technologií Hyper-Threading, takže umí v případě potřeby zpracovat jednou tolik vláken, kolik mají jader a maximální TDP těchto čipů je příjemných 15W. Jsou to tedy docela úsporné kusy křemíku, a ještě bychom určitě měli zmínit grafickou kartu, která je zastoupena přímo na procesoru integrovaným akcelerátorem Intel UHD Graphics 620. Jedná se o víceméně pouze přeznačenou starší grafiku HD Graphics 620 a pro klasickou kancelářskou činnost či základní multimédia poslouží dobře. Základní verze s procesorem Core i3 je spojena s operační pamětí 8 GB RAM (DDR4 SDRAM) a SSD diskem o kapacitě 128 GB, procesor Core i5 dostal do vínku stejnou operační paměť, ale už 256 GB SSD disk a nejlépe je na tom v tomto ohledu pochopitelně nejdražší varianta s čipem Core i7. Ta má 16 GB RAM a SSD disk o velikosti 512 GB.\nKonektivní výbava je velmi dobrá a obsahuje klasický HDMI konektor, tři porty USB 3.1, jeden USB-C, rozhraní RJ-45, audio konektory, a dokonce i lehce archaický VGA konektor. O připojení k internetu se stará vestavěný WiFi přijímač (IEEE 802.11a/b/g/n/ac) a komunikaci s bezdrátovými periferiemi obstarává Bluetooth. Pomocí již zmíněné integrované čtečky otisků prstů je možné se rychle a snadno přihlásit prostřednictvím Windows Hello a notebook je vybavený také funkcí Intel Online Connect, která nabízí autorizaci online plateb přes otisk. Výrobce pak samozřejmě nezapomněl na integrovanou webkameru a ani na stereo reproduktory. Skvěle pak vypadá výdrž na baterii o kapacitě 5170 mAh a výrobce uvádí až 15 hodin na nabití, což je opravdu skvělé a přežít i náročný pracovní den by neměl být žádný větší problém. Operační systém je zastoupený Windows 10 Pro a základní verze s procesorem Core i3, operační pamětí 8 GB RAM a SSD diskem o kapacitě 128 GB vyjde na 900 dolarů (cca 20 185 Kč bez DPH). Model s Core i5, 8 GB RAM a 256 GB SSD stojí 1000 dolarů (okolo 22 430 Kč bez DPH) a nejdražší je pochopitelně konfigurace s Core i7, 16 GB RAM a 512 GB SSD, za kterou si výrobce řekne o 1300 dolarů (zhruba 29 160 Kč bez DPH).\nDiskuse ke článku Acer uvádí do prodeje business notebook TravelMate X3410


10. ledna 2021 v 19:15\t, aktualizováno 10. ledna 2021 v 19:15\nVe středním Řecku naměřili dnes více než 20 stupňů a na Krétě dokonce 26 stupňů Celsia. Tak vysoké teploty zažilo Řecko za posledních padesát let jen dvakrát - v roce 1987 a 2010. Podle národního meteorologického ústavu v lednu 1987 zaznamenali v jižním Řecku přes 25 stupňů Celsia a v Aténách 22,6 stupně. Na Nový rok 2010 naměřili v Řecku nejvyšší teplotu od začátku tamních měření v 19. století, a to 30,4 stupně na Krétě.\nSouvisející článek: Copernicus: Minulý rok byl dosud nejteplejší v Evropě i ve světě\n"Lidem to hodně pomůže, když jsou už tak dlouho zavření doma kvůli koronaviru," připomněl pětašedesátiletý Kyriakos Pitulis opatření proti šíření nemoci covid-19. Policie tak na promenádách a plážích dohlížela na dodržování omezeného shlukování lidí.\nTémata: Počasí , EuroZprávy.cz , Řecko , Teplotní rekordy


Vodní lázně třepací bez chlazení - Schoeller Instruments, s.r.o.\nDomůVodní lázně a recirkulační chladičeVodní lázněTřepací bez chlazení\nVodní lázně třepací bez chlazení. Recirkulační chladiče. Lázně s chlazením, bez chlazení, pro průmyslové aplikace. Recirkulační chladiče ponorné, průtokové chladiče s možností ohřevu.


