tutor | Patufets al món\nArxiu d'etiquetes: tutor\nBattle for the mother tongue\nLes nostres famílies catalanoparlants no estan soles en la lluita per mantenir la llengua. Altres famílies arreu del món lluiten pel mateix, fins i tot vivint al propi país, i en aquest sentit adopten diferents estratègies.\nEl 24 de setembre és el “Heritage Day” a Sud-àfrica, país amb onze llengües oficials. Vam pensar que ens podria interessar llegir les estratègies que segueixen algunes famílies per mantenir vives algunes de les llengües més minoritàries del país. Vet aquí alguns dels articles publicats recentment.\nLa llengua materna d’en Mkhuseli Jack és l’isiXhosa (com també la d’en Nelson Mandela). La seva dona és angloparlant, i si bé el seu fill gran parla l’idioma patern, la filla hi va bastant coixa. Ell arriba a la conclusió que potser la situació és així perquè al cap i la fi es diu “mother tongue”, i doncs fa que els fills parlin naturalment millor la llengua de la mare. Afegeix també, però, que l’isiXhosa està visquent una mort lenta i doncs el fenomen no és només familiar, sinó també social: els seus fills parlen anglès també amb els amics que comparteixen l’isiXhosa com a llengua materna. Trobareu l’article aquí:\nL’Olaotse Mogakane té quatre anys i parla l’anglès millor que els seus pares, fins al punt que els corregeix. La seva mare n’està orgullosa: almenys no patirà com van patir ells en arribar a la universitat. Però l’amoïna que en visitar els avis, el petit no pugui parlar setswana i no s’hi senti integrat. També voldria que l’Olaotse passés la llengua materna als seus fills en el futur i preservar així l’herència cultural i lingüística. Així que vol insistir en el setswana, però té por de provocar certa resistència en el petit, que se sent molt còmode amb l’anglès. Trobareu l’article aquí: http://www.citypress.co.za/news/battle-keep-heritage-intact-secure-setswana/\nL’avi d’en Logesvaran Devan va arribar a Sud-àfrica al 1910 per treballar als camps de sucre de canya en condicions d’esclavatge. El seu pare només parlava tamil (llengua no oficial a Sud-àfrica) fins als cinc anys, i ara ell també el pot llegir, parlar i escriure. Va començar a estudiar-lo a l’escola a Durban i va continuar amb tutors privats quan el departament d’educació va aturar els estudis vernacles. Va fer els estudis universitaris a l’Índia. Trobareu l’article aquí: http://www.citypress.co.za/news/battle-for-the-mother-tongue-taking-the-trouble-for-tamil/\nEn Thabang i la Tshidi Ramogase paguen 4.000 rands al mes (entre 300 i 400 euros) perquè un tutor privat ensenyi al seu fill petit la llengua materna, el sesotho. Van optar per un tutor privat ja que viuen en una zona on el sesotho no es parla, i la segona llengua a l’escola és l’afrikaans. No hi ha cap altra opció; fet que troben sorprenent en la Sud-àfrica actual (l’afrikaans era la llengua oficial de l’educació durant l’apartheid, la qual cosa fa que part de la població la vegi com la “llengua de l’opressor”). Trobareu l’article aquí: http://www.citypress.co.za/news/battle-for-the-mother-tongue-the-struggle-for-sesotho/\nQuina és la realitat lingüística d’allà on vivim i com ho resolen les famílies és un tema del qual voldríem tenir l’oportunitat d’aprendre més.\nAquesta entrada va ser publicada a Articles i etiquetada compartir experiències, estratègia, llengües minoritàries, multilingüisme, plurilingüisme, Sud-àfrica, tutor el 7 Octubre 2013 per patufetsalmon.


Pot semblar sorprenent, però les plataformes dissenyades per a préstecs i préstecs mitjançant l’ús de criptomonedes són un desenvolupament relativament nou per a la indústria criptogràfica. Cada plataforma s’adhereix a la seva pròpia estratègia, però la idea compartida per tothom és que els usuaris posin la seva criptomoneda en un contracte intel·ligent automatitzat com a garantia d’un préstec.\nEl contracte fa un seguiment dels pagaments d’interessos i crèdits acumulats i també impedeix que qualsevol persona interfereixi en aquest procés. A diferència dels préstecs tradicionals, no hi ha necessitat de verificacions i puntuacions de crèdit, així com que el prestador tingui en compte seriosament l’opció de pressió física sobre el prestatari..\n1 Una indústria jove\n2 Quin préstec triar i on\n3 Comparació de la plataforma de préstecs criptogràfics\n5 Préstec SAL\n7 Xarxa Celsius\nUna indústria jove\nLes plataformes de crèdit de criptomonedes van començar a desenvolupar-se durant el mercat baixista del 2018, ja que els preus de les criptografies van baixar de manera crítica al pic de la recessió. Aleshores, els propietaris de monedes digitals que no volien vendre la seva criptografia a preus baixos van cedir les seves participacions i van guanyar diners en interessos..\nLa popularitat dels préstecs en monedes digitals ha crescut per diversos motius:\nAugment del nombre de comerciants i inversors per als quals és convenient rebre fons immediatament en criptomonedes\nUn sistema simplificat de requisits per als prestataris; els que no havien estat aprovats per a préstecs bancaris podrien rebre diners digitals fàcilment\nAvui, tota la indústria de préstecs criptogràfics s’estima en 4.700 milions de dòlars i el nombre de plataformes de préstec criptogràfic creix ràpidament, segons un informe realitzada per la companyia blockchain Graychain Ltd. Tot i que els prestadors només han guanyat 86 milions de dòlars d’interès combinats des del 2018, la demanda de préstecs de criptomoneda creix. El primer trimestre del 2019 es van emetre més de 5.400 nous préstecs i, en el segon, almenys 18.500. El volum de préstecs també va augmentar, amb els préstecs que van emetre 64,8 milions de dòlars en préstecs el primer trimestre i 159,3 milions de dòlars en el segon.\nPer tant, és evident que, malgrat la seva novetat, els seus riscos elevats i la seva rendibilitat molt baixa, aquesta nova indústria criptogràfica agafa força. També hi ha qui critica els préstecs criptogràfics reclamació que el crèdit criptogràfic s’expandeix massa ràpidament i explotarà, ja que els signes d’una bombolla en aquesta àrea són massa similars als problemes tradicionals dels mercats financers: estàndards de préstecs baixos i una oferta excessiva de fons amb poca demanda i augment del risc.\nQuin préstec triar i on\nEls préstecs criptogràfics es poden dividir en dues àrees principals: dipositària i indetectable.\nEls préstecs amb dipòsits són més centralitzats. Es tracta de garantir un préstec a través d’un tercer de confiança, a qui se li dóna un nivell d’autoritat important mitjançant un control complet sobre els actius dels usuaris, establint tipus d’interès i actuant com a contrapart en cada transacció..\nEl préstec dipositari és la forma més popular de crèdit criptogràfic i és utilitzat per diverses grans empreses de crèdit, com Genesis Capital, Celcius Network, Salt Lending i altres..\nEl segon camí de préstec criptogràfic no té caràcter de custòdia i és més descentralitzat, cosa que serveix millor als comerciants i inversors minoristes. Aquest tipus de préstec es recolza principalment en la classe en desenvolupament d’aplicacions descentralitzades creades a Ethereum.\nMitjançant contractes intel·ligents, aquestes plataformes poden crear un sistema en què els usuaris no necessiten confiar en les autoritats centralitzades, ja que els contractes intel·ligents mostren tots els processos durant tot el cicle de vida del préstec i es paguen automàticament. Paul Murphy, cofundador i CEO de Graychain, una plataforma de criptografia de qualificació creditícia, creu que trobar un servei convenient no és un problema:\n“En llocs amb sistemes financers pròspers i ben desenvolupats, la criptografia s’absorbeix com a nova classe d’actius. Això continuarà passant sota els ulls atents dels reguladors. Tot i les limitacions, podem esperar veure innovació a causa de les propietats úniques de la criptografia. Podem esperar que els préstecs criptogràfics continuïn desenvolupant-se en llocs com els EUA, la UE, el Japó, Hong Kong i Singapur “.\nMurphy creu que als països menys desenvolupats, on les finances tradicionals tenen una base feble, les estructures reguladores són febles i molts ciutadans no estan bancaris, les criptomonedes permeten sorgir un nou sistema financer:\n“Actualment estem veient la major activitat al sud-est asiàtic, però també hi ha un gran interès a tot Àfrica. Hi ha una tasca interessant que es fa a Amèrica Llatina, però la majoria de projectes interessants s’estan movent fora de la regió. Això no és d’estranyar, ja que molta gent d’Amèrica Llatina té vincles ancestrals relativament estrets amb Europa “.\nComparació de la plataforma de préstecs criptogràfics\nRepartides per tot el món, a continuació es mostren les plataformes de préstec criptogràfic més distintives.\nFundada el juny de 2017, BlockFi és una empresa de gestió d’actius criptogràfics amb seu a Nova Jersey que permet als usuaris guanyar interessos i demanar prestat diners oferint criptografia com a garantia. BlockFi treballa amb Gemini Trust Company, que té una llicència total del Departament de Serveis Financers de l’Estat de Nova York.\nL’empresa s’especialitza en dos tipus de serveis: comptes amb interès que guanyen diners i préstecs ràpids amb Bitcoin, Ethereum i Litecoin.\nCada préstec s’emet sobre la base d’una relació préstec-valor. Atès que els préstecs oferts per BlockFi estan garantits per actius, l’empresa no requereix controls de puntuació creditícia dels seus usuaris. Els clients de BlockFi reben diners contra la seva garantia Bitcoin, Ethereum o Litecoin amb una relació préstec-cost de fins al 50%.\nLa relació préstec-valor determina la quantitat de garantia necessària per obtenir una quantitat determinada en dòlars. Garanties col·laterals que el prestatari estarà interessat en amortitzar el préstec i s’utilitza per amortitzar el prestador en cas d’impagament..\nCada préstec emès per BlockFi té una durada de 12 mesos, amb la possibilitat de realitzar pagaments anticipats en qualsevol moment sense comissions i multes. Els tipus d’interès BlockFi comencen en el 4,5%, en funció de la relació valor-préstec. BlockFi també permet als seus usuaris obtenir interessos pels dipòsits a través del compte d’interès BlockFi, que proporciona fins a un 8,6% anual.\nBlockFi genera interessos mitjançant l’acceptació d’actius dipositats i el subministrament a crèdit a prestataris institucionals i corporatius de tercers de confiança. Aquests préstecs també tenen garanties i tenen la mateixa estructura que els préstecs criptogràfics BlockFi.\nUna de les primeres plataformes del mercat va ser SALT, que es va fundar als Estats Units el 2016. És una plataforma de préstecs basada en blockchain que permet als usuaris demanar préstecs contra els seus actius criptogràfics i rebre fons directament als seus comptes bancaris. Actualment, SALT Lending s’ha ampliat a 46 estats dels Estats Units i també opera al Regne Unit, Nova Zelanda, Hong Kong, Vietnam i molt més.\nEls participants més importants de la plataforma són els prestadors, ja que SALT els proporciona la infraestructura, la flexibilitat i la seguretat necessàries per acceptar monedes sense afegir costos addicionals al procés. A canvi d’aquests serveis, els prestadors paguen la subscripció a la plataforma.\nEl servei no sol·licita mai una qualificació creditícia, sinó que només utilitza el valor de la garantia per determinar les condicions del préstec. Un cop es transfereix la garantia, es conserva a un dipòsit frigorífic profund. L’empresa afirma que les claus privades mai s’exposen a un dispositiu connectat a la xarxa i estan protegides per processos multisignatura.\nEn contractar un préstec amb SALT, els prestataris poden triar l’import del préstec preferit, el tipus de préstec, la durada i el valor del préstec, que oscil·la entre el 30% i el 70%. Per garantir el seu préstec, els prestataris poden triar una única garantia o qualsevol combinació de criptomonedes, incloses BTC, Ether i altres. La plataforma també utilitza fitxes SALT, també conegudes com a fitxes de pertinença basat a l’estàndard ERC-20 i estan obligats a adquirir membres a la plataforma.\nA continuació, els prestataris paguen quotes mensuals pel seu préstec d’acord amb les seves condicions i, quan es paga el préstec, SALT allibera el dipòsit de seguretat del contracte intel·ligent i el torna..\nSAL Oracle crea un contracte intel·ligent per a cada esdeveniment de préstec i crèdit. Per reduir el risc d’impagament, Oracle registra tots els pagaments realitzats en préstecs i supervisa els canvis en el valor de la garantia de criptomoneda proporcionada. Cada préstec comença amb una relació crèdit-valor que es calcula en funció dels preus del mercat actuals.\nRelacionat: DeFi i crèdit a la cadena de blocs: per què els préstecs són millors quan es descentralitzen\nEstablerta el 2017, Nexo és una plataforma de préstec instantani que afirma tenir un nivell militar de seguretat (xifratge de 256 bits). Per iniciar el procés de préstec, els usuaris transfereixen actius a les seves carteres Nexo segures, on aquests actius estan inclosos en el fitxer protecció del dipòsit BitGo. Després, els usuaris poden obtenir un crèdit instantani. La plataforma accepta enviaments de BTC, ETH, XPR, LTC, XLM, BCH, stablecoins, tokens NEXO i BNB com a garantia.\nDesprés de confirmar la garantia, Nexo Oracle avalua la garantia i, a continuació, calcula una relació adequada entre préstec i valor. Després de calcular el LTV, els usuaris reben diners directament en forma de fiat o una moneda estable.\nLa devolució d’un préstec a Nexo és força flexible, ja que els usuaris no estan obligats a pagar mensualment fins que el seu saldo sigui inferior al límit del préstec. Igual que SALT, els tokens Nexo es poden utilitzar per reduir els tipus d’interès i els pagaments.\nEls prestataris poden beneficiar-se d’un descompte del 50% sobre el tipus d’interès del préstec si el dipòsit de seguretat o l’amortització del préstec es paguen en fitxes Nexo. Els usuaris de la plataforma poden amortitzar totalment o parcialment els seus préstecs en qualsevol moment mitjançant transferència bancària, criptomonedes o actius dipositats a la seva cartera Nexo.\nUn cop els prestataris han pagat la totalitat de l’import del préstec juntament amb els interessos, poden retirar fàcilment els seus actius criptogràfics de la cartera. George Manolov, executiu de desenvolupament de negocis de Nexo, va assenyalar que els usuaris només paguen interessos pel que realment gasten:\n“Els nostres clients només paguen interessos per l’import que demanen prestats. En canvi, altres prestadors requereixen que retireu la totalitat del préstec en el moment de la creació, és a dir, els clients paguen interessos pel seu préstec íntegre “.\nLa xarxa Celsius es va crear el 2017 i és una plataforma de crèdit criptogràfic que proporciona un nou model de serveis financers que actua en el millor interès de la comunitat. Té una aplicació mòbil que permet als usuaris guanyar interessos per les monedes stables i diverses criptomonedes.\nLa plataforma Celsius permet demanar préstecs contra garanties criptogràfiques a tipus d’interès tan baixos com el 4,95% anual. Aquest tipus d’interès funciona principalment tant en dòlars com en dòlars estables com USDT i USDC, i el límit mínim del préstec és de 1.500 dòlars, que ha d’estar recolzat per un import equivalent en criptografia..\nCelsius té un instrument de transacció de ple dret anomenat CelPay, que funciona com una cartera que permet la transferència gratuïta de criptomonedes d’una cartera a una altra. A més, Celsius Network no cobra cap comissió per retirades, dipòsits, transaccions o terminacions anticipades. La plataforma té el seu propi testimoni, CEL, que és purament un testimoni de servei que s’utilitza per proporcionar als usuaris descomptes en serveis de préstec i dipòsit..\nA més, qualsevol usuari pot convertir-se en prestador posant la seva criptografia a l’emmagatzematge frigorífic i guanyant-ne interès. Independentment de la quantitat que els usuaris estiguin preparats per ingressar, guanyen interessos setmanals pel mateix testimoni dipositat o pel testimoni CEL natiu..\nEn aquests moments, Celsius Network és una de les plataformes de crèdit criptogràfic més grans del món i va assolir els 4.200 milions de dòlars en crèdit total al novembre..\nYouHodler és una empresa suïssa especialitzada en proporcionar una línia de crèdit i una plataforma d’intercanvi de criptomonedes. Fundada el 2018, la missió de la companyia és minimitzar la propietat passiva, cosa que permet als inversors guanyar interessos sobre els seus actius o demanar prestat diners.\nUn dels productes més bàsics que ofereix YouHodler són els préstecs de criptomoneda, disponibles en fitxes com BTC, ETH, XRP, Dash, LTC, etc. En funció del testimoni, els usuaris poden triar un dels plans disponibles, que difereixen segons el període de préstec. Per exemple, els usuaris poden triar plans que van del 55% al 95% en la relació de costos, del 5% al 40% en la reducció de preus i un període de préstec de 30 dies a 180 dies..\nL’empresa no realitza cap comprovació de crèdit, ja que les puntuacions de crèdit dels usuaris no tenen sentit per al procés de sol·licitud de préstec. Els diners prestats estan totalment garantits per criptomoneda i es basen en la relació préstec-valor. Per això, fins i tot si els usuaris no poden pagar el préstec, la seva puntuació de crèdit no es veurà afectada.\nA més, YouHodler compta amb un servei Turbocharge, que permet als usuaris obtenir una cadena de préstecs. La plataforma utilitza fiat en préstec per comprar criptocurrency addicional sense comissió i, després, l’utilitza com a garantia per a altres préstecs de la cadena. Ilya Volkov, CEO de YouHodler, diu que l’opció és popular entre els comerciants:\n“Els clients feien servir préstecs per comprar més criptografia per utilitzar-les com a garantia per a un altre préstec i, després, tornaven a utilitzar-la per comprar més criptografia com a garantia. Farien aquest procés manualment diverses vegades. Per tant, hem inventat una eina automatitzada que els ha completat aquesta cadena amb un sol clic “.


