158- Correspodència privada – TALLER DE PINTURA CREATIVA\nInicio / 158- Correspodència privada\nAquest dissabte farem taller de dones artistes “CORRESPONDÈNCIA PRIVADA”, inspirant-nos en l’artista espanyola Elena del Rivero. Aquesta vegada farem un llibre d’artista amb totes les cartes que anem fent, com un epistolari.\nL’obra d’Elena del Rivero, juga amb el paper com a protagonista i l’utilitza de diverses formes, però sobretot per crear missatges en clau o “flying-letters». El blanc del paper fa ressaltar les intervencions poètiques que realitza sobre ell, jugant amb el text, l’ocultament, la perforació, el volum, el plec, el dibuix, creant missatges ocults. Els materials que utilitza són senzills però els hi dona una gran dignitat amb l’esperit de les coses especials que guardem com a tresors, i, pot ser, per fer servir les remiscències pròpies de l’or. Les cartes que crea tenen un significat molt particular i privat i que nosaltres intentarem entendre a partir de fer les nostres pròpies.\nTreballarem amb el concepte artístic de carta, com a motiu per a expressar-nos i escriure missatges en clau poètica. Farem servir el collage sobre papers molt fins, buscant a cada una un petit missatge amb composicions que recorden l’escriptura, el paràgraf, el segell, la firma, un grafisme o dibuix. Tots els elements estan en un equilibri especial i personal, donat per l’element principal que és el pa d’or. Aquest, introduït de manera especial a a carta, li aporta una màgia i contingut únic, per la seva lleugeresa, el delicat tacte i per daunt de tot, per la seva brillantor.


Fa 35 anys que la Fundació Lluís Carulla i el Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya convoquen anualment els Premis Baldiri Reixac, amb l’objectiu de fer un reconeixement explícit a les escoles, als mestres i als estudiants, que porten a terme projectes innovadors que contribueixen a fomentar l’escola catalana de qualitat. La nostra escola té l'honor d'haver-ne rebut uns quants.\nPer commemorar aquesta efemèride se celebrarà a partir d’ara una Jornada anual que, amb motiu de cada nova convocatòria del Premi, tindrà l’objectiu de posar en valor i compartir alguns treballs premiats de l’edició anterior. La primera jornada ha tingut lloc a la Facultat d’Educació, Traducció i Ciències Humanes de la Universitat de Vic, el dissabte 20 d’octubre a l’Aula Magna.\nL'experiència 'Treballem per projectes' guanyadora fa dos cursos del premi, ha estat una de les ponències escollides per iniciar aquestes Jornades. La Mª Ângels i l'Esther d'Educació Infantil han estat les encarregades d'explicar com treballem al nostre parvulari. L'assistència de públic ha estat nombrós i el reconeixement cap a la tasca que fem a l'escola ben evident.\nEnhorabona a totes per la bona feina !


La plaça Major com mai l’havíem vist, ens acull per gaudir amb La Boheme | una mica de tot arreu\nLa plaça Major com mai l’havíem vist, ens acull per gaudir amb La Boheme\nAhir al migdia vaig passar per la plaça Major i no em podia creure el que veia. Quina decoració tan espectacular que s’ha fet pel Carnaval d’Estiu o Carnaval de Secà.\nAquesta festa, que ja va agradar des del primer any, sembla que avui ens enamorarà a tothom. Cervera, pel que fa al tradicional Carnaval ja ha perdut el tren. Seria una bona manera de fer-nos un nom, pel que fa a festes amb disfresses, amb aquesta iniciativa tan vinculada al món de la música, en aquest cas de percusió.\nNo us perdeu la tercera edició del Carnaval de Secà, que aquest any tindrà lloc a la plaça Major.\nAl matí hi haurà actuacions, vermut, un Correbarra que anirà des de la plaça Major fins la plaça Universitat i un dinar Popular a l’interior de la mateixa Universitat.\nEl plat fort començarà a les 6 de la tarda amb la Gran Rua que sortirà de la Universitat i passarà pel carrer Combat que ha quedat meravellosament decorat.\nA les 8 es farà l’entrega de premis i a dos quarts de nou el concert amb els de Sound de Secà i la Banda de Vent del Conservatori de Cervera. L’any passat va ser espectacular. Esperem poder-ne gaudir altra volta.\nA continuació, sopar de Carnaval pels diferents bars de Cervera que s’han apuntat a aquesta iniciativa.\nA prtir de la una de la nit hi haurà concert a la plaça Major perquè tothom pugui ballar i fer gresca.\nCom podeu veure la proposta es fantàstica i no us podeu perdre aquest Carnaval de Secà!!!!!!\nEn aquestes properes imatges podeu veure una mica com d.’espectacular llueix la plaça Major. Estan fetes abans de començar l’òpera La Boheme,\nEl marc de la plaça Major és incomparable per acollir qualsevol tipus d’esdeveniment.\nAhir, encara ho va ser més, amb aquesta fantàstica decoració. Mai havíem vist aquest espai tan embellit.\nJa començava la projecció de l’òpera La Boheme dins del projecte Liceu a la Fresca. Conjuntament amb diferents poblacions del territori i de la mateixa Barcelona van ser moltíssimes les persones que vam gaudir en una plàcida nit d’estiu d’aquest magnífic espectacle de Puccini en el que es barregen amor, joventut i tragèdia a la ciutat de Paris.\nper unamicadetotarreu a Juliol 9, 2016\nCategories: Arquitectura, Cervera, Edificis, Esglésies, Indrets amb encant, Música\n← Tast’Cellers al carrer Major (2)\n3er Carnaval de Secà. El carrer Combat i la plaça Major (1) →


Sobre nosaltres - La Gavina\nEls orígens del Restaurant La Gavina es remunten molts anys enrere, concretament a 1930, quan la família de restauradors Ferrer – Espí obren el merendero ‘Costa Azul’. Estava situat en una zona privilegiada de Barcelona, a la Barceloneta, on als restaurants se’ls deien col·loquialment\nAra, La Gavina ha celebrat els 25 anys consolidat com un referent de la cuina mediterrània i marinera per a tots els barcelonins. Un restaurant de Barcelona, regentat per herència i saber, com un reducte propi i amb segell que parla de l’evolució d’un barri i una ciutat.\nAntigament, els pescadors tenien petits coberts al davant del mar on guardaven la seva barca, desde que van veure que pel passeig de la platja hi havia molta afluència de barcelonins. Per abastir-, van començar venent algunes begudes per berenar i, algun d’ells, musclos al vapor i sardines a la planxa. Aquesta tendència va ser la que els va propiciar amb el temps el sobrenom de merenderos. Anys més tard van acabar sent restaurants on es podien degustar les millors paelles i els millors peixos de Barcelona.


50 anys d’un servei de consulta pública de documents sonors. La segona etapa (1981-1993) / El Blog de la BC / Inici - Biblioteca de Catalunya\nEts a: Inici / El Blog de la BC / 50 anys d’un servei de consulta pública de documents sonors. La segona etapa (1981-1993)\nEtiquetes: Fonoteca , Unitat de Sonors i Audiovisuals\nQuan la Generalitat de Catalunya, una vegada restaurada, va reorganitzar els serveis bibliotecaris transferits de l’estat espanyol amb el Real Decreto 2210/1979, el fons sonor procedent del Dipòsit Legal que era a la Universitat va passar a ser gestionat pel Servei de Biblioteques de la Generalitat. Durant deu anys (1981-1991), l’activitat de la Fonoteca es va mantenir sota mínims a la mateixa seu de la Universitat, malgrat que s’especulà amb la possibilitat de traslladar-la al Palau Moja, primera seu de l’organisme administrador del sistema bibliotecari català.\nEn el disseny del que havia de ser la futura Biblioteca Nacional, els responsables de la política patrimonial bibliogràfica imaginaven les funcions que hauria de tenir la Fonoteca, algunes de les quals no es van arribar a desenvolupar (com l’arxiu de veus il·lustres o el catàleg col·lectiu d’enregistraments sonors), mentre que d’altres s’han complert:\n“Les biblioteques a Catalunya. Estat actual i perspectives”, text de la intervenció del Director General de Patrimoni Cultural, Antoni Bonet i Armengol, a la taula rodona celebrada l’11 de gener del 1981 i publicada al Butlletí de l’Associació de Bibliotecàries de Catalunya, núm. 1 (1982)\nMalgrat els propòsits inicials de canvi de seu, la Fonoteca no es va moure del seu lloc original fins que, preveient la seva integració a la Biblioteca de Catalunya, el 1991 es va traslladar provisionalment a uns baixos de la Gran Via de les Corts Catalanes. Allà compartí espais amb la Biblioteca Bergnes de las Casas (avui també integrada dins la BC), el Centre d’Història de Catalunya (avui al Museu d’Història) i els magatzems de la Biblioteca de Catalunya, desplaçats mentre van durar les obres de reforma de l’Antic Hospital de la Santa Creu i Sant Pau. Finalment, el 1997 s’enllestiren aquestes obres i tant el fons com el personal de la Fonoteca s’hi instal·laren definitivament.\nLa situació del servei en aquesta etapa era molt irregular. Des de la inauguració, l’horari era de 18 a 22 h. Més tard, es reduí fins a les 9 del vespre. Quan se’n va fer càrrec la Generalitat, amb una auxiliar i una bibliotecària per a dur a terme tota la tasca ingent de posar al dia la catalogació de tot el Dipòsit Legal, l’horari encara es reduí més, fins a obrir tan sols una hora. En tenim constància a través de la queixa d’una usuària:\nLa missió de la Fonoteca, a més, no acabava de quedar clara dins la Llei 3/1981, de Biblioteques, ja que no en feia menció específica com a servei ja existent, sinó com a part de la producció bibliogràfica que, procedent del Dipòsit Legal, havia de gestionar la Biblioteca de Catalunya (art. 7). En la primera disposició addicional, en canvi, es diferencien els fons “audiovisuals i fonogràfics” dels bibliogràfics d’especial valor que hauria de protegir la Llei de Protecció del Patrimoni Cultural.\nEn aquest context, els documents sonors i audiovisuals procedents del Dipòsit Legal no eren els únics que esperaven una destinació planificada. Les partitures musicals, fullets o cartells tampoc no tenien assignat un organisme que les acollís, tal i com queda reflectit en la correspondència entre Diputació de Barcelona i Generalitat de Catalunya l’any 1985, en plena etapa de transició de la Biblioteca de Catalunya cap a servei nacional. Finalment, però, cada tipologia documental anà a parar al lloc que li corresponia. Totes, per cert, dins de les diferents unitats actuals de la Biblioteca de Catalunya.\nCal destacar que, malgrat el poc personal assignat a les tasques de gestió documental, durant aquesta etapa es va iniciar la catalogació del Dipòsit Legal corrent, mentre que es desencaixava tot aquell fons que encara no s’havia processat. Malgrat ser coneguda com a “Fonoteca”, la recepció dels primers vídeos de format domèstic (vídeo Beta i VHS) a partir del 1982 la va convertir a la pràctica en un arxiu sonor i audiovisual.\nMercè Rubió, directora en funcions i funcionària de la Generalitat, va iniciar un treball de recuperació del patrimoni sonor català que va donar com a fruit l’ingrés de col·leccions particulars molt destacables, entre les quals la del musicòleg gironí Emili Figueras o la del violinista Enric Roig i Masriera. Fruit d’aquesta excel·lent gestió, també arribarien les discoteques i els fons sonors dels cantants Marcos Redondo i de Conxita Badia, mentre el Departament de Cultura ampliava les col·leccions patrimonials amb l’aportació del fons de la discogràfica Concèntric.


