EDIRORIAL DE VICENT PARTAL (Una de les escoles i laboratori de la Independència)\n30 de juliol de 2020 General\nNo és venjança i prou: és opressió\n«No és una cosa de reis o repúbliques, ni de progressistes contra conservadors: és Catalunya contra Espanya. O l’arbitrarietat permanent i l’agressió constant i sense límits, aquesta que ahir va fer tornar els presos a la presó»\nComentari de Salvador Molins, CLR*CDR/BIC\nPROGRAMA ESTRATÈGIC COMPARTIT, COMPLETABLE i MILLORABLE\nDE i PER A TOT EL ‘MxI’\nRes de depressió, res d’angoixa, res de psicosi de la culpa de no ser millors,\nsom com som … Pesrsistim i millorem!\nPEL NOSTRE FUTUR I DAVANT DELS NOSTRES OPRESSORS\nNOMËS HI HA UNA VICTÒRIA POSSIBLE: LA NOSTRA INDEPENDÈNCIA.\nEL MANDAT: EDIFICAR LA REPÚBLICA CATALANA INDEPENDENT\nQue aquesta tasca i aquesta lluita ens facin un Poble lliure!\n1 Reafirmar el 1r oct. No abandonar mai l’objectiu.\n2 Completar la DUI del 27 d’octubre. Preparar-ne els complements.\n3 EDIFICAR EN TOT I PER TOT LA REP. CAT. IND.\n4 Aprendre i practicar a ser independents\n5 Adequar les diferents estratègies des de Fora (Waterloo) i des de dins (Generalitat)\n6 Organitzar Territori, institucions, banca, hisenda, representativitat, relacions, polítiques i referèndums del dia a dia. El d’Autodeterminació ja està fet.\n7 Assumir els compromisos immediats: Assegurar Llengua, Geografia i Història. Ampliar connexions entre tots els PPCC. Sanitat, economia, invesrtigació.\n8 la decissió està presa, emesa i guanyada.\n9 Deixem-nos de les naturals ploriqueries i siguem independents.\n10 Trenquem els lligams amb l’imaginari espanyol i amb la seva economia i demés valors específics, etc.\nAprenguem a ser ferms independents: (Tres dels 57 comentaris:)\n29.07.2020 | 09:07\nUna vegada més la pretesa solidaritat amb els presos polítics no permet veure el fet d’una capitulació més, d’un acarnissament, d’una humiliació i una opressió.\nAhir, cap pres polític hagués de tornar a la presó, i cap càrrec polític català, sigui quin sigui, hagués tingut d’acceptar mes directrius dels espanyols, ahir la Assemblea de Càrrecs Electes hagués de activar la DUI. Però ahir res d’això va passar, cap cot i de genolls devant del neó feixisme espanyol.\nSi com a poble no sabem respondre, com volem ser independents?\n29.07.2020 | 09:12\nN’estic molt tipa de falsos predicadors i ploramiques…\nA qui votem doncs? Als mateixos que ens portaran a la defenestació… en aquest sentit l’aborregament és similar com el dels que voten a partits que els donen pel sac per allò tan castellà com la dita “sarna con gusto no pica” clar… però mortifica. I aquestos partits tenen l’estrategia de canviar el discurs per continuar mantenint-ne els seus votants aborregats…\nJo em demano si som capaços de veure més enllà dels discursos perque efectivament, els canvis hi son i els fem la gent… per tant el futur depen de nosaltres, está a les nostres mans.\nQue estem disposats a sacrificar-ne quan vivim acomodats en la por?\n29.07.2020 | 09:51\nL’independentisme des de fa tres anys -no vull banalitzar- es en un camp d’extermini. Sembla que no hi ha cap pla ni cap forat per on escapar. Sembla que les víctimes anirem debilitant-nos i assumint la nostra desaparició seguint el pla cruel de l’estat espanyol. Abans maldàvem per la unitat dels líders independentistes, ara, amb la merda de la COVID-19, sense moure’ns de casa -que bé els hi ha anat el coronavirus!- només podem assistir, narcotitzats, als bonics i poètics discursos dels nostres presos que ja no ens diuen res de nou, gràcies per ser-hi, ens tanquen perquè ens tenen por, no canviaran les nostres conviccions, de la presó se surt (?). La pel·lícula va passant sense interrupció, no s’acaba mai perquè, com un bucle, al final torna al principi. És aquesta sensació, que va impregnant el cervell de tots els deportats, de no hi ha res a fer. Ja no és el mal que fan als que entren a la presó, que tenen el recolzament de milers o milions de catalans -ells ho saben i ho reben- és el mal que fan als que es queden a fora. L’estat ho sap molt bé que tancant uns quants a la presó, ens tancat a milions a fora. El poc alè que ens queda … Vicent, saps qui pot dirigir l’enfrontament?.\nEDITORIAL VILAWEB de Vincent Partal\nLa retirada del tercer grau als presos polítics ha causat una impressió profunda. Davant aquest nou episodi, crec que sobren els arguments i ja no sé ni tan sols si cal remarcar algunes obvietats. La primera, que cap d’aquestes persones no hauria de ser a la presó. Però també que el tercer grau és un dret penitenciari que tenen tots els presos, no és cap benefici ni encara menys cap concessió. I que és un escàndol la comparativa entre el tracte als presos polítics catalans i el que rebien ahir mateix els guàrdies civils que van matar quinze persones al Tarajal i el dels ultres nacionalistes espanyols de fa pocs dies a Blanquerna.\nInsistir en tot plegat és una pèrdua de temps, perquè apel·lar amb arguments morals amb qui actua com a opressor, s’ha vist al llarg de la història que és inútil. La clau de tot plegat no és al seu costat sinó al nostre.\nEn aquest sentit, és rellevant i molt clarificador el fet que siga la fiscalia, no pas un jutge, qui força la decisió del retorn dels presos polítics a les cel·les. Perquè la fiscalia depèn orgànicament del govern espanyol i la fiscal general és membre del PSOE i ministra del govern que ERC i el PDECat van propiciar amb el seu vot durant la moció de censura a Mariano Rajoy.\nAquell dia, el 30 de maig de 2018, vaig escriure en aquesta columna editorial que no podia entendre de cap manera per quina raó, a canvi de res, els partits independentistes posaven en el govern Pedro Sánchez, en compte de dedicar-se a sembrar el caos a Espanya. Vaig tenir una gran sensació de solitud, però també vaig pensar que el temps, que sempre m’ha semblat que és un gran motor polític, acabaria imposant la lògica d’una situació que és evident i que molts aleshores no veien i avui potser es veu més bé, cada vegada per més gent.\nI què és això que per a mi és evident? Que els catalans vivim una situació d’opressió nacional. Sense subterfugis ni mitges tintes. I que només des del reconeixement que això és així podrem sortir-nos-en, eventualment, podrem posar-hi remei.\nPotser el fet que m’ha donat aquesta perspectiva és haver tingut la sort de viure, treballant com a periodista, diversos processos d’alliberament nacional al llarg dels anys. Mantinc el contacte amb bons amics en algun d’aquests països que avui són membres indiscutits de la Unió Europea, alguns d’ells, personalitats polítiques que van tenir un paper clau els dies de la seua pròpia independència. Són gent que, per això mateix, veuen amb molta il·lusió el nostre procés d’alliberament. I són, per tant, un contrast excel·lent per a cada cosa que fem nosaltres. Recorde una conversa amb un d’ells, que em va telefonar desconcertat havent vist que una part del govern que havia proclamat la independència es lliurava voluntàriament a la justícia espanyola. ‘Però vosaltres sou una nació o una província?’, em va dir, abans de posar-se ell mateix com a exemple: ‘T’imagines on seríem avui si jo m’hagués lliurat, després d’haver proclamat la independència?’\nDes d’aquell 27 d’octubre de 2017, els polítics independentistes catalans, sotmesos a un actiu règim de terror, ha comès molts errors, de tots els quals posar Pedro Sánchez en el govern espanyol és un dels més greus, des del meu punt de vista. Bàsicament, perquè només ha servit perquè Europa es relaxe i es pense que el problema català ja s’ha resolt. Però jo només sóc un periodista, un analista si ho voleu dir així, i per tant, allò que dic ho dic sempre amb respecte envers els qui fan la política. Sé que en aquell moment la seua visió era diferent de la meua, perquè ells estaven segurs que un govern progressista espanyol encararia el problema català d’una manera diferent de com ho feia un govern conservador espanyol. Però supose que ara ja en deuen estar ben poc convençuts o gens, que això serà així. I, per tant, espere i demane canvis.\nPerquè la gent, el carrer, ha aguantat a la perfecció situacions poc comprensibles i ha demostrat una fortalesa única, que és la garantia de poder guanyar, i continua preparada i tensada. I potser, finalment, ha arribat l’hora que la classe política deixe de guiar-se per teories de dubtosa coherència intel·lectual i mire la realitat cara a cara: nosaltres som una nació, és perquè som una nació que patim una opressió nacional i, com a tot arreu del món, per a això no hi ha cap més eixida que l’enfrontament, la confrontació, amb la nació que ens oprimeix. I aconseguir la independència. No és una cosa de reis o repúbliques, ni de progressistes contra conservadors: és Catalunya, els Països Catalans, contra Espanya. O l’arbitrarietat permanent i l’agressió constant i sense límits, aquesta que ahir va fer tornar els presos a la presó.\n28.07.2020 | 22:46\nTotalment d’acord, Vicent.\nQuan dius: “No és una cosa de reis o repúbliques, ni de progressistes contra conservadors: és Catalunya, els Països Catalans, contra Espanya.”\nEns volen esborrar. Ens volen veure morir com a poble.\n28.07.2020 | 23:11\nSap greu que tornen a la presó. Era de calaix quan van acceptar el judici farsa, però. Són els guanys del pragmatisme de l’esclau i la manca de rigor intel.lectual.\n28.07.2020 | 23:14\nCompletament d’acord. És revenja, és opressió, és escarment…. estan actuant com fills fisiològics i ideològics que són i de qui són. Es va donar un cop d’estat en tota regla baix les ordres i amb el placet, abans del pare, ara del fill borbó. Han demostrat en altres països que ja no calen els militars per fer-ho. Ara es pot fer més polit i sense sang. Però al cap i a la fi, va ser i és un cop d’estat. Davant això, la suposada esquerra espanyola calla i sura amb la merda. Els polítics catalans, uns i altres pactant amb l’opressor, per unes molles del pessebre. Uns i altres, amb membres del seu propi partit patint la repressió, però fent bona i validant la política del repressor. Posant l’altra galta perquè el donen altra bufetada, i en van…???\nPodem, poden seguir fins que la repressió els/ens aniqule. Seguim?\n28.07.2020 | 23:26\nÉs escandalosa la manca d’amor propi que tenim… projectat pels nostres líders! Potser calen canvis…\n28.07.2020 | 23:39\nQuan una persona de mentalitat catalana, anglesa o, alemanya diu que no entén bé una cosa és perquè no percep el sentit d’aquella cosa. Perquè tant la llengua catalana, l’anglesa com l’alemanya distingeixen bé entre conèixer, entendre, aprendre i comprendre. Cosa que no passa de cap manera amb el castellà que utilitzen les mateixes paraules però, on cada una, conté accepcions de les altres. Indicatiu que l’aprenentatge d’una persona de mentalitat castellana diferirà considerablement d’un català, anglès o alemany. I, per descomptat les seves accions, comportaments i responsabilitats.\nPer tant; sobta, no només al director sinó a una gran majoria de catalans, que no s’adonessin els nostres representants del gran parany que suposa rebre els missatges de l’estat castellà, anomenat espanyol, sense descodificar què volen dir. Quan la història interrompuda de la Nació catalana està plena de cicatrius tant als pobles i ciutats com de confusió i mentides a la societat. Són durícies a la pell i el cervell que desconcerta que els nostres representants oblidessin. Com si els versos de “És quan dormo que hi veig clar” de JV Foix, no fossin un avís.\n1.No m’extranya que els castellans tinguin tants problemes perquè els entenguin no només a la Nació catalana sinó a Europa perquè si miren el Diccionario de la lengua española (RAE), el procés mental castellà resulta, pels que no ho són, confús i arbitrari:\nConocer: 2 entender/3 percibir.\nEntender: 2 saber/ 3 conocer\nComprender: 3 entender\n2. Som molts els ciutadans catalans i espanyols de mentalitat democràtica que sí que entenem el que va passar i està passant com es posa en relleu en els comentaris de VilaWeb i, encara tants polítics catalans no entenen, per desconeixement, interès o ambdues coses, que la societat espanyola i catalana confronten dos països amb mentalitats i projectes diferents. He d’afegir, tal com saben a molts llocs d’Europa i, per descomptat, a les seves cancelleries després de 1714, 1936, 1976 i 2017.\n29.07.2020 | 00:47\nSi no diem PROU, si no marxem passem a ser còmplices d’aquest estat.\nNo hi ha rès més a dir.\n29.07.2020 | 01:07\n‘Campanades a mort…’ amb el govern més progressistes i d’esquerres ESPANYOL de la història. I si a això és al màxim que s’hi pot arribar ja no queden dubtes excuses ni raons pel diàleg… Cap!\nEn realitat mai hi ha hagut cap raó, ni per entregar-se a la venjança (la seua ‘justicia’ li diuen) de l’enemic ni per cap tipus de diàleg.\nEls errors que s’han comès ja no es poden tapar de cap de les maneres.\n29.07.2020 | 01:18\nEstic preocupada, he vist a Twitter q hi ha catalans q aquest mes no han cobrat la pensió ( no us espanteu, podría ser un simple error, però sería bo saber-ho). SI això és cert, vol dir que Espanya ja no té un duro, i que les ajudes europees arribarán tard. I no veig què podem fer nosaltres en plena pandèmia. Sembla que estiguin martiritzant als presos polítics perquè tornem a revoltar-nos i puguin culpar l’ independentisme de expandir el virus, i això sería fatal pel moviment. Però què fem??? Quina alternativa tenim si no reventar-ho tot d’ una vegada i per totes??\n29.07.2020 | 02:36\nCada vegada que el diari va ple de rebequeries, demostra que NO valen res els nostres dirigents. CALEN CANVIS\nI l’únic que puc fer jo es donar.me de baixa del Consell per la República(per inoperant)..Em sap Molt de greu, però m’ho pensaré\n29.07.2020 | 04:47\nSi, no es venganza… La venganza es una acción en respuesta a otra acción ilegítima y presupone que una culpa por parte de quienes están sometidos a la venganza.\nHablar de venganza es aceptar de ser culpables y no hay ninguna culpa en buscar, además en modo pacífico y civilizado la Libertad.\nLo de esta magistratura española tan repugnante se llama sádismo que es inferir con saña sobre seres inocentes y indefensos… Una magistratura sádica y claramente inferma a nivel psiquiátrico como es expresión de enfermedad psiquiátrica toda violencia de todo régimen autoritario\nUna magistratura criminal y enferma psiquicamente institución de un Estado español criminal a la vez expresión de una sociedad española empapada de violencia\nYa es hora de dar los nombres correctos a las cosas\nCierto es que la demente brutalidad de España es más allá que ser expresión del mismo fascismo de los nazis y de todo régimen acto a cumplir crímenes espantosos contra la humanidad.\nHay que levantar la voz para que Europa y los países del mundo que lucharon y derrotaron en el siglo pasado la plaga funesta del nazi-fascismo sepan con claridad el monstruo que es esta España ignorante y bestial en su brutal persecución del pueblo de Catalunya en derecho de conseguir la Libertad que le pertenece\nEstamos en guerra contra una España que hay que derrotar si no queremos acabar cual masa de siervos indecentes\nViva la lucha de liberación contra el monstruo de una España espantosa\n29.07.2020 | 06:00\nNo esperi canvis, Sr. Partal.\nHanne Arendt explica a “Eichmann a Jerusalem” quelcom pel qual va ser molt criticada, però que malauradament la historiografia posterior va confirmar: un dels principals col·laboradors en l’extermini del poble jueu varen ser els mateixos jueus que, situats en una posició d’opressió extrema, col·laboraven amb les autoritats nazis pensant que així se’n sortirien millor, o creient que uns eren millors que altres i convenia obtenir una mica de poder o privilegis. Alguns- explica Eichmann- fins i tot se li adreçaven personalment per demanar-li favors, un milllor tracte, etc. Coses a les quals ell solia dir que sí i que, fins i tot puntualment, passaven.\nPerò en el fons acabaren tots igual.\nAls ghettos, les autoritats que vigilaven els compatriotes eren jueves, la policia, jueva, i l’organització jueva. Ho feien els jueus per maldat o per desídia ? No, en realitat era simplement perquè eren “bons ciutadans” i intentaven apaivagar la seva situació. I també per una qüestió d’acaparar el poc poder de decisió que els deixaven per mirar de sortir-se’n.\nNo pretenc comparar el tracte als catalans ni la situació política amb l’extermini per part dels nazis, sinó posar de relleu que sovint les situacions extremes no porten més que a l’acceptació i a la lluita pel poc poder que et donen. Que sovint els principals col·laboradors en les desgràcies són els mateixos afectats. L’extermini nazi és un cas extrem, però que il·lustra- desgraciadament molt bé- les contradiccions de l’ànima humana.\nA Catalunya hi ha hagut sempre una sorda lluita pel poder polític. Pel poc poder polític que tenim. Generalment entre els “autonomistes” de dreta i els “independentistes” d’esquerra. Fixeu-vos que hi poso cometes perquè evidentment la denominació dista molt de ser certa, però diguem-li així.\nMentre els “autonomistes” varen ser majoritaris, els “independentistes” eren menyspreats, perquè els “autonomistes” feien de frontissa, o s’acostaven a l’espanyolisme més o menys camuflat de gent com el PP, el PSOE o la UCD, a canvi d’obtenir una mica de poder. I se’n sortien, tot i que els humiliaven contínuament (recordeu les “xapes” de les matrícules) o directament se’n reien. Els “autonomistes”, al mateix temps menyspreaven i feien tot el possible per diluir i anorrear els “independentistes” (recordeu- els que tingueu edat- els n-sims pactes de CiU, l’”español del año d’en Pujol”, etc).\nPer la seva banda els “independentistes” sentien cada cop una rancúnia més gran envers els “autonomistes”, tot i alinear-se amb gent que tenia tant d’independentista com jo de cardenal. I així podem recordar coses com aran els tripartits, o les eternes discusions sobre l’eix social, etc. Els “independentistes” sempre havien considerat que havien de tocar el poder polític i que ells sí que eren autèntics. 30 anys així creen una crivella difícil de tancar, un odi visceral que impedeix la col·laboració i un encegament absolutament impossible de solucionar.\nQuan el procés es va trastocar tot, entre altres coses perquè els “autonomistes” es varen anar tornant “independentistes”, i amb el pas dels anys eren menys de dretes. I també perquè la societat s’ha anat tornant realment independentista. I perquè els “independentistes” cada cop es tornaven menys minoritaris i la societat esdevenia més d’esquerres. I això els va obligar a col·laborar- a contracor, evidentment. Això fins la fallida DUI. Posteriorment ha estat campi qui pugui perquè tenen clar que la independència, després de l’autofracàs de l’octubre, queda molt lluny, digui el que digui el MHP Puigdemont, i per tant es tracta- segons ells- d’acaparar poder polític i crear situacions menys desfavorables a Espanya.\nEl problema és que els dirigents segueixen essent els mateixos, amb el mateix esquema mental que, fonamentalment, és aconseguir el poc poder que poden arribar a tenir i odiar el competidor polític del costat, sense adonar-se que la lluita- com en el cas dels pobres jueus- només condueix a la nostra pròpia destrucció i li fa la gara-gara al poder que ens vol sotmesos. I per cert, això inclou els simpàtics outsiders de la CUP, que parafrasejant l’esquerra caviar, podríem qualificar d’antisistema de sofà.\nNo canviaran. No si no hi ha un ampli moviment social com en el cas del procés els faci moure.\nPerò ara, sincerament, pel cansament, la desorientació, la repressió i les diverses iniciatives desmobilitzadores que s’han portat a terme, com el Tsunami, no li veig. O si no hi ha un recanvi generacional dels dirigents, cosa dificultada pel sistema de partits, on qui arriba a la cúpula sol ser el que és acrític, afí al dirigent de torn o directament el més intrigant (el repàs de la trajectòria de personatges com Iceta o Montilla és una autèntica joia)\nEm sap greu ser pessimista, però he dit mantes vegades que necessitem un relleu generacional (que no vol dir una generació: igual amb pocs anys en tenim prou i és gent de 70 anys) i polítics i activistes que tinguin les coses clares i que no tinguin por. I que els partits independentistes necessiten un molt seriós correctiu per part de la ciutadania. Fins que hom no veu que el que fa el condueix a la ruïna, no canvia. Algú creu, per exemple, que ERC variarà una coma de la seva política si resulta que són primers a les enquestes ? O que en Puigdemont plantejarà alguna cosa concreta si la seva promesa d’independència demà passat sense dir com ni de quina manera, li fa ser sistemàticament segon o fins i tot arrabassar la primera posició a ERC ?\nJo no desitjo que el meu país el governi ni el PP ni el PSOE o C’s. I evidentment tampoc els comuns. Seria la mort nacional definitiva. No només política, sinó cultural i social, però sincerament, no veig gaire alternativa a l’actual estat de coses. Crec que seguirà molt de temps. I em sap greu amargar-li l’esmorzar a molta gent (per això durant un temps he deixat de fer comentaris, però quan veig que el cofoïsme o l’èpica es desborden, hi torno).\n29.07.2020 | 06:19\nErc ajudant als fills de puta espanyols, regalant.els.hi un GOBIERNO FRANQUISTA DE IZQUIERDAS, Una fiscalia franquista psoe.podemos, han realitzat el pas necessari per conyopinuar el GENOCIDI CATALÀ. Junqueras, no en tens prou de fer tan mal als catalans i a Catalunya. La teva innocencia esquerranista o la teva deficient capacitat per entendre els criminals espanyols es la seva gran victòria per destrossar.nos i destruir.nos.\n29.07.2020 | 06:48\n29.07.2020 | 07:29\nDemencial el fet que un país renunciï a la seva pròpia legislació -ja feta durant segles amb l’objectiu d’anorrear-nos- per a continuar la bacanal de la secta castellana. En dic secta perquè estic segur que si féssim una enquesta a espanya sobre quins objectius tenen els espanyols com a nació, a banda de “la unidad”, sortiria que ningú en te cap, excepte la “venganza” contra els catalans, però sense saber explicar per què. És simplement una cosa tan primitiva i simple com el conflicte entre els Utus i els Tutsis, o els Turcs i els Kurts, i se’n diu odi ètnic. Pot un país que se les dóna de democràtic utilitzar la venjança i la crueltat prescindint de lleis, contra les idees polítiques dels seus ciutadans? La Unió Europea ho tolera. Potser és que la democràcia europea era una pura pantomima? Potser ja ha arribat l’hora de cercar aliances amb pobles que respectin la democràcia i els drets dels pobles?\n29.07.2020 | 07:30\nSi no fem res acabarem en camps de reeducació, com els Uigurs a Xina, o pitjor, perquè la maldat espanyola sembla no tenir límits.\nLo més lògic seria començar per trencar tots els pactes amb els botxins: de govern, diputacions, etc… Tots. Això és el que faria una nació amb dignitat. Però això sembla que és demanar massa als nostres representants, que cada cop ens representen menys.\nA nivell particular hem de fer tot el que poguem. Encara que la covid19 es comporti com una aliada de l’unionisme i ens tanqui a casa, podem fer consum estratègic i activisme digital.\n29.07.2020 | 08:17\nBen certa la dita que cada poble té els dirigents que mereix. El que l´estat espanyol fa amb el poble català és per aixecar-nos indefinidament. Què fem? Dialogar! i ells continuent rient i foten. Revolta o submissió, no hi ha un altre camí.\nSERIA MOLT TRÀGIC VEURE-HO PENSANT QUE ELS PARTITS ENS HAN D’ALLIBERAR…\nEn Perer Martí encara parla candidament d’incompliment i d’incompetència de Sánchez. Deixem de parlar dels repressors, cadascú amb el seu paper en l’agressió sistemàtica contra l’independentisme…\nParlem doncs de qui obstinadament ens tracta de vendre la rendició, o el que és el mateix, negociar i pactar en una taula amb qui t’està (ens està) reprimint immisericordiament sense cap posició de força.\nPosar ciris a l’Altíssim o preparar la confrontació?\nPS. Vicent: “Potser el fet que m’ha donat aquesta perspectiva és haver tingut la sort de viure, treballant com a periodista, diversos processos d’alliberament nacional al llarg dels anys…”\nTan rars som els que pensem com tu, sabent que som una nació i que patim una opressió nacional? O són els altres els delirants amb mala fe….\n29.07.2020 | 08:28\nAlgú diu trencar pactes amb els botxins. Em sembla molt bé. Al Congreso, a les diputacions, als ajuntaments, als consells comarcals. Crec que s’hauria de fer, o si més no, nosaltres com a ciutadants ho podríem exigir.\nAlgú altre diu desobediència. I tant que sí. Jo crec que, per exemple, el MHP Torra hauria de no acatar la injustícia española en el tema de la pancarta. Jo li donaria suport. I crec que molts de vosaltres també.\nPS: Sr. Jordi Pigrau, dieu de donar-vos de baixa del Consell per la República. Permeteu-me que us digui que ho dubto, perquè de fet dubto que en sigueu membre. I us diré perquè: no recordo cap comentari vostre que no sigui tirar gerres d’aigua freda a tot allò que es diu. No li he llegit mai cap comentari que no fos negatiu. Està molt bé que siguem lúcids i que no ens enganyem. Ara bé, crec que també cal mirar d’aportar solucions, alternatives. I jo no li he llegit mai cap comentari en el qual fes una proposta en positiu.\nMolt d’acord amb l’editorial, però també amb moltes opinions (messellatge davant l’opressió, lluita política per les miques, Europa idealitzada que no correspon a la realitat). Com a ciutadà només puc utilitzar els partits polítics perque l’acció pública vagi en una direcció. Que Òmnium tingui més socis que militants la majoria de partits polítics europeus, sembla no tenir cap utilitat ni visibilitat. El problema és el sistema. Estem atrapats en això. No sé com es canvia, però és el que hem de canviar.\n29.07.2020 | 08:43\nTotalment d’acord, després del comprensible “s’ha de fer fora Rajoy”, i vist que no va fer l’efecte desitjat, ara han aplicat el parany podemos, el qual ha estat eficaç per a entabanar alguns, “el gobierno mas progresista de la historia” no ha fet ni fara res per a una solució política del conflicte, entre moltes raons perquè formen part de l’engranatge socio-polític objectiu del qual es mantenir l’statu quo que es va instal·lar ja fa 81 anys i es va reestructurar fa 41 per tal de poder entrar-hi al club d’estats que es l’UE.\nEs evident que la nostra lluita cabdal es per l’alliberament nacional de fet aquest alliberament es la base per a poder encetar la resta d’alliberaments necessaris, sino, només ens espera la miseria, en el sentit literal del terme.\n29.07.2020 | 08:53\nMentres hi hagi reis, dixit rucs i otras hierbas sempre n’hi hauran que aniran a cavall. Sempre ha sigut així. Si no es fa neteixa els dissabtes les cases es malmeten, donç en política passa el mateix.\nBon dia tot-hom.\n29.07.2020 | 09:03\nTotalment d’acord. No és venjaça i prou. És molt més que això: es Opressió. Per fí algú que ho diu. Gràcies Sr. Partal.\nI com diu vostè,\n“no hi ha cap més eixida que l’enfrontament, la confrontació, amb la nació que ens oprimeix.”\n” I aconseguir la independència. No és una cosa de reis o repúbliques, ni de progressistes contra conservadors: és Catalunya, els Països Catalans, contra Espanya…”\n29.07.2020 | 09:55\nConfiave’m amb els “nostres” politics, ara no hi confie(m). Cal tornar\na la casella 0…i, no fer “bucle”.\nNosaltres som lo problema…cal tornar…idem\n29.07.2020 | 09:58\nDoncs seguim-los votant i així segur que canviaran les coses. Això que denuncia Sr. Partal obeeix a un mecanisme auto-castrador de la societat catalana, típic d’una ment sotmesa i abusada, que queda perfectament reflectit al seu braç polític. ERC i PDECat van donar els seus vots a canvi de res com a part de la seva redempció. És l’únic que saben fer i sempre faran. Així no es pot aconseguir una independència. I això no canviarà fins que una part significativa de la societat no faci el clic i s’alliberi d’aquestes barreres mentals.\nPer a resumir-ho d’una forma simplista, haver fet el clic o no haver-lo fet seria la diferència entre recolzar la batalla d’Urquinaona o no. Qui més o menys la va acceptar com a fet circumstancial però no li va semblar bé i voldria evitar que es tornés a produir és que no ha fet el clic. I els nostres polítics això ho saben perfectament, perquè tot i ser catalans com nosaltres i compartir el nostre imaginari genuflector, treballen per l’amo directament i per tant han de fer tot el possible per manipular-nos i no perdre així els seus privilegis El Tsunami va ser la prova que necessitaven per comprovar que poden controlar a la perfecció els tempos de la mobilització ciutadana i la veritat és que els va sortir de conya.\nÉs això que em fa pensar que encara hi ha molta feina a fer a nivell d’alliberament mental, perquè en realitat si ens aturem a pensar-ho per un moment, hi ha força condicionants externs que ens anirien a favor. És cert que Espanya és ara mateix molt vulnerable i que no és gens descabellat que la UE acceptés desmembrar-la per a atenuar la patacada històrica que ja a dia d’avui s’està produint. Però de què serveix tot això si a l’hora de la veritat som nosaltres que ens contenim? Aquí és on jo insisteixo en el concepte de responsabilitat col·lectiva que no tenim, que alguns interpreten a la seva manera. El dia que tinguem aquest sentit col·lectiu de responsabilitat pròpia, aquesta noció que es pot guanyar o es pot perdre, però que sempre tenim l’opció de tirar pel dret i que és una decisió que podem prendre a cada moment, aquell dia els polítics que liderin el moviment ho reflectiran.\nPer acabar, una pregunta: què passaria si hi hagués un Pla de Salvació Nacional, evidentment vinculat la crisi de la covid-19 i provinent de la societat civil i al marge dels polítics, i els diaris de la corda en parlessin a diari en comptes d’estar donant voltes i voltes a les mateixes lamentacions des de fa tres anys?\n29.07.2020 | 10:23\nDesde 1714 una colonia ,la relació es de metropoli i colonia.\nNosaltres hem de tenir una relacio basada en la realitat i mirar de sobreviure ,no barallarnos perque tenim tactiques diferents la demografia i la perdua de moral i ètica afebleix el conjunt . De fora com no sigui una tramesa de flassades a l’hivern per passarmenys fred no esperem res.\nTothom però tindrà grans problemes i no se si la petita u.e. es podra permetre tenir molts territoris ofegats ,com ho es el nostre Rosselló.\nBenvolgut Vicent, estic d’acord amb el 99´9% dels teus editorials, la prova és que els reprodueixo manta vegades en un Blog que porto des de fa anys ** http://unicatsabadell.blogspot.com/**. Procuro seguir les teves intervencions televisives, debats i conferències, on sempre tens paraules d’ànim per la tropa disciplinada. Dit això, si parlem de l’editorial d’avui, hi ha una frase cap al final on dius: “… per a això no hi ha cap més eixida que l’enfrontament, la confrontació, amb la nació que ens oprimeix.” Tens tota la raó; aquesta gentussa que ens domina i oprimeix no entén cap més raonament que la força i d’aquí sorgeix la meva pregunta: com hem d’enfrontar-nos a l’enemic, sense exèrcit? Ja sé que em direu que existeixen altres formes d’enfrontaments: la desobediència, la resistència passiva, la lluita pacífica (si això fos possible) al carrer… etc. inclús n’hi afegiria d’altres: el boicot econòmic, la vaga general indefinida i fins i tot el “tancament de caixes” com van fer els nostres besavis. Però tot això s’hauria de fer amb un percentatge molt alt de gent del poble i aquí arriba la darrera i definitiva pregunta: existeix aquest percentatge? Perquè no es tracta de dipositar un vot a l’urna, que això no costa gaire de fer quan toca, sinó de sortir al carrer, parar les fàbriques, treure els diners dels bancs, etc. etc. Aquesta és la ‘mare dels ous’. No fem volar més coloms, la realitat és la que és i no la que ens agradaria que fos. Els fets de d’octubre del 17 ens ho van deixar ben clar. Tant de bo tinguéssim una força com la que té l’estat opressor, però per ara desgraciadament crec que no la tenim.Si tu mateix Vicent, o qualsevol altre dels subscriptors s’atreveix a contestar les preguntes que he llençat en aquest comentari, si us plau que ho faci.\n29.07.2020 | 10:51\nAlgú creu que el govern central farà passes per resoldre el nostre problema? Que no s’ho pensi sempre ens han sotmès com esclaus mirant de treu-re el màxim de suc de nosaltres a canvi de res. Després de 300 anys de submissió el que cregui que deixaran anar la mamella està completament equivocat. Penseu que són dolents per naturalesa, mala gent. Per tant tots els sacrificis que fan els presos i altres no serveixen ni serviran per res. En Rufián i Cia. estan fent el paperot i també saben que no servirà per res. Bé amics no us vull encomanar el meu pessimisme, val més viure amb l’esperança que un dia serem lliures. Salut\nHo resumiré curt, doncs si t’allargues molt peses figues fins al somni alfa.\n– Si tornen a la presó, bona part de la culpa es nostre. Ens ho mirem badocs, és a dir mirem però no intervenim.\n– L’altre part de la culpa és d’ERC per pactar amb el botxi i fer veure a Europa que no n’hi havia per tant.\n– Quina mana a la finca d’ells és l’IBEX utilitzant la monarquia ( no es culpa del porc, sinó de qui l’alimenta) per tant parlar d’en Pedro o d’en Pablo, del Sant Pare de Roma o de la fiscalía, no te cap sentit. Tots treballen per ells amb remuneracions diferents.\n-Si no entenem el moviment que ens preparen des de l’exili (on haurem d’actuar i deixar de ser badocs), moviment actiu, modern i carregat d’intencions per fer caure españa i acabar d’obrir els ulls a la UE, val més que anem a jaure. Si, a jaure com els animals, amb perdó d’ells que sempre treballen.\n– No ens hem de treure del cap que NOSALTRES SOM ELS PRESOS¡¡. i, si us plau, prou de criticar negativament el govern català. Ho dic perquè potser es pot fer millor amb 16MM més i decisions des de l’estat català.\n– President Canadell, afineu més, contrariament passareu desapercebut.\nGràcies, Vicent, per les teus tan lúcides análisis de sempre. Digne deixeble ( sucesor?) del nostre estimat Joan Fuster. En honor a ell i al teu article de huí: “No hi ha res més igual a un espanyol de dretes que un espanyol d’esquerres”: Mendicants d’almoines del pa que ens sostrauen. Fets de renúncies d’autoestima.\n29.07.2020 | 11:28\nI mentre segueix la venjança, sense límits, del Govern espanyol per intentar liquidar l’independentisme, Mossen Oriol Junqueres, i ERC ens segueixen venent el gran èxit d’haver aconseguit una taula de diàleg.\nAra, ERC per completar els seus despropòsits polítics hauria de recolzar, de forma gratuita, els pressupostos del Govern espanyol i seguir aplaudint als seus botxins.\nJa no sé què mes han de fer-nos els governs de espagna perque reaccionem!\nTampoc entenc la mansitut d’alguns dirigents politics catalans….els hi han promés algo a canvi??\nHem de deixar de votar tota aquesta gent que fent la viu-viu no s’enfronta amb la questió real de la nostra independència.\nNosaltres,el poble,hem demostrat que hi som.!!!!\n29.07.2020 | 11:44\nQuantes humiliacions més caldrà, perquè els diputats independentistes que calfen les poltrones d’aquell niu de feixistes que es diu congreso de diputados, es dediquen a sembrar el caos a Espanya, tal com diu l’editorial? Pot ser ha arribat l’hora de dir prou, ERC?\n29.07.2020 | 12:31\nBen retornat Miquel Gilibert: amb tota raó ens proclameu perdedors. Ho som, però encara no som morts. Ja no falta gaire, per tal que la victòria (parcial) de Ciudadanos el desembre de 2017 es vegi apuntalada pel pactisme dels partidaris del diàleg. Quan la suma de vots dels pactistes i els comuns ho permeti, veurem que fins i tot Miquel Iceta s’hi afegeix (com Manuel Valls a l’Ajuntament de Barcelona), malgrat les promeses del mossèn de mai no pactar-hi (altra cosa és acceptar-ne els vots).\nPROU PARTITS DE FIRETA. Ens cal acció directa i decidida. I no n’hem d’esperar res d’Europa: sempre li serà més còmode tractar amb un únic estat espanyol sobre el deute que amb un nombre indeterminat d’hereus poc o mal avinguts sobre qui paga què. Això sí, Europa sempre acceptarà els faits accomplis.\n29.07.2020 | 12:35\nHe anat als jutjats aquest matí, però trista i ja sense ganes…i encara…no diré pel desgavell dels partits polítics que no vull entendre\nsinó per les entitats que ens representen i que no estan fent unitat a una proposta ferma i decisiva.\nOn és la taula permanent de les nostres entitats fen propostes unitàries?…\nhores d’ara a la meva localitat hi ha tantes convocatòries que ja no sé a quina anar…\nper a mi això és desànim de veres…\non són les veus d’unitat? i els encausats a aguantar…vergonya…\nJuan Francisco Lopez-Garcia\n29.07.2020 | 13:26\nTenim la punta de llança, President, fiquem- nos darrere i avansem. No mireu les vores.\n29.07.2020 | 13:40\nA veure si ara ho tenim tots ben clar! El mateix Pedro Sanchez ho va dir- y de quien depende la fiscalia?…Pues eso -. Volen diàleg? Hipòcrites!!! diuen una cosa i en fan una altra. Els polítics catalans haurien de fer VAGA deixant els seus escons buits a Madrid.\n29.07.2020 | 13:56\nHem d’estar en mans dels mateixos que no van saber solucionar ETA? però si no saben ni de què es tracta! Només saben reprimir!!\nEndarrera aquesta gent tan ufana i tan superba.\n29.07.2020 | 15:17\nTotalment d’acord amb els que proposen que s’han de trencar els pactes amb els partits que tenen representació al gobierno:PSC i Comuns.\nPressionem les entitats i els partits independentistes xque pactin entre ells on es puguin mantenir les majories. Pressionem als ajuntaments, consells comarcals, les diputacions!. Si els partits no ho fan que es retratin i passem-los factura a les eleccions.\nQuè els partits no siguin capaços de defensar els nostres drets i els dels seus, que estàn a la presó, si no els seus sous, i segueixin donant suport al gobierno espanyol, és una presa de pèl als que els han votat.\n29.07.2020 | 15:58\nSegons els resultats a les properes eleccions, ERC es mantindrà còmodament a la posició d’autonomisme rebaixat o es veurà obligada a canviar de rumb. Aquest fet és essencial, perquè en cas d’una davallada considerable, l’exili i la societat civil tindràn força per avançar unilateralment. Arribat el moment i arribats els veredictes, suposadament favorables, d’Estrasburg, Catalunya haurà de trencar motllos històtics. No hi ha referent pel cas català. La nació matriu és membre de la UE, no de l’antic bloc comunista, i el conflicte entre govern i gobierno no és armat sinó judicial. Amb estratègies legals i civils intel.ligents, és possible forçar el conflicte fins a la resolució. Si ERC, PdCat, PSC i Comuns monopolitzen el panorama polític, tot l’edifici cau des de la base.\n29.07.2020 | 16:08\nHo he dit tantes vegades, que ja imagino que em faig un plom, i per altres un torracollons, intentaré no dir-ho més.\nAra ho diré ras i curt,….per qui no sap que fer,….ens cal una organització disciplinada, fidel de caire militar……fins que no tinguem això anirem fent tombarelles i ens aniran escapçant…..\nSi no podem exercir una defensa simètrica, no cal gastar-hi més forces, si no entenen per complexes que es primer, anirem sempre perduts……\n29.07.2020 | 16:59\nPART DELS QUE VAN COMETRE L’ERROR D’INVESTIR SANCHEZ HAN VIST LA LLUM\nEls que l’han vist, l’han vist clara i diàfana i ara lluiten en una altre camp de batalla. Els que no la volen veure és perquè l’orgull i l’enveja els ha trastocat. S’enfonsaran sense remei junt amb l’estat.\nNo amagaré que soc puidemontista i crec que desprès del fracàs dels partits s’ha de presentar una llista on no hi hagi ningú amb doble afiliació. Si ara aquest punt el deixa obert, espero que sigui per estratègia. Si al final ho accepta, baixarà molt el meu grau de puigdemontisme.\nConvertir-nos en estat és el pas lògic si som una nació. Aquesta és una estratègia guanyadora. No va més o menys per aquí desconegut i admirat senyor Joan Ballester i Canals?\n29.07.2020 | 18:11\nFa més de vint o trenta anys que vaig tenir una discussió amb el meu germà sobre si era millor que hi haguessin socialistes o conservadors a Madrid. Jo pensava que era millor un govern socialista (encara no era independentista); ell, independentista de tota la vida va dir que, com a catalans ens era igual el color del govern central.\nBen aviat vaig comprovar que aquesta frase era certa, del tot certa. I ho he anat comprovant al llarg dels anys. Per això no vaig entendre per què regalar-li a Sánchex la presidència i vaig comprendre què s’esqueixava dins meu i dins de tants independentistes.\nTambé des aleshores trobo meravellós que molts continuem actius, en lluita, que votem encara partits independentistes.\nEm sembla molt lamentable que això passi orfes de polítics. M’enorgulleix que tinguem enormes líders civils i que la resta continuem sent de pedra picada.\n29.07.2020 | 18:25\nTot plegat té prou matisos com per jugar gaire amb els -istes, alguns dels quals per un fet es fan o deixen de ser -istes. En realitat no som independentistes perquè així ens ha fet la natura, sinó que veiem la urgència de la independència perquè així ens ho imposa el caciquisme franquista venjatiu que manega les institucions claus de l’estat espanyol. Així si ens diem independentistes no és una essència, sinó una circumstància. Si l’estatut refrendat no hagués estat mutilat i destruit, segurament no estaríem en aquesta circumstància. El sentiment de la cúpula judicial espanyola en té tota la responsabilitat. La base cultural que ha guiat la decadència de l’imperio ha estat la taurina: 1-provocar 2- Enganyar a fi de que es tussi la capa. 3-Entrar a matar amb les corresponents ovacions aporellistas. Mentre la cultura espanyola tingui la desgràcia de tenir una base cultural tant destructiva en tots els sentits, els poders fàctics podran fer la por suficient com per permetre’s treure el sadisme com ho fan amb els presos polítics. La base cultural és la cèl·lula mare d’aquests tipus de conflictes. Com trencar aquesta màquina de deteriorament social? Si es malversen milionades tan públiques com hi inverteix l’IBEX en l’abús i l’adoctrinament en aquest sentit d’una forma tan exagerada que només se’n salva la música clàssica , la llosa ho aixafa tot, És tant exagerat que inclús es veuen comentaris que no són de la banda franquista que diuen que qui s’ha abstingut ha investit. La degeneració interpretativa de la democràcia que demostra és ben visible i demostra que s’ha caigut en la trampa del discurs franquista per asfixiar Catalunya. Com deia……”antes se romperá Cataluña”. Si els hi acceptem els termes es una mica més de força que tenen.La defensa d’una nació no és bo que accepti el llenguatge de provocació (punt 1) d’un imperi acostumat a arrasar territoris i pobles. És cert que l’eina dels catalans és la cohesió social, però cal tenir en compte que aquesta cohesió ha ser honesta, solidària, diversa i consructiva. O sigui: la base ha de ser cultural com és cultural la venjança dels jutges franquistes, però amb uns valors més evolucionats en el sentit d’espècie.\n29.07.2020 | 21:43\nNingú vol reconéixer que el sistema de partits i les eleccións només serveixen per enganyar, estafar, dividir i enfrontar el moviment entre Sí, x no anar enlloc\nEl procés es va plantejar per fer creure a la gent una cosa, que s’estava treballant units, mentre es feia una altra, punyalada trapera x l’esquena\nS’ha impedit el progrés del moviment x dalt i x baix d totes les formes possibles, però NINGÚ VOL RECONÉIXER-HO\nI així van passant els anys….\nAls partits no els agrada veure’s desbordats per la força de la gent, i en quant han tingut ocasió l’han frenat, però ningú ho vol reconéixer perque hiha molts interessos en joc\nLa independéncia és possible perque molts altres pobles l’han aconseguida abans que nosaltres… però primer cal queens diem la veritat\nTots/es som necessaris i no calen partits x guanyar aquesta guerra x l’alliberament nacional\nNo sé si ens cal una taula de negociació amb Un mediador reconegut perque está clar queels partits s’odien tant que no farem res amb ells o simplement representen, sense dir-ho, interessos oposats a la independéncia, mentre diuen ser els més indepes…\nPer tant, i en resum crec que les nostres “estimades” forces polítiques JUGUEN a simular que aquest partit el podem guanyar amb les regles de joc autonomistes de tota la vida, que lo han intentao i els votants com jo no volem participar d’aquesta ESTAFA, d’aquesta burla, d’aquest menyspreu…\nPs: estic segur que hiha polítics/ques de Gran válua, politólegs/gues i periodistes, i poetes/es, i filósofes… etc… al marge dels grans aparells polítics que tenen paralitzat el moviment… doncs Ara és l’hora de dir el que pensen, sense embuts, perque l’elefant indepe no pot esperar eternament. Que cerquin, si poden sinergias, queens diguin la veritat i les possibles solucions a tot plegat\n30.07.2020 | 00:10\nSenyor/es, és ta facil, s ha de votar el partit ho partits que tinguin més clar la DUI, s ha acavat la discusió. Ah hi els Espanyolls del carrer ens donarant les gràcies per alliverals de la podridura del seu estat, per qué ells no s ha atreviran mai a prantar cara.


