Cristian..Fanatik_bike...la meva..i les nostres petites histories : TOTS, DE TOT i PER TOT ARREU\nIsma De Presoner, i Charly. enamarot de l'equipació "antiga"!\nAixi es podría definir el que es l'Agost del 2012. Escampats per tot arreu, però el remarcable, es que poc o molt, amb tots els casos, o casi tots, la bici es part activa dels dies de teòric respòs, De fet no es extrany, es un mitjà que ens distreu, que ens dona vida, i que com no, ens fa passar molt bones estones ( alguns dures tambè :) ), a sobre, es salud....doncs si te tot aixo, perque no fer-la ser sempre part dels nostres habits????\nDe entre tot aquesta colla d'escamapats, vam ser uns quants que ens vam plantar a la pedalada de Seva, amb la seva 3a edició. Val a dir que super ben organitzada, amb un recorregut senzillament genial, ple de corriols, però dels que agrada de fer, ciclables 100% recargolats, amb desnivell, la unica pega, es que estaven molt secs! sort que aquesta setmana ens ha remullat una mica el terreny, però diumenge encara esetava una mica massa sec.\nErem en Charli, Isma, Issac, Cucu, Berta i Cristian...amb diferents maneres d'encarar-la, i es que tot i ser pedalada, sempre hi han ganes de corrèr, algo que la veritat, avui dia es inevitable, i sigui al nivell que sigui, a l'hora de la veritat, tothom dona tot per tal de poder quedar el mes endavant possible....encara que es tipìc i potser comença a cansar ja, els comentaris de...aixo es una pedalada i bla bla bla....si, ho es, clar, però que aixequi la mà, aquell que surt, i que en cap moment li surt l'esperit competitiu, la majoria, no la podràn aixecar! en Fi, que tot i ser pedalada el nivell era força bo, i l'intenció, tot i que les ganes van sortir al cap de 10 kms d'haver sortit, va ser la de anar a fer 30 kms amb un "fogonasso", vaja, anar a rebentar les cames, i tirar a fons, en el meu cas vaja. Les sensacions bonissimes, amb molt gas, i llàstima de no haver sortit mes fort d'entrada, 5 minuts, s'haguessin p ogut bauxar, però tampoc venia d'aqui...al final 7è baixant de 1:50 min, i acabant amb sensació de poc cansanci, vaja que be! En Cucu, tot i badar encara mes al principi, va fer 17è, i la resta, a veure si surten classificacions, però tots acabats sense problemes!\nEl dia abans, vam fer Volta pel Ripolles, amb parada a esmorzar al entorn preciòs de Beget, i amb tornada a Torellò per Coll de Bracons a les dues del migdia, a 34º de temperatura, una volta amb molt relax!\nAh, i com no l'Arnau, que esta disfrutatnt amb la Judith als Alps Italians, pujant ports que a molts ens agradaria fer, ahir, ja en tenia algun mes al sac, i la veritat, quines vistes, que guapo!\nQueda clar, aquí no es para, IBT`s per tot arreu, i les que no en tenim noticies, que son molts, però mes timids, i sense tantees ganes de surtir per aquí:) però no per aixo, menys importants!\nAra encarem segona setmana d'agost, i sembla que plena d'activitats, interessantisimes, a veure com surt, però pinta molt i molt be!\nPublicado por CRISTIAN ARROYO BERENGUER en 15:05