Sessió informativa, divendres a Coll de Nargó, per aprendre a fer una cerca efectiva de feina | Consell Comarcal de l'Alt Urgell\nSessió informativa, divendres a Coll de Nargó, per aprendre a fer una cerca efectiva de feina\nLa xerrada està impulsada pel programa “Referent d’Ocupació Juvenil”\nColl de Nargó acollirà aquest divendres, 7 de juny, la xerrada “La recerca de feina”, en què es proporcionaran als assistents les pautes per fer una cerca de feina de manera adequada. L’activitat està impulsada pel programa “Referent d’Ocupació Juvenil” que desenvolupa el Consell Comarcal de l’Alt Urgell a través de l’Oficina Jove. La xerrada començarà a les 7 de la tarda a la Sala Polivalent de l’Ajuntament i és oberta a totes les persones que hi estiguin interessades, independentment de la seva edat.\nDurant la sessió informativa es tractaran diversos aspectes, entre els quals la manera d’elaborar un currículum, les característiques que ha de tenir una carta de presentació, els canals de recerca de feina existent i el procés de selecció de personal, que inclou com fer una bona entrevista de feina.\nEl programa “Referent d’Ocupació Juvenil” és un programa ocupacional destinat a joves d’entre 16 i 29 anys, cofinançat pel Servei d’Ocupació de Catalunya i pel Fons Social Europeu i gestionat a l’Alt Urgell pel Consell Comarcal.\nEl servei principal es realitza a l’Oficina Jove de l’Alt Urgell. però el servei s’acosta a tota la població de la comarca. Així, el mes d’abril es va iniciar el servei itinerant a Oliana els primers dimecres de cada mes. El servei s’ofereix als ajuntaments per tal de realitzar les accions de col·laboració que estimin més adients.


Resistència i dret penal de l'enemic | Lluís Montull - Setmanari l'Ebre\nResistència i dret penal de l'enemic\nProfessor de filosofia a l'Institut Ramon Berenguer IV d'Amposta.\nEn articles anteriors publicats en aquesta mateixa secció filosòfica del Setmanari de l'Ebre, els meus companys Benjamí Torné i Rafael Haro han reflexionat sobre la resistència política. Un concepte fonamental avui en la discussió política catalana, atesa la via repressiva adoptada per l'Estat espanyol en el conflicte català, tot i que no sempre ha estat entès en el mateix sentit. Per aquest motiu hem pensat interessant promoure per mitjà d'aquests breus assajos un debat reflexiu sobre la resistència. Una reflexió que vol concloure amb la celebració el 8 de setembre de les Primeres Converses de pensament crític a les Terres de l'Ebre a l'Ametlla de Mar amb el títol Resistència?, i amb la participació, també i sobretot, de Ramón Cotarelo, Xavier Antich, Anna Zaera, Teresa Ferré i Joaquim Ballabrera.\nLa meva aportació en el present article voldria insistir en un aspecte que ja van tractar Torné i Haro: la comprensió de la resistència no només com la confrontació a un estat de coses opressiu, sinó també enfront de la imposició d'un determinat marc mental, d'una veritat pretesament incontestable. Haro ho definia com l'atreviment a dir no al que ell anomenava unidimensionalitat de pensament, la qual, en el cas català, suposa declinar l'imperatiu de ser espanyol, perquè la Constitució, diuen, no ens permet ser una altra cosa.\nLa resistència, aleshores, ha de consistir abans que res en la denúncia que aquesta unidimensionalitat de pensament amaga una construcció fal·laç, arbitrària i, com a tal, eminentment antidemocràtica. En el conflicte de l'Estat espanyol amb Catalunya, o si voleu amb la part reiteradament majoritària que reclama el dret d'autodeterminació, aquesta resistència suposa desvetllar l'estratègia que s'ha ocultat rere les proclamacions aparentment neutrals, aparentment òbvies, que no existeix democràcia sense respecte a la llei. I aquest procediment juridicopolític, encapçalat per les altes instàncies del poder judicial i l'antic govern del PP -ja veurem quin serà el comportament de l'actual govern del PSOE-, es fonamenta en l'infumable dret penal de l'enemic de Günther Jakobs, d’acord amb el qual s'ha produït una retallada de drets civils ad hoc i que ha culminat en l'aplicació discrecional del 155 i, encara més, en l'ignominiós procés per rebel·lió contra els dirigents polítics i socials de l'independentisme català.\nI en què radica aquesta estratègia que a Catalunya ja han posat al descobert, entre d'altres, en David Fernàndez o el filòsof Ramon Alcoberro? Doncs, en el fet de sostenir, nogensmenys, que la defensa de l'estat requereix a cops perseguir judicialment persones considerades perilloses per a l'ordenament jurídic fins i tot abans que cometin cap acte delictiu. És la mateixa doctrina que va impulsar la Guerra Preventiva de Bush i va legitimar les tortures al Penal de Guántanamo arran de l'atemptat contra les Torres Bessones de l'11 de setembre. I que en la seva implementació al nostre país ha suposat la construcció d'un relat de violència instigada per part de l'independentisme, que ningú va percebre, per justificar la violència que sí s'està exercint des dels alts tribunals sobre uns ciutadans pel fet de ser independentistes. I si no, repasseu les interlocutòries del jutge Llarena, com la que va denegar la llibertat a Joaquim Forn, perquè -malgrat haver renunciat a l'acta de diputat- la seva ideologia independentista possibilitava un risc de reiteració delictiva.\nUna doctrina penal injusta i antidemocràtica perquè per se vulnera els drets de presumpció d'innocència i d'igualtat davant de la llei -només cal comparar el tractament dels presos polítics amb d'altres situacions processals com la del judici de La Manada-. Però, a més, suposa l'atribució per part del poder judicial de funcions pròpies dels altres poders democràtics, com la modificació de la llei per via interpretativa, per exemple amb la tergiversació del requisit de la violència del delicte de rebel·lió; o, fins i tot, la ingerència en allò que pertoca a l'executiu, perquè són els governs els qui han de decidir com resoldre un conflicte que és polític. El dret penal de l'enemic és, doncs, la manifestació extrema de la judicialització de la política o de la politització de la justícia -dos cares de la mateixa perversió-, que en tot cas fan que la justícia i la democràcia deixin de ser tals per esdevenir coartades per a la repressió. Una repressió -que ho tinguin clar els que fa quasi un any cridaven A por ellos!- que s'acabarà generalitzant com ja s'ha vist en els processos contra cantants i tuitaires. Perquè, un cop més, no es tracta d'una lluita per la independència, abans que res cal resistir pels drets de tots.\nPer tant, resistència, fins i tot abans que desobediència, és l'esforç de persistir en la crítica.\nPerquè, com deia Castoriadis, el pensament crític és un dels fonaments de la democràcia. Sense ell és més difícil el pluralisme i impossible la correcció de l'exercici del poder. I en aquest punt cal ser radical. Una radicalitat crítica que ha d'impedir convertir en normalitat l'excepcionalitat de presos polítics i exiliats que se'ns imposa. Però que també ha de servir per no caure en idolatries que confonguin realitats amb fantasies o la fortalesa del resistent amb la inflamació del demagog. Com va dir en Torné: resistència és abans que res el combat contra l'idòlatra.\n1. 11 de gener de 2019 a les 23:08h\nLluís, et recordo amb gran estima tot i que fa molts anys que els nostres camins es van trobar i separar. Una abraçada!