Hem estat amics i fans (i afiliats) de Formstack des dels inicis d'aquesta publicació. Hi ha una gran quantitat de coneixements a l’empresa i continuen preocupant-se pels seus clients i produint-los excel·lents resultats. Acaben de publicar algunes troballes força sorprenents mentre analitzen i analitzen les conversions de més de 400,000 clients i els seus milions d’enviaments de formularis.\nLes paraules clau a utilitzar, els incentius a oferir, els percentatges de conversió medians, el nombre de camps del formulari i l’ús social i mòbil afecten la vostra capacitat per captar conversions als vostres formularis. Les empreses i els consumidors ofeguen les sol·licituds d’informació, de manera que la capacitat d’optimitzar els vostres formularis és fonamental perquè pugueu obtenir la intel·ligència que necessiteu per ajudar els clients o les conversions que necessiteu per dirigir el vostre negoci. Aquí teniu una previsualització d'algunes mètriques clau que es troben a l'informe:


Mercantic Inspira: Moodboards - Mercantic\nMercantic Inspira: Moodboards\nSabies que el moodboard és l’eina perfecta per guanyar claredat i enfocament a l’hora de dissenyar l’estil d’un espai? Mercantic inspira a grans professionals al moment de crear els seus moodboards i posteriorment obtenir-ne els millors materials o objectes per materialitzar-ho.\nAlhora el moodboard és una eina que es treballa en molts camps professionals com són l’art, el disseny i qualsevol disciplina creativa, ja que és una manera molt bona per parlar d’idees que visualitzem però que encara no s’han dut a terme. Per aquesta raó també presentem aquesta solució perquè els pugueu crear a casa vostra, i així explicar d’una manera més visual les vostres idees als nostres comerciants.\nÉs una manera molt visual per descobrir si les idees que ens ronden per la nostra imaginació encaixen entre elles, i així puguem crear un espai coherent i visualment atractiu.\nQuè és un moodboard i com crear-lo?\nEl moodboard és una eina per tenir les idees clares en començar un projecte, sigui d’art o decoració. És una eina visual per explicar les idees a un mateix i al client en forma de prototip, i la manera de desenvolupar una creativitat i filtrar la multitud d’idees que sorgeixen a l’inici.\nPer fer-lo cal extreure paraules claus que resumeixin el projecte, i recopilar imatges, retalls, objectes i tot allò que considereu adequat. Això s’acabarà resumint a poc a poc en un conjunt de textures que empasten entre elles, una paleta de colors coherent, etc., que anirà acotant el projecte cap a un sol camí.\nEl resultat és un collage aparentment, amb la diferència que no es presenten unes imatges, sinó que cada element és una peça imprescindible per explicar una sola idea, i junts creen una sola imatge.


Eduard Fernández: "El procés és com un mal de queixal. És tan pesat"\nBarcelona. Dijous, 13 de setembre de 2018. 18:09\nActualitzat Dijous, 13 de setembre de 2018. 18:09\nDivendres 14 de setembre s'estrena una de les pel·lícules més esperades de la temporada, Todos lo saben, amb Penélope Cruz, Javier Bardem i Eduard Fernández. El que tothom sap és que quan a un actor català li toca fer promoció li caurà una pregunta sobre el procés. El diari El Mundo ho tenia clar i fa la pregunta amb resposta dins: "Usted que ha sido parte de una Barcelona que era referencia cultural europea ¿sufre la ciudad un parón cultural por el procés?". Catifa vermella, no dels Goya sinó per aconseguir una resposta hostil amb l'independentisme. I Fernández, un dels millors actors del país, ho deixa clar: "Yo no soy independentista". Aclarint-ho per si calgués rendir-se abans de començar.\nFernández va ser actor amb La Fura dels Baus i Els Joglars de Boadella, i ha fet cinema i teatre en català. No l'hem vist mai a una sèrie de llarga durada de TV3. Té clar amb què comparar l'independentisme: "La sociedad catalana está tan impregnada del procés que todo lo condiciona. Es como cuando te duele una muela, que estás todo el día pensando en la muela y te deja menos espacio para centrarte en otras cosas más importantes. Sólo en que te duele la maldita muela". El mal de queixal li provoquen sobretot els polítics indepes: "Los que gobiernan, sobre todo los favorables a la independencia, están enfocado las políticas culturales hacia su objetivo y eso es un problema".\nEduard Fernández va ser un dels signants del manifest en defensa del director del Lliure Lluís Paqual, acusat de mètodes despòtics per alguns sectors teatrals. S'alinea amb Pasqual en considerar necessari allunyar el teatre de posicionaments polítics tot i que demana, tímidament, la llibertat pels presos independentistes: "Yo nunca he sido partidario de que el arte deba tener forzosamente una función social. El arte es arte por sí mismo y hay que dejarle libre en su espacio, convenga o no a los políticos (...) Lo de los presos me parece una barbaridad como me parece una barbaridad lo que se hizo en el Parlament el 6 y el 7 de septiembre de 2017".\nAcaba acusant només dues de les moltes parts del procés: "Dentro de Cataluña la tensión existe. Es tan pesado...Tanto a la derecha como a los indepes les gusta que haya esa tensión". De l'opinió dels actors sobre el procés i la presó preventiva d'independentistes, mai no se'ls ha sentit ni una paraula durant la cerimònia dels Goya que Eduard Fernández freqüenta. Ell, com a bon actor, està massa ocupat desitjant-los: "He ganado dos goyas... pero me deben un par más". Potser per això quan va recollir un Gaudí va dir "Vull dedicar aquest Goya... perdoneu, aquest Gaudí, a la meva filla Greta".