 MASOOR DAHL D'ESPINACS I COCO  - NiuCat\n250 gr de llenties corall, 1 manat d’espinacs, 4 grans d’all, 1 ceba, 2 pastanaga, 3 tomàquets, 75 gr coco ratllat, 75 gr d’arròs integral cuit, 10 cm alga kombu, 3 l d’aigua mineral o fons de verdures, mantega de coco, llorer i sal marina o aigua de mar.\nLes espècies: gingebre fresc, 1 llima, ½ cp fonoll mòlt, ½ cp de cúrcuma mòlta, ½ cp de cardamomo mòlt, ½ cp de comí mòlt, ½ cp de caiena mòlta, ¼ cp de mostassa negre mòlt, ½ cp clau mòlt.\nRentem bé l’arròs integral. Remullem amb aigua mineral i l’alga kombu 8 hores. Rebutgem l’aigua del remull i netegem novament l’arròs integral. En una olla, incorporem l’alga kombu del remull, 1 cp de mantega de coco, ½ cp de sal marina, l’arròs integral, torrem lleugerament 2 minuts i afegim 150 ml d’aigua mineral o fons de verdures. Portem a ebullició, tapem, baixem el foc al mínim i deixem coure amb difusor durant 40 minuts, a la mitja hora comprovem la cocció.\nLes espècies, ratllem el gingebre i la llima, d’aquesta també obtindrem el seu suc. En un bol incorporem totes les espècies, barregem bé amb el gingebre i la pela de llima ratllades i el seu suc, i reservem.\nRentem bé les llenties coral i les reservem.\nRentem, pelem i tallem segons el cas les verdures. La cebes i els alls picadets, les pastanagues tall irregular en diagonal petit, els tomàquets retirem les llavors i tallem a meitats de vuitens, i els espinacs (només les fulles) en juliana respectant les seves fibres. Reservem.\nEn una olla alta ofeguem a foc mitjà-alt amb la mantega de coco la ceba uns 4 minuts, afegim els alls, el llorer i ofeguem 2 minuts més.\nIncorporem les llenties, les pastanagues, els tomàquets, les espècies i ofeguem 4 minuts més sense deixar de remenar. Afegim 2 litres d’aigua mineral o fons de verdures. Portem a ebullició, tapem, baixem el foc al mínim i deixem coure amb difusor durant 30 minuts.\nEn els últims 10 minuts incorporem els espinacs, el coco ratllat i comprovem de sal. Retirem del foc, deixem reposar 5 minuts, servim i acompanyem amb l’arròs integral.\nMasaje para el Alma, por Sandra MarcoConcierto Solidario: Ayúdanos a ayudar. Viernes 25 mayo >> 20:00 - 21:30