«Fontajau: Messi ve a jugar amb el Girona, Sonja Petrovic és molt, molt i molt bona» - Diari de Girona\n«Fontajau: Messi ve a jugar amb el Girona, Sonja Petrovic és molt, molt i molt bona»\nA punt de fer 40 anys, Laia Palau obre amb l'ambició de sempre la seva segona temporada a Fontajau, la del retorn a l'Eurolliga i on l'equip defensarà el títol de Lliga · La capitana ve d'un estiu d'èxit, conquerint la seva dotzena medalla amb la selecció espanyola, gràcies a l'or a l'Europeu\n30·08·19 | 00:41\n«Fontajau: Messi ve a jugar amb el Girona, Sonja Petrovic és molt, molt i molt bona» Aniol Resclosa\nEncara se sent alguna cosa especial el primer dia d'una nova temporada?\nSí. Jo ahir (dimarts) no em vaig adormir d'hora, eh? Al final tornes a començar amb gent nova, persones noves, i això sempre és un moment de novetat i coneixement. I també és un moment de retrobament, tenia moltes ganes de tornar a estar amb l'Helena (Oma), la Rosó (Buch), la gent de l' staff, la María Araújo...\nMinuts després de guanyar la Lliga el curs passat ja pregonava que seguiria a l'Uni. Es va precipitar?\nNo, ja havia renovat de feia temps, tots ho teníem clar. Jo no prenc mai decisions precipitades ni impulsives, al contrari, peco de pensar massa les coses. No havia firmat, de fet, crec que encara tampoc ho hem fet, però simplement veient que jo tenia clar que sí, i el club també, doncs seguia jugant a l'Uni. A mi m'agrada anar firmant d'any en any perquè penso que si totes les parts volem continuar, mai hi haurà cap problema. El que no em vull trobar és que ells no em vulguin i m'hagi de quedar aquí per collons, o que jo no vulgui i hagi de fer una cosa que no vull.\nOn guarda les famoses dotze medalles que ha guanyat amb la selecció?\nLa d'aquest estiu deu estar en alguna caixa, dins d'alguna bossa, perquè estic fent mudança per tornar-me a instal·lar a Girona. La tornaré a posar al fruiter, segurament. Les medalles són un objecte superabsurd perquè en realitat no en fas res, no serveixen per a res. Excepte els tres o quatre primers dies, quan les guanyes, que sí que estàs una mica com en Gollum d'El Senyor dels anells, en to de «mi tesoro, mi tesoro», i perquè la gent la vol veure i la vas ensenyant, com si la presentessis en societat. I després d'això, res. L'any passat el bronze del Mundial el vaig tenir al fruiter, aquí al pis de Girona, i ara aquesta no sé on la col·locaré. Estarà per allà. M'agrada veure-les de tant en tant, però el que li deia, les medalles no serveixen per a res.\nAmb l'or a l'Europeu d'aquest estiu té més medalles (12) que Pau Gasol. Ho tenia calculat?\nHi he pensat perquè m'ho recorden contínuament els periodistes i la gent del bàsquet, sempre pendents de números i de rècords. M'ho han dit molt, és veritat. En Pau Gasol és un gran jugador, però potser ja n'hi ha prou de comparar-m'hi. Ell és ell, és un espectacle, i jo soc jo, i també soc una gran esportista. Què vol dir que tingui més medalles que Pau Gasol? Que estic per sobre del bé i del mal? No vol dir res. És absurd. Els anys que fa que ell és a l'NBA jo no els he fet, i les Eurolligues que he guanyat jo, ell potser no les hauria guanyat.\nFuig dels focus mediàtics?\nHa sigut un estiu dur, per mi. Ser la capitana de la selecció espanyola et posa, vulguis o no, molt davant dels focus. Hi ha una part que ja m'agrada, comunicar, parlar amb vostès, explicar coses... però aquest estiu n'he quedat una mica farta. Al final la sensació era que no tenia ni temps per fer les meves coses. Pensava «I les meves vacances?». No tant per les vacances en si, sinó per poder trobar la claredat mental que necessito per afrontar una nova temporada, que serà molt exigent, amb l'Eurolliga i lluitant per retenir el títol de Lliga. Jo necessito estar bé, sap? He fet coses que m'han encantat, que són guais, però també és esgotador, perquè estàs al servei del bàsquet.\nVa acabar tenint temps per marxar amb la furgoneta a perdre's i desconnectar?\nLa furgoneta és el meu medi de transport. Excepte quatre o cinc dies que he estat al Pirineu, fent càmping salvatge, aquest estiu he canviat les muntanyes pel mar. A mi la muntanya és el que em neteja més de tot, però si vas al mar amb un veler també funciona, perquè no et trobes a ningú, estàs sol i fas el que vols. Vaig estar per Eivissa i Formentera, amb una travessia complicada, amb moltes onades, que va ser tota una experiència. No era anar en un creuer de luxe amb un daikiri, anava a aprendre a fer nusos i a acostar-me al món de la nàutica. No tenia cobertura i això m'ha sanejat. No hi era per ningú.\nTambé ha tingut temps per anar als EUA. Que hi va fer?\nHi vaig anar a jugar un partit de bàsquet. Allà els americans, que són com són, tenen un magnat que ha organitzat una mena de petits Jocs Olímpics, els Aurora Games, per a dones. Va escollir sis disciplines i jugàvem EUA contra la resta del món. Era fer un parell d'entrenaments i disputar el partit. No eren seleccions reals, no vaig jugar contra la Taurasi. Jo vaig fer d'entrenadora-jugadora, va ser molt guai i vam guanyar. Em van dir que seria a Nova York, però al final era a Albany, a tres hores. Sap que va ser el més heavy? Que vaig pensar, «que fort, ara creuo el món per anar a jugar un partit, i torno». I ben pagat, com si fos d'un nivell peculiar.\nPer què no té xarxes socials? Tarantino diu que viuria en qualsevol època sense mòbil...\nSeria meravellós, la veritat. A veure si aquest vespre (dimecres) la puc anar a veure la nova d'en Tarantino, que encara no ho he fet, i se'm passarà. Està clar que hi ha coses superbones a les xarxes socials però perds massa el temps. És realment una opció volguda, al final només tinc Instagram i alguna foto penjo, més que res, quan estic a la selecció. Vaig obrir el compte quan vaig anar als últims Jocs, pensant «ara la gent es relaciona així i com que vaig a un lloc amb persones de tot el món, alguna cosa he de fer». Tinc moltes coses a dir, però també penso que què li importa a la gent el que jo pugui opinar. No sé ben bé sobre què haig de parlar, si ho haig de fer cada dia, o de tant en tant... a mi em passen moltes coses i si hagués d'estar constantment compartint el que penso per dintre, seria un embolic i un maldecap. I va arribar un moment que vaig dir passo, perquè encara que no pengés res, només d'obrir Instagram m'assabentava de coses que no volia saber, encara que fossin amics meus.\nQuin és el primer consell que dona a una nena que vol jugar a bàsquet?\nQue hi vagin a fons. Que no es quedin a mitges. Avui en dia hi ha tantes coses, que la gent està una mica per tot i per res, en realitat. Que si juguen a bàsquet hi vagin a mort. La nostra generació no tenia res més, anaves a l'escola i a la tarda a entrenar i fer els deures, això era la teva vida i la vivies amb intensitat. Ara sí que veig que hi ha tant per fer que les energies no sempre estant a punt.\nSi no hagués jugat a bàsquet, què hauria fet?\nA mi m'hauria encantat ser actriu de teatre. Aquell moment, quan s'acaba l'obra, que els actors es donen les mans, saluden al públic, i fan un saltironet per marxar i tornar, em sembla màgic.\nSer jugadora de bàsquet d'elit no té un punt d'actriu?\nSí, però jo no transmeto ni faig pensar la gent. Qui diu actriu de teatre diu escriptora o músic. M'hauria encantat viure del món de la cultura. Jo vaig estudiar Educació Social i tenia el món molt diferenciat entre el món de la pilota i el de la cultura. El culte al cos m'agrada, però també m'interessa la part intel·lectual. Jugar a bàsquet és molt efímer, fas una cistella, fantàstic; guanyes, bé, però ja està. No construeixes res. Que tu escoltant una cançó, llegint un llibre, veient una obra o una pel·lícula, després generis una consciència, ho trobo brutal. Ja ho sé que l'esport és també cultura i genera emocions, però és diferent.\nÉs impossible repetir els èxits de la temporada passada?\nEl meu any 2019 ha sigut l'hòstia. Igualar-ho serà complicat. Però també va ser una temporada superdura l'anterior. Amb moltes lesions, canvis de jugadores, i que semblava que no acabaríem guanyant cap títol. Aquest any el que espero és que l'Eurolliga no ens passi gaire factura. No ho dic pels desplaçaments, perquè al final el ritme és el mateix que a l'Eurocup, sinó perquè fins ara a Europa solíem guanyar, i aquesta vegada potser perdrem. Ens cauran derrotes, sobretot a fora, i això ho has de saber gestionar mentalment. El que espero és que Fontajau mantingui el clima del curs passat i que a casa poguem rascar algun triomf.\nTornar a jugar l'Eurolliga és la gran motivació del curs?\nEspero que per mi i per totes. Jo l'he jugada potser quinze anys i espero que la resta de jugadores estiguin endollades perquè no passa cada dia. Per Araújo serà el primer cop, per la Rosó i l'Helena, també... tenim bastantes jugadores que són verges en aquesta competició i espero que elles ho valorin. L'Eurolliga és la meva competició, la que més m'agrada, perquè t'enfrontes a les millors jugadores. És una competició atractiva, dura però neta. La gent sap de què va. A veure com acabem conformant l'equip. Jo estic bastant expectant... de fet, no sé si em vol preguntar per Sonja Petrovic?\nAra ho hauria fet.\nDoncs ja en parlo jo, sisplau. Fontajau: ve Messi a jugar amb el Girona. M'entenen? No sé com estarà, però aquesta noia és molt i molt i molt bona. Molt bona. La globalitat que té aquesta dona en l'àmbit de bàsquet és al·lucinant.\nLi posa molta pressió a la seva amiga Petrovic...\nÉs igual. Si és la Sonja Petrovic és perquè la pressió la porta bé. Per això és una gran jugadora. És increïble que aquesta noia vingui aquí, no s'ho poden ni imaginar. Tenir l'oportunitat de gaudir de Sonja Petrovic és màgic i per mi personalment tornar a jugar amb ella, tenir una tia d'aquest calibre al meu costat, em sembla fantàstic. M'inflaré a assistències.\nQuè li ha donat Girona a Laia Palau?\nUna oportunitat de tornar a enganxar-me a un projecte. Estic molt contenta de com va anar. Quan vaig venir aquí, jo era de guanyar títols. I després de la Copa de la Reina, estava molt fotuda perquè vaig pensar que ja estava, que la Lliga no la guanyaríem. I em sabia greu. Primer perquè normalment guanyo, sabent que això és un esport i que Salamanca és un grandíssim rival. Poder créixer amb l'Uni és guai. M'agrada construir coses. Potser em vaig equivocar i m'hauria d'haver fet arquitecte.\nMiri, potser no fa pensar la gent però construeix coses. A Girona, un club de bàsquet femení cada vegada més gran.\nQuan parlo de construir ja vull dir això, del que més orgullosa estic és de la grada. De la resposta social. Al final si tota aquesta gent ha vingut i s'hi ha enganxat és perquè ha sentit alguna cosa. Això vol dir que l'equip transmet i que realment generes emocions. Fas una cosa que a la gent li agrada. A Girona la gent és més aviat seriosa i jo he vist a Fontajau aficionats molt desfassats.\nQuines dones han sigut el seu referent?\nUna la meva mare. No cal que ningú faci res extraordinari per ser el teu referent. Ella és una persona molt potent. I també Encarnación Hernández, La niña del gancho, que té al darrere una història molt guai. Té 102 anys i és una de les pioneres del bàsquet. És de les primeres que va practicar aquest esport a Espanya. Està viva i té el cap molt clar, i viu amb una intensitat que em fa flipar. Ens anem trobant, parlem... ha aparescut fa poc a la meva vida, però també és un referent.\nPodria viure sense bàsquet?\nEspero que sí, perquè si no... també tinc molt clar que al final la gent que s'ha estimat una mica el bàsquet és molt freaky d'això. Tinc molt bàsquet dins, em toca molt, però tinc també ganes de fer coses diferents, tota la meva vida he fet això. D'alguna manera hi tornaré, al bàsquet, perquè en sé i m'atrau, però no sé com portaré això d'estar a la grada.\nSense què no podria viure?\nSense els meus amics... (pensa). Anava a dir també sense els llibres. Últimament llegeixo menys, perquè això de les sèries és un problema. Haig d'admetre que aquest estiu no he llegit gaire res. I he sigut molt lectora. Als viatges aquest any intentaré llegir més però també hauria d'estudiar per treure'm el títol d'entrenadora. Ho tinc pendent i ho haig de fer.\n1 Les agressions i incidents LGTBIfòbics creixen un 20 % a Catalunya\n2 Un jove mor d’una ganivetada al pit en un «botellón» a Lleó\n4 El Bàsquet Girona s'enfonsa als últims minuts i no jugarà el «play-off» d'ascens (73-61)\n5 Nou experts signen un manifest per expressar la seva «extrema preocupació» per l'impacte del parc eòlic marí de Roses\nEl Bàsquet Girona s'enfonsa als últims minuts i no jugarà el «play-off» d'ascens (73-61)\nEl títol i els tres llocs de descens es posen en joc en horari unificat\nA l’Olot només li val de tres en tres\nbruno martin. olot


Amb l’exposició ‘XXV Anys JJOO La Seu’92. I la Seu va tocar el cel...’ , la capital alturgellenca commemora el 25è aniversari d’aquesta fita històrica — Ajuntament de la Seu d'Urgell\nSou a: Inici Notícies Amb l’exposició ‘XXV Anys JJOO La Seu’92. I la Seu va tocar el cel...’ , la capital alturgellenca commemora el 25è aniversari d’aquesta fita històrica\nLa Seu d’Urgell ho té tot a punt per commemorar el 25è aniversari dels Jocs Olímpics Barcelona’92 que es concentren en una exposició i l’edició d’un llibre dedicats a la capital alturgellenca que va ser Subseu Olímpica amb les proves de piragüisme en aigües braves.\nL’acte institucional per inaugurar l’exposició que porta per títol XXV Anys JJOO La Seu’92. I la Seu va tocar el cel...’ tindrà lloc aquest dijous 27 de juliol, a les vuit del vespre a la sala Sant Domènec, i comptarà amb la presència d’autoritats locals, de la Diputació de Lleida i la Generalitat de Catalunya, així com de Pere Miró, director general adjunt del Comitè Olímpic Internacional.\nEn aquest mateix acte també es presentarà el llibre Els Jocs Olímpics i el Parc del Segre a la Seu d’Urgell, preparat per Ramon Ganyet amb l’Editorial Salòria.\nL’exposició es podrà visitar fins el dissabte 9 de setembre, dia en que tindrà lloc l’acte de cloenda de la mateixa, i es comptarà amb la presència de tots els equips participants en la Copa del Món que precisament aquell cap de setmana s’estarà celebrant al Parc Olímpic del Segre de la Seu d’Urgell.\nXXV Anys JJOO La Seu’92. I la Seu va tocar el cel...’\nLa mostra, que ha comptat amb la col·laboració de l’Arxiu Comarcal de l’Alt Urgell, presenta els pòsters dedicats als Jocs Olímpics de la Seu d’Urgell i a les competicions oficials de canoa-slalom, des de 1992 fins a 2017, i explica l’impacte del Parc Olímpic del Segre en la ciutat.\nRecordem que l’any 1992 Barcelona i la Seu d’Urgell van viure uns dies històrics pel desenvolupament de la ciutat i pels esports. Les infraestructures van millorar, es va construir el parc olímpic i l’eslàlom va incorporar-se definitivament al programa del Comitè Olímpic Internacional.\nDes de l’organització dels actes commemoratius es convida a tothom a participar-hi, i molt especialment a totes aquelles persones que van fer l’equip’92 que va contribuir tan decisivament a l’organització dels millors Jocs Olímpics de la història.


Pentrilo | Cinta para estucats i superfícies delicades\nVaig a pintar casa meva\nCinta Sota Tack\nReferència : 08276\nLa cinta d'emmascarar Sota Tack utilitza un adhesiu de baixa adherència que la fa ideal per a estucats i per a la protecció de superfícies delicades. També és extremadament versàtil per al seu ús amb vernissos. Gràcies al tractament wàter-repelent del paper, resulta fàcilment removible fins a passats 15 dies sense deixar traces ni residus.\nLa cinta d'emmascarar, Sota Tack de color violeta, pot usar-se tant en interiors com a exteriors, i té una excel•lent resistència a les temperatures de 80º 1h. Aquest producte està fabricat sense dissolvents nocius, emprant paper crepat saturat i adhesiu acrílic, amb un espessor de suport de 80 Micres, que permeten una força d'adhesió sobre acer de 0.8N/cm. A més, ofereix una resistència a la tracció de 40N/cm. El producte es presenta en una caixa expositora.\nIdeal per a superfícies delicades i estucats.\nProducte vàlid per a interiors i exteriors.\nCinta “ecològica” sense dissolvents nocius.\nBona resistència a les temperatures.