La clau de tot - El Caliu d' El•la\n14/07/2020 24/07/2020 El.la\nAquesta clau té el poder d’obrir la porta del Forn de Pa dels Hostalets. Quan obres la porta trobes un distribuïdor: a la dreta hi ha l’accés a la botiga, al davant hi ha la porta de la rebotiga, el pastador i els forns. Ara n’hi ha dos de forns, el de tota la vida i un de nou, que encara que sigui nou és de llenya i funciona igual com l’altre i el pa en surt igual de bo. A l’esquerra de l’entrada hi ha les escales que porten a la vivenda del pis de dalt on hi viu en Mia.\nEn Mia és la vertadera clau de tot. En Mia és l’ànima del forn. Hi va néixer fa més de setanta anys i a dia d’avui és un pou de sabiduria. Els nens petits del poble sempre el busquen perquè li agrada jugar amb ells i perquè sempre marxen amb una xocolatina a les mans. Amb el seu tarannà d’estar per casa, és un home afable, divertit i bona persona.\nAra que les obligacions no l’obliguen, valgui la redundància, en Mia cada matí surt a caminar. Faci fred o calor, plogui o nevi, ell sempre surt a fer la seva passejada diària. Enfila la parcel·lària fins que arriba al trencant de Les Canameres, allà agafa el caminoi que el durà fins al Molí Vell. Els dies que el riu porta aigua li tocarà mullar-se els peus a la passera. Quan ha passat el Molí Vell segueix el camí que el porta fins a l’Aubert i als peus de l’hermita de Sant Simplici es troba amb uns companys amb qui s’atura a fer-la petar una estona. De tornada, a vegades passa pel camí de les Maioles i de seguida torna a ser a casa.\nAl forn hi ha en David, el gendre del seu germà Lluis, que en pau descansi, que ha agafat el relleu dels flequers del poble. I que bé que ho fa. Ha tingut bons mestres i es nota. El pa és bo i autèntic com sempre. En David sempre té en Mia a la vora que l’ajuda i l’aconsella amb el que faci falta.\nJo recordo, quan era petita, i no tant petita, quan en Mia posava el pa al forn i el vigilava fins que era cuit. Davant la porta del forn, al pastador, hi col·locava una cadira de les de càmping, s’hi asseia ben còmode, i allà s’estava fins que considerava que el pa ja era cuit. No necessitava rellotge. De fet, en Mia tota la vida ha portat un rellotge analògic al que mai li ha canviat l’hora , ni la pila i sempre va una hora i mitja enrera. Tot i així, quan li demanes l’hora, ell se’l mira, fa els seus càlculs i et diu l’hora correcta.\nDoncs el que deia, que en Mia s’esperava assegut davant el forn fins que el pa era cuit i sempre ho encertava.\nEn Mia no porta mai mitjons, els pantalons li cauen a mig cul, el “suet” el porta cordat de manera desordenada i la gorra, que abans sempre havia sigut una boina, tant la porta del dret com del revés. Això si, la clau sempre ben endreçada a la butxaca. I és que en Mia és la clau de tot.\nUn gran home al que estimem molt.\nNext 40.320 peces – Felicitats Mare\n14/07/2020 a les 13:01\nOh! Una clau i tot! És màgic!\n14/07/2020 a les 14:13


Desenvolupament a mida - 3ipunt Solucions Informàtiques\nNo existeix cap plataforma digital capaç de satisfer les necessitats del teu negoci? Nosaltres et creem el teu desenvolupament a mida personalitzat.\nDefinim requisits, interfícies d’usuari, disseny conceptual, plans de prova… No es pot començar una casa per la teulada!\nQuines àrees son les que costen més als teus estudiants, quin perfil tenen els teus alumnes, quina probabilitat d’abandonament té un curs en particular… La informació és poder, i nosaltres la posem a la teva disposició per personalitzar i millorar el procés d’aprenentatge.\nVen els teus cursos en una plataforma atractiva i intuïtiva per a l’usuari mitjançant un pagament ràpid i segur. Ofertes estacionals, cupons promocionals, emails personalitzats, gestió integral de comandes… Vendre formació mai va ser tan fàcil.\nAra és possible integrar la teva plataforma Moodle amb qualsevol altre recurs d’aprenentatge compatible amb LTI. Implementem inicis de sessió únics per connectar la teva plataforma amb sistemes externs de manera segura i transparent per a l’usuari.\nEstem orgullosos d’haver treballat amb les entitats següents participant en el seu desenvolupament a mida.\nTresipuntDesenvolupament a mida 12.17.2019


La veritat incontestable de Jackass - Televisió | Abril 2021\nPer Looper Staff/15 de maig de 2017 19:00 EDT/Actualitzat: 10 d’abril de 2018 14:15 EDT\nQui va saber filmar-se a tu mateix i als teus amics fent-te mal a la càmera acrobàcies cada cop més perilloses podria donar lloc a fama, fortuna i una franquícia de cultura pop? Ajuda si és realment hàbil amb les acrobàcies. Jackass va dominar la televisió a principis dels anys 2000 i, des d’aleshores, ha conduït a quatre llargmetratges (inclòs un en 3D i nominat a l’Oscar) Avi dolent). Aquí hi ha algunes coses que probablement no sabíeu sobre repartiment, tripulació i creació de Jackass.\nEls orígens de la sèrie deriven de l'atur de Johnny Knoxville\nEl nom real de Johnny Knoxville és Philip John Clapp, Jr.; el seu nom principal és el seu mig nom, a més de la seva ciutat natal de Tennessee. Va ser actor abans i després Jackass, haver estudiat a l’Acadèmia d’Arts Dramàtiques d’Amèrica. Quan no va trobar feina d’actuació, va recórrer al periodisme d’acrobàcia, inspirat en un dels seus ídols, Hunter S. Thompson, per provar equips d’autodefensa (spray de pebre, un taser, una pistola) sobre ell mateix i escriure sobre ell. Cap revista principal no estava interessada, sinó una revista de patinatge subterrània Germà gran va ser ... sempre que l'editor Jeff Tremaine pogués aparèixer i filmar-lo per a la línia de vídeos de la revista (que incloïa títols del futur Jackassés Chris Pontius i Bam Margera).\nUn guanyador de l’Oscar va ajudar a aconseguir que l’espectacle fos del terreny\nAquest vídeo va suposar la creació de Jackass, que va trobar a Tremaine filmar Knoxville, Margera, Steve-O i tota la resta interpretant acrobàcies boges. Spike Jonze, un elogiat director de vídeo musical ('Buddy Holly de Weezer', 'Beotie Boys' 'Sabotage') als anys 90, acabava de seguir amb la realització de cineasta amb Sent John Malkovich. Jonze i Tremaine eren amics, a causa del passat de Jonze com a veterà de les revistes de patinatge. L'home que algun dia guanyaria un premi de l'Acadèmia per escriptura Ella va ajudar a Knoxville i Tremaine a perfeccionar la idea de vídeos acrobaciats en un terreny de joc per a un programa de televisió adequat.\nTots els importants protagonistes de la comèdia ho volien\nVa sorgir una guerra de licitació i MTV amb prou feines es va superar Comèdia central pels drets a la transmissió de l’espectacle. També interessat: Dissabte nit en directe. El venerable programa de tarda nit de la NBC va oferir a Knoxville l'oportunitat de fer una trucada prèviament enregistrada cada setmana, però va preferir fer un programa de mitja hora (i sense restriccions de la xarxa de televisió). Posteriorment acolliria un episodi de SNL el 2005.\nKnoxville va sortir molt de la primera temporada\nKnoxville no va fer gaires acrobàcies durant la primera temporada, ja que mentre filmava un episodi primerenc, li va trencar el turmell. Va intentar saltar sobre el riu L. A. sobre els patins de corró i no ho va fer prou, i es va deixar dins d'un braçalet de turmell i unes muletes.\nEl títol original va ser rebutjat\nJackass no va ser la primera opció per a un títol. Knoxville havia volgut anar-hi Els forats, però MTV va rebutjar aquesta idea perquè era massa profana. (O haurien de censurar el títol de l'espectacle en qualsevol moment en què es presentés o es va anunciar, i és difícil crear una audiència per a un programa que, essencialment, tindria no nom.) Així que Jackass va ser.\nUn dels membres del repartiment va ser campió mundial de videojocs\nEl 2008, el col·laborador Brandon DiCamillo va establir un rècord mundial amb la puntuació més alta mai registrada al videojoc Mortal Kombat. La marca de 10 milions de DiCamillo va destrossar la puntuació anterior de 7 milions, i va ocupar el títol durant més d'un any.\nMTV va rebutjar una sèrie d’acrobàcies\nMTV va censurar freqüentment el programa i no permetria la publicació de certs esbossos, i gairebé sempre eren Steve-O. Més tard, van ser recollits per la xarxa i venuts com a DVD anomenat No ho intenteu a casa: el vídeo de Steve-O. Entre altres esbossos que no van arribar a l'aire, els coets de coets van ser una mica que van arribar a ser part dels primers Jackass pel·lícula.\nKnoxville va ajudar Steve-O a sobrar d'una manera molt singular\nSteve-O va discutir els seus problemes d'abús de substàncies amb Knoxville en moltes ocasions, però va evitar que es revisés la rehabilitació. Knoxville va decidir forçar la mà i va aparèixer sense avisar a la casa de Steve-O juntament amb 10 nois enormes. Aquests informes, va dir Knoxville, li donessin a Steve-O una derrota si no es dirigiria a la rehabilitació. Va complir, sàviament, es va rehabilitar i es va mantenir sobri. Knoxville fins i tot va prohibir l’alcohol del conjunt de Jackass 3-D per ajudar al seu amic i col·laborador.\nLa gent va morir imitant acrobàcies\nMalgrat l’avís al començament de cada episodi, així com les pel·lícules posteriors posteriors, les persones van intentar repetidament duplicar o crear les seves pròpies versions de perilloses. Jackass-acrobacions d’estil. A més de diverses històries de ferides terrorífiques, es va suposar un nen de 14 anys 'va cremar més del 65 per cent del seu cos“després d’imitar la trucada‘ Human Barbeque ’en què Johnny Knoxville es va posar a la graella amb un vestit ignífug, hi ha tràgics incidents en què la gent també va perdre la vida. El 2002, un jove de 15 anys d’Albuquerque va morir després de ser llançat des d’un cotxe i arrossegar-lo a sota. Segons la policia d’Albuquerque, l’adolescent ‘intentava imitar una trucadaJackass: la pel·lícula, 'per la LA Times.\nDins MàximLa història oral del programa, tant el creador Jeff Tremaine com el president de la MTV, Van Toffler, van abordar el problema de la copia. 'Sempre veurem alguna cosa per veure si era massa imitable', va dir Tremaine. 'Encara ho fem fins avui'. Toffler va subratllar les precaucions de seguretat adoptades per la xarxa i va afegir: 'Hem pres tones de precaucions establertes. Vam tenir gent de seguretat allà tot el temps. Mai vam voler que ningú es fes mal. És molt trist i lamentable quan passen coses així. Ho deixaré en això.\nEl senyor Joe Lieberman bàsicament va matar el programa\nDesprés que un adolescent de Connecticut va patir cremades imitant la trucada de 'Human Barbeque', el senador Joe Lieberman va començar a demanar públicament que MTV controlés el seu controvertit espectacle de trucades. 'És irresponsable que MTV transmeti aquest tipus d'acrobàcies en un programa clarament popular entre els adolescents. Reconec que el programa té una qualificació per a adults i arriba amb declaracions generals de responsabilitat, però hi ha algunes coses tan potencialment perilloses i incitants, particularment als nens vulnerables, que no s’han de posar a la televisió ”, va dir en un comunicat segons. AQUELL.\nCombinada amb una llista creixent de plets, aparentment l'atenció d'un senador va ser suficient perquè MTV comencés a apretar els cargols a la boja tripulació. “Érem simbòlics d’autoritat. No ens va agradar que dibuixéssim línies, que al final van provocar la desaparició de l’espectacle i el seu anar tan lluny com van poder ', va dir Van Toffler Màxim. Johnny Knoxville va estar d'acord, dient que les noves restriccions de MTV estaven creant 'una versió reduïda del programa', així que va deixar de fumar. El final de l’espectacle, però, va obrir el camí cap a les pel·lícules molt més raunes, amb R, que va batre registres de taquilla, i va crear estrelles fora de gairebé tothom.\nSteve-O és un intèrpret de circ format\nQuan va ser introduït al món per primera vegada Jackass, Steve-O semblava un tipus que vivia en el sofà del remolc d'algú a qui podies pagar petites quantitats de diners per fer pràcticament qualsevol cosa. I, mentre que en alguns moments de la seva vida era veritablement real, Steve-O realment té una educació formal –si es pot anomenar així– com a intèrpret de circ.\ncreuant animals ous de pasqua\n“Abans era professional Jackass sempre va començar. Em vaig llicenciar a Ringling Brothers Barnum i Bailey Clown College ”, va dir Fira Vanity. Encara que en una Reddit PERUT, Un dels companys de classe de Steve-O de la universitat va dubtar de qualsevol educació que se li aplicés Jackass antics.\n'Jackassi Steve-O, de cap manera reflecteixen el que s’ha après a la universitat de pallassos ... bé, això no és just ”, va dir l’antic conegut. 'Crec que probablement Steve-O va treure moltes coses i va aprendre moltes coses, que és una capa dins del que fa actualment. Tinc la sensació que va aprendre molt sobre el calendari i les reaccions a la universitat de pallassos. I qualsevol que surti de la universitat de pallasso és més divertit que quan van entrar. No puc veure gaire cosa que Steve-O faci, que reflecteix res sobre la universitat de pallassos ”.\nAlguns d'ells van patir efectes per a la seva vida durant la vida de les seves acrobàcies\nTot i que no era estrany en absolut que aquests artilugis es fessin mal, la majoria de les seves ferides no eren permanents. Malauradament per a Steve-O, les acrobàcies de la qual sovint el van implicar a l'hora de dinar, aquest no va ser el cas. En el seu Reddit PERUT, va dir que va contractar una cosa que es deia Esòfag de Barrett, que va descriure com 'una condició pre-cancerosa a la gola / esòfag per la qual jo culpo de tots els meus vòmits, abús de drogues i, generalment, que vaig viure els últims anys'. I no és l'únic que té danys duradors.\nJohnny Knoxville també va patir efectes a llarg termini després de famosament trencant la seva uretra mentre intentava donar voltes a la moto durant una acrobàcia durant les 24 hores de la MTV Jackass especial de marató Una part del seu procés de curació el va involucrar catetrant-se dues vegades al dia durant tres anys amb un tub de la mida d’un llapis número dosVa dir 'només per evitar que el teixit cicatricial es restringís', va dir Fira Vanity. També va descriure el seu lamentable apèndix com a 'joguina d'un gos' i 'com un mitjon que ha perdut l'elasticitat'. Va elaborar: “Saps el tipus que s’ofega al voltant dels turmells? Això és el que sembla el meu penis. ' Sí, ho aconseguim, Knoxville. Deixeu de descriure-la.\nBam Margera va intentar aconseguir que Mike Tyson es mossegués de l’orella\nTècnicament, Bam Margera també es podia incloure amb Knoxville i Steve-O fins al punt Jackass els membres de la tripulació que tenen cicatrius permanents. Recorda que ho va fer una vegada busqueu les natges amb una marca en forma de penis, però estava disposat a anar encara més lluny. En una entrevista amb IGN, Margera va dir que mentre prenia vi negre en un avió, li va ocórrer la idea de que Mike Tyson es mossegués de l'orella, cosa que estava disposat a fer per la quantitat de 'cred de carrer' que tindria. Sorprenentment, la productora de les pel·lícules realment es va posar en contacte amb l'ex campiona de pes pesat i li va preguntar si ho faria; segons va recordar Margera, 'Paramount va contactar amb Mike Tyson i es va ofendre i li va dir que no'. Es tracta d'un escenari força sorprenent quan Mike Tyson arriba a ser la veu de la raó.\nninja i drlupo\nquant de temps ha de vèncer el yakuza 5