„Ať žije hákový kříž!“ zpíval kytarista skupiny, která míří na Brněnsko - iDNES.cz\n„Ať žije hákový kříž!“ zpíval kytarista skupiny, která míří na Brněnsko\nVíme první 31. července 2008 19:48, aktualizováno 19:48\nJihomoravská policie je ve střehu. Pravicoví extremisté chystají na Brněnsku koncert, na který by mohlo dorazit kolem tří set lidí. Organizátoři doknce na akci pozvali několik hudebních skupin, které se hlásí k militantní neonacistické organizaci Blood&Honour.\nAktivisté Antifašistické akce upozorňují, že by se o víkendu na utajovaném místě v okolí jihomoravské metropole mělo sejít několik stovek neonacistů z Česka, Slovenska a Maďarska. Přijedou na vystoupení švédské rockové skupiny Saga a maďarské Verszerzödes.\nAkce se jmenuje neutrálně Rock and Metal, ale pozvané kapely se otevřeně hlásí k rasismu a neonacismu a pozvánky na akci jsou umístěny na rasistických diskusních serverech.\n"Obě kapely jsou napojeny na evropské neonacistické hnutí," uvedl Ondřej Cakl z občanského sdružení Tolerance a občanská svoboda. Míní, že by mohlo jít o největší akci pravicových extremistů tohoto léta.\nPolicejní odborníci z protiextremistického oddělení o akci vědí a její přípravy sledují. "Víme i kde se má konat, sledujeme internetové diskuse o ní. V případě, že bude narušen veřejný pořádek, zasáhneme," řekla iDNES.cz mluvčí brněnské policie Jana Šípková.\nObaly desek maďarské skupiny Verszerzödes\nPolicie je připravena akci zdokumentovat a případné porušení zákona řešit později. Tento postup ovšem Cakl zpochybňuje - podle něho je totiž uznání takto získaného důkazu při případném soudním řízení komplikovanější.\nKrev a čest a Ku-klux-klan\nSe členy skupiny Saga vyšel obsáhlý rozhovor v aktuálním čísle magazínu Blood&Honour. V jejich repertoáru lze najít i skladby vyhlášené rasistické anglické skupiny Skrewrider. Kytarista skupiny Jock Karlsson v jednom z vedlejších hudebních projektů například zpíval: "Ať žije hákový kříž, ať žije holokaust."\n"Saga nedávno vystoupila v německých Drážďanech na Sachsentag, kterou organizovala německá neonacistická strana NPD," upozorňuje Ondřej Cakl.\nPřestože tato akce byla zakázaná, sjelo se na ni několik stovek extremistů, kteří se poté střetli s těžkooděnci. Mezi zraněnými byl i český fotograf Stanislav Krupař. - čtěte Neonacisté zbili v Německu českého fotografa\nAni o angažovanosti Verszerzödes není pochyb. V klipu Meggyújtják vzdávají hold americkému rasistickému hnutí Ku-klux-klan. V jiné skladbě nazvané Ein Volk, Ein Reich, Ein Führer pro změnu obdivují Hitlerovu Třetí říši.\nSituaci trochu komplikuje to, že jediný soudní znalec v oboru extremismus Miroslav Mareš před měsícem požádal o uvolnění z funkce. Ministerstvo spravedlnosti za něho přitom zatím nenašlo náhradu.\n"Jelikož agenda soudního znalce v oboru extremismu je jednou z nejnáročnějších, a to jak profesně, co do požadované erudice, tak lidsky, není nalezení ideálního kandidáta věcí jednoduchou," popsala těžkosti Pospíšilova resortu jeho mluvčí Zuzana Steinerová.\nDetektivové si z toho ovšem podle Šípkové těžkou hlavu nedělají. "Dokážeme projevy extremismu vyhodnotit i bez jeho přítomnosti," říká policejní mluvčí.\nNěkteré skupiny účast odřekly\nPrávě Mareš si při odchodu z oboru stěžoval, že se za něho policisté často schovávali. Poukazoval na fakt, že mají dost pravomocí zasáhnout, pokud rozpoznají projevy extremismu.\nPůvodně organizátoři pozvali sedm kapel. Některé ale poté, co se dozvěděly, že byly pozvány na neonacistický festival, účast odřekly.\n"Po převzetí plakátů a letáků jsme totiž zjistili, že na zmíněném koncertě vystupují kapely s podezřelým politickým zázemím. Ano, mluvíme tu o ultrapravicově orientovaných sympatizantech. Naší reakcí bylo okamžité odřeknutí akce," stojí v prohlášení jedné z nich, skupiny Spasm.\nTémata: Maďarsko, Německo, Slovensko, Tolerance, Brněnsko, Drážďany, extremismus, Ministerstvo spravedlnosti, Miroslav Mareš, Rasismus, Těžkooděnci


Xbox one x - Samsung C24FG73 - LED monitor 24" - | CZC.cz\nÚvodní stránka Příslušenství Monitory Herní FreeSync Samsung Samsung C24FG73 - LED monitor 24" Diskuze Xbox one x\nchalupa105 20. 4. 2020 22:39\nDobrý den, dostal jsem 144 hz monitor půjde to dát na 120 hz? Nebo to nepůjdu na 120 hz protože musím mít přesně120 hz monitor, četl jsem že víc jak 120 hz nejde, týká se to xbox one x.\nTaké by mě zajímalo jestli hry opravdu pojedou na 120 fps nebo je tahle celá debata zbytečná. Bohužel momentálně nejsem doma takže to nemohu vyzkoušet.\nposlední 21. 4. 2020 19:43\nDavie420 21. 4. 2020 9:40 nahlásit\ns xbox one x dosahnete 120fps leda tak při minecraftu, jinak je to standartních konzolových 35/40 fps - takže nevidím vůbec důvod k 144hz monitoru\nchalupa105 21. 4. 2020 18:05 nahlásit\n@Davie420: Dobře, bohužel jsme ho dostal a furt nechápu jestli když mam 144 hz tak půjde nastavit 120 hz nebo jestli musím mít přesně 120 hz.. kdyby to šlo myslíte že to dá fortnite vic jak 60 fps?\nDavie420 21. 4. 2020 19:43 nahlásit\n@chalupa105: Nemůžete mít 144hz ve hře -\nPochopte 1hz = 1fps (u monitorů) takže jestli máte 144 fps tak to je maximum co monitor dokáže monitor zobrazit - pokud mate 60fps bude monitor ukazovat 60fps pokud 30 tak 30 atd.\n( Výkon neurčuje monitor, ale to na čom hrajete )