EMPRÈN | 22-12-2017\nEntrevista del cas d’èxit de l’empresa 'Fruites i Verdures Lucena'\nUs transcrivim l’entrevista que s’ha realitzat tant al Cedent com al Reemprenedor de l’empresa Fruites i Verdures Lucena, ubicada al carrer Coll i Pujol, 143 baixos, 08917 Badalona (Barcelona).\nNom, cognoms i edat del cedent: José Manuel Lucena (33)\nNom, cognoms i edat del reemprenedor: Anna Pallach (34)\nData de la formalització de la compravenda: 29/11/2017\nJosé Manuel (C): Es tracta d’un comerç al detall de fruites, verdures, hortalisses i tubercles. L’empresa s’ha anat consolidant al llarg dels anys i disposa d’una cartera de clients activa, amb una bona facturació.\nJosé Manuel (C): Degut a un canvi de professió no disposo del temps necessari per atendre correctament la marxa del negoci i vaig decidir cedir-lo a algú amb la motivació, il·lusió i implicació suficient perquè l’empresa pugui seguir el seu curs.\nVostè va crear la seva activitat empresarial i sap els esforços que suposa la posada en marxa de la mateixa. Com valora que ara un emprenedor pugui convertir-se en reemprenedor, estalviant així tota la fase de creació? Li hagués agradat a vostè tenir aquesta oportunitat?\nJosé Manuel (C): Sense dubte, reemprendre un negoci que ja funciona suposa un estalvi molt important en quant a tràmits i burocràcia i no existeix tant de risc com crear una empresa des de cero.\nQuin “toc” personal li pretens donar al negoci per fer-lo créixer?\nAnna Pallach (R): Actualment pretenc centrar els meus esforços en mantenir el nivell que ha deixat el cedent i arribar a consolidar-lo amb una cartera de clients sòlida. Més endavant, m’agradaria destinar una part de la fruiteria al “Km. 0”, amb productes més frescos i ecològics al haver viatjat menys.\nAnna Pallach (R): Des dels inicis de les negociacions hi ha hagut una molt bona relació entre nosaltres, el tracte és directe i amable i vam pactar un acompanyament inicial durant els primers dies quan reprengui el negoci. No hi haurà cap problema en que vingui a ajudar-me doncs José Manuel (C) també em servirà la fruita des de Mercabarna i ens veurem pràcticament cada dia.\nAnna Pallach (R): Inicialment no tinc previst contractar cap treballador, però si la marxa del negoci ho exigeix i augmenta el volum de feina, em plantejaria contractar alguna persona més endavant.\nAnna Pallach (R): Hi ha hagut molt bon feeling entre nosaltres i bona relació, des de la realització del projecte o pla de Reempresa a l’alta d’autònoma i la firma del contracte de traspàs van transcórrer només unes dues setmanes aproximadament.\nAnna Pallach (R): Estic molt contenta amb la rapidesa i amabilitat que m’han atès al IMPO, de fet no coneixia que podria venir tantes vegades com fos necessari durant els assessoraments i dubtes que m’anessin sorgint durant el procés. Per tant, el meu consell seria: abans de prendre qualsevol decisió important, veniu al IMPO!