Per l’Horta critica el “baló d’oxigen” del Botànic al pla d’Alboraia que “vol destruir sòl agrícola”\nLa memòria ambiental del pla hauria d'haver caducat avui però, a causa d'aquest canvi, estarà vigent un any més\nEl col·lectiu Per l’Horta ha criticat el “baló d’oxigen” que, al seu judici, ha atorgat un canvi normatiu aprovat pel Consell al Pla General Estructural (PGE) d’Alboraia, que “suposa la destrucció de 264.000 metres quadrats de cultius“, ja que es preveu requalificar-los com a sòl urbanitzable. Segons que han assenyalat en un comunicat, la memòria ambiental d’aquest pla hauria d’haver caducat avui, però a causa d’aquest canvi, “estarà vigent un any més”. Per això, han mostrat la seva “decepció” per la “nul·la voluntat” del Consell per a canviar el model urbanístic d’acord amb l’actual situació d’emergència climàtica.\nEl portaveu de Per l’Horta, Jorge Ramón, ha manifestat que el PGE d’Alboraia “legitima les irregularitats urbanístiques i els deutes milionaris que ha deixat al poble una mala gestió política”. Ha afegit que, d’aquesta manera, tant el Consell de la Generalitat integrat per PSPV-PSOE, Compromís i Unides Podem, com el govern local socialista “donen continuïtat al model d’urbanisme depredador del Partit Popular que va sofrir durant molts anys el País Valencià”, i que, en el cas d’Alboraia, “cerca ingressar diners especulant amb terres d’horta i suposarà acabar amb la forma de vida de moltes famílies de llauradors”.\nPer l’Horta ha denunciat que el PGE d’Alboraia planteja la construcció “de 2.852 nous habitatges, que augmentaran en un 30-40% la població de la localitat”, mentre que actualment hi ha prop de 2.000 habitatges buits i que el projecte “no explica d’on sortiran els recursos hídrics per a satisfer els més de 7.000 nous habitants que preveu, a part de destacar que molts dels nous habitatges previstos es troben en zones inundables, segons informes de la Generalitat”.\nA més, el projecte contempla, entre altres coses, l’ampliació del polígon industrial, “les naus del qual es troben, en bona part, buides, en venda i sense arrendataris”; la “densificació d’un litoral en regressió (Patacona i Port Sa Platja), i el trasllat de l’ecoparc a una zona d’horta”. Per això, Ramón ha demanat l’estudi d’alternatives per a donar resposta a les necessitats de dotacions que el PGOU en vigor no ha cobert “des de la sostenibilitat, la regeneració d’espais, sense oblidar la rendibilitat agrícola de l’horta i, sobretot, des d’un procés veïnal ambiciós i pausat”.\nAixí, ha apuntat que el PGE ha estat rebutjat “per la majoria dels partits de l’oposició i les associacions veïnals d’Alboraia, que encara estan esperant una resposta pública als milers d’al·legacions presentades”.


Carta oberta a Marta Fuxà\nJaume Vicens | 08 setembre 2015\nFa una grapada d’anys l’eurodiputada Rosa Estaràs va fer unes declaracions, amb motiu d’un conflicte lingüístic esdevingut a la sanitat balear –alguns metges i personal d’infermeria varen rebutjar el requisit del coneixement del català per poder exercir la feina a les illes-, doncs Estaràs va dir que tant si agradava com si desplaïa, els illencs de parla mallorquina, també eivissencs i menorquins, tenien els drets lingüístics limitats per la legislació, ara encara vigent, autonòmica i estatal. Tenia raó, Estaràs; potser no la raó moral, però sí la raó pragmàtica, legal. També va dir que l’OCB i l’STEI polititzaven innecessàriament el tema de la llengua.\nA una funcionària de l’ajuntament de Calvià, d’això ja fa molts d’anys, abans d’en Carlos Delgado, li va passar un cas de conflicte lingüístic i encara després segurament a altres funcionaris també. Una usuària d’un servei que feia molts anys que residia al municipi, va parlar en castellà a la funcionària. L’empleada va contestar en català. Resumint: la usuària va expressar una queixa a l’Ajuntament i la cap administrativa del servei va recordar a la funcionària implicada que el reglament municipal de normalització lingüística, en consonància amb la legislació de caràcter general, deia ben clarament que hauria d’haver parlat en castellà a dita usuària. És a dir, la veïna que va voler parlar en castellà va plantejar el conflicte polític, en aquest cas lingüístic, i el va guanyar.\nNaturalment que tot això està vinculat al fet, ja prou divulgat, de la desequiparació legal que encara hi ha actualment entre el castellà i el català. No insistiré. Però és per aquest motiu, per la divulgació que hi ha, que les declaracions que diumenge passat la directora general de política lingüística, Marta Fuxà, va fer al diari Última Hora m’han sorprès. Va dir que la nova oficina de drets lingüístics estarà oberta a tothom. Als castellans residents a les illens que no tenen el deure de saber català, també? No caldrà oferir tant de servei, a ells els basta amb els reglaments municipals de normalització lingüística i la legislació estatal, tal com va advertir l’eurodiputada Estaràs.\nLa nova directora general també diu que s’ha de fer molta pedagogia. No dic que no, però hem de recordar que els catalans del Principat n’estan farts de fer pedagogia; per això volen partir, perquè creuen que no ha estat un mètode eficaç. Jo no crec que els insurrectes que estan a favor d’imposar la llengua castellana a les illes siguin diferents als del Principat. Finalment, Fluxà diu que cal despolititzar el tema lingüístic, tal com volia Estaràs; què vol dir, que descarta reivindicar l’equiparació legal entre el castellà i el català?\nEn Dignitat sempre amb arguments "contundents"\nVisca Balears lliure de feixisme catalanista


La llesca, molt més que una llesqueria - Mollet a mà\nLa llesca, molt més que una llesqueria\nDivendres, 15 de juliol de 2011 | 14:00h\nC/ Jaume Coll, 15\nCom el seu nom indica, el restaurant la Llesca, situat al carrer Jaume Coll número 15, va començar fent les seves tradicionals llesques. Les torrades calentes, fresques i d’ibèrics caracteritzen aquest restaurant des de fa anys.\nAmb el pas del temps, La Llesca ha anat introduint diferents carns i peixos a la seva carta. També disposa d’un magnífic assortit de pasta artesanal procedent del Mercat Municipal. Els arrossos, els fideus i, sobretot, l’assortit d’embotits ibèrics completen la carta de la llesqueria.\nPer acompanyar a tota aquesta oferta gastronòmica no podia faltar una carta de vins de qualitat per a tots els gustos. El local és rústic i acollidor, un espai on podreu triar fer unes tapes, un dels seus menús, o el seu producte per excel·lència, una llesca.\nA més, especialment en aquesta época de l’any, l’establiment compta amb una terrassa ideal per gaudir del bon temps prenent quelcom amb els amics o la família.\nLa Llesca ofereix de dilluns a divendres un menú diari de 9€, i pels caps de setmana un menú especial de 15€. El preu mig de la seva carta és de 20-22€.


Església i convent de Santa Caterina - COOLTUR Turisme Cultural\nEsglésia i convent de Santa Caterina\nCategories: Patrimoni Contemporani, Patrimoni Eclèctic, Patrimoni Sacra, Què visitar a Catalunya, Què Visitar a Osona, Què visitar a Vic\nL’església i convent de Santa Caterina, d’estil eclèctic, està situada al carrer de la Ramada, 24, al centre urbà de la ciutat de Vic, a la comarca d’Osona.\nAquest edifici, format per una planta baixa, tres pisos i unes golfes, va ser construït, el 1889, per l’arquitecte Marià Callís. Totes les obertures són d’arc de mig punt.\nL’església de Santa Caterina és de petites dimensions i d’una sola nau. La façana principal hi podem veure la porta d’entrada, amb arc de mig punt. A sobre de la porta, hi podem veure una fornícula en forma de creu hexagonal, així com un gran ull de bou. La façana d’aquesta església acaba amb una decoració, en relleu, de dents de serra.\nEsglésia i convent de Santa Caterina was last modified: juliol 18th, 2020 by cooltur


Les beceroles successives: Lo talp del cel\nLo talp del cel\nI més que entendre deixar parlar allò que no existeix. Mentre l’obra el precedeix generosa com la misèria, amb tota l’ànsia al fons d’un pensament cansat, a la platja, ja foses la mar i el cel color pupil·la de la nit, desclosa així. La nit de sota la terra, per l’arada que treu a passejar els cucs i pel clos s’hi fa primavera, la terra, i l’aire, el talp del cel, hi acaricia nous confins, i endins, per la destrossa s’hi abeura i així regala, així allò que no existeix deforma el mirall al que estem avesats per a poder reflectir, en el fons, des d'ídem, les coses tal com són. Així s’obri l’obra per encabir-hi tot just un Home.\nPublicat per Ramon Boixeda a dissabte, d’abril 25, 2015