Praagse Lente – Pražské jaro Revisited 68 - iLiteratura.cz\nPraagse Lente – Pražské jaro Revisited 68, vydalo Velvyslanectví České republiky v Nizozemsku a České centrum, rozhovory Filip Bloem a Vladimír Mikulka, fotografie Daniel Šperl, překlad do nizozemštiny Sylva Anderliesten, překlad do češtiny Veronika ter Harmsel-Havlíková, Paseka, Praha – Litomyšl 2008, 150 s., neprodejná publikace k reprezentačním účelům\nKniha je rozčleněna do tří částí: „Češi a Pražské jaro“, „Nizozemci a rok 1968“ a „Češi v Nizozemsku“. První část obsahuje rozhovory s Jiřím Dienstbierem, Milanem Dubčekem (synem Alexandra Dubčeka), Jiřím Gruntorádem, Václavem Havlem, Václavem Klausem, Bořkem Šípkem, Jakubem Trojanem a Karlem Vachkem. V druhé části se dostávají ke slovu jednak nizozemští politici nejrůznějšího ražení, jednak Nizozemci, kteří měli nebo mají něco společného s Československem/Českem. Ve třetí části najdeme významné československé emigranty žijící v Nizozemsku: básnířku a překladatelku Janu Beranovou, historika Zdeňka Dittricha, Věru Ebels-Dolanovou z nadace CEEBP (pro podporu knižní kultury v postkomunistických zemích), zahraničního poradce ČSSD Jiřího Guta, výtvarnici Helenu van der Kraan, televizního režiséra původem z Bratislavy Zdeňka Krause, světoznámého choreografa Jiřího Kyliána, výtvarníka Tomáše Rajlicha, historika Hanuše/Hanse Rennera, spisovatele Jana Stavinohu a architekta Zdeňka Zavřela. Několik respondentů se ostatně v červnu 2008 zúčastnilo v divadle Archa kolokvia Czech/NetherLands, pořádaného ke 40. výročí Pražského jara Nizozemským velvyslanectvím v Praze.\nPříběhy emigrantů jsou už svou povahou zajímavé a je dobře, že tuto část naší historie systematicky zaznamenává např. Etnologický ústav AV ČR. Vzhledem k omezenému prostoru této publikace lze část „Češi v Nizozemsku“ vnímat hlavně jako jakýsi stručný nástin, případně příležitost upozornit na jména, která dosud zůstávala mimo. Podobně je příspěvek novináře Dicka Verkijka, který m.j. zajišťoval pro nizozemskou televizi zpravodajství z okupované Prahy, nutně jen slabý odvar toho, co podrobně líčí ve svých pamětech (česky Od pancéřové pěsti k pancéřové vestě, Doplněk 2002).\nNapříč publikací se vynořuje pár motivů: u Věry Ebels-Dolanové, která po emigraci vstoupila do nizozemské komunistické strany s úmyslem působit na členy zevnitř, i u Gijse Schreuderse, na přelomu 70. a 80. let redaktora komunistického stranického orgánu De Waarheid, narážíme na pikantní pozici nizozemské komunistické strany. Okupaci Československa odsoudila, ne však z nějakých sympatií k reformnímu hnutí, ale naopak ze stalinistických pozic. Pro „zdravé jádro“ bylo chruščovovské tání těžko stravitelné, a tak nizozemští komunisté použili okupaci Československa jako záminku k dalšímu distancování od sovětského vedení (ani fakt, že Chruščovovův nástupce Brežněv přitáhl otěže, je nepřesvědčil). Jiný opakující se motiv je rozčarování z polistopadového vývoje u nás, u některých respondentů dokonce lítost, že se nepodařilo najít jakousi „třetí cestu“ a že jsme z totality padli rovnýma nohama do tvrdého kapitalismu.\nZajímavý i svým způsobem příznačný je příběh Jefa Helmera, koncem šedesátých let maoisticky zaměřeného mladíka, který shodou okolností zažil okupaci na vlastní kůži v Brně. S obdivuhodnou upřímností přiznává, že tehdy nevylučoval, že v Československu skutečně k nějaké kontrarevoluci došlo. Bližší zájem o dění u nás ho však o dvanáct let později přivedl k založení nadace Informace o Chartě 77 a v roce 1995 nadace Spolu, usilující o zlepšení postavení Romů ve střední a východní Evropě.\nNeotřelý úhel pohledu skýtá Agaath Pescher, která vedla kursy nizozemštiny pro cizince – tedy po srpnu 1968 i pro československé emigranty. Odkaz Pražského jara pro ni „není příliš pozitivní“, protože počet hodin potřebných ke zvládnutí nizozemštiny se opírá m.j. o zkušenosti s československými emigranty, kdežto dnešní přistěhovalci mívají „daleko nižší vzdělání“, a tak pro ně tato norma není dostačující. (Doufejme, že to neklade za vinu protagonistům Pražkého jara osobně.)\nPod pěknou skořápkou se tedy skrývá obsahová a formální nevyváženost textů i nejasná koncepce. Překlad do nizozemštiny volá po profesionální jazykové redakci rodilého mluvčího (včetně odstranění drobných, ale rušivých prvků, jako je nesprávné dělení slov na konci řádku). Vedle toho narazíme na významové posuny – např. „občanská společnost“ se v nizozemštině mění na „měšťanskou“/„měšťáckou“ („burgerlijke maatschappij“), kdežto termín pro to, co se anglicky nazývá „civil society“, je v nizozemštině „burgermaatschappij“. Oběma překladatelkám zjevně chybí znalost historického pozadí, a tak se v rozhovoru s Jiřím Dienstbierem „polská povstání“ mění na povstání v jednotném čísle s členem určitým, Jiří Gruntorád, který „řídil edici Popelnice“ (šlo o samizdat), se v nizozemštině stane „šéfredaktorem nakladatelství Popelnice“. V české verzi zase překladatel Kees Mercks ústy překladatelky tvrdí, že celá generace spisovatelů (myslí tím autory jako Ludvík Vaculík, Ivan Klíma atd.) přešla do „undergroundu“. (To by se asi Ivan M. Jirous divil...) Nemístná a zavádějící je také relativizace významu, jaký mělo setkání tehdejšího nizozemského ministra zahraničí Maxe van der Stoela s Janem Patočkou – „pověstné setkání“ („geruchtmakende ontmoeting“) překladatelka opisuje větou „V roce 1977 způsobil jistý rozruch...“. Rozdělení na tři části není důsledné: emigranti spjatí s Nizozemskem, kteří po roce 1989 začali působit i u nás, figurují z nejasných důvodů jak v části „Češi a Pražské jaro“ (Bořek Šípek), tak mezi „Čechy v Nizozemsku“ (Zdeněk Zavřel, Zdeněk Kraus). Je ostatně na pováženou, že do kategorie „Češi“ jsou zahrnuti i slovenští respondenti.