MARIA FUSTER Palma Actualitzada el 08/06/2013 00:00\nDues joves africanes de 16 i 17 anys canviaren la seva història a Mallorca, ara fa un mes. Varen ser acollides per la Fundació de Solidaritat Amaranta. Hi havien estat derivades per la Policia Nacional, que en el marc de l'operació Mussol va detenir cinc persones acusades de prostituir-les a elles, menors d'edat. Les joves eres forçades a mantenir relacions sexuals i a robar als turistes, malvivien tancades a pisos durant el dia i al vespre les obligaven a cercar turistes a la Platja de Palma des de les nou fins a les 6 de la matinada.\nFals deute de milers d'euros\nMalauradament, l'explotació sexual és una realitat que pateixen moltes dones. "El 90% de les nigerianes que hi ha a la zona de la Platja de Palma a l'estiu vénen enganades i són obligades a prostituir-se. No les retenen, però les tenen tot el dia controlades, les extorsionen perquè paguin entre 30 i 40 mil euros, en funció de si han arribat amb avió o amb un altre mitjà de transport. Estan molt perdudes. N'hi ha que no saben ni a quina ciutat es troben, les duen de Madrid o de Barcelona a les zones turístiques de Palma", afirma Xisca Plasencia, educadora social del Casal Petit. En el cas de les menors de l'operació Mussol, les anotacions que trobaren al registre policial constataren que les desplaçaven per diferents ciutats de l'Estat i de França.\nAl centre antic de Palma hi ha el Casal Petit, un centre que es dedica a l'atenció de les dones que exerceixen la prostitució o l'han exercida en el passat. Aquesta associació té diferents projectes adreçats a diverses realitats. Un és l'anomenat pis Laudana, un habitatge on, a més de dones sense recursos que volen allunyar-se del món de la prostitució, hi arriben víctimes de tràfic d'éssers humans. No és només un espai per poder dormir i menjar, també reben un suport afectiu, de motivació i acompanyament per cercar alternatives laborals. L'habitatge està pensat per acollir 4 persones i una d'urgència durant 8 mesos. "Al llarg de la seva estància, es fa tot el possible perquè puguin sortir endavant. Es fan plans de recerca de feina, de formació i tot el que podem. Al mateix temps no s'han de preocupar pels doblers, ja que mentre són al pis tenen totes les despeses pagades", explica Xisca, que com a educadora social del Casal Petit ja fa anys que exerceix aquesta feina amb dones que han passat per experiències molt dures.\nCada any, una o dues víctimes de tràfic passen pel pis Laudana. Durant el 2012 aquest espai va acollir una jove búlgura de 19 anys que havia aconseguit sortir d'aquesta denigrant situació que es pot considerar l'esclavatge del segle XXI. Deixà el seu país perquè un grup de gent que coneixia li oferí feina en un restaurant de Mallorca. Quan va arribar, la varen mantenir tancada en una habitació i l'explotaven sexualment a clubs i pisos de la zona del Coll d'en Rabassa. Un dia va poder fugir-ne i va anar directament a la policia, on denuncià la seva situació i demanà ajuda. Fou necessària la intervenció d'una intèrpret, perquè només parlava búlgar. "Ella volia tornar a ca seva, ho tenia molt clar, però quedà un mes al pis del Casal Petit perquè la policia nacional li va demanar la seva col·laboració per poder detenir les persones que l'havien explotada sexualment", recorda Xisca, l'educadora social que era amb ella al pis. Com en tots aquests casos, va ser la UCRIF, la Unitat de la policia nacional que es dedica a la desarticulació de xarxes d'immigració il·legal, que es va fer càrrec del cas d'aquesta dona de Bulgària. La recerca policial va donar resultats i varen trobar les persones que l'havien duita a Mallorca enganada, però els explotadors varen fugir abans de ser arrestats.\nA la jove búlgura, com a totes les víctimes de tràfic, se li va oferir la possibilitat de tornar al seu país amb el Retorn Voluntari que gestiona l'Oficina Internacional per les Migracions. Finalment, el seu company li envià doblers per al bitllet d'avió. No totes les dones víctimes de xarxes d'explotació que han sortit demanen o necessiten assistència, perquè hi ha casos en què s'estimen més demanar ajuda a familiars o a amics, però les associacions que es dediquen a acollir-les, tant Fundació Amaranta com Casal Petit, tant a Mallorca com a altres indrets tenen molt clar que cap d'elles no quedarà sense ajuda.