Avui es reuneix el jurat de la Ruta de la Tapa 2012 - Can Calderon\nInici → Articles temàtics → Informació → Amb el bon temps arriba la Ruta de la Tapa 2012 de Viladecans\nJa ha començat la Ruta de la Tapa 2012 que, com en edicions anteriors, s’acompanya d’un concurs per triar la millor tapa de Viladecans. I es que les tapes pasen un examen amb jurat i tot.\nEl jurat, reunit el 3 de maig i integrat per professionals del sector, tastarà les tapes que integren la Ruta d’aquest any i en farà una valoració. Sota els criteris de presentació, originalitat, i qualitat/preu arribaran a un veredicte, però no el donaran a conèixer fins al final de la Ruta.\nLes dates a tenir en compte són:\nL’inici serà el cap de setmana de la Fira de Sant Isidre, el 12 i 13 de maig. El Gremi d’Hostaleria de Viladecans, principal impulsor de la Ruta de la Tapa, organitzarà un seguit de tallers per difondre la iniciativa entre els visitants de la fira.\nLa celebració de Fira Tapa tindrà lloc el divendres 18 de maig al Parc de la Marina, en una jornada festiva en la que seran presents els establiments participants en aquesta edició i on es podran degustar les tapes que formaran part de la ruta 2012.\nDes del 19 de maig i fins el 3 de juny es podrà gaudir de la tercera edició de la Ruta de la Tapa en els establiments que en formen part i que podeu consultar al web www.larutadelatapaviladecans.es\nEl 13 de juny es farà el sorteig de regals entre tots aquells que hagin depositat la seva butlleta segellada pels diferents establiments en alguna de les urnes que hi haurà a la ciutat. El 14 de juny es farà públic el nom de la persona guanyadora al web.\nEls establiments participants, dels quals tindreu més informació a través dels codis QR, no deixaran d’oferir avantatges i ofertes als que mostrin el seu passaport de la ruta al llarg de mesos desprès, de manera que, fins el 30 de novembre no es donarà per finalitzada la ruta de la Tapa de l’any 2012.\nI recordeu que les xarxes socials també s’engresquen en aquesta iniciativa a través de la Gimcana de la Ruta 2.0.\nPer conéixer més, entra al web de la III Ruta de la Tapa de Viladecans.\nEscrit per Can Calderon el 9 de maig de 2012 / Informació / 1 comentari\nEtiquetes:Gremi d'Hostaleria de Viladecans, III Ruta de la Tapa de Viladecans\nInnov!2011 Control de gestió tallers Bitàgora internacionalització Habilitats directives empresa de Viladecans Cooperació Comunicació Innobaix pràctiques en empreses Oferta de col·laboració adwords agora Màrqueting on-line TIC Joan Carles Calbet grups de treball col·laboracions d'empreses eficiència energètica prèstecs aeronàutica Empreses xarxes socials Gremi d'Hostaleria de Viladecans Estudis Innovació presentacions d'empresa Jornada emprenedors promoció empreses de Viladecans Consultoria reflexió del divendres Màrqueting Ajuts i subvencions Economía circular oportunitats de negoci Tecnologia trobades empresarials Emprenedoria Finançament Comerç Formació Ser empresario Autònoms Control de costes Gestió empresarial vendes cooperació empresarial Informàtica


S’alça el teló al Camp Nou | Oriol Tortajada | BARCELONA | Barça | L'Esportiu de Catalunya\nS’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou + S’alça el teló al Camp Nou E-mail\nEl Barça inicia avui (22.15 h) la defensa del títol contra l’Alavés\nEl conjunt vitorià és precisament l’últim rival que va ser capaç de guanyar a l’estadi en partit de lliga, ara fa dues temporades\nS’alça el teló al Camp Nou Arxiu.\nS’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou S’alça el teló al Camp Nou E-mail\nEl vigent campió, de nou, a escena. Torna la lliga. Sense la màgia d’Andrés Iniesta, però amb VAR i amb calendari asimètric. Un campionat amb novetats en la reglamentació i un Barça també amb algunes cares noves. Arthur, Lenglet, Malcom i Arturo Vidal somien amb la possibilitat de guanyar la seva primera lliga amb la samarreta blaugrana, una samarreta que durant tota aquesta temporada lluirà a la màniga dreta, també com a novetat, el logotip de campió de lliga de la temporada 2017/18. Sí. El Barça de Valverde defensa títol. L’inici de la reconquesta comença avui (22.15 h) al Camp Nou contra l’Alavés del Pitu Abelardo.\nEl Barça s’estrena aquesta nit a casa, curiosament, contra l’últim rival que va ser capaç de guanyar al Camp Nou en partit de lliga. S’encarregava de recordar-ho Tomàs Pina aquesta setmana. La temporada passada l’equip blaugrana tan sols va perdre un partit en tot el campionat i va ser en la penúltima jornada al camp del Llevant (5-4). Va ser la lliga del rècord. Ni més ni menys que 43 partits invicte, va estar l’equip. L’última derrota a l’estadi, en efecte, l’hem d’anar a buscar dues temporades enrere, al curs 2016/17. Va ser en la tercera jornada de lliga i va ser l’Alavés, l’equip contra el qual aquest nou Barça obrirà el foc.\nPoc o res tindrà a veure l’equip que presentarà avui Valverde amb aquell onze que va perdre fa dos anys contra els vitorians per 1-2, amb gols de Deyverson i Ibai Gómez. Luis Enrique va sortir amb un equip inicial format per Cillessen, Aleix, Mathieu, Mascherano, Digne, Rakitic, Busquets, Denis, Arda, Alcácer i Neymar. Sis d’ells ni tan sols estan ja en la plantilla. Només Sergio Busquets i Ivan Rakitic repetiran en el partit d’aquesta nit. És un Barça reformat, que manté la base de la temporada passada, però que ha augmentat el nivell d’exigència i la competitivitat en posicions clau. Els fitxatges de Lenglet, Arthur, Malcom i Arturo Vidal milloren el fons d’armari i multipliquen les opcions tàctiques d’un Ernesto Valverde que buscarà la seva segona lliga com a entrenador del Barça després del doblet de la temporada anterior. Qui anhela el títol també és un Leo Messi en plena maduresa futbolística que, després d’aixecar diumenge passat la seva primera supercopa d’Espanya com a primer capità del Barça, vol continuar sumant títols. Ho va dir en la presentació el dia del Gamper. Aquest any vol la Champions. Però també la lliga. Seria la vuitena en els últims onze anys. El Barça ha estat el gran dominador de la competició en l’última dècada i vol continuar regnant.\nEl partit d’avui contra l’Alavés serà el tercer dels blaugrana en els últims set dies. Després d’imposar-se al Sevilla en la supercopa jugada a Tànger (1-2) i de guanyar el trofeu Joan Gamper contra el Boca Júniors (3-0), el Barça buscarà avui la seva primera victòria del campionat contra un conjunt vitorià que dels vuit partits de la pretemporada que ha disputat tan sols n’ha guanyat dos (contra l’Oviedo per 1-0 i contra la Real Sociedad per 1-2). En molt millor dinàmica de resultats arriba el Barça a la cita.\nPer a aquest partit, Abelardo s’ha emportat a Barcelona divuit futbolistes més la novetat del jove Antonio Perera, que s’estrena en una convocatòria del primer equip. Adrián Diéguez ha quedat fora per la sanció que arrossega de la temporada anterior i són baixa per lesió homes com Rodrigo Ely i Tomás Pina. Vigaray i el mundialista Guidetti tampoc han viatjat.\nErnesto Valverde, per la seva banda, podrà disposar del seu onze de gala. Sergi Roberto, després de perdre’s la supercopa d’Espanya de l’altre dia per sanció, torna a la llista i serà titular. Un dels pocs dubtes de l’onze és saber qui serà l’acompanyant de Piqué a l’eix de la defensa. Els galons d’Umtiti contra el rodatge superior de Lenglet. Umtiti, de fet, es va estrenar tot just dimecres en el Gamper. A veure què decideix Valverde. La resta, poques novetats. Si no hi ha cap sorpresa, la majoria dels nous fitxatges hauran d’esperar el seu torn. Sergio Busquets, Rakitic i Coutinho formarien la línia de mitjos i a dalt Dembélé serà amb tota probabilitat el soci de Luis Suárez i Messi. El francès va guanyar-se aquest dret amb el seu golàs contra el Sevilla, que va valdre el primer títol oficial del curs.\nAleñá i Denis Suárez, lesionats, i Paco Alcácer, Munir, Vermaelen i Samper, per decisió tècnica, queden fora de la llista. Missatge clar.\nUna victòria convincent en el debut permetria pressionar d’inici Madrid i Atlético\nL’EQUIP DE GALA\nValverde podrà disposar del seu millor onze i possiblement aposti pel 4-3-3\nL’Alavés s’aferra a l’heroïcitat de fa dos anys, amb gols de Deyverson i Ibai (1-2)\nAbelardo: “Firmo ara mateix la permanència”\nEl ‘Pitu’ Abelardo és d’aquelles persones que toquen de peus a terra. No és conservadorisme. És senzillament admetre els límits. Ell millor que ningú sap les angúnies que va passar el seu equip la temporada passada per salvar-se i és conscient que l’Alavés haurà de treballar molt aquesta temporada per aconseguir l’objectiu. Ell firma ja la permanència a la jornada 1. Fuig de l’eufòria que encara alguns tenen a Vitòria pel record de la final de copa jugada contra el Barça el 2017. Això sí, no renuncia a disfrutar: “Som uns privilegiats per jugar a primera divisió. Jo firmo ja la permanència. Però també hem de disfrutar. Debutem al Camp Nou i no sortirem ja derrotats de l’autobús. Farem el nostre partit.” “Les primeres jornades seran estranyes, però ho veig bé. Tot el que sigui ajudar a l’arbitratge és positiu”, va dir pel que fa a l’ús del VAR per primer cop a l’Estat.\nL'Esportiu. Nacional 18-08-2018, Pàgina 2\nL'Esportiu. Girona 18-08-2018, Pàgina 8


18a Festa de la Carxofa\nPàgina d'inici\tAgenda\t18a Festa de la Carxofa\n14a Carxofada de Sant Boi de Llobregat\nDel 23 de febrer de 2013 al 24 de març de 2013 - Amposta, L'Aldea, L'Ampolla, Deltebre i Sant Jaume d'Enveja\nFesta Carxofa Amposta\nLa capital del Montsià, al sud del país, organitza la 18a Festa de la Carxofa, en la qual s’oferirà una primera degustació de dues carxofes rostides amb una salsitxa i una llesca de pa. Partint d’aquest plat bàsic, els assistents podran comprar un seguit de tiquets per seguir degustant altres receptes creades a base de carxofa, cada una cuinada per un restaurant diferent de la zona. Cada tiquet tindrà un preu de 10 €.\nParal·lelament a la festa, es podrà visitar el Museu de les Terres de l’Ebre i, de forma gratuïta, la Casa de Fusta, un important centre ornitològic. Així mateix, es podrà realitzar una visita al mercat municipal que acabarà amb un vermut. La degustació, que tindrà lloc al pavelló firal de la població i començarà a mig matí del 23 de febrer, marcarà l’inici de la desena edició de les Jornades Gastronòmiques de la Carxofa, que s’allargaran fins al 24 de març. Durant tot el mes, una desena de restaurants d’Amposta oferiran menús a base de carxofa, i diversos allotjaments de la població oferiran un 10% de descompte.\nConeguda per la seva aportació en potassi, vitamines i hidrats de carboni, la carxofa és una de les verdures més característiques de l’hivern. Els països mediterranis ho saben bé i, per això, cada mes de febrer Amposta ret homenatge a la verdura més rica en fibra.\nCarrer Sebastià Juan Arbó, s/n


Vols formar part de la Borsa de Perits del COAMB? - COAMB\nVols formar part de la Borsa de Perits del COAMB?\nLa inclusió a la llista és totalment voluntària però heu de saber que està subjecta a les obligacions que legalment corresponguin. En el cas que un perit no accepti un nomenament fet per l’òrgan judicial sense una causa justificada, perdrà el torn a la llista. En cas de reiteració (a la tercera vegada), serà exclòs.\nPodeu fer la sol·licitud per inscriure-us a la Borsa de Perits a través del correu coamb@coamb.cat fins el 21 de desembre.\nCondicions llistes perits 2021