\nZejména rozhovory vedené v češtině postrádají jakoukoliv interakci mezi tazatelem a tázaným, a jde tedy ve skutečnosti o anketu: účastníkům se předkládají tři otázky (1. Pražské jaro 1968, invaze do ČSSR, studentské protesty – jak jste vnímal tyto události? 2. Ovlivnily události roku 1968 váš světový názor? 3. Jaký je podle vašeho názoru odkaz roku 1968? Považujete některé jeho aspekty za stále ještě aktuální?) a tazatel zaznamenává jejich odpovědi bez hnutí brvou. Mladý divadelní kritik Vladimír Mikulka (jeho zapojení do projektu lze nejspíš přičíst sourozeneckému vztahu s ředitelkou Českého centra v Haagu) nechává např. zcela bez reakce výrok Milana Dubčeka „Navzdory zastrašování byl otevřeným kritikem panujících praktik tehdejšího režimu" (o Alexandru Dubčekovi za normalizace). Toporná čeština („Nebyl pochopený vůdci tehdejšího komunistického světa...“, „sv. Štěpán, který byl za své přesvědčení ukamenovaný“) navíc vyvolává otázku, proč Milana Dubčeka tedy raději nenechat mluvit slovensky. Do nebe volající je „rozhovor“ s Jakubem Trojanem, evangelickým farářem, do jehož sboru docházel Jan Palach a který také pronesl řeč na Palachově pohřbu. To se však čtenář dozví pouze z životopisných údajů, protože tři standardní otázky mu ke vzpomínce na Jana Palacha neskýtají prostor a – co horšího - tazatel také necítil potřebu toto téma navodit.\nNizozemské rozhovory jsou živější, protože mladý nizozemský historik s českými kořeny Filip Bloem v každém případě ví, koho má před sebou, a tak projevuje přirozenou zvědavost. Zejména ve styku s nizozemskými politiky směroval otázky tak, aby jim byly víc „šité na tělo“. A tak například sociální demokratka Hedy d´Ancona, proslulá svým angažmá ve feministickém hnutí, má příležitost sdělit, že se proklamovaným rovnoprávným postavením žen v zemích socialistického tábora nenechala zaslepit a nikdy to pro ni nebyl příklad hodný následování. Jedinečná je osobní vzpomínka tehdejšího nizozemského premiéra Pieta de Jonga (1915) na noc z 20. na 21. srpna 1968, kdy ho k ránu vyburcoval sovětský velvyslanec se zprávou o okupaci Československa. To je náznak směru, kterým se publikace mohla ubírat: zaznamenání nizozemsko-československých příběhů, které by jinak upadly v zapomnění. V tom případě by o přínosu tohoto počinu nebylo pochyb.\nMísto toho tu však zcela zbytečně zabírá prostor nynější premiér Jan-Peter Balkenende (1956), a zejména ministr zahraničí Maxime Verhagen (1956), jehož příspěvek je zjevně výsledkem asistentova brouzdání po internetu na téma „Rok 1968 ve světě“. Jejich české protějšky chybí, a tak jejich účast nelze zdůvodnit ani jakousi funkční reciprocitou (do této nejasné kategorie spadá ostatně i Václav Klaus, který tu také figuruje hlavně z titulu své nynější funkce). Na rozdíl od Verhagena si Balkenende napsal svůj příspěvek sám, ale už vzhledem k jeho datu narození nelze očekávat víc než jakýsi obecný pohled na příslušné období. Obrací se přitom výslovně na české čtenáře.\nTo ovšem nelze klást za vinu jemu – komu přesně je tato publikace určena, je skutečně obtížné odhadnout. V rozhovoru s Milanem Dubčekem narazíme na redakční poznámku, která osvětluje jeho formulaci „To, co se stalo v lednu 1968“, jinak ale např. narážky na moskevský protokol a úlohu Františka Kriegela při jeho podpisování nebo zmínky o nizozemském hnutí „provo“ zůstávají bez bližšího vysvětlení. Z toho lze soudit, že se u čtenářů předpokládá určitá základní znalost věci. O tom by svědčila i česko-nizozemská jazyková varianta, která automaticky omezuje okruh lidí, jimž lze knihu darovat (přitom angličtina by byla bez problémů přístupná i pro Nizozemce). Klíč, podle kterého byli účastníci vybíráni, je nejasný. Z knihy se nedá vyčíst, jaký byl záměr autorů. Proto také těžko hodnotit, zda publikace splnila účel.\nPokud cílem byla „kniha ke kávě“, jak se v Nizozemsku označují výpravné (a tedy nákladné!) publikace, kterými hostitel vystavuje v obývacím pokoji na odiv své intelektuální sklony a jsou naaranžované tak, aby si host mohl knihu vzít do ruky, prolistovat, prohlédnout si obrázky a jen sporadicky si pár řádků přečíst, pak se podařilo záměr splnit. Při zběžném prohlížení (a fotografie Daniela Šperla jsou opravdu velmi zdařilé) snad čtenáři ujde, že se nizozemská část posledního rozhovoru záměnou stránek rozštěpila na dva kusy. Nebýt toho, že jde o neprodejnou publikaci, putoval by nejspíš celý náklad rovnou do výprodeje. U projektu uskutečněného ze sponzorských darů však následky naštěstí nejsou tak vážné.\nVložil: Magda de Bruin, 12.11.2008 20:37\npro Olgu Zikovou: pokud vím, v Nizozemsku lze knihu objednat v Českém centru v Haagu (kniha je zdarma, administrativní poplatky a poštovné cca 5 eur), 070-3561477, cchaag@czech.cz\nVložil: Olga Zikova, 12.11.2008 15:10\nChtela bych rada knihu "Prazke Jaro revisited 68" objednat, ale nemohu to nikde najit. Muzete mi prosim napsat kde bych knihu mohla objednat? Dekuji zatim Olga Zikova\nVložil: Vladimír Mikulka, 25.10.2008 22:02\nJen pro vysvětlení: část respondentů české části ankety bohužel odmítla přímý rozhovor a jejich příspěvky jsou tudíž písemné odpovědi na zaslané otázky.\nVložil: Magda de Bruin, 18.10.2008 12:32\nZajisté bylo. Je to ale podle vás důvod takové publikace nerecenzovat?\nVložil: Vít Kremlička, 15.10.2008 11:49\nOpravdu nádherné, že se lidé baví o událostech před čtyřiceti lety - a o současnosti by něco nebylo?