Procés Cèdula d'habitabilitat\nInici » Cèdula d’habitabilitat » Procés de la Cèdula d’habitabilitat\nLa cèdula d’habitabilitat és el document administratiu que acredita que un habitatge és apte per ser destinat a residència de persones i té les condicions tècniques d’habitabilitat segons la normativa vigent.\nSi vostè s’encarrega de tramitar les cèdula d’habitabilitat dels habitatges dels seus clients, des del nostre despatx li redactarem i lliurarem els certificats el més ràpid possible i al millor preu.\nAixí mateix, i si ho desitja, també ens encarreguem de tota la tramitació amb l’administració per agilitzar el procés i simplificar el treball.\n¿ÉS OBLIGATÒRIA LA CEDULA D’HABITABILITAT? ¿PERQUÈ SERVEIX?\nTots els immobles han de disposar de cèdula d’habitabilitat, que té una vigència de 25 anys en el cas dels habitatges de nova construcció i de 15 anys en el cas d’habitatges usats, de conformitat amb l’article 9 del Decret 141/2012 que fixa les condicions mínimes d’habitabilitat dels habitatges i la cèdula d’habitabilitat.\nActualment, la cèdula d’habitabilitat és un document indispensable en el moment de:\nLlogar o vendre un immoble.\nTramitar l’alta dels subministraments d’electricitat, aigua o gas i telecomunicacions.\nQUI POT DEMANAR LA CEDULA D’HABITABILITAT?\nLa cèdula d’habitabilitat pot ser sol·licitada pel propietari de l’habitatge, l’administrador o un representant autoritzat.\n¿QUE PROCEDIMENT S’HA DE SEGUIR PER A OBTENIR LA CEDULA D’HABITABILITAT?\nEl procediment per a l’obtenció de la cèdula d’habitabilitat es pot resumir en el següentesquema.\n¿QUE DADES FIGUREN EN LA CEDULA D’HABITABILITAT?\nLes dades que figuren en la cèdula d’habitabilitat són:\nLa seva ocupació màxima (nombre màxim de persones que poden viure-hi).\n¿QUE PASSA SI UN HABITATGE NO COMPLEIX ELS REQUISITS D’HABITABILITAT EXIGITS?\nEn el cas que durant la inspecció de l’habitatge, el tècnic observi que no es compleixen els requisits mínims d’habitabilitat establerts per la normativa, el propietari haurà de dur a terme les actuacions necessàries per a esmenar els defectes detectats durant la visita.\n¿QUE COST TENEN LES TAXES DE TRAMITACIÓ?\nLa tramitació de la cèdula d’habitabilitat per part de l’administració està condicionada al pagament d’una taxa de 18,90 € si la tramitació es fa presencialment o de 13,23 € si es realitza de forma telemàtica.\n¿TOTS ELS HABITATGES PODEN OBTENIR LA CEDULA D’HABITABILITAT?\nNo. A part de complir els requisits mínims d’habitabilitat establerts al decret 141/2012, l’immoble ha d’estar escripturat com a habitatge. Per exemple, un local reformat per complir amb els requisits continuarà sense poder obtenir la cèdula si no es demana una llicència de canvi d’ús.\n¿QUE NORMATIVA REGULA LA CEDULA D’HABITABILITAT?\n¿QUE PREU TÉ LA CEDULA D’HABITABILITAT?\nPer poder-li oferir el millor preu, no establim un import fix per a la redacció de cèdules d’habitabilitat, sinó que el determinem en funció de la situació de l’immoble a certificar.\nAixí mateix, si vostè és un professional de la gestió i comercialització immobiliària, li oferim la possibilitat de beneficiar-se d’importants descomptes en funció del volum de contractació.\ncèdula, Cèdula d’habitabilitat, Cèdula d’habitabilitat Girona, cedula habitabilidad, Cèdula habitabilitat, cèdula habitabilitat gencat, Cèdula habitabilitat Girona, decret habitabilitat, gencat cedula habitabilitat, habitabilitat, precio cedula habitabilidad, precio cedula habitabilidad Girona, presupuesto cedula habitabilidad, preu cedula habitabilitat Girona, tramit cedula habitabilitat, tramit cedula habitabilitat Girona, tramite cedula habitabilidad Girona


La Comissió d’Accessibilitat de COCEMFE València es va reunir telemàticament el dia 3 de novembre de 2020.\nSobre platges, es va informar de l’escrit enviat a la regidoria, amb sol·licitud de transmetre’l a Creu Roja, amb el reconeixement i valoració positiva del desenvolupament de la campanya de bany adaptat a les platges de València, i sol·licitant reunió per a propostes cara a l’any que ve. I es va continuar amb les propostes d’ús de la platja i zona del passeig marítim fora de la temporada estival i es va informar de l’estat actual de les passarel·les.\nRespecte al Metre, es va insistir a donar la màxima difusió a la recent posada en marxa dels comandaments a distància per a accionar els ascensors, per a persones que no poden alçar els braços (en la web metrovalencia.es estan els detalls de sol·licitud i ús). I es va corroborar l’execució dels guals per als vianants en l’encreuament de vies enfront del Politècnic en l’av. dels Tarongers, després de la visita in situ i fotos aportades per Elies, la qual cosa suposarà una millora important per a les persones, especialment estudiants, que utilitzen cadira de rodes i travessen sovint aquesta via. Dos de la peticions en les quals portàvem temps insistint.\nEs va informar, i va documentar amb fotos, sobre el mal estat i possibles solucions de diversos passos de vianants en la zona del carrer Fausto Elio i Av.Tarongers. S’hi haurà una revisió en una zona una mica més àmplia, es prepararà Informe i se sol·licitarà la seua resolució.\nFer recordatori de la sol·licitud de places d’aparcament reservades en la zona de l’Albereda amb Ciutat de les Ciències.\nEs va informar de manera preliminar sobre un Servei d’Assistència i Protecció, RACC Scoot+, del qual acabem de tindre coneixement. Inclou assistència in situ en cas d’accident o avaria, Responsabilitat Civil, etc. per a usuaris amb mobilitat reduïda de vehicles de mobilitat personal tipus cadira de rodes electròniques, escúters, bicicleta de mà, etc. Aprofundirem en la informació.