La Revolució europea de l’any mil - Plataforma Blanc i Negre\nEl segle X implica tota una sèrie de canvis de gran rellevància a l’Europa Feudal, en la que aviat naixerà una ova estructura política, basada de manera fonamental en les relacions interpersonals.\nAquest és un període en què els francs ja no tenen el poder que havien ostentat d’abans. Hi trobem dos regnes clars, França occidental i oriental (en terrenys que avui pertanyen a Alemanya), aquesta última amb uns reis amb més poder i capacitat de maniobra que els seus veïns de ponent no tindran fins més endavant.\nEl castell és un nou focus de poder que els carolingis no tenien, atrapant els pagesos en cèl·lules de poder local, sotmesos al senyor, que Marc Bloch defineix com a “fragmentació dels poders”.\nL’historiador Marc Bloch.\nCap al 1100, tota Europa occidental està encastellada. A Anglaterra i La península ibèrica els trobem molt més integrats dins d’una xarxa reial, atesa la seva enorme capacitat econòmica. A Anglaterra, els reis conserven competència judicial sobre els homes lliures (els esclaus, encara força nombrosos, seguien dins la jurisdicció del senyor).\nA Alemanya, els reis aconsegueixen tenir poder i exèrcit fins al 1240, que es va anar disgregant de manera diferent de la francesa, amb uns senyors que controlaven territoris no unitaris, i una verticalitat en el poder en forma de xarxa d’autoritats que suplien la reial.\nA Itàlia destaca la creació de comunes cap al segle XII, que fins i tot arribaran a denominar el seu poder com a ‘públic’ i amb capacitat de legislar.\nPoc a poc, arreu d’Europa veurem que es va escampant el “mètode francès”, sobretot perquè el fre al poder local a l’estil carolingi ja no funciona, precisament a causa del castell i el poder i autonomia que aquests atorguen. Per tant, la fragmentació del poder sembla inevitable.\nMaqueta de l’abadia de Cluny.\nLa religió hi juga el seu paper. L’orde de Cluny, fundada l’any 910 pel duc d’Aquitània, tenia una actitud molt rigorosa, amb gran vocació d’universalisme i autonomia, sense que les fronteres ni cap rei pogués interferir en la seva xarxa “d’obediència”. Hem de tenir en compte que ,en aquest període, el papa té influència reial, fins al punt que Enric III és capaç de destronar papes i imposar els seus candidats en moltes ocasions. Arriba un punt en que el papa, tot i ser aparentment respectat, no veritable poder ni capacitat de maniobra (com li passa als monarques), fet que canviarà progressivament.\nLa primera croada és un exemple de treball conjunt entre lesglésia i un bon nombre de potències laiques (ara no molesta la participació laica, pel que es veu). La petició d’auxili de l’emperador bizantí Aleix I provoca una gran acció de propaganda del papa Urbà II, que uneix la tradició de peregrinació a Jerusalmen amb el desig d’alliberar la ciutat dels musulmans.\nIl·lustració de la caiguda de Jerusalem en la primera croada, d’autor desconegut.\nL’any 1098, els croats aconsegueixen conquerir antioquía, i ben aviat la mateixa ciutat de Jerusalem. En línia del que comentàvem més amunt, és destacable que aquesta aventura militar no anava liderada per reis, sinó per senyors locals, amb títols com duc i comte, acompanyats de bisbes i senyors menors. És destacable que molts d’ells, en realitat, estaven més interessat en adquirir més terres que per temes ideològics.\nA més, veurem com, de manera conscient o inconscient, acabaran porant la nova estructura cel·lular feudal, basada en castells i senyors locals, a la zona conquerida d’Àsia Menor.\nAquesta entrada s'ha publicat el Dilluns, agost 31st, 2020 a les 10:44\nTags: edat mitjana, europa\nFa 1 anys, 8 mesos 0\ntsar misteri biografia Divulgació històrica Indians pista Aleix Vives Cuba Hitler art correspondència WWII assajos Antilles Alberto Reche medicina Descobriment documental Rússia divorci Masclisme Història teatre John Merrick Plataforma Blanc i Negre Alícia al país de les meravelles Feminisme Adam i Eva divulgació egipte altamira arqueologia pintura rupestre llibre Música dramatúrgia Verdi Fotografia arquitectura Lewis Carroll Alícia Roma Segona guerra mundial col·laboracions literatura Guerra bandera Nazi Toni Figuera indianos