Battle Princess Madelyn Trailer Náhledy Cartoon Cinematic a Side-Scrolling Gameplay - Jeden rozzlobený hráč\nSpolečnost Casual Bit Games vydala nový přívěsek pro nadcházející hry Bitva Princess Madelyn, představovat některé vtipálek z první kapitoly hry. Očekává se, že se objeví boční posuvník navržený pro sprite PC, PS4, Xbox Jeden, Nintendo Spínač a dokonce i opuštěné a dlouho zapomenuté Wii U.\nVideo vás neudrží dlouho, je to jen dvě a půl minuty. Video skutečně začíná rychlým filmem, v němž je Madelyn v posteli a čte si příběh o Battle princezně. Kinematografie přechází na krátkou ručně animovanou sekvenci kreslených filmů, která představí rytíře v tréninku, Battle Princess Madelyn, přicházející na pomoc některých vesničanů tím, že zabije skeletonského válečníka se svým psem.\nHra hraje veselý morbidní twist, když se objeví zlý kouzelník a napadne Madelynův hrad. Když princezna dorazí, aby zachránila svou rodinu, její spolehlivý pes Fritzy skákne do akce a napadne čaroděje, jen aby byl zasažen obrovským bleskem, smažit a zabít toho psa v procesu.\nPoté, co Madelyn svědčí, že její mrtvý pes dostal na zem, trochu si trochu smutkuje a pak se zvedne a připravuje se na bitvu, když se filmová hra přepne na skutečnou hratelnost.\nS trochou kouzla se jí Madelynův pes vrátí ve formě ducha. Pak se podíváme na Madelyna, dalšího rytíře, a svého mrtvého ducha psa, který cestuje různými prostředími, včetně dungeonů, hřbitovů a lesů, bojujících s řadou nepřátel, duchů a démonů.\nHra je velmi podobná hře Vlkodlaci a duchové.\nKdyž Madelyn cestuje přes úrovně, bude muset čelit i různým šéfům s většími než životními náklady.\nMadelyn běží animace vypadají trochu hloupě, ale možná to je to, co vývojáři šli?\nSprite-moudré, všechno vypadá dobře. Pravděpodobně byste na první pohled mysleli, že se jedná o 16-bitovou hru z období éry Sega Genesis.\nMůžete se podívat na hru, která se v budoucnu spustí pro domácí konzole a PC.\nPublikováno v Novinky, Nintendo Spínač, PC, PS4, Přívěsy, Wii U, Xbox OneŠtítky: 2D Boční Scroller, Bitva Princess Madelyn, Pro příležitostné Bit Games, Nintendo Spínač, PC, PS4, Wii U, Xbox One\nAgonyho nekódovaná AO patch by se mohla objevit na verzi GOG.com, říká Dev


Ztrátové OKD šetří každou korunu, kvůli úsporám ruší tradiční slavnosti | E15.cz\nZtrátové OKD šetří každou korunu, kvůli úsporám ruší tradiční slavnosti\n27. července 2013 • 12:29\nTěžební společnost OKD zruší Hornické slavnosti, které se konaly řadu let vždy na začátku září v Karviné a ve Staříči. Zrušení akce souvisí se složitou ekonomickou situací firmy, která v květnu zahájila sérii úsporných opatření. V minulosti slavnosti stály v průměru tři miliony korun. Ještě loni na nich vystoupily takové hvězdy jako Richard Müller či Miro Žbirka.\n„Tímto opatřením neušetříme zásadní objem peněz, ale vzhledem k situaci na trzích se skutečně díváme na každou korunu. Nepřišlo nám také vhodné pořádat slavnosti v takto náročné době, kdy jsme nuceni propouštět a požadujeme po všech zaměstnancích, aby se zapojili do úspor,“ uvedl šéf Ján Fabián.\nPodnik alespoň zachová pietní část slavností. Ta je spojená s uctěním památky horníků, kteří zahynuli pod zemí. Pieta proběhne 5. září u sochy horníka na karvinském Univerzitním náměstí. V prostorách Slezské univerzity pak bude vernisáž výstavy Pro Barborku, což je sdružení podporující hornické sirotky.\nOKD patří společnosti New World Resources (NWR). Ta se letos v prvním čtvrtletí propadla do čisté ztráty 80 milionů eur (asi dvě miliardy korun), přičemž loni v tomto období vydělala šest milionů eur.\nNWR dluží čtyřnásobek své hodnoty\nJen nominální hodnota vydaných dluhopisů NWR převyšuje dvacet miliard korun. Trh přitom firmu oceňuje na zhruba 4,5 mliardy. Akcionáři mají z nepoměru dluhu a hodnoty podniku těžkou hlavu a raději dále prodávají. Bezesné noci však zažívají i věřitelé, jimž hodnota bondů doslova mizí před očima. Zatímco ještě v půlce června byl trh ochoten za stokorunu dluhu NWR se splatností v roce 2021 zaplatit 61 Kč, na konci měsíce se tento dluhopis obchodoval za 42 % nominálu. A výnos papíru činí bankrotových 27 %. Akcie NWR se za uplynulý rok a půl propadly ze 160 Kč na méně než 20 Kč.\nKritickou situaci v NWR způsobil souběh několika faktorů. Světové ceny koksovatelného uhlí za uplynulé dva roky klesly o 50 procent. Výrazně zlevnilo i energetické uhlí. Poklesla i poptávka po uhlí a Evropa je navíc zaplavována levným dovozem ze zámoří.\nFirma počítá s omezením investic, sloučením managementu všech dolů a přestěhováním centrály firmy na Důl Darkov a s odprodejem zásob energetického uhlí. Smluvním zaměstnancům už společnost snížila mzdy, chystá se prodat ostravskou firmu OKK Koksovny a neúspěšně se snažila i o prodej ztrátového Dolu Paskov. Vedení společnosti nyní řeší jeho další osud.\nVývoj akcií NWR za poslední 2 roky:\nAkcie NWR na pražské burzeAutor: E15\nPraha – Brno Praha – Olomouc Praha – Liberec