Toni Muñoz – Creixen Povill Report\nReivindiquem els drets de la dona\nAmb aquesta tira volem reivindicar el dia internacional de la dona i els seus drets. Pensem que el feminisme no és una moda. És una obligació de tots assolir la plena igualtat entre homes i dones\nAmb aquesta tira volem reivindicar el dia internacional de la dona i els seus drets. Pensem que el feminisme no és una moda. És una obligació de tots assolir la plena igualtat


&nbspAquests dies la gran notícia és que ETA ha dit que “deixava de matar” de manera definitiva. Bona notícia! M’he fixat que molts dels entrevistats que opinen sobre aquest afer parlen de les víctimes. Els uns es fixen en les d’un bàndol i els altres en les de l’altre i alguns parlen de totes les víctimes.\n&nbspPrimer de tot penso que, en cap cas, les víctimes (ni tampoc els seus familiars) no han d’ésser protagonistes perquè no poden ésser mai objectives.\n&nbspHo argumentaré des de l’experiència bíblica que, diguin el que diguin, segueix essent la base del pensament d’occident.\n&nbspCom tracten la resurrecció els evangelis?\n&nbspDoncs primer de tot sense amagar ni la mort ni el fracàs ni el sofriment. El ressuscitat els mostra les nafres de les mans i del costat (Jn 20,27). Ni tampoc no amaguen la mort de l’innocent (Ac 3,13-14) car amagar-ho seria un error. Convé que se sàpiga el que va passar perquè, a la fi, tot allò que restava amagat es veurà a plena llum (Mt 10,27).\n&nbspPerò hi ha una segona llum en els fets de la resurrecció: cap paraula de venjança, cap retret envers ningú. Només paraules de pau: «la pau sigui amb vosaltres» (Jn 20,19.21); «a qui perdoneu els pecats els quedaran perdonats» (Jn 20,22); «beneïu els qui us persegueixen, beneïu, no maleïu» (Rm 12,14). I en el Parenostre: «Perdoneu-nos... així com nosaltres perdonem».\n&nbspOn hi ha la confusió amb què s’entrebanca la majoria de la gent? Quan parlen del perdó dels pecats com si fos el mateix que la remissió de les culpes. Són dues coses del tot diferents.\n&nbspHo entendreu amb un exemple. Quan jo era petit en les esglésies fèiem per setmana santa el nefast ritus de les tenebres que en dèiem “matar jueus”. En el nostre interior animàvem venjances envers els culpables de la mort de Jesús. No hi havia ni el perdó del pecat ni el de les culpes. Culpàvem els jueus.\n&nbspPerò qui eren els culpables de la mort de Jesús? Vés a saber perquè els que l’assotaren i el crucificaren eren soldats a sou, els romans que dictaren la sentència anaven induïts per les acusacions dels dirigents del poble, els grans sacerdots defensaven el temple que semblava que per la predicació d’aquell il·luminat havia de desaparèixer, els deixebles l’abandonaren, la seva família es va desentendre d’ell, molts feien córrer contra ell coses que no se sabia si eren veritat, i un llarg etcètera. Els havíem de matar a tots? Ja es veu que no.\n&nbspN’hi ha prou que se sàpiga la veritat, el que realment va patir la víctima i la injustícia que li van fer i, a partir d’aquí, obrir un camí nou com féu Pere en la segona de les predicacions quan diu: «Doncs bé, germans, ja sé que ni vosaltres ni els vostres dirigents no sabíeu què fèieu, però així Déu ha complert allò que havia anunciat per boca de tots els profetes: que el seu Messies havia de patir. Ara, doncs, penediu-vos i convertiu-vos, perquè siguin esborrats els vostres pecats» (Ac 3,17-19).\n&nbspAixò vol dir que s’ha de deixar tothom lliure sense cap acusació? No. Ja he dit que la culpa és una altra cosa. Els tribunals legítims (que molt sovint són injustos) que jutgin i condemnin als assassins d’un cantó i als torturadors de l’altre, però nosaltres que no mirem la culpa, sinó el pecat, no hauríem de remenar mai més el pou putrefacte de les culpes, sinó entrar amb paraules de perdó que consisteixen en l’intent de tornar a conviure junts els uns i els altres.\n&nbspAvui els monestirs o bé són relíquies per visitar, com el nostre de Sant Benet o el de l’Estany, o bé hi viuen uns monjos que fan un cant selecte i són llocs privilegiats on hi acuden les multituds.\n&nbspNo ha estat pas així en els orígens.\n&nbspVan començar amb uns homes que es retiraven als desert o en llocs solitaris per fugir de la ostentació i la grandesa d’aquelles esglésies que ja s’havien acomodat amb l’Im peri.\n&nbspPerò què va passar? Que aquella novetat de vida era atractiva i s’hi van anar afegint companys fins a fer comunitats en lloc retirats.\n&nbspPerò aquella època no era pas gens tranquil·la perquè, a partir del segle V, van començar a venir invasions dels homes que procedien del nord, que en deien els bàrbars (sueus, vàndals, alans, visigots, ostrogots...) i la gent de la pagesia veien com, a cada invasió, perdien les collites, l’aviram i els ramats i fins i tot les filles perquè les seves cases petites i precàries no podien pas oferir cap mena de resistència. La gent s’es pantava per la situació d’inseguretat i de fam que els tocava viure i, com que els monestirs es caracteritzaven per l’acolliment, demanaven de refugiar-se a dins les muralles cercant un lloc on al menys salvessin la vida. És el moment que els monestirs van començar a acollir molta gent dins les seves estances igual com avui multituds empobrides i perseguides demanen entrada als camps de refugiats. Naturalment van haver de defensar-se bastint muralles.\n&nbspAmb ocasió del segrest de dues dones hem conegut les situacions precàries dels camps de refugiats. Avui l’ONU reparteix una mica de menjar, una pastilla de sabó i aigua (1 litre i ½ al dia) a tot aquell que és reconegut com integrant d’un camp de refugiats. D’aquesta manera sobreviuen amb molta precarietat a milers i milers en els diferents camps que hi ha en molts llocs del món.\n&nbspPerò en els temps dels monestirs no hi havia una institució mundial que els emparés, i què van fer per sobreviure? Doncs cultivar els camps dels voltants i omplir els graners i els magatzems de blat, fruita seca i tot el que podien en el temps de bonança, i assegurar-se l’aigua en cas de setge. Així els refugiats, que vivien anys i anys a dins del monestir, s’a na ven convertint en uns monjos de segona que en deien “llecs”; aquests treballaven els camps i estaven al servei de l’abat en els treballs de la casa. Dit amb altres paraules: els monestirs, que n’hi havia molts més dels que avui coneixem (diu que un a cada cinc hores de camí a peu), van ésser durant els temps de les grans invasions dels bàrbars, els camps de refugiats del seu moment. Unes comunitats en què monjos i llecs es llevaven d’hora, amb el sol o abans, pregaven i treballaven colonitzant els terrenys dels voltants per sobreviure. Només es tancaven a pany i clau a dintre el recinte els dies o mesos que durava el pas d’uns invasors (bàrbars) que arrasaven tot el que trobaven en les cases petites dels pagesos indefensos perquè, com podeu imaginar, venien famolencs. El monestir oferia a la gent de la contrada la garantia d’unes muralles i una quantitat d’homes suficient per poder defensar-se i resistir en cas de setge.\n&nbspEls diners generalment no porten un full de ruta com passa a les famílies ben avingudes. Es posen en una capça o un moneder i es van gastant segons les necessitats. El govern central de Madrid fa el mateix: tant com rep ho posa en una caixa i ho destina on millor li sembla.\n&nbspQuan algú del nostre poble reclama que els nostres diners no vagin a satisfer els andalusos o extremenys amb els seus “PER” s’està demanant un destí impossible perquè van a la gran caixa i els governants els van gastant on millor els sembla.\n&nbspEn la societat actual els diners són de mentida i no tenen res ni ningú que en respongui com passaria amb els tiquets d’un tómbola que si tu els presentes, els organitzadors t’han de donar el premi corresponent. Antigament les monedes d’or eren or i les de plata eren plata portessin la imatge del governador o rei que volguessin. Tenien valor per elles mateixes.\n&nbspQuan algú padrina un nen al tercer món, que no es faci il·lusions perquè els diners no són només pel nen apadrinat sinó que van a parar a la institució i amb ells vestiran i donaran menjar a tots.\n&nbspSi la cosa és així mai no ens podrem fiar d’on van els nostres diners? Doncs quasi mai. Per això cal no centrar-nos en els diners, sinó ens les institucions, i veure de quines ens podem refiar.\n&nbspEls diners per ells mateixos son enganyosos (Lc 16,8) i per ells mateixos no salven res ni ningú, perquè la vida de la persona, «ni que nedi en l’abundància, no prové pas dels seus béns» (Lc 12,15). Per tant a un govern, quan li hem donat (per impostos o multes) els nostres diners, no li podem pas demanar que destini aquests que li hem donat a una cosa o a una altra. Ja he dit que la moneda no porta full de ruta i quan tornem uns diners que un amic ens ha deixat no li tornem els mateixos bitllets sinó uns altres del mateix valor. El que hem de demanar als administradors (siguin governs, siguin associacions de veïns...) que donin compte del conjunt de les despeses amb detall perquè un cop han entrat a la caixa de l’entitat o de l’Estat pul·lulen com els cigrons dins una olla i en sortiran quan li convingui al ecònom en la direcció que els governants els sembli millor.\n&nbspQuan una persona arriba a l’edat de la jubilació que no s’ima gini que el que ha anat pagant tota la vida li estan guardant per donar-li la paga corresponent. El govern haurà de cercar nous recursos perquè aquells diners ja se’ls ha gastat.\n&nbspEls diners poden ésser maleïts o sagrats ja que per ells mateixos no tenen cap mena de valor. Seran maleïts si serveixen per promoure baralles entre les famílies i seran sagrats quan es té el coratge de destinar-los a la gent necessitada, començant pels que són de la teva família. Escoltem com ho diu Jesús en l’Evangeli: «Doneu com a almoina allò que hi ha a les copes i als plats, i llavors sí que tot us quedarà purificat» (Lc 11,41).\n&nbspJesús va trobar una societat molt estigmatitzada que estava atrapada pel temple i les seves lleis i per uns conciutadans que es delataven els uns als altres. La gent del seu temps tenia por d’-quest Déu que (per boca dels grans sacerdots) els podia condemnar a mort o marginar-los amb l’estigma de pecadors (ho duien en el vestit) davant de tota la societat.\n&nbspJesús no volia aquest Déu, però semblava que no n’hi havia d’altre.\n&nbspEn un procés lent va descobrint que aquest Déu és el “seu Pare”. Ho reivindica als dotze anys quan va al temple, s’adona en el baptisme de Joan Baptista quan sent la veu que diu: «Aquest és el meu fill», ho reflexiona en el desert quan rebutja les tres temptacions que comencen dient-li: «Si ets fill de Déu...».\n&nbspPer això pren una postura decidida per una altra forma de religió que comença pel cor, com li diu a la samaritana amb aquestes paraules: «Els vertaders adoradors adoraran el Pare en esperit i veritat» (Jn 4). Com veieu, el Déu de Jesús és un Déu sense religió.\n&nbspSi Jesús elimina la religió de la seva fe, per què l’Església torna a organitzar-se com el temple del temps de Jesús?\n&nbspAquest és el perill. Una església seguidora de Jesús ha de renunciar a manar i s’ha de posar al servei de la gent donant al poble la Paraula i els Sagraments. Una església que cada dia ens torna a presentar la imatge de Jesús a qui intentem seguir. Una església sense poder, sense prestigi i sense privilegis. No ha estat sempre així i s’ha hagut de fer moltes rectificacions al llarg de la història.\n&nbspJesús es va trobar amb molta gent, sobretot entre els que tenien poder i prestigi, que es posaren en contra d’ell. Això fou de tal manera que el portaren a la mort en creu.\n&nbspEn l’església actual, quan ens proposem seguir Jesús més de prop, ens podem trobar amb les mateixos contradiccions. Seria un bon senyal, però difícil de pair per part dels creients; seria un indici que ens acostem al Déu de Jesús.\n&nbspEls presos de les nostres contrades tenen assegurat el menjar i el dormir cosa que no es pot dir ni de Rwanda, ni de Camerun ni de molts països. Ara mateix han descobert en una fossa comuna més d’un miler de cossos de presos assassinats sense judici a Líbia. Aquests ni tan sols la vida tenien garantida. Aquí això no passa. Però els manca la llibertat.\n&nbspCom la pateixen?\n&nbspSegueixo un excel·lent article de la Victòria Molins a Catalunya Cristiana (Núm. 1670). Els interns viuen en una constant incertesa. No saben quan els cridaran a fer aquell curset que els han promès, ni quan podran visitar el psicòleg o l’educador. Desconeixen quan deixaran de denegar-los els permisos, ni quan podran iniciar el tercer grau de llibertat, ni què pensa d’ells el subdirector de tractament.\n&nbspA més hi ha els problemes de la pròpia família que sovint els tracta com a delinqüents i no els truquen (no el poden trucar) ni els visiten. Ell, l’intern, quan té diners, pot fer algunes trucades però sovint no encerta el familiar o l’amiga i parla amb algú a qui tant els fa del seu parent o amic. Si la seva dona (o la mare) es posa malalta o bé l’Administració li pren els fills, ell no pot fer res més que plorar i sovint tampoc no ho pot explicar als companys que viuen isolats encara que estiguin en el mateix mòdul. La vida es torna tan monòtona que passen anys i anys i ni se n’adonen. No saben quin dels delictes anteriors encara no ha estat jutjat i sovint es troben amb la sorpresa que, quan els faltaven uns mesos per la llibertat els criden per un judici pendent del que ni se’n recordaven. Apa, tornem-hi! Alguns aprofiten el temps per aprendre idiomes (el català o l’anglès) i per fer els estudis primaris que mai no havien fet, o poden fer treballs manuals; però n’hi ha d’altres que no tenen cap alicient de res. Simplement vegeten. Molts no tenen cap il·lusió de sortir en llibertat perquè al carrer ningú no els espera i als seus cinquanta o seixanta anys saben que ningú no els donarà feina ni tampoc tindran cap sostre per anar a dormir. Cobraran per un temps el subsidi d’atur que no dóna per viure en una pensió.\n&nbspPitjor ho tenen molts estrangers que saben que, en sortir, no tindran papers i, si no els obliguen a sortir cap al seu país, hauran de viure clandestinament sense possibilitat de trobar cap treball, sense ni tan sols el permís de residència. Altres tenen dona i fills aquí però l’Administració els deportarà als països d’origen (si cap dels nens no ha nascut aquí). Si volen retornar amb els seus (que tenen aquí) hauran d’esperar deu anys.\n&nbspA dins els mòduls encara tenen una altra inseguretat que és el perill d’una baralla amb el resultat d’haver d’anar per un temps a les cel·les d’aïllament encara que la baralla no l’hagi provocat el que ha estat castigat. Com al futbol, tot depèn de l’informe de l’àrbitre, que és el funcionari que estava a càrrec del mòdul.\n&nbspElls i nosaltres veiem que els interns són majoritàriament pobres i pobres també els que els visiten. Per això ens cal recordar aquella benaurança de Jesús que diu: «Feliços els pobres» (Mt 5,3) i aquella benedicció: «Veniu beneïts del meu Pare... perquè era pres i em vinguéreu a veure» (Mt 25,36-36).\n&nbspQuè hi podem fer els que els anem a veure? Doncs escoltar-los que és molt, perquè no podem pas canviar el curs d’un judici ja que no està a les nostres mans.\n&nbspGràcies a Déu, com ja es veia a venir, han sortit una gran quantitat de voluntaris al Bages que fan diferents serveis als interns i la nostra comarca ja no viu en una bombolla com quan es feien aquelles nombroses manifestacions que proclamaven “El Bages diu NO a la presó”.