L’església del Mental i Can Carreras, punts estrella al Consell de Barri de la Guinueta – NouBarris.Net\nL’Ajuntament informarà sobre l’inici d’obres de l’església i l’avantprojecte de rehabilitació de la masia\nEl Consell de Barri de la Guineueta tractarà avui dos temes amb gran interés per als defensors del patrimoni del districte. Dos espais emblemàtics i singulars com són l’antiga església del Mental de la Santa Creu i la masia de Can Carreras formen part de l’ordre del dia de la sessió. D’una banda s’informarà als veïns del calendari d’inci de les obres que recuperaran l’església del Mental, un temple molt degradat amb el pas del temps. A hores d’ara, l’església es troba precintada amb lones i tanques. D’altra banda, es presentarà l’avantprojecte guanyador per a la rehabilitació de la masia de Can Carreres, un altre element patrimonial del districte que es troba en un estat d’elevada degradació. A continuació us detallem aquests i altres punts de l’odre del dia del Consell de Barri que se celebrera avui a les 19h a la masia de la Guineueta, plaça de Ca N’Ensenya 4:\n1. Informació calendari inici d’obres CEM Guineueta i església del Mental.\n2. Presentació avantprojecte equip guanyador rehabilitació Masia Can Carreres.\n3. Informe obres finalització del parc de la Guineueta.\n4. Nou Barris Activa.\n5. Temes d’interès del barri (nova xarxa de bus), precs i preguntes.\n← Collserola crema, una exposició denúncia\nMés de 300 persones ateses al nou servei Nou Barris Activa →\n1 hora ago Aquesta setmana al #projectefil hem fet entrega de la taula de llum que ens van encarregar els i les més petites de la Fundació . Ha estat genial per aprendre a fer servir les eines de fusteria . Anem pel proper encàrrec #NouBarris #FPM #infancia #Roquetes #Verdum #roquetes #acciosocial #tercersector #Barcelona #ong #ngo #infants #xarxa #comunitat #fembarri #like4like #like #likefortag #likeforfollow #pictoftheday #likeforlike #l4l #followme #follow4follow #instalike


PINK DIARY 5. JENNY. 9788499325248 LLIBRERIA LA PLOMA\nLa Jenny va néixer el 27 de febrer de 1979 a Antananarivo, a Madagascar. Quan tenia tres anys, va marxar de l'illa amb els seus pares i es van instal·lar a la rodalia de París. Va estudiar Arts Plàstiques i Ciències de l'Art a París. Després, va entrar a l'École des Gobelines on va estudiar durant dos anys cinema d'animació.El setembre del 2004 va conèixer Thierry Joor, director literari d'Éditions Delcourt, a qui va presentar el seu projecte, Pink Diary, una obra que tenia entre mans des de feia deu anys, i va signar a l'instant la creació de la primera sèrie de manga francès.\nEn Tommy ha de prendre una decisió terrible. Per salvar l'honor de la Sachiko, haurà de renunciar a tots els seus amics. L'Akemi té les regnes de la seva vida. Tot i els esforços de la Kyoko per evitar l'inevitable, una nova pàgina està a punt d'escriure's. Tant el millor com el pitjor està a punt d'arribar... ...\nVista previa: PINK DIARY 5