Integrace pokročila: Nové řídící jednotky krokových, BLDC a DC motorů - ElektroPrůmysl.cz\nPředchozí článek Snadná a spolehlivá ochrana čerpadel proti chodu na sucho i v prostředí s nebezpečím výbuchu\nDalší článek Proudové chrániče, které mohou být použity s pohonem s proměnnými otáčkami\nSnadná instalace, jednoduché nastavení – to jsou jen dvě z mnoha předností inovativních řídících jednotek DC a krokových motorů. S těmi přichází na český trh společnost HENNLICH, která patří k předním dodavatelům technických řešení pro domácí průmysl.\nVedení dat, energií, kapalin a vzduchu v úzkých prostorech\nUplatnění najdou tyto kompaktní řídicí jednotky z produkce německé firmy igus především v manipulační technice, kde je potřeba řídit rychlost a polohování různých druhů motorů. Jednotky se dají využít v širokém rozsahu pro krokové, DC a BLDC motory.\nJednotka „dryve D1“: Integrovaný hráč pro krokové, BLDC a DC motory\nAž dosud se v průmyslu využívaly především jednoúčelové řídicí jednotky (drivery) pro krokové motory. Jeden typ využíval řízení krok/směr (STEP/DIR), další byly naprogramovány na polohové profily. Samostatnou kategorií pak tvoří drivery pro bezkartáčové – elektronicky komutované (EC/BLDC…) stejnosměrné motory. I řízení běžných kartáčových DC motorů vyžaduje samostatné řídicí jednotky. Tomu je nyní konec.\n„Řídicí jednotka „dryve D1“ v sobě sdružuje všechny výše popsané vlastnosti a navíc dokáže komunikovat po průmyslové sběrnici a s webovým rozhraním, což umožňuje nastavení všech parametrů přes webový prohlížeč,“ vyjmenovává výhody nové jednotky Ondřej Otta, manažer pro řídící jednotky ve firmě HENNLICH.\nJednotka „dryve D1“ umožňuje řízení dvoufázových krokových motorů, DC a elektronicky komutovaných BLDC motorů. Základní vlastnosti, které „dryve D1“ přináší:\nJednotka „dryve 3“: Malá a šikovná\nV oblasti řízení DC motorů je nyní nově v portfoliu firmy HENNLICH řídicí jednotka „dryve D3“. Ta umožňuje nastavit pohybové rampy, připojit limitní spínače, nastavit točivý moment i pohodlně reverzovat motor.


Prodej chalupy Horní Kněžeklady - chalupy na prodej | Eurobydleni.cz\nProdej chalupy Horní Kněžeklady - chalupy na prodej\nNabízíme prodej chalupy v Horní Kněžeklady za nejlepší ceny na trhu. Projděte si naší nabídku chalupy na prodej Horní Kněžeklady.\nProdej chalupy Horní Kněžeklady (520+)\nHledáte-li chalupy na prodej Horní Kněžeklady, jste na tom správném místě. V naší nabídce jsou všechny nabídky na prodej chalupy Horní Kněžeklady. Stačí si pouze vybrat takové místo, které by vám mohlo nejvíce vyhovovat. Každá chalupa na prodej Horní Kněžeklady má své kouzlo a je pouze na vás jako na budoucích majitelích, jak bude ono místo pro vaši relaxaci vypadat. Uniknout ze stereotypu každodenních povinností, které na nás kladou velká města, lze právě díky chalupám. Nabídka chalupy na prodej Horní Kněžeklady je tak skvělou možností, jak si zvolit krásné místo.\nA proč si pro nákup chalupy vybrat právě Horní Kněžeklady? Odpověď je velmi prostá. Okolí oblasti Horní Kněžeklady v sobě ukrývá množství přírodních a historických krás naší země. To vše nabízejí chalupy na prodej v Horní Kněžeklady. Budete si moci vyrazit na výlet kdykoliv jen chcete, protože vaše chalupa v Horní Kněžeklady na prodej vám nabídne úžasný komfort. Není tedy na co čekat.\nChalupa na prodej Horní Kněžeklady\nKaždá chalupa na prodej v Horní Kněžeklady v sobě ukrývá kouzlo. Místo je to opravdu skvostné. Každá taková chalupa Horní Kněžeklady na prodej tak nabízí úžasnou investici především do vás samotných. Kupte si nemovitost, která vám v průběhu vašeho života bude dělat pouze a jen radost. Vybrat si tedy chalupy Horní Kněžeklady prodej nebude složité. Stačí se pouze odhodlat a najít si to své místečko právě na Eurobydleni.cz.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii chalupy na prodej Horní Kněžeklady, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Horní Kněžeklady, a to chalupy na prodej Horní Kněžeklady, pronájem chalupy Horní Kněžeklady, dražby chalup Horní Kněžeklady.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej chalupa Horní Kněžeklady nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích rekreační objekty Horní Kněžeklady, rekreační objekty k prodeji Horní Kněžeklady, rekreační objekty k pronájmu Horní Kněžeklady, Rekreační objekty Horní Kněžeklady na dražba.\nJe možné, že v lokalitě Horní Kněžeklady nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Horní Kněžeklady na prodej nebo rekreační objekty na prodej Horní Kněžeklady. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Horní Kněžeklady použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Horní Kněžeklady případně rekreační objekty Horní Kněžeklady.\nDalší lokality v okolí chalupy na prodej Horní Kněžeklady\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii chalupy na prodej Horní Kněžeklady, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr chalupy na prodej Horní Kněžeklady. Určitě lépe naleznete chalupy na prodej Horní Kněžeklady, který hledáte.