Més de la meitat de les víctimes de violència sexual a Catalunya l’any 2018, tenien menys de 20 anys | Consell Comarcal del Baix Llobregat\nMés de la meitat de les víctimes de violència sexual a Catalunya l’any 2018, tenien menys de 20 anys\nEnviat 28 Mar, 2019\nL’Observatori Comarcal i el Consell de les Dones del Baix Llobregat acaben de publicar la Nota Anual de Violència contra les Dones 2018, un informe que recull totes les dades disponibles sobre violència masclista. L’informe permet prendre consciència de la dimensió real de la violència masclista, així com identificar amb claredat els aspectes més greus.\nPel que fa a les dades corresponents als partits judicials de la comarca, l’any 2018 es van interposar al Baix Llobregat 2.304 denúncies per violència masclista, i es van registrar 238 mesures d’allunyament.\nMés de la meitat de les demandes d’ordre de protecció van ser adoptades, una xifra una mica més gran que la d’anys anteriors, però encara lluny de la necessitat real de protecció de les víctimes. De fet, Catalunya és la regió de l’estat que concentra més rati de denegació d’ordres de protecció, seguida d’Euskadi i Madrid. Entre les que menys ordres de protecció deneguen hi són Murcia, la Comunitat Valenciana, Ceuta i Melilla. És diferent la violència masclista en un o altre territori? Hi ha més prevalença en determinades regions? No, la violència masclista no canvia d’intensitat depenent del lloc, és una realitat amb unes característiques específiques i comunes a tots els territoris, per tant, cal qüestionar-se si és necessari reforçar les eines de valoració del risc als jutjats, i analitzar el per què d’aquestes desigualtats entre territoris, que més enllà de les xifres, deixen desprotegides a les víctimes i a les seves filles i fills, front els seus agressors.\nUna altra dada important és que el 79% dels delictes de violència masclista són lesions i maltractaments. Paradoxalment, gairebé la meitat de terminacions dels assumptes judicials relacionats amb violència masclista al Baix Llobregat, acaben amb el sobreseïment provisional (és a dir, l’arxivament del cas), habitualment per manca de proves contra l’agressor. Aquest fet podria estar relacionat amb la dificultat de provar determinats tipus de violència, com per exemple la violència psicològica, però no deixa de ser sorprenent si ens fixem en que el delicte més denunciat són lesions i maltractaments.\nPel que fa a la línia d’atenció a les dones en situació de violència, 900 900 120, va rebre durant el 2018 un total de 678 trucades del Baix Llobregat, un 7% de les del total de Catalunya, una xifra lleugerament inferior a la dels anys anteriors. En més del 95% dels casos, l’àmbit de la violència era la parella.\nI per últim, de les dades recollides pel Departament d’Interior de la Generalitat de Catalunya, destaca per una banda el creixement de la violència masclista, tant en l’àmbit familiar com en la parella, i per altra banda, que el 52% de les víctimes ateses per violència sexual a Catalunya l’any 2018 tenia menys de 20 anys.\nEl Servei d’Informació i Atenció a les Dones del Baix Llobregat, que atén a les dones dels municipis de menys de 20.000 habitants de la comarca, va atendre l’any passat a 273 dones, 130 de les quals es trobaven en situació de violència masclista, la qual cosa suposa el 47'6% del total de dones ateses.\nDes del Consell de les Dones del Baix Llobregat creiem que es indispensable continuar amb la difusió de totes les dades relatives a la violència masclista, així com actualitzar periòdicament les enquestes que es porten a terme des de les administracions autonòmica, estatal i europea. Les dades són imprescindibles per posar de manifest que el terrorisme masclista està més present que mai a la nostra societat, arrelat a una estructura patriarcal que està destinada a desaparèixer més d’hora que tard.\nDades anuals Violència


Una andorrana triomfa a la xarxa amb consells de salut\nNoticies » Cultura 16 de juliol, 2016\nDe ben segur que alguna vegada han entrat a internet per fer una consulta de salut o sobre complements alimentaris. Alguns molt de moda, com ara l´espirulina, el col·lagen o els omegues. La nostra següent protagonista és andorrana i té un bloc al web de la revista "Hola", una de més llegides. Ara ha escrit un llibre "Vivir sano" que ja és a la venda.\nEl "blog de Meritxell" és un dels blocs de salut més llegits a Espanya i el podem trobar a la web de la revista "Hola". La seva autora la trobem a Andorra a la farmàcia de la seva propietat i que porta el mateix nom.\nArran de la repercussió al bloc l´autora va rebre l´oferta de fer un llibre que es presenta com un manual de consulta de la salut on podem trobar alguns dels aspectes que més ens preocupen: des del cansament i el dormir bé, a les dietes, com tenir una pell sana i bonica o la vitalitat i el pas del temps. Capítols en què l´autora aporta informació, claus i trucs per portar una vida més sana i alhora més feliç.\nUn llibre que ens explica per exemple com s´han de prendre alguns productes o fer-nos veure que potser no ho fem bé en alguns casos. Dos exemples: el col·lagen i els omegues.\nDeixar-se aconsellar per un farmacèutic o un especialista sempre és la millor solució per no cometre errors.\nCom a empresària continua apostant per una Andorra diferenciada on trobar productes d´excel·lència que no es troben enlloc més.\nEl treball a la farmàcia és la seva vida però el bloc i ara el llibre fa que molta gent vingui a Andorra amb els seus articles i demanant per una consellera que és internacionalment coneguda.\nImatges: Meri Bellosta\n33 nous policies per reforçar la lluita contra el contraban, els delictes tecnològics, el blanqueig i la violència de gènere


Holiday Apartment Balatonvilágos 01 Siófok Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 1.023 allotjaments a Siófok.\nSiófok Centre, Siófok, Hongria, 8171 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Apartment Balatonvilágos 01\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Siófok, Holiday Apartment Balatonvilágos 01 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday Apartment Balatonvilágos 01 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen pesca, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday Apartment Balatonvilágos 01 no troba competidors en cap categoria.


▷ ⭐Definició de Regressió⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de Regressió\nDefinició de Regressió\nara pots veure La definició i diversos exemples de com utilitzar la paraula Regressió, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots veure com es pot utilitzar en un context real aquest mot i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que trobaràs aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa Regressió.\nSinònims de Regressió\n¿Cóm es diu Regressió en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice regressió en catalán?\nSi vols saber com es diu en castellà Regressió has de saber que la seva traducció és regressió pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar Regressió\nA més, mentre la governança democràtica ha […] […] experimentat una expansió en el món sencer, també hi ha hagut casos de regressió política, en què les persones veuen com se’ls restringeixen els seus drets i llibertats [… ] polítiques.\nEl valor de la […] arrel quadrada d’una regressió logarítmica dóna una idea […] del grau d’aproximació de la línia de tendència als punts de dades reals.\nDurant aquest període, els conflictes van portar més […] patiment a la població, regressió socioeconòmica als països […] afectats i la destrucció […] d’infraestructures, el que va provocar el desplaçament de grans fluxos de refugiats , així com la fugida de destresa i talent del continent.\nÉs un principi que ha necessitat segles per establir-se i no hem de cedir si volem […] evitar que Europa pateixi una perillosa regressió.\nLa relocalització pot interferir amb el procés normal de la separació, […] causant una regressió i una relació […] de major dependència cap als seus pares.\nA les zones rurals que van ser el teatre dels enfrontaments, les produccions agrícoles i ramaderes han estat destruïdes i el funcionament de les prefectures desestabilitzades, el que […] va desembocar en un èxode de les persones cap a les ciutats, [… ] a conseqüència de la regressió de la producció […] agrícola i ramadera.\nTenint en compte aquesta regressió preocupant en les negociacions internacionals […] relatives a aquesta qüestió vital, cal […] recordar alguns importants fets.\n2001-2010: Decenni per aconseguir la regressió del paludisme en els països en desenvolupament, […] en particular a l’Àfrica\nNo obstant això, sovint es donaven dos passos cap a […] davant i un cap a enrere, i sovint era pitjor: un pas cap endavant i dos cap […] enrere, és a dir que hi va haver una regressió.\nRealitzar una revisió sistemàtica per determinar l’efecte dels AINE […] en la prevenció o regressió dels ACR i el CCR.\nNo obstant això, aquesta regressió i destrucció […] dels beneficis reportats pel desenvolupament poden ser evitades en la seva major part.\nHe de dir, per exemple, que hem observat amb satisfacció una clara regressió de la pràctica de la sobrevenda.\nL’altre és l’anàlisi de meta-regressió, que s’explica en breu.\nTanmateix això, aquest aspecte de les coses no […] es deu tant a una regressió intrínseca de l’ONU […] com al fet que els seus defectes […] estructurals apareixen de manera cada vegada més clara amb el temps.\nPregunta 25: Com ha un districte escolar […] documentar la regressió d’un estudiant?\nEntre les tècniques específiques emprades en l’estudi es van esmentar les ponderacions de […] modelitzacions de dades probatoris, […] la lògica difusa, la regressió logística i les tècniques […] de xarxes neuronals artificials.\nLa utilització de la regressió estadística és un element […] normal en l’anàlisi de dades d’estudis sobre sous.\nLa línia de regressió més gruixuda indica […] que la relació és estadísticament significativa.\nPerò com que Florax et al. no reporten el […] error estàndard de la regressió no es pot construir […] un interval de confiança per a aquest valor.\nEn aquests casos s’han utilitzat diferents tècniques estadístiques, […] com l’anàlisi de regressió o les taules de contingència, […] que permeten també poder […] valorar l’efecte aïllat de les variables que resulten significatives i evitar així verificar que les relacions entre variables que s’aprecien en l’anàlisi no són espúries o enganyoses.\nLa restauració capitalista vol dir, de conjunt, és a dir amb independència dels resultats […] parcials i relatius que pugui tenir en […] aquest o aquell país, una regressió històrica de les forces […] productives imposada per les relacions socials existents.\nii) per una altra […] banda, hi ha hagut una regressió, començant pel […] crida a la unificació de les oficines per països i […] la desviació d’aquest crida, com demostra la proliferació de oficines i l’augment del nombre de representants\nEl pacient pot sentir-se més vulnerable a causa de la malaltia, o fins i tot com si […] experimentés una regressió a la infància.\nTot i la regressió dels conflictes, […] però, no hi ha previsió que la tendència es mantingui sense la persistència de […] mesures preventives; a més, preocupa alguns experts que en els conflictes en curs s’ataqui creixentment a la població civil i puguin provocar més estralls en la societat.\nNo estan disponibles altres serveis durant el […] estiu per prevenir la regressió.\nUna por exagerat al risc genera immobilisme i, en definitiva, porta a una pèrdua de competències […] i coneixements i a una regressió.\nEls mètodes de regressió permeten tenir […] en compte un nombre més ampli de variables i poden ser especialment eficaços […] quan no es disposa de lloguers observats per a determinats estrats.\nAplicació d’un model de regressió espacial a l’anàlisi […] i cartografia de la pobresa (Només disponible en anglès)\nEn l’Oceà Índic, el tsunami del 2004 va provocar una regressió del desenvolupament econòmic de la República de les Maldives, i els illencs probablement trigaran molts anys a recobrar els nivells de prosperitat de què gaudien abans del […] desastre.


Una experiència molt especial que hem pogut viure moltíssims il·lustradors de Catalunya amb la il·lusió de mostrar el nostre treball a editors de països molt llunyans, aprofitant que el nom del nostre país ressonava de manera destacada a la Fira del llibre infantil i juvenil més important del món. Gràcies a l’Institut Ramon Llull i a tot un equip de professionals, es van organitzar dues mostres d’il·lustradors catalans. La primera es presentava al centre de la ciutat italiana, a l’Archiginnasio, i estava formada pel treball de 17 professionals que, en paraules de la comissària Paula Jarrin, “han obert camí, mestres i referents que continuen treballant i han donat entitat i prestigi a la literatura infantil i juvenil en llengua catalana”. A la segona mostra, present al mateix recinte de la fira, vam poder gaudir del treball de 42 il·lustradors que representaven, també en paraules de la Paula, “el present i el futur de la nostra literatura infantil i juvenil”.\nPilarin va parlar del seu pas per la Facultat de Belles Arts, i en això vam coincidir. Ella, però va ser una de les il·lustradores capdavanteres, conjuntament amb la Maria Rius i la Fina Rifà, en publicar a l’editorial La Galera i a la revista Cavall Fort, gràcies a la pedagoga Marta Mata que les va a anar a buscar a la mateixa Facultat. En el meu cas, i com a representant d’una generació entre la Pilarin i el Jan, vaig parlar de la sort de poder marxar a l’estranger a finals dels vuitanta, i decidir el meu futur professional a la ciutat de Berlín. Aquesta estada a l’estranger “ha dirigit el meu itinerari com a il·lustrador i, sobretot, la meva vinculació amb Alemanya”, vaig afirmar.