Passa la vida: MARJALS I GARSES, BRÚIXOLES CAP A LA LLUM\nPublicat per Maria Josep Escrivà a 23:57\nXelo IProu 20 de març de 2014, a les 9:46\nencara queden indrets a casa nostra on aïllar-nos i gaudir de la calma enhorabona tu has sabut trobar-los jo un any més he fet maletes\nMercè Lloret 24 de març de 2014, a les 16:13\nEm treus un pes de sobre en comprovar que has sabut treure bon profit dels plans que no has(hem)arribat a quadrar. Jo també necessitava uns dies de tranquil·litat i de no moure'm de casa.\nM'ha agradat molt el passeig per la marjal.\nMaria Josep Escrivà 24 de març de 2014, a les 17:03\nFer maletes (de manera voluntària) també és un plaer, Xelo. Jo he aprofitat, normalment, aquestes dates en què pots viatjar sense massa aturrullaments per eixir a córrer món. Enguany no, perquè no quadraren els plans. Aleshores vaig pensar que es tractava de traure profit d'uns dies de descans i intentar ser feliç amb el que tenim ben a prop. També és un goig. Salut, i gràcies.\nMaria Josep Escrivà 24 de març de 2014, a les 17:10\nXelo, Mercè: volent corregir una errada al meu comentari anterior, l'he reescrit, sense voler, a continuació del de Mercè. Està clar que ella es refereix al meu comentari que ara mateix apareix després del seu. Quin embolic!\nLa qüestió és que Xelo va fer maletes, i jo no. I si les haguera fetes (jo), haurien sigut maletes que s'haurien desfet, tal com dóna a entendre Mercè, a prop de casa d'ella i del company Enric. M'alegra saber que uns i altres hem aprofitat aquests dies de plans desquadrats de la manera que més falta ens feia. Ara, no ho dónes per irremeiable, Mercè: els plans que no varen quadrar no s'anul·len; només s'ajornen. Una abraçada, i quan vulgueu, passegem junts per aquesta marjal que tant m'estime.\nAnònim 20 de març de 2014, a les 11:29\nGràcies per les amables paraules. A més a més l'animal totèmic de l'escut dels Garcia és precisament la garsa i poder fer arribar un llibre a una persona que els estima és un honor. Respecte a Jesús Villaplana dir que és un savi dels que queden pocs a més d'una bona persona i Eladi Mainar, per amistad, em va regalar el llibre per a tu. Així és com funciona la cadena de complicitats entre persones que estimem els llibres, les aus i la nostra terra. Salutacions i enhorabona per eixes paraules que ens porten llum molts dies. Jordi Garcia\nMaria Josep Escrivà 20 de març de 2014, a les 22:02\nNo tenia present aquesta connexió heràldica dels Garcia amb la garsa. Una coincidència simpàtica. Crec que compartir complicitats entre persones amb afectes i causes comunes és un dels motius més engrescadors i més motivadors per a tirar avant amb els nostres projectes. Les coses que ens importen, si no es comparteixen, no tenen la mateixa importància, almenys per a mi. T'ho repetisc: gràcies per fer d'intermediari entre Jesús, Eladi i aquest tresoret bibliogràfic. I per les teues paraules que alimenten l'autoestima literària, també! Salut, amic.\nAnònim 24 de març de 2014, a les 12:16\nMolt bon poema "Brúixoles cap a la llum, II".\nMaria Josep Escrivà 24 de març de 2014, a les 17:13\nOooohhh!, gràcies Voro. Primer per la teua consideració del poemeta, i després per donar-me l'alegria de deixar constància del teu pas per ací. Una altra abraçada a la inversa.\nPepa Pons Costa 24 de març de 2014, a les 23:00\nEi, Maria Josep, això és fusionar-se amb la natura. I eixes fotos... emocionen tant com les paraules! Tan a prop eixe món que descrius i tan lluny alhora. El que hauríem de fer és integrar-nos un poc més en la natura. Però ni ens dona temps a escoltar el silenci ni aturar-nos el que voldríem en les coses que passen al nostre voltant.\nJo també sent, de vegades, la necessitat de xafar i olorar terra. Quan estàs en contacte amb la natura arribes a casa amb pau i relaxada.\nGràcies per guarnir aquest carrer virtual. Procurarem aprendre de les garses.\nMaria Josep Escrivà 25 de març de 2014, a les 0:50\nNo saps com m'alegra que hages seguit el rastre de pedretes fins al territori de les garses. De moment, a través de les paraules i de les fotos, però, si algun dia vols, te l'ensenye en directe.\nT'ho dic per ací també: jo només puc dir-te que, a la meua vida, li faltaria un tros important si no aconseguira trobar els moments per a "xafar i olorar terra" com tu dius. I que aquests moments són un antídot importantíssim, senzill i a l'abast, si ho volem, contra tants verins que ens ofusquen. Moltes gràcies pel teu temps i per les teues atencions. Sempre. Una abraçada immensa.\nDe la natura, de Lucreci\nTRADUCCIÓ DE DOS POEMES FAVORITS


Ángel Gabilondo habilitarà una bústia electrònica a la pàgina web de la institució per rebre informació sobre aquesta matèria\n20 de de maig del 2022. 18:22\nEl Defensor del Poble, Ángel Gabilondo, està articulant una oficina d’atenció a les víctimes d’abusos de l’Església i habilitarà una bústia electrònica a la pàgina web de la institució per rebre informació sobre aquesta matèria, segons han confirmat fonts de la institució.\nL’oficina estarà ubicada a Madrid, però fora de l’edifici del Defensor per garantir la privacitat. De fet, ja s’hauria llogat un local a la capital.\nLa comissió que prepara el Defensor comptarà amb 10 persones assalariades a temps complet per atendre les víctimes que conformaran un grup de treball, i també hi haurà un altre grup assessor d’entre 15 i 20 experts de diferents àmbits que analitzaran tota la informació i prepararan un informe final sobre la realitat de la situació que elevaran al Congrés.\nEn qualsevol cas, segons la informació avançada per ‘El País’, el nombre d’integrants serà flexible en funció de les necessitats de cada moment.\nDefensor del poble Abusos sexuals de l'Església Ángel Gabilondo


B & B Aan 'T Volkspark Enschede Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVolksparksingel 69, Enschede, Enschede, Països Baixos, 7513 CS - Veure al mapa\nMés informació sobre B & B Aan 'T Volkspark\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, B & B Aan 'T Volkspark és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Enschede. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, B & B Aan 'T Volkspark és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, B & B Aan 'T Volkspark és una selecció idònia per a la vostra estada a Enschede.


Club Saratoga: Fem cas del Calendari del Pagès\nM’agrada que l’home del temps de TV3 s’equivoqui i digui que plourà. Tinc tota la seguretat que farà sol i que podré anar tranquil·lament a la platja. Porta tota aquesta setmana anunciant pluges. Per avui dijous anunciava també pluges i ja heu vist que res de res (núvols, res més). Aquests homes es limiten simplement a interpretar, o millor dit, a llegir, el que diuen les fotos del meteossat. Més valdria que fessin cas dels pagesos i ramaders de tota la vida.\nUn home del temps molt recordat a la Garrotxa i que feia les seves prediccions per Ràdio Olot, era en Joan Canals, més conegut per Joan de Falgars, l’antic masover de la Coromina (Falgars). En Joan només mirant el cel, escoltant el soroll del vent, veient el comportament de les seves vaques i mirant el calendari sabia quin temps faria. L’encertava sempre.\nEl saratonià Juan de Soria recordava ahir en el nostre sopar d’estratègia que fa tres anys va anar a veure el Trofeu Joan Gamper. Se li va ocórrer posar TV3 per saber el temps que faria a la tarda. La Mònica López va dir que a l’hora del partit hi hauria risc de pluja. El pobre Juan, que anava acompanyat del seu fill, va portar xubasquero i paraigües !!!! Sort que a última hora el seu fill el va mig obligar a deixar-ho en el cotxe. Feia un sol que petava i a les 10 de la nit, hora del partit, una xafogor i un cel estrellat meravellós.\nTambé l’amic Luis de Carlos Amat, vice-president primer del Club, feia mofa de les prediccions de Tv3. Resulta que l’amic Luis de Carlos passa les seves vacances a Segur de Calafell la primera quinzena del mes de setembre. L’any passat, els homes del temps de TV3 van anunciar pluges i mal temps els 7 primers dies de setembre. Per sort, no els hi va fer cas. Temps calorós al màxim.\nRecomanem als senyors del temps de la nostra tele catalana que si no es volen posar en contacte amb en Joan de Falgars per por que els hi prengui el lloc, que consultin el Calendari del Pagès, mai falla, i això que ja fa més de cent anys que es publica.\nBravo per Rafa Garrido. Un aplaudiment per aquest periodista del Diari de Girona que a través dels seus reportatges descobreix els sous dels polítics de la nostra estimada província. Convidem a l’amic Rafa que s’ajunti amb altres dos periodistes dignes del millor periodisme d’investigació com són Josep Callol i Eduard Cid. Els tres podrien fer un bon llibre-denúncia d’aquesta gent que fa de la poítica un modus vivendi.\nIncombustible l’Eduard Batlle. Tot i trobar-nos en ple mes d’agost, el seu bloc continua actiu. Quin és el “truco” per no defallir ni amb la caloreta que fa i amb les ganes que hom te d’anar a la platja? Que ho expliqui si us plau !!!\nUn 10 per Xirinacs. Que consti que desaparèixer d’aquest món de la manera que ho ha fet, no hi cap saratonià que ho aplaudeixi. Ara bé, aquest home ha demostrat ser honest. Ha estat, és i serà un polític. Un home que no es va deixar vèncer pels diners de la política, sinó per les idees. Els polítics d’avui han d’aprendre molt d’ell: l’honestedat en voler servir el país per les idees, no pels diners.\nTrànsit. Avui dijous en Gustavo Andraitx ha anat de Llagostera a Torroella de Montrgí. Ha sortit a les 10.15 de Llagostera. Sabeu a quina hora ha arribat al Passeig Catalunya de Torroella? Doncs a les 12.30.\nPublicat per Club Saratoga a 0:12\nEn Rafa Garrido es un pobre diable, un periodista de premsa groga, ja que sobre el tema dels sous ha fet pur i dur sensacionalisme. Mireu sino l'article d'ahir (20/08/2007) del diari "el pais", on s'ha fet recerca (cosa que en Garrido no sap ni que es). Un protoconvergent més que vol debilitar a ERC criticant el president de la diputació.\n21 d’agost de 2007 a les 8:35


El TNC estrena el testament teatral de Henrik Ibsen - Butaques i somnis\nEl TNC estrena el testament teatral de Henrik Ibsen\nElisa Díez 18:46 Cristina Plazas, Ernest Villegas, Esther Bové, Ferran Madico, Lluís Marco, Noticias, TNC\n"Dono les gràcies a Henrik Ibsen -afirma convençut l'actor Lluís Marco-. M'ha omplert l'ànima i m'ha donat ganes de viure. Ningú podrà sortir indiferent del teatre", afegeix. A l'escenari de la Sala Petita del Teatre Nacional, Marco és, des d'avui, Arnold Rubek, un escultor famós i acabat. Ell és la punta del triangle amorós de l'última obra que va escriure el dramaturg noruec Henrik Ibsen, Quan despertem d'entre els morts.\nDirigida per Ferran Madico, l'obra es representa per primera vegada als escenaris catalans. De fet, s'ha hagut de traduir del noruec al català expressament per poder-se estrenar. Quan despertem d'entre els morts és una història que sacseja: "El procés que viuen els personatges és dolorós i intens, arriben a la conclusió que més val viure intensament que no pas morir sense dolor", afirma Marco.\nDesprés de publicar Quan despertem d'entre els morts, el 1899, Ibsen no va escriure cap altra obra. Un atac de feridura el va tenir postrat i impossibilitat fins al moment de la seva mort, el 1906. És l'últim missatge del pare de la dramatúrgia moderna i hi aboca les seves grans obsessions: l'amor, la passió per l'art, la vida, la solitud, el poder i la moralitat... És el seu testament, i el missatge que deixa és que la vida no ofereix segones oportunitats, l'has de viure tan intensament com puguis, sense por.\nUn autor arrauxat i valent\nLluís Marco no és l'únic que està agraït amb Ibsen. Ferran Madico també li dóna les gràcies: "Fan falta autors intel·ligents, arrauxats i valents com Ibsen". En opinió del director del consorci del Teatre Fortuny de Reus, l'obra d'Ibsen és absolutament actual: "La seva mirada és descarnada, però embriaga. Els personatges lluiten per sobresortir de la mediocritat, agafen la vida amb la voluntat de posseir-la -reflexiona Madico-. Necessiten anar més enllà i impulsivament emprenen accions: és més important el que fan que no pas com són. I una vegada han pres la decisió, tiren endavant, no poden fer-se enrere", afegeix Madico.\nLes actrius Esther Bové i Cristina Plazas són les dues dones del triangle amorós. Bové és la Maja, l'esposa de Rubek. Plazas és la Irene, una model que guarda un record terrible de quan va treballar amb Rubek. Quan era jove va entregar la seva ànima a l'escultor. Quan ell va acabar l'obra que el va encimbellar a la fama es va desentendre de la model. La Irene no se'n recuperarà mai: "Després de tots els assajos, la sensació que em queda és que ens hem d'afanyar, perquè la vida és molt curta", reflexiona Plazas.\nA diferència de la Irene, la Maja, que és molt més jove que el seu marit, només li entrega el cos. I, per tant, les conseqüències no són tan traumàtiques. Quan el matrimoni comença a esquerdar-se, per pur avorriment, apareix un caçador enamorat de la natura (que interpreta Ernest Villegas) que seduirà la Maja. Ell és segurament el personatge més entranyable i més sensible de l'obra.\nEl dilema irresolt d'Ibsen\nQuan Ibsen va començar a escriure Quan despertem d'entre els morts havien passat vint anys des de Casa de nines i tres d'ençà de l'última obra, John Gabriel Borkman. Ja coneixia la fama. "L'obra mostra el dilema irresolt d'Ibsen -reflexiona la traductora de la peça, Carolina Moreno-: trobar l'equilibri entre l'art i la vida, sense renúncies".\nDe fet, Ibsen parla a través del seu personatge, l'escultor que va sacrificar la seva vida per la creació. "Totes les obres d'Ibsen pivoten o bé sobre un personatge femení o bé sobre un personatge masculí -argumenta el director del TNC, Sergi Belbel-. Les dones l'inquieten i les intenta entendre. En el cas dels seus personatges masculins, hi ha una clara identificació", afegeix Belbel. "Descobrim un Ibsen de 76 anys que s'adona que s'ha deixat perdre moltes coses i ho escriu. Pensava que podia viure sol, amb el seu art i, paradoxalment, les dones li van ensenyant que la vida és més que les obres", conclou el director teatral.\nL'obra, que es podrà veure fins al 3 de març al TNC, ha comptat amb l'assessorament de la ballarina Sol Picó. Madico ha volgut fer una obra contemporània: "No volia que es convertís en una peça de museu. L'espai és conceptual i el vestuari és de l'època". Els personatges viuen amb intensitat el seu drama personal en escenaris diferents: el taller de l'artista, un paisatge i un punt de l'alta muntanya. Un drama que, paradoxalment, convida a no deixar escapar cap oportunitat. No hi ha bitllet de tornada.\nTags # Cristina Plazas # Ernest Villegas\nPublicado por Elisa Díez en 18:46\nEtiquetas: Cristina Plazas, Ernest Villegas, Esther Bové, Ferran Madico, Lluís Marco, Noticias, TNC