"L'espai públic és el lloc ideal per compartir l'art": Jaume Plensa inaugura els Diàlegs Humanístics 2021 | UPF-BSM\n"L'espai públic és el lloc ideal per compartir l'art": Jaume Plensa inaugura els Diàlegs Humanístics 2021\nLa Universitat Pompeu Fabra torna a obrir les portes a la comunitat universitària i al conjunt de la societat per divulgar i debatre sobre vuit qüestions d'actualitat. El cicle de Diàlegs Humanístics va donar ahir la benvinguda a la seva sisena edició amb un convidat especial: Jaume Plensa. L'artista va conversar amb la professora del departament d'Humanitats de la UPF, Tamara Djermanovic, entorn de "l'art, del silenci a la comunicació", i va subratllar que "l'espai públic és el lloc ideal i democràtic per compartir l'art, sense context". "Deixa una llibertat absoluta a la gent per jutjar el que veu", va afegir.\nLes escultures de Plensa formen part de gran ciutats com Chicago, Erevan, Jakarta, Londres, Madrid, Nàpols, Nova York o Tòquio, entre altres, i busquen la interacció –implícita o explícita– amb el paisatge urbà del qual formen part. "Quan algunes mostres temporals s'acaben, m'he trobat que la gent demana que l'obra en qüestió es quedi de forma permanent", va explicar durant la sessió. Quelcom que, va considerar, "demostra que hi ha una necessitat de bellesa a les ciutats".\nJaume Plensa i Tamara Djermanovic van inaugurar un cicle de conferències que, en paraules de Manel Jiménez, comissionat per a projectes d'Educació i Comunicació de la UPF, "promet els mateixos ingredients que les altres edicions, i això no és poc". Unes conferències que es podran seguir cada dimarts en streaming a les 19h fins el 16 de març.\nEl pròxim dimarts, el professor a la Facultat de Ciències Experimentals i de la Salut de la UPF, David Comas, i Miquel Pajares, antropòleg i escriptor, dialogaran sobre "Migracions humanes: des de la biologia i des de la sociologia".\n26 de gener: "Migracions humanes: des de la biologia i des de la sociologia"\n2 de febrer: "Romper los límites invisibles del arte. Una conversación sobre arte, visibilidad y discapacidad"\n9 de febrer: "¿Ha muerto el cine?"\n16 de febrer: "Reptes ètics de la biologia sintètica i edició gènica"\n23 de febrer: "Oportunidades económicas y sociales ante la crisis climátca"


Trànsit instal·larà lectors de matrícules a les carreteres per detectar els vehicles que no passin la ITV\nTrànsit vol perseguir els vehicles que no han passat la ITV i retirar de la circulació els que no estiguin en condicions. El govern els vol immobilitzar per disminuir el risc d'accident. I és que, amb la crisi, en només un any s'ha doblat el nombre de vehicles que no han passat la inspecció tècnica, però continuen circulant.\n18/04/2013 - 17.55 Actualitzat 18/04/2013 - 20.21\nTrànsit disposarà d'una sèrie de visualitzadors de matrícules a les carreteres catalanes.\nTrànsit instal·larà lectors de matrícules a les carretres per detectar els vehicles que no passin la ITV i retirarà de la circulació els que no estiguin en condicions. D'aquesta manera, el govern vol disminuir el risc d'accident. I és que, amb la crisi, en només un any s'ha doblat el nombre de vehicles que no han passat la inspecció tècnica però continuen circulant. Molts d'ells tenen deficiències greus, per exemple, en els pneumàtics o els frens.\nEl 60% dels vehicles que circulen a Catalunya tenen més de 10 anys. El parc mòbil s'ha envellit de tal manera que molts més vehicles han de tornar a passar la ITV, i, amb la crisi, les autoritats han notat que la meitat no la superen. La majoria dels que no passen la ITV per deficiències mecàniques greus són vehicles de particulars.\nEls principals defectes que es troben últimament a les ITV són pneumàtics en molt mal estat, frens que no funcionen bé i llums fosos. Tot plegat representa un perill per a la seguretat viària que preocupa, i molt, les autoritats del trànsit. Es per això que volen retirar-los de la circulació. Per aconseguir-ho, s'utilitzaran lectors de matrícules i, quan s'identifiquin, els Mossos actuaran.\nTrànsit disposarà d'una sèrie de visualitzadors de matrícules a les carreteres catalanes per poder controlar aquells vehicles dels quals es tingui constància que han tingut inspeccions negatives a la ITV i es podrà procedir, en cas necessari, a la immobilització dels vehicles que estiguin circulant en condicions d'alta perillositat.