Kraj Pardubický, okres Chrudim, Mrákotín\nPrvní dochovaná historická zpráva pochází z roku 1456. Původ názvu obce není zatím historicky doložen.\nMožnosti ubytování v obci Mrákotín\nAtraktivní krajinou v okolí obce prochází značená cykloturistická trasa. V létě za příznivého počasí uskutečňují nadšenci pro létání na rogalech vyhlídkové lety.\nJavoříčské jeskyně je ve vzdušné vzdálenosti 71 km od obce Mrákotín?\nRotunda sv. Kateřiny v České Třebové je ve vzdušné vzdálenosti 37 km od obce Mrákotín?


SLOVAN Ústí nad Labem » Třesou se, aby nespadli do baráže, vtipkuje Kysela\n19.08.2005 | Martin Řežábek\nTřesou se, aby nespadli do baráže, vtipkuje Kysela\nÚ s t í n/L. - Okamžik, na který ústecké publikum dlouho nezapomene. Po porážce Českých Budějovic před Vánocemi 2004 si odvezla porážku i mocná Sparta. Z její kabiny zněly po zápase hlasy říkající, že by Ústí mělo jít rovnou do baráže. “To už teď říkali? No, možná že bychom jí měli hrát. Ale já hlavně myslím, že Sparta se teď třese, aby do ní nespadla,“ vtipkoval po úspěšném tahu Kysela.\nSparta přijela oslabená o sedm hráčů základní sestavy, hrály jen tři pětky. Za ústecký prvoligový tým nenastoupili pro změnu tři základní kameny – Klimt, Drábek a obránce Kudrna. Pražené si odvezli výprask 6:2. “Vítězství nad Spartou mě potěší. V té sestavě, ve které tady byli, to je poloviční Sparta, ale oni to hodně podcenili a myslím, že je vidět, že kluci ze třetích čtvrtých pětek mají co dělat udržet tempo s týmem, který se drží v první lize na špici,“ říká Milan Antoš. Na tribunách sedělo přes dva tisíce diváků, kteří mohli sledovat, jak jejich mužstvo rozkládá Spartu v polovině zápasu 4:0. “Jsem překvapenej, to je úplně super návštěva, jen aby to pokračovalo a ty lidi chodili,“ . Útočník ze Slavie ale přece musí být na takové návštěvy z Edenu zvyklý. “Ne ne, to je úplně výjimečný, že přijde na Spartu dva a půl tisíce lidí. Je tu vynikající atmosféra a je vidět, že Ústí začíná hokejem žít,“ neskrývá nadšení pětatřicetiletý forvard. Přes tak pokročilý věk na hokejistu podává téměř vynikající výkony a je jedním z tahounů. “Já jsem vždycky spokojenej, když mužstvo vyhraje. To, jestli já hraju dobře nebo špatně, není tak důležitý jako to, jestli tým vyhrává. My zatím vyhráváme a myslím, že předvádíme docela slušný hokej,“ přesvědčuje všechny přítomné o nepodstatnosti výkonu jedince v týmu.\nPo celý rozhovor s Antošem stál s úsměvem na rtech za jeho zády další z matadorů - Robert Kysela. Rozhovor nemohl začít jinak než reakcemi na výsledek zápasu. “Sparta se neporáží každý den. Já jsem byl v poslední době na Kladně a tam jsme je poráželi dost, takže pro mě to až takový svátek není, ale asi se nad sebou budou muset zamyslet, když v Ústí prohráli docela vysokým rozdílem,“ začal vážně litvínovský odchovanec. Jak už bylo řečeno, Sparta přijela značně oslabena. To ale Kysela rázně odmítl. “Sedm absencí, ano. Ale Sparta je takový klub, který má mít sedm hráčů v záloze a oni si myslí, že je mají kvalitní,“ říká Kysela. Před jeho příchodem před klubko diktafonů byl svědkem toho, jak trenér Sparty Jaromír Šindel ihned po zodpovězení všech otázek přešel k Jakubu Langhammerovi a oznámil mu, že odjíždí se Spartou do Prahy pro nedostatek hráčů v české metropoli. “Poslali nám sem mladýho Langhammera a hned jim dal gól,“ odmlčí se a vzápětí dodává: „tak si ho berou zpátky,“ vtipkuje útočník pověstný helmou typu „skořápka“. Vzápětí byl Kysela obohacen o zajímavou informaci – z kabiny hostí byly slyšet hlasy naznačující, že by Ústí mělo jít rovnou do baráže. “To už teď říkali? No, možná že bychom jí měli hrát. Ale já hlavně myslím, že Sparta se teď třese, aby do ní nespadla,“ pokračuje s velkou dávkou humoru. Další komentář přidal k velké návštěvě, která přihlížela skvělému čtvrtečnímu hokeji. “Já jsem nezažil, že by někde – ani v extraligovém klubu – přišlo dva a půl tisíce diváků. Možná je to pochopitelné, protože Sparta sem nejezdí každý den. Takže se publikum přišlo podívat spíš na ně než na nás, ale oni toho zas tolik nepředvedli,“ uzavírá Kysela.