Arxiu Males pràctiques – Eina per a una comunicació no sexista\nArxiu Males pràctiques2019-04-02T11:07:39+02:00\nAnunci – Fiat 500: Para chicos malos (Juny, 2016)\nAnunci del model de cotxe 500s de Fiat amb l’eslògan: “per a nois dolents”. En la peça, titulada “provat per a nois dolents” veiem un grup de tècnics, sotmetent el cotxe a una sèrie de proves que consisteixen en simular els atacs d’una dona enfadada, entre les quals, per exemple, hi ha colpejar-lo amb una bossa imitant i ridiculitzant el gest femení.\nHi ha altres anuncis dins aquesta campanya, on veiem varies parelles discutint. Totes les discussions es presenten originades per gelosia de les dones i acaben amb bufetades de les dones als homes.\nLa comunicació va adreçada únicament als homes, encara que el producte (en aquest cas un cotxe) podria ser utilitzat tant per homes com per dones, i per tant, exclou les dones com a receptores del missatge de manera injustificada.\nLes protagonistes femenines hi apareixen com a persones dependents: únicament com a copilots i mai com a conductores.\nLes dones hi apareixen com un objecte passiu de seducció, sembla que només els homes tenen la capacitat de conquerir les dones de forma activa.\nLes dones hi apareixen de manera estereotipada, presenten trets de personalitat inestable com hipersensibilitat, nerviosisme o histèria.\nEl gaudi eròtic del cos de les dones és presentat, de forma indirecta, com l’objectiu final de l’ús del producte: el cotxe permetrà els homes ser promiscus i no patir cap conseqüència. De fet, l’anunci planteja la promiscuïtat com un model aspiracional en els homes.\nEs trivialitza la violència masclista. Hi apareixen dones agredint verbalment i físicament homes de manera hiperbolitzada, a través de situacions que ridiculitzen la dona per buscar la complicitat masculina.\nL’anunci no representa les dones en tota la seva diversitat i cau en construccions de la feminitat estereotipades i poc diverses. No diversifica els rols associats a la masculinitat i a la feminitat.\nAnunci – Paco Rabanne: Invictus (Juliol, 2013)\nUn home es passeja amb el tors nu, exhibint la seva musculatura, davant de càmeres, flaixos i públic en el context d’un gran esdeveniment esportiu del qual en sembla ser el principal vencedor, i exhibeix un trofeu en conseqüència. Quan entra als vestidors, l’estan esperant cinc noies joves i atractives amb poca roba. Ell les mira i tot seguit fa una mirada i un somriure de complicitat a la càmera, just abans d’apropar-se a elles.\nLes imatges estableixen, de manera indirecta, el gaudi eròtic del cos de les dones com l’objectiu final de l’ús d’aquest producte.\nNomés l’home té la capacitat de seduir de forma activa. Ell és l’únic element actiu en la trama.\nLes dones es representen com a objecte passiu de conquesta o seducció. De fet, la posada en escena les equipara directament a un trofeu, objectualitzant-les de manera clara.\nEl cos de les dones s’exhibeix semi-nu i de forma sexualment suggeridora per aquest propòsit.\nLa comunicació redueix el paper de la dona a un objecte sexual per al plaer de l’home.\nL’anunci no té en compte les dones en tota la seva diversitat i cau en construccions de la feminitat estereotipades i poc diverses. Tampoc no diversifica els rols associats a la masculinitat i a la feminitat.\nXarxes – Marca: Jocs Olímpics (Agost, 2016)\nMalgrat que als passats Jocs Olímpics celebrats a Rio de Janeiro les dones representaven quasi la meitat d’esportistes participants (concretament, un 45%), la cobertura de les seves gestes i el tractament d’aquestes als mitjans de comunicació i a les xarxes socials va distar molt de ser igualitari.\nEl diari esportiu Marca va publicar una notícia sobre Teresa Almeida, portera de l’equip femení d’handbol de la selecció d’Angola. L’article parla de com, a pesar del seu “sobrepès”, l’atleta “va tenir un 34% d’encerts, però el que realment va captivar el personal va ser la flexibilitat que va demostrar tenint el compte el cos que té”. Per il·lustrar la notícia a les xarxes, el diari va triar les emoticones d’una hamburguesa, unes patates fregides i una cara d’un gat rient amb la boca molt oberta.\nHi apareixen burles o humiliacions contra l’atleta per raons del seu aspecte físic.\nLa comunicació cau en construccions de la feminitat estereotipades i poc diverses.\nL’augment de pes es mostra com una cosa rebutjable, explícitament en les dones.\nXarxes – Chicago Tribune: Jocs Olímpics (Agost, 2016)\n“La dona d’un línia dels Bears ha guanyat avui una medalla de bronze a les Olimpíades de Rio”, va tuitejar el diari Chicago Tribune el dia que la nord-americana CoreyCogdell va proclamar-se guanyadora de la tercera plaça de la competició de tir al plat. Tot i que el titular original de la notícia, escrita pel periodista Tim Bannon, sí que mencionava el nom de l’atleta en el titular (però no mencionava el fet que ella ja havia aconseguit aquesta mateixa fita als jocs olímpics de Pekín), es va optar per obviar-lo i destacar la seva condició de “dona de” a l’hora de compartir la notícia a les xarxes socials.\nLa comunicació invisibilitza l’atleta com a subjecte i protagonista de la seva pròpia gesta.És més rellevant la seva condició de “dona de” que la seva fita esportiva.\nLa protagonista femenina hi apareix representada com una persona dependent. Sembla que és notícia només en relació al seu marit\nLa protagonista ocupa un lloc professional de menor rellevància social que el del seu marit. Tot i que tant l’un com l’altre es dediquen a l’esport professional i que l’article es va publicar en el context dels jocs olímpics, en els quals ell no participava, és destaca la posició d’ell per sobre de la d’ella.\nLa dona hi apareix en una posició d’inferioritat.


El Barça busca el 2-0 davant el Galatasaray - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetPrimer EquipNotíciesEl Barça busca el 2-0 davant el Galatasaray\nEl Barça busca el 2-0 davant el Galatasaray\nEl partit es jugarà a les 21.00 hores al Palau Blaugrana Pascual compta amb els 14 jugadors de la seva plantilla Arroyo, base del conjunt turc, baixa per al segon enfrontament\nAnte Tomic, durant el primer partit de l'eliminatòria / FOTO: GERMÁN PARGA - FCB\nEl FC Barcelona busca aquesta nit (21.00 hores / Esport3 i Canal Plus Deportes) encarrilar l’eliminatòria dels quarts de final de l’Eurolliga davant el Galatasaray. Els turcs ja van demostrar que no són un equip fàcil i van saber mantenir el nivell durant tota la primera part del primer duel de dimarts. A la represa, però, el bon joc blaugrana i la lesió d’Arroyo (al darrer minut del primer temps) van marcar el matx.\nEl Barça arriba bé al segon partit. Amb tots els jugadors a la disposició de Xavi Pascual, inclòs Navarro, que arrossegava alguna petita molèstia als isquiotibials, els blaugranes busquen situar el 2-0 en el global de l’eliminatòria. Seria un pas important per viatjar a Istanbul amb certa tranquil·litat, sent conscients que allà l’ambient serà, si més no, complex.\nL’engranatge de l’equip va funcionar prou bé i les peces que va moure Pascual al llarg del matx, també. I és que del primer al darrer dels onze jugadors que hi van intervenir, el bloc va ser el que més beneficiat en va sortir. Pullen, actuant de microones revulsiu, Sada aportant consistència en defensa i en rebot, Dorsey i la seva intimidació, així com tants d’altres, fins a onze homes que van jugar a un notable nivell per acabar oferint un bon espectacle als més de 5.000 espectadors que es van donar cita dimarts al Palau Blaugrana.\nEl Galatasaray presenta la pitjor baixa que pot tenir, la del seu home franquícia, la del seu líder –sobretot pel que genera, no tant pel que anota–, el base porto-riqueny Carlos Arroyo. Fins al moment de la seva lesió, dimarts al Palau, el director d’orquestra del Galatasaray portava 14 punts en 16 minuts jugats. Era clar, doncs, que havia estat un factor important per mantenir viu l’esperit del seu equip, però també és cert que, quan ell va caure lesionat, el Barça ja havia superat el mal inici (0-9) i havia trobat la tecla per anar creixent en el marcador (33-34).\nAmb la baixa d’Arroyo –confirmada ahir per l’Eurolliga–, potser Erceg serà l’encarregat d’assumir la responsabilitat ofensiva. Ell, el vetarà Domercant o Macvan podrien ser els principals malsons d’un bon equip, que, si bé és cert que ha perdut un tros de jugador, encara té arguments per continuar generant problemes aquesta nit al Palau. El conjunt otomà vol esgotar totes les opcions possibles de tornar al seu país amb un empat que els faria somiar.


Àngel Ros demana que el lema de la Via Catalana sigui en favor del dret a decidir\nL'alcalde de Lleida no descarta participar-hi, però demana poder-ho fer amb un missatge no exclusivament independentista\n2 min. Barcelona 13/08/2013 12:26\nL'alcalde de Lleida, el socialista Àngel Ros, ha afirmat aquest dimarts que el "millor" moment per reivindicar el dret a decidir és la Diada, per això ha fet una crida a buscar una "fórmula" que aglutini moltes "voluntats" enfront de l'eslògan independentista de la Via Catalana. En declaracions a RAC1, Ros no ha concretat si se sumarà o no a la cadena humana que ha convocat l'Assemblea Nacional Catalana (ANC), i ha recordat que l'any passat alguns dirigents del PSC van participar en la manifestació independentista de la Diada amb un "missatge propi".\n"Ho hem d'analitzar, farem un trobada i en parlarem, també amb els promotors de la cadena humana", ha explicat Ros, adscrit al sector crític i catalanista del PSC, que lidera l'Agrupament Socialista, creat al mes de juliol amb altres destacats membres del partit com l'exconsellera Marina Geli.\nL'alcalde de Lleida advoca per "sumar" durant la Diada i, en aquest sentit, reivindica una "fórmula" que permeti aglutinar "moltes voluntats": "El que tinc clar és que avui dia a Catalunya hem de mirar més el que suma. Focalitzar-ho en l'exercici real del dret a decidir sumaria molts més catalans que l'exercici d'una opció concreta com és la independència", ha afegit.\nPreguntat per la possibilitat que el PPC i Ciutadans (C's) no participin als actes institucionals de la Diada, com han apuntat els dos partits, Ros ha expressat la seva "preocupació", encara que ho veu "coherent" amb la manera de pensar d'aquestes formacions.