L’Ajuntament col·loca un centenar d’etiquetes gegants per informar del cost dels béns públics - Ajuntament de Cornellà\nL’Ajuntament col·loca un centenar d’etiquetes gegants per informar del cost dels béns públics https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/6895 https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/6895/@@download/image/image.jpg\nPer cinquè any consecutiu l'Ajuntament de Cornellà ha engegat la campanya informativa sobre el cost dels serveis i equipaments públics. Seguint la línia de transparència en la gestió municipal i amb la voluntat de conscienciar a la ciutadania, s'ha fet públic el balanç de costos d'aquests béns bàsics, per explicar quant paguem per ells i quant costa mantenir-los.\nEn aquest sentit, al pressupost de 2016 es contemplen 23.536.925 euros, el 30,84% del total, per assumir les despeses en matèria d'espai públic (conservació i manteniment del mobiliari urbà, centres educatius, equipaments esportius, zones verdes, etc). D'aquesta manera es pretén fer més visible quant ens costa entre tots mantenir en bon estat els béns dels quals gaudim a la nostra ciutat i, al mateix temps, fer un exercici de reflexió per promoure un ús cívic i responsable dels mateixos.\nUnes 54 etiquetes de color vermell s'estan col•locant a l'entrada de diferents equipaments públics informant del cost del seu manteniment i, desglossat, a qui correspon el seu finançament. Per exemple, es pot saber quant costa la gestió de les biblioteques, els centres cívics, els espais familiars, les escoles bressol, l'escola municipal de música "Roser Cabanas", la ludoteca, el Parc Esportiu Llobregat, el Complex Aquàtic Can Mercader i camps de futbol, entre d'altres.\nTambé es poden veure una cinquantena d'etiquetes en places i parcs que informen sobre el cost dels principals serveis municipals. Per mantenir neta la ciutat, escombrar i baldejar els carrers i places, buidar papereres, retirar residus de les voreres, eliminar taques i grafits, entre altres tasques, l'Ajuntament destina 4.485.000€ de la partida pressupostària del 2016, tal com il•lustren les etiquetes de color taronja. En color verd es detalla quant costa mantenir els parcs i jardins (3.378.447€); la recollida d'escombraries són les etiquetes grogues (2.678.045€) i el cost del manteniment i la reparació del mobiliari urbà s'indica amb una etiqueta de color blau (678.045€): en total, més d'onze milions d'euros.\nLa campanya pretén conscienciar a tothom que aconseguir uns estàndards adequats de neteja i qualitat requereix importants esforços, tant econòmics, com tècnics i humans; a més de ser imprescindible la responsabilitat i el civisme dels ciutadans i ciutadanes.


Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exhibition Center Branch Qingdao Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.8-8 Xinzhengzhou Road, Sifang, Qingdao, Xina, 266000\nHaier Industry Garden1,52 km\nPowerlong City Plaza (Castle Peak Road)1,54 km\nZhongshan city Plaza1,57 km\nLi village set Market2 km\nLiqun sea musical instrument Shopping Plaza2,67 km\nNorth trade building Mall2,72 km\nBinHe ShangYe Jie J Qu2,99 km\nMagatzems Laoshan3,06 km\nGreen fly Shopping Center3,1 km\nLee Shopping Center3,17 km\nInformació bàsica sobre Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exhibition Center Branch\nTé alguna pregunta per a Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exhibition Center Branch?\nMés informació sobre Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exhibition Center Branch\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exh es troba a la zona de Sifang de la ciutat de Qingdao. L'hotel és a 12 km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHuazhu Hotels Group és ben reconeguda per la seva qualitat de serveis i el seu personal amable, i Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exh compleix amb aquesta expectativa. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, restaurant.\nL'ambient de Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exh es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, penjador de roba, llençols, mirall, accés a internet (sense fils) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hanting Hotel Qingdao Haier Road International Exh no troba competidors en cap categoria.\nEstació de metro Changsha Lu\nPlaça Wusi - 8,34 km\nMuseu de la Cervesa de Tsingtao - 8,42 km\nTemple Zhanshan - 8,72 km\nCentre de Vela Internacional de Tsingtao - 8,82 km\nParc Zhongshan de Tsingtao - 9,8 km\nZona Panoràmica de Badaguan - 10,21 km\nCatedral de San Miquel - 10,99 km\nEmbarcador Zhan Qiao - 11,37 km\nZona Panoràmica de Laoshan - 19,83 km\nPlatja Golden Sand - 24,17 km\nMagatzems Laoshan - 3,06 km\nEstació de metro Changsha Lu es troba a menys de 0.83 km


Blog – Llibreria Foster & Wallace\nJa es van anunciar els llibres guanyadors del Premi Llibreter a la festa del Gremi…\nAVUI ÚLTIMA PRESENTACIÓ DE LA TEMPORADA a la Llibreria!! AVUI dimecres, a les 19:30 h.…\nJa tenim la nova novel·la del Joël Dicker!!!! En català i castellà! És l'autor del…\nEns agrada l'estiu! I ens agrada l'estiu perquè hi ha els quaderns Blackie!!! Aquest és el…\nUuuehhh! Segurament, una de les novetats maques dels últims dies és el nou llibre de…\nEns fa molta il·lusió presentar aquest cicle de presentacions que farem a la Llibreria i…\nAquest dimarts, a les 7 de la tarda, a la Llibreria, Lluís Calvo presenta el…\nLa kombutxa és una beguda mil·lenària que es prenia a l'antic japó i que s'aconsegueix gràcies…\nAquest dimecres, 18 de maig a la Llibreria es presenta el número nou de la…


Neix Acció Llibertària de Sants - CGTCatalunya.cat\nPàgina principal Actualitat Comunicats Neix Acció Llibertària de Sants\tNeix Acció Llibertària de Sants\nalign="right" hspace="10" vspace="10">Com anarquistes, no pretenem la reforma o millora de l’actual sistema de dominació, ja que aquest és el primer pas per a la perpetuació de l’explotació de l’home per l’home. Tanmateix, també per la nostra condició, no som aliens a l’ofensiva que dia rere dia marca el capitalisme per reforçar els interessos dels poderosos a costa del patiment dels oprimits. Ens sentim partícips d’aquest conflicte i, com a tal, dirigim la nostra acció en el camp de les lluites socials ja que, encara que no entenguem dels drets i deures atorgats per l’Estat, si entenem de la dignitat humana enarborada com a bandera en la rebel·lió contra la injustícia. No lluitem per la millora de l’esclavitud assalariada, ni defensarem l’escola com a instrument d’alienació i domesticació. Però tot i així, alçarem la veu contra tota llei que imposi el terror i la misèria, endurint encara més les condicions de vida imposades per aquelles persones que viuen del treball aliè. Les polítiques de retallades tensa encara més la corda de la confrontació social i nosaltres ens alçarem fins que rebenti, però sempre sense apartar la vista de la realitat que genera aquest enfrontament, és a dir, tensarem encara més la corda però tirant del costat i al costat dels oprimits.


Absolts els sis regidors de Badalona jutjats per obrir l'Ajuntament el 12-O La República\nAbsolts els sis regidors de Badalona jutjats per obrir l’Ajuntament el 12-O\nACN Barcelona.-El jutjat penal número 25 de Barcelona ha absolt els sis regidors de Badalona jutjats per obrir l’Ajuntament el 12 d’octubre del 2016: Oriol Lladó, Agnès Rotger, José Téllez, […]\nACN Barcelona.-El jutjat penal número 25 de Barcelona ha absolt els sis regidors de Badalona jutjats per obrir l’Ajuntament el 12 d’octubre del 2016: Oriol Lladó, Agnès Rotger, José Téllez, Laia Sabater, Fatima Taleb i Francesc Duran. La magistrada argumenta que van complir el mandat judicial, referit només als treballadors públics, ja que van enviar un correu electrònic als empleats advertint de la resolució judicial i notificant que les dependències municipals no obririen el 12 d’octubre. Els sis regidors van atendre ciutadans a l’exterior i també van entrar amb ells al vestíbul de l’edifici El Viver, però la jutgessa recorda que eren càrrecs electes i no “estaven sotmesos al calendari laboral”. “Poden exercir les seves funcions representatives les 24 hores del dia 365 dies l’any, i entren a les dependències de l’Ajuntament qualsevol dia”, afegeix.\nLa magistrada circumscriu el mandat judicial als treballadors públics, ja que ho relaciona amb la petició que va fer la delegació del govern espanyol a Catalunya en aquest sentit. Així, descarta el delicte de desobediència que plantejava la fiscalia des del moment que l’alcalde accidental, Oriol Lladó, envia un correu electrònic als 1.500 treballadors de l’Ajuntament notificant-los que no podien anar a treballar. Els regidors entenien que el fet que atenguessin la ciutadania a l’edifici El Viver, continua la jutgessa, formava part de la seva “activitat habitual, es trobessin on es trobessin i fos dia laborable o festiu, però en cap cas entenien que allò suposava incomplir el mandat judicial, sinó que era l’expressió d’un posicionament polític com a càrrecs electes”. Aquesta atenció als ciutadans, diu la interlocutòria, “no pot suposar incompliment del mandat, ja que, com ha quedat acreditat, cap empleat públic o funcionari v aprestar els seus serveis ni es va fer cap actuació administrativa a l’interior de les dependències municipals”. Només van entrar diversos ciutadans, però sempre acompanyats pels regidors, per comentar diverses qüestions relatives al consistori. No es van obrir despatxis, ni llums, ni ordinadors, ni es va enregistrar cap document. “No es pot dir que les dependències de l’Ajuntament estiguessin obertes al públic el 12 d’octubre del 2016”, conclou.


Dissabte, 12 Gener 2019 20:40\n“Més bon tracte” és un lema en positiu de respecte i bon tracte envers les persones, independentment del seu cos, gènere o expressió de gènere.\nDijous, 10 Gener 2019 19:51\nDaniel Vosseler Paillisse és director i fundador de Vosseler Advocats, un bufet d'advocats que va néixer el 1997 amb la intenció de crear un despatx dinàmic i actual. Vosseler és un advocat compromès amb la professió, amb els clients i amb la vida. És un riu d'energies positives i aquest cop vol donar una empenta a la ciutat de Barcelona.\nA dia d'avui ha creat i està al capdavant de Barcelona Com Tu, una plataforma cívica amb clara orientació social, transversal i no ideològica inspirada per un marcat component no partidista i amb l’única vocació de promoure un nou model de gestió social i econòmica amb implicació en tots els àmbits de la ciutat.\nLa seva aspiració no només és fer fora al govern d'Ada Colau, sinó ser la sorpresa electoral de les properes municipals i ser elegit alcalde de la capital. Per a que això pugui ser factible presentarà 8.000 avals per poder concórrer a les eleccions. No ho tindrà fàcil, però per sobre de tot és optimista i inconformista amb el sistema.\nDimecres, 02 Gener 2019 11:20\nDimarts, 01 Gener 2019 20:04\nLa nau espacial de la NASA arriba a la destinació més llunyana de la història\nLa nau espacial New Horizons de la NASA va volar Ultima Thule a les primeres hores del Cap d'Any, i va començar l'era de l'exploració des de l'enigmàtic cinturó de Kuiper, una regió d'objectes primordials que tenien claus per entendre els orígens del sistema solar.\nDiumenge, 30 Desembre 2018 12:39\nLes empreses organitzadores de les dues macrofestes de Lleida han exhaurit gairebé totes les entrades de cap d'any\nSegons fonts oficials dels responsables de les empreses organitzadores dels dos grans events multitudinaris programats per aquest cap d'any a Lleida confirmen que les entrades s'estan acabant a un ritme vertiginós. Ara només queda l'opció més econòmica: la de sortir als pubs de la ciutat.\nDijous, 20 Desembre 2018 20:54\nEl diari optimista de Catalunya necessita l'ajuda d'empreses i inversors\nDimarts, 18 Desembre 2018 11:14\nVull un Balaguer com tu! (2ª part)