\nK rozhovoru jsme si pozvali i bývalého „ranaře“ v obranných řadách Ústí Milana Tomana. Ten se na sever Čech vrátil po třech letech. V roce 2002 odešel za extraligou do Kladna, poté následoval přestup do Znojma a nakonec se propracoval až do týmu Sparty, se kterou zavítal k přátelskému zápasu. “Zvenku se to nezměnilo, ale vnitřek je perfektní, vypadá to hodně dobře,“ neskrývá Toman překvapení z rekonstruovaného stadionu. “Na Ústí vzpomínám v dobrém. Přišel jsem sem v sedmnácti letech a prožil jsem tu toho dost, takže opravdu jedině v dobrém,“ dodává s dalším dechem. V éře jeho působení v Ústí by spojení Sparta a výhra 6:2 znělo jako pohádka. Ta se ale ve čtvrtek stala skutečností a Milan byl na straně poražených. “Já si myslím, že nějaký hlubší komentář ani nebude potřeba, protože tam těch věcí asi bylo víc. Chybí nám elitní útočníci a ty zápasy v přípravě jsou takové střídavé. My jsme teď v úterý odehráli skvělý zápas proti Klotenu a dneska jsme měli opravdu hodně zraněných,“ začíná bek s výškou pouhých 175 cm. “Ale nemá cenu se vymlouvat, navíc Ústí hrálo velice dobře a kombinace těchto okolností přinesla takovýto výsledek,“ uznává kvalitu soupeře a vysvětluje, proč Sparta utržila největší porážku v přípravě na ledě prvoligového týmu. “Mají tam spoustu jmen, snad všichni tam mají nějaký start v extralize,“ dodává na konec.


NEBEZPEČNÉ ZNÁMOSTI – INTRIKY A EROTIKA NA ŠPIČKÁCH | Balet | Národní divadlo moravskoslezské\nBalet NEBEZPEČNÉ ZNÁMOSTI je společným autorským počinem lotyšského skladatele Arturse Maskatse a špičkového choreografa polského původu Krzysztofa Pastora. Výpravnou taneční podívanou vytvořili společně na motivy knihy Choderlose de Laclose, která ve své době (vyšla ve Francii v roce 1782) vyvolala díky neskrývané erotice a pletichám velké pozdvižení. Koncem 20. století příběh proslavily filmové verze Stephena Frearse a Miloše Formana.\nV úterý 10. září byly v Národním divadle v Praze slavnostně vyhlášeny nominace na Ceny Thálie. Z širší nominace se těší tanečník Matthias Kastl. Ocenění získal za roli Vikomta de Valmont. Divákům se v této roli představí v repríze 22. září.\nUžší nominaci si z Prahy odnáší první sólistka baletu NDM Shino Sakurado. „Shino Sakurado ukazuje naprosto jistý a osobitý výkon. Precizní klasická technika se v tomto případě kloubí s přirozeným tanečním a hereckým projevem. Dokáže velmi citlivě a bez afektu vyjádřit polohy nenávisti, povrchnosti a falše. Ve strhujícím závěru baletu nenechá nikoho na pochybách o prožívaných pocitech potlačované lásky a zoufalství,“ uvedla Herecká asociace. Na Shino se můžete také těšit v termínu 22. září, tančit bude stejně osobitě roli Madame de Tourvel.


autoweb.cz > Audi > Senner-Tuning Audi A5 White Speed TDI\nSenner-Tuning Audi A5 White Speed TDI\nAudi A5 3.0 TDI není z nejpomalejších, ale i tak se najde dost lidí, kterým prostě jejich šestiválcový turbodiesel přijde nedostatečný. Dalo by se namítnout, že si měli koupit benzínovou A5 V8 4.2, ale do tohoto motoru příznivce nafty nezlomíte.\nSenner-Tuning připravil balíček (novou řídící jednotku) pro Audi A5 3.0 TDI, který popožene výkon ze sériových 240 na konečných 300 koní. Točivý moment se zvedl dokonce na 610 Nm a Audi A5 tak pojede až 280 km/h, pokud si samozřejmě necháte odpojit omezovač.\nSprávný tuning nesmí být realizován bez zářivě bílého laku, protože ten je teď in. Také se musí na auto navěsit mraky všelijakých lízátek, spoilerů a výdechů z imitace karbonu. Senner-Tuning se však držel při zemi a Audi z jejich dílen není pro smích svému okolí. Na první pohled byste ani nepoznali, že se nejedná o sériovou A5 a to je dobře. Všimnete si jen decentní (na poměry tunerů) zadní imitace difuzoru a karbonových krytů zrcátek. A samozřejmě 21“ palcových kol s pneumatikami o šíři 295 mm. Podvozek byl snížen o celých 40 mm, což možná prospěje ovladatelnosti, ale rozhodně ne kvalitě jízdy.\nVíce o tématu: AudiAudi A5autolízátkoTurbocharged Direct Injectionvýkon motoru