Notícies - Dues parelles empaten en primera posició a la Marxa Infantil de Regularitat\n(17:33h) La Marxa posa el punt final a la seva edició més participativa (11/abr/10)\n(15:06h) Diversitat d'opinions a la 52a Marxa Infantil (11/abr/10)\n(14:18h) Les parelles comencen a creuar l'arribada (11/abr/10)\n(13:25h) Bona part dels participants prefereixen el circuit per Collserola (11/abr/10)\n(12:30h) Els participants a la Marxa es comencen a aplegar al Turó de Can Camps (11/abr/10)\n(11:05h) Els marxistes encaren el tram urbà del circuit (11/abr/10)\n(10:18h) Normalitat en la sortida dels participants de la Marxa (11/abr/10)\n(9:11h) La 52a Marxa de Regularitat dóna el tret de sortida camí de Can Graells i Can Camps (11/abr/10)\nÈxit participatiu a la 52a Marxa amb un recorregut controvertit (11/abr/10)\nLa Marxa Infantil de Regularitat d'enguany ha recorregut els carrers de la ciutat fins al Turó de Can Camps\nel 16/abr/10 Núria Juanico Societat PDF\nLes parelles formades per Sergi Jané i Roger Juncosa i David Delcerro i Pol Cardona s'han adjudicat la 52a Marxa Infantil de Regularitat. Els santcugatencs Joan Clivillé i Jaume Salarich han guanyat el segon premi de la cursa, que també ha premiat Xavier i Miquel Minguillon en la categoria de la Marxa Juvenil. En aquesta competició, Lia Cacho i Íñigo Garciadie han quedat segons, seguits d'Anna Rodríguez i Sílvia Martí, que s'han situat en la tercera posició. Cugat.cat publica avui la llista sencera de classificats.\nLa Marxa de Regularitat també ha atorgat altres guardons, com el premi especial per l'escola amb més participants, que s'ha donat a l'Avenç, i el premi especial per la classe amb més participants, que ha obtingut el Joan Maragall. L'Escola Thau ha rebut el guardó pel centre amb menys penalització dels primers 10 classificats, i l'institut Joaquima Pla i Farreras ha obtingut el premi especial com l'escola d'educació secundària amb més participants a la Marxa. La parella formada per Sara Ylla i Marina Caja s'ha endut el premi especial del Tot Sant Cugat.\nA més, la cooperativa Abacus ha sortejat 100 vals de 10 euros per gastar en alguna de les seves botigues. L'entrega de premis es farà el dissabte de la setmana vinent a les cinc de la tarda davant el Club Muntanyenc Sant Cugat (CMSC).\nCugat.cat publica avui en portada el llistat de tots els classificats, que es podrà consultar també els propers dies.\nWeb de la Marxa Infantil de Regularitat\nWeb de la Marxa Juvenil de Regularitat


avaries | CASSA\nJunta General d’Accionistes 2019\nHome \_ Escull el teu municipi \_ Sant Feliu de Codines \_ avaries\nEn aquesta pàgina trobaràs tota la informació sobre les interrupcions en el servei a Sant Feliu de Codines. Podràs verificar les avaries que, en temps real, hi ha a la xarxa d'aigua i l'afectació que tenen (carrers, clients...), així com la previsió de restabliment del servei. També podràs consultar les obres de millora de la xarxa programades en les properes setmanes.\nEn aquesta pàgina podràs també avisar-nos en cas de detectar alguna fuita d'aigua als carrers del municipi. Els nostres operaris treballaran amb celebritat per reparar la incidència el més ràpid possible.


IES Penyagolosa: Jornades: "Ciències per al món contemporani"\nJornades: "Ciències per al món contemporani"\nAmb motiu de la implantació en el pròxim curs escolar de la nova assignatura "Ciències per al món contemporani", la Fundació Espanyola per a la Ciència i la Tecnologia (FECYT) i l'Institut Superior de Formació de Professorat (ISFP) convoquen conjuntament unes Jornades entorn d'aquesta matèria, que se celebraran a Madrid els dies 20, 21 i 22 de juny.\nEs pretén que aquestes Jornades suposen un punt de trobada i reflexió per a qui directament o indirecta estiguen implicats en l'ensenyament i implantació de l'assignatura i possibiliten el debat entorn dels processos didàctics que permeten una adequada engegada de la mateixa.\nPer a això, es presentaran eines, experiències i propostes d'actuació que servisquen de suport a l'assignatura, es donaran orientacions sobre com afrontar el seu ensenyament i s'analitzaran els possibles reptes que pot plantejar la mateixa.\nL'objectiu últim és crear i consolidar una xarxa d'intercanvi d'idees, iniciatives i experiències entre el professorat que impartisca l'assignatura.\nEtiquetes de comentaris: cmc, FECYT, ISFP