Arribem a la capital de Malàisia: Kuala Lumpur |\n← Hi havia una vegada un lloc anomenat Kampot\nCaptivats per les alçades! →\nEl despertador sona molt aviat, avui marxem cap a Malàisia! A les 5:30h del matí ens espera el tuk tuk a baix. No vam negociar preu, ho vam contractar al nostre Guest House, ens feia por sortir de bon matí i no trobar ningú. Aquí a Cambodja la gent no matina gaire o aquesta és la sensació que ens han donat. El tuk tuk fins a l’aeroport ens ha costat 7$, sabem que el preu és 6$ però ens han dit que és el dòlar que hem de pagar per ser de matinada…\nEn poc més de mitja hora ja som a l’aeroport, el camí fins allà discorre tranquil i sorprenentment, hi ha més vida de la que imaginàvem. Ens ha donat la sensació d’estar enmig de la Índia si no fos per la gent que hem trobat fent esport!\nArribem, esmorzem els pastissos que ahir vam comprar a la Bakery, bebem uns batuts i quan obren el mostrador d’Air Asia facturem i tirem cap a dins. L’espera ens l’ha amenitzat una noia australiana que ens ha dit que anava borratxa i en donem fe 😀 Estem una mica nerviosos, fins ara, des que vam tornar de casa havíem estat acompanyats però ara tornem a emprendre l’aventura sols i tornem a Malàisia, el punt on vam parar.\nArribem a Kuala Lumpur segons el previst, el vol dura més aviat poc. Un cop allà, hem de decidir com farem per arribar al centre. Contemplem diverses opcions però després de descartar el taxi i el tren perquè ens semblen opcions massa cares; optem per agafar un bus que ens deixa a Pasar Seni, la mateixa entrada de Chinatown.\nLes primeres sensacions al veure la ciutat són intenses, en Marc mai havia vist uns gratacels com aquests i ens sorprèn molt que una ciutat tant nova hagi pogut proliferar tant i tant ràpidament.\nCasualitats de la vida, estàvem buscant un Guest House en concret, el Birdnest G.H., i de cop i volta apareix un home que està fent propaganda d’aquest mateix lloc. Quina sort, perquè si l’haguèssim hagut de trobar pels nostres propis mitjans, no sabem si n’haguèssim estat capaços. Aquí, a Chinatown, els Guest House queden camuflats pels cartells dels comerços i si no t’hi fixes, és difícil de veure’ls.\nEns instal·lem i anem a donar una volta pel mateix centre. Entrem al Central Market i veiem que està tot encarat al turiste, o sigui que donem una volta ràpida i sortim. Creiem que és un bon lloc per trobar el millor souvenir al preu més alt i com que nosaltres mai comprem souvenirs…\nNomés sortir, veiem un restaurant indi i a tots dos se’ns il·luminen els ulls… Abans de que ens n’adonem, estem asseguts demanant Naan i Masala, mmmm… com ens agrada el menjar indi. Aquest restaurant, després de tots els dies a Kuala Lumpur, es torna amb el nostre principal proveïdor alimentici hehehe\nCap al vespre, marxem cap a Little India, amb la intenció de menjar alguna cosa per allà. De camí, ens trobem la Mosque Masjid completament il·luminada i rodejada pels alts gratacels, uns contrastos espectaculars als nostres ulls que ens fan passar una estona buscant la millor fotografia. És de nit i a banda de la il·luminació, els pelegrins que estan resant fan la resta 😉\nQuan arribem a la zona del Little India, quedem bocabadats del moviment que hi ha i la festa que tenen montada. Ens dediquem a preguntar què coi passa i ens diuen, és la berbena del dia de la Independència perquè demà dia 31 d’agost celebren aquesta festa.\nTothom porta banderes malàies, fins i tot acabem amb una a les mans que li regalen a l’Úrsula mentre jo vaig xerrant amb les policies, per cert molt simpàtiques! Acabem mig celebrant amb ells la seva festa! A veure si d’aquí a pocs dies, poguéssim celebrar la independència de Catalunya!\nA part de la festa que hi ha, veiem diferents paradetes de carrer amb samarretes i bufandes reivindicatives contra la guerra de Gaza. No és estrany, aquí la població és majoritàriament musulmana. Mirem samarretes però no arribem a cap acord econòmic…\nAnem a sopar al primer lloc que trobem de carrer. Per variar, acabem menjant arròs amb pollastre 😦 La diferència aquest cop és que la vetllada ens l’han amenitzat uns nois que tocaven música en directe! Joder com cantava el paio!!! 🙂\nLa nit ha estat entretinguda, al nostre Guest House hi havia un cartell alertant-nos dels xinxes del llit i a l’Úrsula li ha entrat una mica de paranoia i ha estat vigilant gran part de la nit 😀 Per sort, ens hem llevat sans i estalvis, falsa alarma!\nCom arribar de l’aeroport KLIA2 (Terminal de baix cost) al centre de la ciutat?\nDes de l’aeroport KLIA2 (aerolínies de baix cost) teniu tres opcions. Per totes tres opcions heu d’anar al nivell 1 (seria la planta baixa):\nTren: 25 RM i tarda uns 45 minuts en arribar a KL Sentral\nBus: 10 RM i tarda unes 2 hores en arribar a la zona de Chinatown/ Central Market i també teniu l’opció d’arribar a KL Sentral\nTaxi: No sabem què costa\nA l’aeroport KLIA2 teniu wifi gratuït durant 1 hora.\nHi ha supermercats a dins a l’aeroport que són més barats que al centre de KL.\nAl nivell 1 hi ha un restaurant indi NZ Curry House on hem menjat dhal i arròs per 2,5 RM/ persona. Menjar bó, barat i abundant.\nDormir al KLIA2 és possible, a la planta dels restaurants hi ha una zona emmoquetada que està plena de gent dormint per terra.\nCom arribar del centre de la ciutat a l’aeroport?\nHem agafat un bus a Pasar Seni fins a KL Sentral per 1 RM/ persona i trajecte.\nAllà hem comprat un tíquet de bus per 10 RM que us deixa al KLIA2. El trajecte és d’una hora i mitja aproximadament. Surten busos amb diferents companyies cada 1/2h aproximadament.\nEns allotgem a Birdest GH a Chinatown, just davant de la parada de bus de Pasar Seni. L’habitació doble costa 40RM /parella i nit. Roba de llit neta, finestra, tovalloles, ventilador. Lavabos compartits nets. Zones comuns àmplies i mini jardí. Te i cafè gratuït i podeu fer ús de la nevera, la cuina i tots els estris. Molt recomanable.\nPer la zona hi ha molts supermercats barats, el més barat està al mateix carrer del Central Market i és l’Speed Market.\nA la zona de Central Market teniu un restaurant indi molt barat. A Chinatown els preus ens han semblat molt cars pel que ofereixen. Trobareu parades de fruita tallada i fresca a partir d’1RM. També hi ha fruita al pes.\nA la Merdeka Square teniu una Oficina de Turisme amb gent molt amable, bona informació, mapes correctes amb línies de transport públic i aire condicionat.\nPosted on 8 Setembre, 2014, in Uncategorized and tagged backpacker, central market, chinatown, enjoy, kuala lumpur, little india, malaysia, mosamperdut, mosque masjid, Pasar Seni, travel. Bookmark the permalink.\t2 comentaris.\nBonaVida | 8 Setembre, 2014 a les 22:09\nQuan s’està de viatge i ruta normalment es dorm poquet. Si a sobre una falsa alarma de “xinxes” us roba hores de son, és tot un xou. Jejeje. Celebrem que esteu sans i estalvis.\nQuants contrastos junts en aquesta ciutat. Ideal per perdre’s pels seus carrers amb una càmera a la mà.\nI a sobre, si arribeu en vigilia d’una gran festivitat, ja és brutal.\nSeguim amb atenció les vostres cròniques!!!\nursumarc | 9 Setembre, 2014 a les 5:14\nNosaltres acostumem a dormir a deshores, de vegades solucionem les matinades amb alguna migdiada per pal·liar les hores de calor però aquella nit va ser distreta. La xarxa fa molt mal i quan llegeixes que els xinxes pugen per les parets i des del sostre salten a sobre teu guiats per la calor corporal… 😀 La nit va ser molt llarga!!!!\nKuala Lumpur ens ha agradat però esperàvem més, no sabem què exactament però més… Potser és que ens ha resultat difícil de caminar quan sortíem de les zones més turístiques. De moment ens quedem amb Bangkok i Vientiane com a capitals de ciutats asiàtiques.\nLa celebració de la Independència a KL va ser interessant i molt fotogènica 😉\nGràcies per llegir-nos, una abraçada.


Casa rural al Baix Empordà amb una torre històrica, jardins molt ben cuidats, una piscina, 5 dormitoris i molts espais addicionals per destinar-l'ús que es desitgi.\nAquesta preciosa casa rural de 2 plantes, que aproximadament data de l'any 1800, gaudeix d'una ubicació excel·lent en un entorn natural tranquil. Està a poca distància amb cotxe d'algunes de les millors platges de la Costa Brava i molt a prop d'una localitat amb molts restaurants.\nEs troba en uns jardins molt ben cuidats, que inclouen un petit estany amb un pont pintoresc, cignes i tortugues. També hi ha una piscina amb 2 pèrgoles cobertes i equipades per a la zona de menjador exterior i per a la zona de bosc, que estan en la part posterior dels jardins i que serien perfectes per a un cavall, ja que hi ha un estable a la propietat.\nLa casa disposa d'una torre històrica que li afegeix un caràcter especial a l'edifici. A la planta principal trobem el saló amb una llar de foc molt agradable i un racó amb una barra de bar, el menjador i la cuina. A part hi ha 2 cambres de bany i 5 dormitoris, un d'ells amb bany privat.\nA la cantonada de la part dreta de la sala hi ha una porta que condueix a la torre, la qual cosa ens porta a una terrassa / terrat amb precioses vistes. Les escales de la torre condueixen de tornada a la planta baixa ia una àmplia zona per al servei, connectada també per una escala a l'altra banda de la casa. En aquesta planta hi ha una varietat de petites habitacions que podrien obrir-se fàcilment per usar-les com es vulgui.\nA més, hi ha un garatge de 2 places amb una planta a la part de dalt, que podria destinar-se a un saló i que podria connectar-se amb la casa. Hi ha un galliner d'uns 100 m² al costat de 2 magatzems i que fàcilment podria convertir-se.\nLa casa està totalment tancada i disposa de calefacció central de gasoil, 2 pous amb un subministrament abundant d'aigua i fàcil connexió amb els principals subministraments d'aigua. Hi ha Internet per satèl lit, línia de telèfon i sistema de reg automàtic, a més d'una il·luminació subtil de neó en tot el jardí.\nAquesta casa històrica tan versàtil seria ideal com a primera o segona residència en una zona prime.\nAccés al saló amb una llar de foc i racó de bar\nDormitori 2 amb bany privat amb dutxa\nDormitoris 4 i 5\nA la cantonada de la part dreta de la sala hi ha una porta a la torre\nAl final de l'escala de cargol de la torre ens trobem amb una terrassa / terrat amb vistes\nLes escales de la torre condueixen de tornada a la planta baixa ia una àmplia zona per al servei, connectada també per una escala a l'altra banda de la casa.\nPlanta inferior (408 m²) Actualment s'usa per a la zona del servei però es pot redistribuir o convertir\nSala de cinema amb barra de bar i llar de foc\nLavabo amb rentamans\nDes d'aquí hi ha una altra entrada i accés exterior al garatge de 2 places\nLa planta de dalt del garatge podria destinar-se a un saló, que podria connectar-se amb la casa.\nJardins molt ben cuidats\nEstany amb pont\n2 magatzems que podrien destinar-se, al voltant de 100 m², a un galliner adjacent.\nEs troba al Baix Empordà, a pocs minuts amb cotxe de les millors platges de la Costa Brava. Pals i Begur són molt a prop i el Port de Palamós està a uns 15 minuts amb cotxe.\nEn venda, Masia 1.900.000 €


teràpia hormonal: recerca sorprenent | el sa - La Menopausa, Agost 2021\nTeràpia hormonal: recerca sorprenent\nEl 2002, es va suspendre bruscament un important procés d’investigació de la teràpia hormonal per causar malaltia; Avui dia, els investigadors analitzen els riscos dels deu anys.\nJuliol de 2002 En un xoc canviant al mar, es va aturar bruscament un important procés d’investigació i l’atenció sanitària a les dones va canviar dràsticament. Els científics van saber que la Iniciativa per a la salut de la dona (WHI), dissenyada per veure si la teràpia hormonal (HT) per a la menopausa podia prevenir la malaltia, feia el contrari. El tractament va augmentar el risc d’atac cardíac, ictus, coàguls de sang i càncer en molts dels milers estudiats. Un any després, les receptes van caure en un 38 per cent. Les taxes de càncer de mama en dones de més de 50 anys van baixar gairebé un 7 per cent respecte a l'any anterior.\nJuliol de 2012 Les reanàlisis en curs de les dades del WHI suggereixen que el HT pot no ser tan dolent com es pensava inicialment. L’edat mitjana de les dones en el judici va ser de 63; molts van accedir a la menopausa quan van començar el tractament. Després d’haver esclafat les dades de 50 a 59 anys, els investigadors asseguren que començar a combinar l’HT als deu anys de la menopausa pot ser menys arriscat per al cor que començar-la més tard. I després que les dones deixin de prendre hormones, el risc de patir malalties cardíaques, coàguls de sang i accidents cerebrovasculars; es manté un risc augmentat de càncer de mama durant uns dos anys.\nLinia inferior : Si es pren per un temps limitat (aproximadament tres anys), l’HT és una opció viable per a les dones dels seus 40 i 50 anys que pateixen de calor i altres símptomes de la menopausa. Però l’HT no és una bona idea per a aquells amb hipertensió arterial, colesterol alt, ni antecedents personals o familiars de coàguls sanguinis o càncer de mama.\nFonts: JoAnn E. Manson, MD, investigador principal de la WHI, cap de la divisió de medicina preventiva al Brigham and Women’s Hospital de Boston; Jacques Rossouw, MD, cap de la sucursal WHI als Instituts Nacionals de Salut\nper què l’arròs em fa inflar\nper què se suposa que has de beure aigua després d’un massatge?\nmenjar planeja aprimar ràpidament