Marcel A. Farinelli: de maig 2016\nCinc dies a Lesbos\nLa ciutat de Mytilene, o Mytilini com pronuncien els seus habitants, és un típic port del Mediterrani. Com a totes les localitats d’aquest mar, el centre gravitacional de la vida són les terrasses dels bars, en particular aquelles que es troben al voltant del port vell. Són aquelles terrasses tan típiques a tota la Mediterrània, on hi seuen uns clients que pareixen formar part del local. Són, en la seva majoria, homes adults que, quan no estan mirant el diari, estan immersos en unes infinites conversacions sobre la política, el football o els temps. A Lesbos, quan et seus a una taula d’un aquests locals, la primera cosa que fan els cambrers es portar-te un got d’aigua fresca. Desprès, amb calma, passen a demanar-te què vols prendre. És una imatge amb la qual pren forma el mite de l’hospitalitat a un illa de la Mediterrània, que en un lloc encara no degradat pel turisme massiu i banal, és una realitat concreta i no una estratègia de marketing. Lesbos és un lloc de veritat, no un illa on tots viuen en cases blanques amb portes i finestres blaves. No hi han habitacions edificades i remodelades per donar als continentals la il·lusió de viure en aquell món de despreocupació que els operadors turístics, readaptant tòpics i mites que es remunten al segle XVIII, intenten vendre. Segons aquesta idea deformada, els habitants de les illes gregues serien uns éssers a fora de la història, i perennement feliços. Lesbos, tot al contrari, és un illa que ha donat al món, sols per citar els exemples més coneguts, la refinada poesia de Saffo i la fundació de les ciències empíriques. Aquí Aristòtil que va conduir les primeres observacions metòdiques de la natura en tota la història de la humanitat.\nAls temps del filòsof grec, Lesbos no era un lloc perifèric d’Europa, sinó un dels centres culturals i econòmics de la Grècia clàssica. La seva ciutat principal, Mytilene, és un lloc habitat des de fa 3.000 anys, a poques milles marines de la costa de l’Anatòlia. Aquestes illes que sorgeixen a tan poca distància del continent acaben convertint-se en unes colònies comercials i militars d’alguna talassocràcia, uns “hubs” diríem avui, on passen diverses rutes comercials. Per aquest motiu, als temps clàssics Lesbos fou sempre un lloc contés entre els grecs i els monarques de l’Anatòlia, i durant l’edat mitjana entre bizantins, otomans i genovesos. En ell mig de la llarga crisi de l’Imperi Bizantí, l’any 1354 l’Illa fou concedida al genovès Francesco I Gattilusio, que havia ajudat el Emperador Joan V Paleòleg a recuperar el seu tron. Va prosperar com a colònia comercial ligur fins l’any 1462, quan fou conquerida pel Sultà Mehmet II. Durant el període otomà la seva funció comercial va continuar, i durant el segle XIX va viure un època daurada, especialitzant-se en la producció d’oli, sabó i ouzo, una aiguardent molt típica d’aquesta illa. La burgesia local mostra la seva riques a Mytilene, edificant cases amb un estil modernista amb abundants referències a l'arquitectura clàssica.\nAquesta belle époque s'acabà desprès de les guerres balcàniques (1912-1913) i la I Guerra Mundial. Lesbos fou conquerida pels grecs l’any 1912, i la transformació geopolítica que la regió va patir com a conseqüència de la fi de l’Imperi Otomà va posar en crisi la funció comercial de la ciutat de Mytilini. La dura guerra que entre 1919 i 1922 es va lliurar entre els grecs, que intentaven realitzar la Gran Grècia amb capital Constantinoble, i els turcs que volien garantir l’existència del nou estat nacional fundat sobre les cendre de l'Imperi, va trencar definitivament les relacions comercials entre l’illa i la costa anatòlica. El conflicte es va tancar amb la momentània renuncia per part grega a conquerir els litoral turc del Mar Egeu, i com a conseqüència un gran nombre de grecs va haver d’abandonar aquelles terres, així i com molts turcs que vivien a Grècia van ser forçats a marxar des de les seves cases. La onada de refugiats va passar en gran part des de Lesbos, des del port de Mytilini, on per una banda arribaven grecs, i per un altre fugien turcs. L’odi nacional, la intolerància religiosa – i en definitiva els càlculs geopolítics de les potències europees – van provocar aquesta primera crisi de refugiats a l’Illa. És curiós com, mentre camines en el passeig marítim de la banda de ponent (Navmachias Ellis), et trobes amb una imponent estàtua que representa una mare amb els seus dos fills. És el monument dedicat a commemorar aquells tràgics moments, aquell flux de persones que, a causa de la guerra, foren obligats a deixar definitivament la seves llars. A pocs metres d’aquell monument, en la escullera que protegeix el passeig de les onades del mar, s’acumulen els signes d’un altre allau de refugiats, aquella que ha convertit Lesbos en un indret tant conegut avui arreu del món. Són induments, armilles salvavides, bambes i bots neumàtics desinflats, les restes del pas dels refugiats siris pel petit braç de mar que separa Turquia i Lesbos, Asia i Europa. Són restes de naufragis, runes marines que donen la idea de la magnitud de la tragèdia d’aquestes existències, trencades a causa de la guerra i de la estupiditat humana.\nCaminar per la ciutat de Mytilini en aquests dies és una sensació estranya. Per una banda veus una ciutat que ha tingut un passat important, amb edificis que mostren una riquesa desapareguda. Però al mateix moment veus la decadència d’una ciutat tocada per la recent crisis econòmica, amb molts edificis abandonats, cases arruïnades, botigues tancades. Al voltant de tot això, els nens i les dones que demanen almoina, contínuament, et recorden que no et trobes en una qualsevol indret turístic del Mediterrani. Els refugiats ara són pocs, uns cinc mil, i la seva presència es fa notar en les mans que demanen caritat, amb molta humilitat, o en els grups de persones que a la tarda pesquen vora del mar, en el intent de trobar alguna cosa per menjar. També de tant en tant s’organitza alguna manifestació. Són les demostracions més pacifiques que hagi vist mai: poc soroll i els manifestats que, per molestar el menys possible, ocupen meitat del carrer i es paren quan el semàfor és fica vermell. Al voltant d’ells, una ciutat que sembla haver agafat amb gran dignitat tota aquesta tragèdia. Un col·lega de la Universitat del Egeu, durant un dinar, m’explicava com van passar més d’un milió de refugiats, sense que hi haguessin episodis d’intolerància, violència o robatoris. La gent de Lesbos els va ajudar com ha pogut, en gran part de forma voluntària, i els refugiats es van quedar pocs dies a l’illa. Però ara, desprès de l’acord amb Turquia, els refugiats estan més temps, tancats en camps vigilats, i és ara quan es produeixen els primers problemes, i els primers casos de robatoris. Dins dels camps s’ha desenvolupat un mercat negre, i sempre més els refugiats, si no poden marxar, necessiten diners per comprar, i alguns comencen a fer petits furts per sobreviure.\nVaig arribar a Lesbos per participar a un congrés, el IslandsOf The World XIV Conference, organitzat per la International Small Islands Studies Association, i he marxat amb la sensació d’haver aprés molt més del què m'esperava. Una de les idees que compartim els que ens ocupem de la insularitat, és que un illa és un com laboratori per estudiar fenòmens presents a la terra ferma, un lloc on experimentar noves formes de convivència, d'economia sostenible, de solució de problemes ecològics o socials. D’alguna forma, l’illa és l’avantguarda, no el lloc menys desenvolupat, sobretot en el món contemporani, on tenim que fer front a problemàtiques mundials. Si la hospitalitat, la dignitat i la solidaritat que he vist a Lesbos són una anticipació de com la humanitat pot fer front al problema de les migracions, tenim alguna esperança. Malauradament, el centre d’Europa no està en el Mediterrani, amb les seves histories de connexió i diàleg, sinó en els interessos econòmics i geopolítics d’estats com França i Alemanya. La història, en tot cas, ens ensenya que Aristòtil no va conduir les seves recerques en un llac entre Berlín i Paris, sinó en la Baia de Kalloni, al bel mig de Lesbos.\nPublicat per Marcel A. Farinelli a 19:31


Cirurgia veterinària general a Barcelona | Hospital Veterinari Balmes\nHome / Cirurgia General, Làser i Laparoscòpica\nAl nostre Hospital podem realitzar tot tipus d’intervencions quirúrgiques, des de les més senzilles i/o rutinàries a les més complexes i/o complicades. El nostre equip de cirurgians té un alt grau de formació i experiència que els permet abraçar qualsevol tipus de procediment quirúrgic. Per a executar aquestes cirurgies utilitzem aparells d’última generació com el Caiman Lektrafuse, un sistema innovador de sellat vascular bipolar.\nDes de l’any 2014, també disposem de la Tecnologia Làser per a les intervencions quirúrgiques més delicades, com les cirurgies de patologies respiratòries de vies altes de les races braquiocefàliques o les cirurgies oncològiques. Finalment, el 2017 es va incorporar al nostre Hospital la Cirurgia de Mínima Invasió o Cirurgia Laparoscòpica, que permet fer actes quirúrgics amb un mínim dany als teixits i, per tant, amb una recuperació molt més ràpida dels nostres pacients.\nTraumatologia i ortopèdianext


President Maragall, amb el meu respecte\nEl 2004 era la vostra última oportunitat, ho deieu l’any 2000. I així ha estat. Heu estat President per un curt periode de temps, encara no tres anys, no heu pogut acabar la vostra primera legislatura que ha estat l´última. Heu comès errors, però també heu tingut encerts. No heu estat ben acompanyat ni us havíeu preparat per a la dura travessada.\nVau creure que havíeu guanyat les eleccions ì ho proclamàreu amb un cert estupor social i polític. Permetéreu que altres es vanessin impúdicament que éreu President perquè així havia estat decidit en un lloc on potser ni tan sols éreu present. No tinguéreu prou força per a evitar que el govern tripartit es convertís en tres governs de tres partits diferents.\nUs heu vist obligat en front dels vostres companys de partit a ser quasi-nacionalista, vós ,President, que sou cosmopolita, el que no s’adiu ni amb el socialisme universal ni amb el neosocialisme espanyol. Heu somiat, com ho féu el vostre avi , relacions impossibles neofederals amb una Espanya que no vol ser altra cosa que espanyola.\nHeu cregut que el socialisme espanyol us mostraria agraïment i estimació i que els companys propers us donarien escalf, però vau oblidar que sou , per a ells, un dels últims testimonis de l’antiga burgesia il·lustrada barcelonina, un cos estrany i antitètic.\nPerò amb vós, com a President, s’ha aprovat el nou Estatut de Catalunya. Gràcies, President ! Us desitjo el millor futur .\n4 Respostes a "President Maragall, amb el meu respecte"\n21 de juny de 2006 a les 21:42\nAra contra el PPSOE a Madrid, les ha passat dolentes i pitjor impossible, fins convertir-se en el mono de la nyenya..\n22 de juny de 2006 a les 0:19\nJa us respectava abs, Carme Laura, però des d’avui us respecto encara més.\nEl comentari és com cal, amb respecte i, inclús, amb agraïment. No soc votant del PSC, el meu vot és el vostre vot però sempre he pensat que qui és President ho és de tots i per això cal tractar-lo amb respecte,per això us vull felicitar en la meva modèstia.\nPerdoneu la comparació però acabo de llegir a l’e-noticies un article d’un "tal" Sergi Fidalgo titulat, "Bon vent i barca nova" on demostra un despreci i una falta de respecte intolerable i per això valoro més el vostre sobre tot venint d’una "rival" (que no enemiga) política.\n22 de juny de 2006 a les 1:59\nEs agraït trobar un espai on la gent parla i reflexiona. M’ha agradat aquest comentari, tan educat i sincer.\n22 de juny de 2006 a les 9:03\nAmb en Maragall, s’acaba una epoca de politics amb cara i ulls. De gent il.lustrada que pot tenir encerts i desencerts, pero que quan parlen es fan escoltar. No vaig votar mai en Pujol, ni he votat mai en Maragall, pero sempre he pensat que qualsevol dels dos ha estat un bon representant del meu pais. No veig recanvis de qualitat en els politics de la seguent generacio. Hi veig gent fosca de partit i gent que es mor de ganes de tocar poder, pero ningu amb una mica de gracia. Els que queden son els representants de les idees del seus respectius partits, i poca cosa mes.