Serveis Turístics a Vic : de maig 2016\nExcursió amb els nens i nenes de l'escola Mare de Déu del Sol de Roda amb el tren Turístic!\nPasseig per la població de Roda amb els nens i nenes de l'escola fins la Cabanyeta de Lloriana. Un casal a pagès, recuperant gustos i valors, un casal petit i tranquil, molt aprop, entre Roda de Ter i Manlleu, envoltats d’animalons, natura i moltes, moltes Gallines!\nPublicat per Unknown a 20:59:00 Cap comentari:\nA partir del 23 de Juny fins a finals d`Agost 2016! Descobreix la Màgia d' Altafulla amb el tren Turístic!!!\nLes visites guiades a la Vila Closa esdevenen un tomb per la història d’Altafulla i els seus racons més emblemàtics, amb visita a l’església de Sant Martí.\nRecorregut pels carrers i les places de la Vila Closa d’Altafulla. Centre històric emmurallat declarat Bé d’Interès Nacional per la Generalitat de Catalunya l’any 1998. Visita a l’interior de l’Església de Sant Martí.\nOn cada racó s'amaga una història!\nPublicat per Unknown a 18:19:00 Cap comentari:\n28 i 29 de Maig amb el trenet turístic a les enramades de Sallent!!!\nLa llegenda explica que, quan Sallent era una vila emmurallada fa segles, uns bandolers intentaren atacar el poble. Els habitants, per tal de defensar-se, simularen un gran nombre de defensors embotint sacs amb palla, com si fossin ninots, col•locant-los armats amb forquetes, dalles i eines del camp en el portal de Sant Bernat, un dels principals accessos al poble. Els “embotits” es situaren enmig de la pròpia gent, tot fent soroll i xerrameca, de tal manera que els malfactors desistiren del saqueig i passaren de llarg. Per tant, els “embotits” salvaren Sallent. En commemoració d'aquesta gesta, es col•loquen aquests ninots omplerts de palla dalt d'un simulat portal de fusta, que representa la portalada que donava accés a la població desde la zona sud.\nUn èxit amb el tren turístic,Gaudien de la festa de les enramades a Sallent!!!\nPublicat per Unknown a 10:01:00 Cap comentari:\n27/05/2016 La Societat Amistat de Cadaques varen gaudir d'un Passeig per la ciutat de Vic!!!\nLa Societat l'Amistat ha organitzat un any més, l'excursió de Socis i Amics. Esmorzar a Sta. Coloma de Farners, després visitarem Rupit. Dinarem a Tavèrnoles i a la tarda farem una volta en trenet per Vic i estona lliure pel centre i Plaça Major.\nPublicat per Unknown a 9:20:00 Cap comentari:\n27/05/2016 Grup de Girona descobreixen El Ter. Paisatge , Cultura I Indústria a Manlleu amb el Trenet Turístic!\nGrup de Girona.\nEl Museu del Ter de Manlleu ocupa una antiga fàbrica de filatura de l’any 1841, situada al punt on el canal industrial de la ciutat, un dels més emblemàtics de la industrialització catalana (1848), acaba el seu recorregut de prop de dos quilòmetres. Avui dia, aquest espai dinàmic ofereix als seus visitants 1500 m2 d’exposicions i un gran nombre d’activitats per conèixer el singular procés d’industrialització d’aquest racó de la Catalunya interior a la vora del Ter.\nAl llarg de la visita recorrerem l’exposició “la fàbrica de riu”, i destacarem aspectes històrics del procés de transformació del cotó en fil, i entendrem el canvi que va suposar a la societat.\nPublicat per Unknown a 19:14:00 Cap comentari:\n26/05/2016 Gaudin d'un recorregut amb el Tren Turístic per el Pantà de Sau !!!\nL'empresa Saltoki .\nTrobada amb el seus clients al Pantà de Sau ,varen poder gaudir de diferents activitats.\nDesplaçament per el diferents punts del pantà de Sau amb el Trenet Turístic.\nAl finalitzar les activitats i visites,amb un bon dinar.\nPublicat per Unknown a 10:30:00 Cap comentari:\ndel 17 al 20 de Maig 2016 més de 150 persones gaudeixen del passeig amb trenet per la població de Tona.\nFinalitzada la temporada,més de 150 persones de diferents punts de Barcelona varen poder gaudir d'un passeig amb el trenet. Per la població de Tona.\nDescobrint les vistes al Castell i Camp de les Lloses.\nPublicat per Unknown a 17:47:00 Cap comentari:\n21 i 22 de Maig amb el Tren Turístic "Turisvic". Milers de persones a la Romeria Virgen de la Fuensanta a Sabadell\nMilers de persones a la romeria de la Virgen de la Fuensanta\nEls actes van començar divendres però el plat fort ha estat dissabte i diumenge. Durant la tarda de dissabte s’ha produït la romeria, amb sortida des de l’església del Sagrat Cor (Ca n’Oriac), amb la verge a braços dels fidels, i arribada ja començant la nit a l’ermita de Sant Julià d’Altura, on ha pogut ser contemplada durant tota la jornada de diumenge.\nPublicat per Unknown a 17:39:00 Cap comentari:\n▼ de maig 2016 (17)\nExcursió amb els nens i nenes de l'escola Mare de ...\nA partir del 23 de Juny fins a finals d`Agost 2016...\n28 i 29 de Maig amb el trenet turístic a les enram...\n27/05/2016 La Societat Amistat de Cadaques varen g...\n27/05/2016 Grup de Girona descobreixen El Ter. Pai...\n26/05/2016 Gaudin d'un recorregut amb el Tren Turí...\ndel 17 al 20 de Maig 2016 més de 150 persones gaud...\n21 i 22 de Maig amb el Tren Turístic "Turisvic". ...\nEl ’periquito’ més gran del món és a Malla 15 de M...\nRecollida a la Plaça Major de Vic dels nens de l'e...\nRecorregut amb el Tren Turístic per la ciutat de V...\nMés de 287 persones Gaudeixen d'un passeig per Ton...\nEscola Bressol els Caputxins de Vic amb el trenet ...\nLa 58a exposició Nacional de Roses ha estat un èxi...\n177 persones varen fer el passeig per la Ruta de ...\nAquesta setmana del 27 al 1 de Maig 221 persones v...\n29/04/2016 Passeig per la ciutat de Vic , amb l'es...


La Segona Nit de Tapes al Mercat vol millorar encara més l’èxit aconseguit al desembre | Ràdio Calella Televisió\nPrimera Nit de Tapes, 19/12/15\nAquest dissabte el Mercat Municipal tornarà a obrir portes entre les set del vespre i les dotze de la nit per celebrar la segona edició de la Nit de Tapes. La primera va ser un èxit absolut i, per això, ara hi tornen.\nLa gran assistència de gent a la primera Nit de Tapes ha animat als paradistes a repetir l’experiència. Com que va anar molt bé han decidit no modificar el model general i fer més o menys el mateix que es va fer el 19 de desembre. Ho ha explicat Noel Prats, paradista de «La Petita Europa». “Suposo que cada parada prepara les seves tapes. Hi ha més o menys el mateix que l’última vegada, i ens visitaran alguns comerços exteriors com la primera vegada, que vam tenir Los Extremeños, la pastisseria Solís i altres. Però aquesta vegada també n’hi haurà més i cada parada actual del Mercat estarà ocupada o per les nostres mateixes parades o per visitants que ens venen a fer companyia la Nit de Tapes. I a la Sala de l’Espai Mercat també hi haurà música en viu, com l’altra vegada“.\nA la primera Nit de Tapes hi va haver llargues cues i els paradistes van veure’s desbordats. En aquesta segona edició de la jornada s’intentarà corregir alguns aspectes que evitin les llargues cues i tot plegat sigui més àgil. “Hem fet una petita reunió per saber què havia fallat l’any passat, que la gent no podia entrar. I hi haurà més taules de peu i no tantes d’assegudes. Així es podrà circular millor. Esperem que tothom vingui amb gana, que vinguin els que ja han vingut i els que no van poder venir la darrera vegada i ja els estem esperant, dissabte al vespre, a partir de les set al Mercat“.\nTotes les tapes dels paradistes seran elaborades amb els productes frescos que es poden trobar al Mercat, i també seran d’alta qualitat les tapes que preparin els restauradors convidats.\nCada tapa valdrà entre 1 i 2 euros, tot i que les més elaborades o amb productes d’alta gamma, com les ostres, poden costar 3 euros.\nSegüent Un estudi independent conclou que la transparència del web municipal “té marge de millora”\nAnterior L’ANC s’afegeix a la gran manifestació per defensar el Delta de l’Ebre


TAC12 TV - Fomenten l'ús de la bicicleta entre els alumnes dels instituts\nFomenten l'ús de la bicicleta entre els alumnes dels instituts\nDimarts, 19 Setembre 2017 13:38\nL’Ajuntament de Valls fomenta l’ús de la bicicleta als instituts de la ciutat en el marc de la setmana de la mobilitat sostenible. La iniciativa busca conscienciar els alumnes, al temps que també es treballa per adequar els espais públics de la ciutat per a la circulació d’aquest vehicle sostenible.\nAprofitant la celebració de la setmana de la mobilitat sostenible i segura, l’Ajuntament de Valls a apostat per promoure l’ús de la bicicleta entre els alumnes dels instituts de secundària de Valls. Ho ha fet a través de xerrades i tallers de mecànica oferts per professionals del món de la bicicleta, com Miquel Àngel Iglesias o Xavi Marcos. En total, setze xerrades a tots els centres vallencs, com és el cas del Narcís Oller. Tot per transmetre una idea clara.\nLa voluntat, inocular als alumnes de secundària els beneficis de desplaçar-se amb bicicleta fins al centre educatiu i fomentar l’ús d’aquest vehicle sostenible, especialment per a recorreguts inferiors a cinc quilòmetres, seguint les recomanacions d’entitats i institucions vinculades al foment de les pràctiques saludables i sostenibles.\nMalgrat els esforços però, l’ús urbà de la bicicleta a Valls encara està lluny d’estar normalitzat. En aquest sentit, els esforços de l’Ajuntament es centren ara en l’habilitació d’espais que facilitin la mobilitat en bicicleta. És el cas de la zona de pacificació establerta dins el barri antic de Valls o la via compartida al tomb de Muralles, projectes als quals, a principis de l’any vinent s’hi afegiria un carril bici que uniria el barri antic amb el polígon industrial.\nMentre s’estudia l’itinerari més segur i adequat per habilitar aquest carril bici, els vallencs tindran una nova oportunitat de reivindicar els beneficis d’aquest transport sostenible amb la celebració de la 28ena edició de la bicicletada popular, diumenge vinent, a les onze i des del Pati.\nMés en aquesta secció: « L'alcalde de Valls declara demà a Barcelona pel seu suport a l'1-O Valls omple dos autocars per donar suport a l'alcalde »


Programa d'actuació sobre polítiques d'habitatge a Cervelló - Baix Llobregat Notícies\n14 juliol, 2017 Redacció Cornella Baix Llobregat Cervelló, HabitatgeNo comments\nLa Diputació de Barcelona ha elaborat el programa d’actuació municipal en matèria d’habitatge de Cervelló, un document que servirà per ajudar l’Ajuntament a definir i planificar les polítiques relacionades amb aquest sector. L’estudi l’ha lliurat avui el diputat d’Urbanisme i Habitatge, Josep Ramon Mut, a l’alcalde, José Ignacio Aparicio.\nEl Programa d’actuació municipal d’habitatge (PAMH) és un instrument de planificació en el qual es programen actuacions en un escenari temporal concret amb l’objectiu de donar eines als ens locals per definir les seves polítiques en aquesta matèria. El PAMH ha estat concebut com a una oportunitat de definir i endreçar els recursos de la política d’habitatge municipal i els hi ha de servir de guia per a estructurar el treball en aquesta matèria al municipi.\nLes actuacions que es recullen en el document responen als objectius de conèixer millor les necessitats d’habitatge que tenen els habitants de Cervelló i els diferents recursos per donar-hi resposta, treballar per augmentar l’oferta d’habitatges de lloguer al nucli del municipi i millorar la informació i atenció a les persones amb relació a l’habitatge.\nAlgunes de les actuacions contemplades en el programa hi ha l’adhesió del municipi a la Xarxa de Serveis Locals d’Habitatge, la creació i posada en marxa d’una comissió d’habitatge, la regulació de l’habitatge dotacional en el planejament urbanístic, la realització d’una guia per saber com actuar davant el tempteig i retracte, la tasca de donar informació d’habitatge a través de l’OAC i el seguiment de les auditories de pobresa energètica, entre d’altres.\nTagged: Cervelló habitatge