El TGN Bàsquet busca el primer triomf del curs contra el JE Terrassa (dissabte, 20 h) -\nHome / Notícies / El TGN Bàsquet busca el primer triomf del curs contra el JE Terrassa (dissabte, 20 h)\nEl TGN Bàsquet busca el primer triomf del curs contra el JE Terrassa (dissabte, 20 h)\nDesprés de tenir la mel als llavis en un parell d’ocasions, el TGN Bàsquet A vol assaborir un triomf que refermi el joc que ha exhibit fins ara en la Copa Catalunya Femenina. L’equip que entrena Albert del Rey, que ha encaixat quatre derrotes en els quatre partits que ha disputat, rep aquest dissabte (20 h) el JE Terrassa, un equip que actualment ocupa la sisena posició (de deu equips) amb un balanç de dues victòries, una derrota i un partit ajornat.\nEl tècnic del TGN Bàsquet A, Albert del Rey, podrà comptar amb tots els efectius per intentar aconseguir un triomf que seria cabdal per donar confiança a un grup de joves jugadores que esperen amb delit poder gaudir d’una victòria. “Hem entrenat molt bé. De fet, ho estem fent cada setmana i ara cal tenir aquest punt de sort que ens ha faltat en alguns moments per guanyar”, diu l’entrenador lila. Així, després de fer una remuntada èpica en la primera jornada contra el Grup Barna (3-18 en els últims 8 minuts de partit per un resultat final de 47-43) que no va tenir premi, desaprofitar un avantatge de 12 punts contra el Bencriada (64-67), plantar cara al Joventut Les Corts (54-69) i estar a punt de donar la gran sorpresa a la pista de l’Almeda (58-48), el TGN Bàsquet A té una bona oportunitat de vèncer un equip de la seva lliga, és a dir, un conjunt el potencial del qual, sembla del mateix nivell que les tarragonines. “No ens hem de plantejar el partit com un guanyar o guanyar perquè això pot ser contraproduent, però tampoc podem pensar que, com estem entrenant bé i jugant bé contra rivals més poderosos, ara guanyarem segur. No, hem de treballar des de l’inici com hem fet fins ara”.\nEl JE Terrassa té una jugadora que és el referent absolut en atac. La nord-americana Laura Johnson està demostrant que és un element cabdal en la categoria i, sense anar més lluny, en el primer partit de lliga, a la pista del Cerdanyola (53-58), va ser capaç de fer una increïble estadística de 7/9 en triples. De fet, Johnson va fer tota una exhibició amb un total de 34 punts (5/10 de dos, 3/3 tirs lliures), 11 rebots i 45 de valoració. En el segon partit, contra l’Hospitalet (62-70), Johnson va fer 14 punts (1/4 triples), 8 rebots i 22 de valoració i en la tercera jornada, contra el SESE (48-54), la nord-americana va fer 16 punts (2/5 triples), 11 rebots i 25 de valoració. Així, aturar Johnson serà cabdal com també ho serà poder superar les diferents versions de defensa en zona pressionant a tota la pista del JET.


El Salt GC, premiat al Reconeixement de les Joves Promeses de l'Esport Gironí\nEls gimnastes del Salt GC Nora Fernández (que entrena al CAR de Madrid formant part de l'equip estatal), Sara Coll, Gerard Corominas, Marina González i Hugo Rebollar (gimnasta que entrena al CAR de St. Cugat) van resultar premiats el dimarts dia 14 a la gala de Reconeixement de les Joves Promeses de l'Esport Gironí. La gala es va realitzar a l'Auditori de Girona en presència de 800 persones i va distingir a 142 esportistes de 28 modalitats esportives diferents que han destacat esportivament durant l'any 2016. El secretari general de l’Esport, Gerard Figueras i el delegat del Govern de la Generalitat a Girona, Eudald Casadesús, van presidir l’acte.\nDurant la gala, es va premiar a esportistes de 14 a 18 anys que durant el 2016 han guanyat una final catalana, han fet podi en una competició de nivell superior o han guanyat en categoria absoluta en competicions federades.\nA la imatge es pot apreciar al Secretari General de l'Esport Sr. Gerard Figueras amb el President del Salt GC, Eduard Nogué i la directora tècnica del club Montse Hugas acompanyats dels gimnastes Sara Coll, Gerard Corominas i Marina González.\nLa Nora Fernández i l'Hugo Rebollar, tot i resultar premiats, no van poder assistir-hi ja que es troben preparant la temporada de competicions.


Obertíada: MARGINACIÓ DEL CATALÀ A LA UNIVERSITAT\nEl Punt Camp de Tarragona i Terres de l'Ebre 11-02-2010 Pàgina 7\nUNA ESTUDIANT DE MÀSTER DE LA UNIVERSITAT ROVIRA VIRGILI\ndenuncia que no li van deixar fer l'examen d'una assignatura en català\nAgnès Toda és una becària predoctoral i cursa el màster en estudis superiors de llengua i literatura catalanes a la Universitat Rovira i Virgili.\nQuan es va anar a matricular a l'assignatura obligatòria en tots els màsters Orientació professional i ciutadania es va trobar que en cap de les vuit opcions que hi ha per fer-la es pot triar el català.\nAhir va fer pública la seva queixa, no només pel fet que no es pot triar el català per cursar l'assignatura, «quan hi ha vuit opcions», sinó perquè quan va fer l'examen «no el podia fer en català tampoc, només en castellà o en anglès», explica.\nI hi afegeix:\n«El problema, a més, és que al dossier de l'assignatura hi diu que l'avaluació es podrà fer en català, castellà i anglès.»\nDiu que entén que als màsters hi ha molts estudiants d'Erasmus,\n«i entenc que s'aposti per l'anglès, però el que no veig bé és que no pugui triar fer l'examen en català», assegurava ahir aquesta estudiant, que prèviament havia cursat filologia catalana en aquesta mateixa universitat.\nCom que no va voler fer l'examen, el professor li va demanar un treball\n«que m'ha portat molt més temps i feina que no pas la prova, que en vint minuts podies enllestir», apuntava.\nNo veu bé que no pogués fer l'examen en català,\n«ni correcte que la solució sigui fer un exercici més costós».\nSegons ella, aquest fet «no és culpa dels estudiants d'Erasmus», sinó de la política «de la Universitat i de totes les universitats catalanes», que, segons diu «menystenen els alumnes de casa».\nLa jove ha lliurat una carta en què denuncia els fets a diversos òrgans de la Universitat:\n«Crec que una cosa així no és normal i s'haurien de prendre mesures.»\nExplica que la resta d'alumnes de l'assignatura que anaven al seu grup van decidir fer l'examen en castellà:\n«Escollir el català, és fer un treball més difícil, però crec que si ningú no es queixa no se solucionarà mai.»\nLa URV estudiarà el cas.\nPer la seva banda, des de la Universitat ahir explicaven que estudiaran el cas per veure si s'ha comès algun error i que, en cas que sigui així, prendran mesures.\nDes de l'escola de postgrau també enviaran un correu a l'estudiant per demanar-li disculpes i per dir-li que parlaran amb totes les parts implicades i analitzaran el procés.\nPublicat en el blog de Víctor Alexandre dimecres 17 de febrer del 2010\nMARGINACIÓ DEL CATAÀ A LA UNIVERSITAT\nLa situació de la llengua catalana a les universitats del país és escandalosament deplorable, i el més greu és que tota la culpa, tota, és de les mateixes universitats en connivència amb el govern català.\nEl menyspreu de les primeres i la desídia del segon estan abocant la nostra llengua a la més pura marginalitat tot convertint-la en un element ornamental, una mena de gerro amb flors merament simbòlic o testimonial sense cap més valor que una andròmina.\nLes denúncies dels sindicats d'estudiants, en aquest sentit, són constants i fins i tot la Plataforma per la Llengua ha iniciat una campanya anomenada\n"A la universitat en català!"\nper denunciar la situació i explicar que les universitats "posen més èmfasi a ampliar l'oferta d'ensenyament en anglès i espanyol que a proporcionar l'ensenyament que, per coherència, la societat que els finança necessita, l'ensenyament en català".\nEn funció d'això, la Plataforma demana poder rebre l'ensenyament de tots els graus íntegrament en català, més oferta de postgraus i màsters oficials en català, que tot el professorat que s'incorpori a les universitats conegui prou la llengua catalana, que s'anunciï i es respecti la llengua de la docència, poder fer els exàmens, les pràctiques i els treballs en català, que hi hagi un reconeixement oficial de la recerca feta en català, disposar de bibliografia específica en català, que l'estudiant de mobilitat i intercanvi conegui el català, que totes les universitats elaborin un reglament d'usos lingüístics i el compleixin i que els futurs professionals siguin competents en llengua catalana.\nMentrestant, però, el govern de Catalunya mira cap a una altra banda i posa en evidència que l'autoproclamat -però mai no demostrat- independentisme d'un dels partits que el configuren només ha servit per enfonsar encara més el català fins a deixar-lo en l'estat de prostració en què es troba.\nFixem-nos en l'odissea que acaba de viure Agnès Toda, una becària predoctoral que cursa el màster en estudis superiors de llengua i literatura catalanes a la Universitat Rovira i Virgili.\nVa anar a matricular-se a l'assignatura obligatòria Orientació professional i ciutadania i es va trobar que no sols no podia fer-la en català en cap de les vuit opcions que hi ha, sinó que l'obligaven a fer l'examen en espanyol o en anglès.\nI això malgrat que al dossier de l'assignatura s'especifica que l'avaluació es podrà fer en català.\nAgnès Toda entén que s'aposti per l'anglès a l'hora d'atendre els estudiants d'Erasmus, però no veu bé, com és lògic, "que no pugui triar fer l'examen en català".\nPerò aquesta és la situació, fins al punt que, en negar-s'hi, el professor li va demanar un treball molt més laboriós "que m'ha portat molt més temps i feina que no pas la prova, que en vint minuts podies enllestir".\nAquestes coses, tanmateix, fer que el català sigui més costós i que esdevingui un enuig, no són pas culpa dels estudiants d'Erasmus, sinó, com diu l'Agnès, de la Universitat Rovira i Virgili i "de totes les universitats catalanes, que menystenen els alumnes de casa".\nI perquè veiem fins a quin punt arriba l'ànima d'esclau que tot català porta a dins, aquesta estudiant ens informa que tots els seus companys d'assignatura, absolutament tots, van ajupir el cap, van callar i van decidir fer l'examen en espanyol.\nI l'endemà, és clar, no van tenir cap problema per mirar-se al mirall.\nÉs el mínim que s'espera d'un aspirant a doctor en pusil·lanimitat.\nposted by Aria Mozart at 11:48 AM


Còmoda desafecció – albert castellanos\n03/08/2008 a Política\nL’index de satisfacció política del Centre d’Estudis d’Opinió (CEO) d’aquest juliol mostra un nivell màxim de desafecció política a Catalunya: un 78,4% dels ciutadans es mostren insatisfets amb la política actual.\nAmb un resultat com aquests la reacció immediata és intentar buscar-ne les causes. Se’n podrien trobar moltes i de molt variades: des del fustrant desplegament de l’Estatut, a l’excessiu oportunisme/tacticisme dels partits o bé a la manca de capacitat de lideratge entre la classe política catalana. Però a mi el que em preocupa no són tant les causes sinó la dinàmica que pot suposar. He escoltat més d’una persona dir últimament que correm el risc de transformar-nos en una democràcia a la italiana, en el sentit de tenir un Govern i uns polítics que desenvolupen una tasca totalment allunyada de les necessitats reals de la gent.\nEl perill d’aquest tipus de dinàmiques de desafecció és que creiin un cercle viciós que ens aproximi (o inclús superi) a una democràcia ‘a la italiana’. Si les catalanes i els catalans cada vegada valorem menys la política, probablement també hi confiarem menys i, per tant, n’esperarem menys. Aquesta baixa expectativa connotarà encara més negativament la política atraient perfils encara més mediocres, d’aquells qui tenen molt a guanyar i molt poc o gens a aportar al sistema. And so on.\nCom podem invertir aquesta tendència? La recepta és simple però no senzilla d’aplicar: responsabilitat i autoexigència. Començant des del polític amb màxima responsabilitat però acabant per tots nosaltres com a ciutadans. En una democràcia adulta tots hauríem de ser responsables de qui ens representa. Si no és així és perquè la desafecció té quelcom de còmode: és més fàcil criticar que intentar canviar les coses, és més fàcil mirar-s’ho tot des de la barrera, escèptics, que admetre que tots tenim la nostra quota de responsabilitat per explicar com estan les coses. No crec que m’equivoqui si dic que la dilució de responsabilitats individuals és el primer pas a la decadència d’un col·lectiu o societat.\nNo podem limitar-nos a condemnar només al polític incompetent sinó també al qui no fa res per canviar-ho. Potser no podem pretendre que tothom s’involucri activament en política però crec que podem exigir que, com a mínim, tothom voti (encara que siguin vots nuls o en blanc).\n18/10/2021 Taules parades\tRead More