Veïns per Rubí creu que la cessió del Casino és la millor opció, malgrat criticar-ne alguns aspectes - Política - Rubí TV\nVeïns per Rubí creu que la cessió del Casino és la millor opció, malgrat criticar-ne alguns aspectes\nAntoni García assegura que la rehabilitació de l'edifici costarà entre 2 i 3 milions d'euros\nDesprés d'examinar l’expedient de l’adquisició del Casino Espanyol per part de l'Ajuntament, que es portarà a aprovació al ple d'aquest dijous, Veïns per Rubí considera que és la millor opció possible, malgrat criticar-ne alguns aspectes. Segons la formació liderada per Antoni García, no materialitzar ara la cessió de l'equipament seria pitjor, 'ja que suposaria acceptar la donació l’any 2020, d’acord amb el conveni signat l’any 2000, però amb càrregues superiors: més interessos de demora, més reclamacions, i un estat de manteniment dels edificis del Casino encara pitjor'. Recordem que la proposta d'adquisició de l'edifici per part del Consistori ascendeix a un cost de més de 400.000 euros (veure notícia).\nVeïns per Rubí accepta que 'aquesta adquisició amb càrregues és l’única opcioó acceptable, però sense obviar i denunciar la lamentable gestió dels governs socialistes des de l’any 2003 fins avui, que ens porta a assumir unes càrregues i un estat de manteniment dels edificis que portara? a una gran despesa en rehabilitació per una gestió política deplorable'.\nEn aquest sentit, VR assenyala que amb el conveni signat l’any 2000 entre l’Ajuntament i la Societat Casino Espanyol, el primer es comprometia a realitzar, per ser imprescindible, obres de millora, rehabilitació i condicionament. Veïns per Rubí denuncia que 'des d’aquell moment fins ara, essencialment en període dels governs socialistes des de l’any 2003, aquests no han fet vigilància i control de l’estat estructural i de manteniment dels immobles que l’any 2020 passarien a ser de titularitat municipal'. 'Per nosaltres, aquest fet demostra una gestió lamentable dels governs socialistes en aquest períoode, que va portar a la llogatera del bar del Casino Espanyol a interposar una demanda judicial l’any 2007 per no poder fer l’ús del local llogat pel lamentable estat de manteniment del mateix, fet del qual, indirectament, era responsable l’Ajuntament, ja que aquest immoble passaria a ser titularitat municipal l’any 2020, d’acord amb el conveni', assegura García.\nSegons Antoni García, 'aquest desistiment de funcions per part dels governs socialistes ens ha portat el dia d’avui a que l’Ajuntament hagi d’assumir unes càrregues d’uns 300.000 euros per la sentència judicial condemnatòria a favor de la llogatera per danys i perjudicis, interessos, costes i altres conceptes, a més d’altres despeses relacionades amb les activitats de la Societat Casino Espanyol i altres societats relacionades. El global de l’operació, per tots aquests motius, ascendirà a un total d’uns 500.000 euros amb les despeses de transmissió'.\nVeïns per Rubí critica també manca de transparència per part del govern i lamenta que aquest no hagi traslladat públicament a la ciutadania el que representarà l’adquisició de l’immoble i que no es faci pública l’estimació de despeses que suposarà la rehabilitació integral de tots els edificis del Casino Espanyol, valorada entre 2 i 3 milions d’euros com a mínim', segons García.\nUn de Rubi de tota la vida\nAntonio García, igual si li preguntessis al teu sogre que va estar de carrec de confiança amb el PSC Rubi del 2007 al 2015....\nMare meva no m'imagino jo els dinars de Nadal, la taula plena de ganivets de punta rodona!.\nSerá culpa también de ERC que estaba en el gobierno ¿no?, señor vecino de expodemos, trabaje para el futuro, que el pasado no tiene remedio, aporte soluciones que para criticar ya estamos la ciudadanía.\nSegons quin sigui el cost REAL de tot plegat, és com repensar-s'ho: Val la pena la rehabilitació integral si realment representa 2-3 MILIONS d'euros? El que es vulgui fer aquí (quan s'hagi decidit), no es podria fer a altres equipaments municipals? Algú s'ha plantejat l'opció d'enderrocar el ditxós Casino i ampliar la plaça? Radical, ja ho sé, però si ho posem tot a la balança...\nSimbologia i sentiments apart, es pot veure com un edifici vell i mal mantingut que potser (només potser) no val el que ens costarà refer-lo. No oblidem d'on surten els diners de l'Ajuntament: de les nostres butxaques.\nEn qualsevol cas, esperaria que no es toqués res fins que no es tingui clar per a què servirà. Seria llençar els diners.\nQue raro que los socialistas lo hayan hecho mal.\nEncara que hi ha matisos no detallats, aquesta exposició feta per VR sembla sensata i amb sentit comú. No obstant, per mi, penso que heu de deixar clar si es voldrà com a teatre amb les seves butaques inamovibles o pista de ball, sala per sopars o similars etc.\nInsisteixo, com he manifestat en altres comentaris, que les dues coses son incompatibles per motius de seguretat. És urgent assegurar-se d'aquest tema.\nEtiquetes: Veïns per Rubí, VR, Casino, Ajuntament


DIGITS · World Wide Web\nCol·laboració de Pau Nadeu per al capítol La xarxa de xarxes\nConegut per tots com a web o com a WWW, la World Wide Web es podria definir com un sistema de documents d’hipertext en llenguatge HTML, enllaçats entre si mitjançant vincles, i accessibles a través d’Internet. Amb un navegador, l’usuari pot visualitzar les diferents pàgines web que poden contenir text, imatges, vídeos o altres continguts multimèdia; i navegar a través seu gràcies als hipervincles.\nUsant conceptes d’anteriors sistemes d’hipertext, l’enginyer i científic anglès Tim Berners-Lee, ara director del World Wide Web Consortium, va ser el que va crear el Web l’any 1989, juntament amb el belga Robert Cailliau, mentre treballaven junts al CERN de Ginebra, a Suïssa.\nEl març del 1989, Berners-Lee va escriure una proposta que feia referència a l’ENQUIRE, un projecte de base de dades i software que ell mateix havia construït al 1980, i en va descriure una informació més elaborada sobre el seu sistema de funcionament.\nAmb l’ajuda posterior de Robert Cailliau, al 1990 van proposar l’ús de l’hipertext, un sistema d’organització de la informació basat en la possibilitat de moure’s per dins d’un text i cap a textos diferents per mitjà de paraules clau, per tal de vincular i accedir a la informació, proposta que es va publicar oficialment el desembre d’aquell mateix any. El projecte, anomenat ja World Wide Web, tractava d’unes pàgines web de documents hipertext que s’haurien de veure a través de navegadors, usant l’estructura client-servidor. Un ordinador del tipus NeXTcube va ser el primer servidor web que va existir, i aquell any també es van crear les primeres pàgines web, les quals explicaven el projecte en si, el primer servidor d’HTTP, també creat per Berners-Lee, i el primer navegador, anomenat WorldWideWeb i més tard Nexus, per evitar confusions.\nDes de llavors, Berners-Lee ha mantingut un paper actiu guiant el desenvolupament d’estàndards Web, com el llenguatge marcat amb el que es creen les pàgines web, i ha vetllat per mantenir-ne el funcionament.\nLa World Wide Web es va desenvolupar per esdevenir una gran plataforma del coneixement humà, permetent a col·laboradors de diferents llocs compartir les seves idees. A més, tenia un gran nombre de diferències respecte d’altres sistemes d’hipertext del moment. El Web requeria només vincles unidireccionals, en comptes de bidireccionals, cosa que permetia que l’usuari vinculés la seva web amb una altra, sense que el creador d’aquesta altra hagués de dur a terme cap acció. Alhora, reduïa significativament la dificultat de posar en marxa servidors web i navegadors, però en canvi, presentava el problema crònic del link rot o enllaç trencat. De vegades, una pàgina vinculada a la teva web, pot deixar d’existir, i si continues mantenint el vincle, aquest haurà esdevingut un enllaç trencat. Una pàgina web amb molts enllaços trencats resulta realment molesta i, si no s’actualitza, es veu com poc professional.\nA diferència de sistemes predecessors, com l’HYperCard, la World Wide Web no tenia propietaris, fent-ne possible la creació de servidors i clients independents i afegint extensions sense restriccions de llicència.\nL’abril del 1993, el CERN va anunciar que la World Wide Web seria gratuïta i s’obriria per a tothom. Això va fer que molta gent es decantés per la WWW tot abandonant altres sistemes semblants però de pagament, com el Gopher, una aplicació dissenyada per distribuir, buscar i recuperar documents per Internet, que va ser molt comú a principis dels anys 90.\nEstudiosos del tema, generalment estan d’acord en que el punt d’inflexió per la World Wide Web va iniciar-se amb la introducció del navegador Mosaic. Aquest s’acredita com el que va aconseguir popularitzar el Web. Mosaic, va ser creat a finals del 1992 a la Universitat d’Illinois, per un equip guiat per Marc Andreessen. El seu fàcil i senzill ús, juntament amb una interfície accessible per a tothom i una fàcil instal·lació, van fer que l’aplicació obrís el món Web al públic general, permetent convertir-lo en el protocol d’Internet més popular. A més, va ser el primer navegador a mostrar imatges i text en una mateixa finestra, per contra dels anteriors, els quals mostraven les imatges en finestres separades. Per això, sovint és anomenat com el primer navegador gràfic.\nLa World Wide Web, permetia compartir informació a través d’Internet d’una manera fàcil i flexible. A més també va jugar un paper important a l’hora de popularitzar Internet. Cal no confondre aquests dos termes, ja que World Wide Web i Internet no són sinònims. El Web és una aplicació construïda sobre Internet, el qual és un sistema global d’interconnexió de xarxes d’ordinadors. El Web en si, és un dels sistemes que funcionen a Internet, una col·lecció de documents i d’altres arxius interconnectats i vinculats entre ells gràcies als hipervincles i URLs.\nVeiem ara els tres estàndards en que es basa el Web per funcionar.\n-Per veure una pàgina web, hem de començar teclejant el seu URL (Uniform Resource Locator), que és el que s’encarrega de donar una adreça única, IP, per tal de localitzar el servidor d’una certa pàgina web.\n-Un cop hem escrit l’URL, el nostre navegador inicia una comunicació amb el servidor enviant una petició HTTP (Hyper Text Transfer Protocol) al servidor de la pàgina en concret. L’HTTP és l’encarregat d’especificar la manera com s’enviarà i es rebrà la informació entre el navegador i el servidor.\n-Llavors, en el cas d’una pàgina web típica, el navegador demana el text de la pàgina en HTML (HyperText Markup Language) i l’analitza i interpreta immediatament, en un procés anomenat parsing; fent, seguidament, les peticions corresponents altre cop a través de l’HTTP, d’imatges o d’altres arxius que formen part de la pàgina, perquè com a usuaris la poguem veure al complet. Finalment, la pàgina es renderitza segons ho especifiqui el document HTML, juntament amb els altres possibles llenguatges.\nEl Web, com el coneixem avui en dia, ha permès un flux d’informació i de comunicació global a una escala sense precedents en la història humana. Persones separades en el temps i l’espai, poden usar el Web per intercanviar els seus pensaments, experiències, idees, cultura i creacions, entre d’altres. Actualment, el nombre de pàgines web i d’usuaris segueix creixent a una velocitat vertiginosa i es fa molt difícil preveure el futur d’aquest gran sistema d’interconnexió.


Elter, el portal d'Osona - Andreu Carranza novel·la la vida de Jacint Verdaguer a l'obra El poeta del poble\nACN | dimarts 10 de febrer de 2015 17:28h\nL'escriptor ha volgut remarcar i recordar els racons amagats o oblidats de mossèn Cinto\nAndreu Carranza mostra el seu llibre, premi Josep Pla\nFolgueroles, | “La seva vida és de novel·la”, sentencia Andreu Carranza sobre Jacint Verdaguer, el poeta de Folgueroles, que defineix com l’“heroi romàntic” de la Renaixença. Mossèn Cinto és el protagonista d’El poeta del poble (Edicions Destino), l’obra amb la qual l’escriptor acaba de guanyar el premi Josep Pla de narrativa.\nUn “exercici arriscat”, apunta Carranza, no només per la dimensió literària i cultural, sinó per la complexitat narrativa. Verdaguer, la biografia del qual ha donat peu a nombroses biografies i assajos no havia estat objecte de cap relat novel·lat. Movent-se sempre dins dels “paràmetres dels fets reals”, Carranza es permet “llicències” per construir el relat. Possiblement l’obra més ambiciosa de Carranza fins aquests moments -segons ell mateix reconeix-, ‘El poeta del poble’ remena en la biografia del “patriarca fundacional” de la Renaixença.\n“Molt influenciable” i devot, marcat pel gran ascendent que sobre ell tenia la seva mare, que l’encamina sense alternativa cap al sacerdoci, Mossèn Cinto veu en la poètica dels antics trobadors la seva gran vocació expressiva. L’obra intenta posar de relleu als “moments d’inseguretat” que aquest conflicte fa abocar al poeta, “un místic”, vora “l’abisme”.\n“Els seus poemes amorosos han estat amagats fins fa poc”, apunta. Al mateix temps, però, recorda l’escriptor de les Terres de l’Ebre, va ser valent-se de la xarxa eclesiàstica omnipresent com l’obra de Verdaguer va jugar un paper cabdal en la recuperació de la llengua i la cultura catalanes durant la segona meitat del segle XIX, després de més de dos segles de decadència.\nAutor d’una quinzena d’obres, principalment novel·les -algunes traduïdes a diversos idiomes-, però també relats curts i poemes, abans del Josep Pla Carranza havia estat reconegut, entre d’altres, amb els premis Sebastià Juan Arbó i Sant Joan. Escriptor que s’ha forjat a ell mateix, continua treballant diàriament com a conserge a l’Institut de Flix. “S’ha de fer bullir l’olla”, sol repetir, amb sornegueria. Més enllà de les lletres, és també la força motriu i el cantant de Lo Gitano Blanc, un grup musical amb el qual reivindica la ‘rumba ebrenca’.\n- Divendres comencen les celebracions del «Dia d'Andalusia» (10 de febrer de 2015)\n- Irene Solanich presenta el seu últim llibre a la Llibreria Contijoch (10 de febrer de 2015)\n- Més de 65.000 persones van passar per la Biblioteca Municipal el 2019 (10 de febrer de 2015)\n- Dissabte comença el 30è Cicle de concerts de Manlleu (10 de febrer de 2015)\n- «La hija de un ladrón», de Belén Funes, nova sessió del Cicle Gaudí a Manlleu (10 de febrer de 2015)


Campus Sabadell – CAMPUS ÁLVARO FERRER\n644 76 81 89\nINSCRIU-TE AL NOSTRE CAMPUS D’ESTIU\nCampus de tecnificació d’handbol.\nEl #CampusAlvaroFerrer neix amb la voluntat d’impulsar una tecnificació d’handbol econòmica i de qualitat, en unes instal·lacions pioneres i amb una diversitat d’activitats enorme.\nLa tecnificació ÁLVARO FERRER està gestionada per un grup de professionals contrastats en el món educatiu-esportiu. Comptem amb la implicació d’ÁLVARO FERRER, un dels jugadors més carismàtics de l’handbol català.\nLa nostra intenció és realitzar una tecnificació d’hanbol mitjançant: entrenaments específics, tècnica-tàctica individual, treball físic, grups de treball reduïts, agrupacions per nivell i edat i visites VIP\nEns adaptem a les característiques i necessitats del grup per tal de treballar els aspectes que més interessen. Realitzem dinàmiques per treballar aspectes tècnics individuals i col·lectius.\nSi bé els entrenaments són necessaris per la millora dels participants, les activitats lúdiques serveixen per desconnectar i poder passar una estona diferent i conèixer millor els companys, en un entorn agradable.\nPer donar-li un complement qualitatiu al Campus, rebrem la visita de diferents personalitats de l’handbol nacional i internacional per tal d’escoltar i aprendre de les seves experiències.\nAquestes són les instal·lacions del #CampusAlvaroFerrer de Setmana Santa.\nÉs tot un plaer participar en aquest Campus.. Un Campus amb una formació total i a l’abast de tothom on els nens i nenes puguin gaudir i aprendre dia a dia amb un gran grup de monitors i entrenadors. Estem molt ilusionats per conèixer els participants d’aquest fantàstic campus.\nJugador del Fraikin BM Granollers\nAquesta 4a edició del Campus Álvaro Ferrer és una nova oportunitat per tots aquells nens i nenes que volen gaudir d’una tecnificació d’hanbol d’alt nivell, en unes instal·lacions pioneres, amb un grup humà i professional al darrere i amb una oferta molt assequible. Volem repetir l’èxit de l’edició anterior.\nDirector del Campus Álvaro Ferrer\nTreballem diàriament per acabar de confeccionar aquesta segona edició del Campus Álvaro Ferrer. La nostra intenció és oferir la millor formació esportiva i personal per tots aquells qui vulguin venir al campus. Els assistents gaudiran d’un tracte professional de mans dels millors professionals.\nDirector tècnic i del staff del Campus Entrenador FCB Handbol ‘B’\nLes plaçes són limitades\nNo et quedis sense anar al #CampusAlvaroFerrer\n180€* / setmana\n– Activitats lúdiques\n– Material esportiu\n*La primera setmana (la del 27/06), jugadors i jugadores poden escollir entre aquestes opcions:\n– Campus del 27/06 al 29/06 (110€)\n– Campus + Granollers Cup del 27/06 al 03/07 (150€)\n– Granollers Cup del 30/06 al 03/07 (40€)\nGranollers Cup només disponible per a jugadors i jugadores de l’OAR Gràcia.\nEquip Campus Álvaro Ferrer\nSi tens qualsevol dubte envia un correu a info.campusalvaroferrer@gmail.com i et respondrem amb la màxima brevetat possible\nEl teu Email (required)\nEl teu telefón (required)\n© 2022 CAMPUS ÁLVARO FERRER. Construido utilizando WordPress y el Highlight Theme


Condicions d’ús del portal del CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant, que depén de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport, es reserva el dret d’efectuar modificacions en el contingut d’este portal sense previ avís, així com de la seua configuració i presentació.\nEls textos, imatges, logotips i la resta de continguts inclosos en este portal són propietat del CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant i la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport. Queda prohibida la transmissió, la distribució, la reproducció o l’emmagatzematge, total o parcial, excepte si s’obté prèviament el consentiment de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport i excepte quan s’indique el contrari.\nEl CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant no es fa responsable dels possibles danys que es puguen produir pel fet d’utilitzar versions no actualitzades de navegadors, o de les conseqüències que es puguen derivar del mal funcionament del navegador, ja siga per configuració inadequada, presència de virus informàtics o qualsevol altra causa aliena al CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant.\nEn compliment de la LO 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal, el CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant l’informa que les dades de caràcter personal que ens proporcione a l’omplir algun formulari d’inscripció, sol·licitud o consulta que aparega en la present Web, seran objecte de tractament i recollides en un fitxer de dades, el responsable del qual és el corresponent òrgan superior o centre directiu de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport.\nPer a exercir els seus drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició al tractament de les seues dades personals, en els termes i condicions previstos en la pròpia normativa vigent en matèria de protecció de dades, pot comunicar-ho per escrit al centre o al Registre General de la Conselleria d’Educació, Cultura i Esport: CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant, c/ Albacete s/n, Alacant.\nEl CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant farà ús de les dades de caràcter personal facilitades per vosté exclusivament per a les finalitats indicades. No compartim la informació subministrada amb tercers excepte exigència legal o de procediments legals i, en cap cas, venem este tipus d’informació.\nEl CEIP Joaquín Sorolla d'Alacant li fa saber que té implantades les mesures de seguretat d’índole tècnica i organitzatives necessàries que garantisquen la seguretat de les seues dades de caràcter personal i eviten la seua alteració, pèrdua, tractament i/o accés no autoritzat, segons el que disposa el RD 1720/2007, de 21 de desembre, pel qual s’aprova el Reglament de Desplegament de la LO 15/1999.


Un dia assolellat i romàntic | Immigració i Diversitat\nUn dia assolellat i romàntic\nEl matí d’aquest dimecres ha estat diferent al de la resta. Com cada 23 d’abril, la diada de Sant Jordi es viu amb intensitat a Catalunya des de les primeres hores del dia.\nCom es tradició catalana, arreu de la ciutat de Vic hi ha múltiples paradetes amb diversos llibres, novel.les i com era d’esperar, moltes roses.\nLes roses es presenten en gran quantitat de formats i colors, amb decoracions molt diverses. Sembla que formi part de la millor estratègia de màrqueting, però avui el que preval és l’estima i els bons detalls.\nÉs un dia perfecte per fer pinya entre els ciutadans. Els petits detalls que ofereix aquest dia es poden tenir amb tothom: amics, familiars, coneguts, parella sentimental etc.\nEn conclusió, es un bon dia per demostrar-li a una persona que és important per a la teva vida.\nObservant el cúmul de persones en algunes paradetes, me n’adono de la poca presència de gent immigrant a la diada.\nSembla que molts nouvinguts no han integrat aquest costum dins les seves tradicions, i la majoria observen amb certa extranyesa com transcorre el dia d’avui.\nTot i la falta d’integració d’alguns nousvinguts, la diada de Sant Jordi és un dia especial per a tothom. L’ambient agradable i tranquil dels carrers juntament amb l’harmonia que proporciona un dia assolellat com el d’avui, aporta una sensació agradable per a tothom.\nL’estrès tant normalitzat en dies laborals, avui ha desaparegut, la gent sembla pendre’s un respir I fer una pausa.\nÉs agradable veure als més menuts agafant amb il.lusió un llibre, probablement dels primers que llegiràn. A cada racó de la ciutat pots trobar un venedor, és el dia on més roses es veuen de l’any. Els petits venedors demostren la humilitat i senzillesa de la diada, una diada que no entén de races ni de fronteres.\nCarles Camacho Martin\nEsta entrada se publicó en Sin categoría y está etiquetada con Carles Camacho Martin en 23 abril, 2014 por periodismeenlinia.\n← La població estrangera a Espanya es redueix Sant Jordi inculca tradiciones →


Notícies - El Teatre-Auditori aposta per 30 muntatges per mantenir els espectadors de la temporada anterior\nel 26/set/11 Anna González Cultura PDF\nEl Teatre-Auditori enceta aquest divendres la seva nova programació, amb la qual vol mantenir l'índex d'ocupació i el nombre d'usuaris de les darreres temporades. Símptoma que l'equipament cultural va per bon camí és el bon ritme de venda d'entrades, que ja ha exhaurit quatre espectacles. Per assolir la fita, el Teatre-Auditori compta amb 30 espectacles dins d'una programació eclèctica i per a tots els públics.\nAmaral, el Ballet Nacional de Cuba, Manel i l'espectacle de Cantajuego, que ja han exhaurit les entrades, són algunes de les propostes amb les quals el Teatre-Auditori vol mantenir i fins i tot ampliar el nombre d'usuaris.\nEl regidor de Cultura, Xavier Escura, ha afirmat que de moment tot apunta que la fita es podrà assolir.\nLa fita sempre és intentar mantenir la xifra, que cada any i la superem i és difícil. El fet d'exhaurir entrades és un rècord.\nLa programació d'aquest primer trimestre de la nova temporada compta amb 30 espectacles entre els quals els usuaris del Teatre-Auditori podran gaudir dels darrers muntatges de Josep Maria Benet i Jornet i de Calixto Bieito, a més de les actuacions de Raimon, Pastora i Raphael. Grans noms que es complementen amb les propostes locals com les de l'Orquestra Simfònica de Sant Cugat i el Cor Infantil.\nTot plegat en una temporada que inclou música, teatre, dansa clàssica, màgia, òpera, sarsuela i jazz i que donarà el tret de sortida aquest divendres amb 'Delicades' de T de Teatre. L'actriu Carme Pla ha explicat el sentit de l'obra.\nSón petites històries de vida, on no cal buscar una continuïtat. Es parla de sentiments. El sentit de l'humor és el teló de fons.\nEl programa també inclou cinc espectacles pensats per a la família. A més, aquest trimestre, l'equipament cultural oferirà un servei de ludoteca per als espectacles de diumenge.\nAlguns dels protagonistes han presentat els seus espectacles aquest dilluns