A aquesta secció hi trobaràs la selecció dels jocs més divertits de la xarxa.\n"Baralla de Déus"\nAquest és el popular joc de la guerra de vaixells, que consisteix en per una banda col·locar les teves unitats a la graella, i després disparar a l’enemic per provar d’encertar-lo, quan no l'encertes és aigua... el primer que enfonsa tots els vaixells del contrari guanya.\n"El caçador de l'espai"\nUn joc en català de naus espacials ben senzill de fer funcionar, simplement amb les fletxes dels cursors per moure’s, i l’espai per disparar, la missió consisteix en destruir les naus enemigues evitant que et matin. Extret de JocsWeb.cat.\n"Caçador de cocodrils"\nSteve Irwin, més conegut com a "Caçador de cocodrils" va morir fa un temps, i va ser una persona polèmica acusat de ser temerari amb els animals, una de les polèmiques a Austràlia va ser que tenia el seu propi fill molt a prop dels cocodrils arriscant la seva vida, i aquest joc s’inspira en aquest fet.\nAquest joc consisteix en apagar tots els cigarrets encesos que hi ha en un menjador amb una pistola d’aigua abans de que s’acabin l’aigua i el temps. Sembla que hi ha gent que encara no sap que no s’ha de fumar als llocs públics...\nEn aquest joc portes un taxi i simplement has d’aparcar-lo, però cada vegada el lloc on s’ha d’aparcar és més complicat.\nHem traduït al català en col·laboració amb Eines! tota la interfície gràfica del SuDoKu, el popular trencaclosques que consisteix en col·locar els números de l'1 al 9 en una graella de 9 x 9.\nUn joc en català de lògica que consisteix en anar omplint el tauler de fitxes del teu color, qui l’omple abans guanya. A més pots triar jugar contra la màquina, o contra una altra persona que estigui al teu costat. Extret de Jocsweb.cat


És necessari presentar a Joaquín Reyes? Un dels comediants més trencadors dels últims anys, reinventor del sketch pythoniano, impulsor del sempre sorprenent lèxic manxec, imitador de celebritats a mansalva ... i, a més, dibuixant amb un estil ...\n“No crec que el públic miri amb deteniment les pel·lícules d’imatge real. Malgrat això, hi estan obligades en una pel·lícula d’animació, perquè l’animació capta les coses que fem i reflecteix la realitat d’una manera més sòlida del que n’és en ...\nEntrevista a Mercedes Marro, directora de Tomavistas\nMercedes Marro és la directora de Tomavistas, productora audiovisual especialitzada en sèries d'animació. Hem parlat amb ella del seu èxit "Lara què fem?" (nominada als Emmy Kids Awards el passat febrer), de projectes a punt de sortir del forn i ...\nNascut a Kyustendil, Bulgària, Theodore Ushev va fer-se primerament un nom com a artista de cartells en el seu país natal abans d’instal·lar-se a Mont-Real el 1999. Des d’aleshores, va adquirir una ràpida reputació com a animador prolífic de gran ...


Swallow 's Nest, Portinatx, Sant Joan | Cafeteries a Eivissa - Guia de Restaurants a Eivissa\nSwallow 's Nest, a Portinatx, serveix esmorzars variats, menú del dia i rics postres que, a més, preparen per encàrrec per als teus esdeveniments a Eivissa\nCinc anys han passat ja des que Swallow 's Nest obrís les portes a Portinatx i, des d'aleshores, no ha deixat de servir a la seva clientela amb el mateix entusiasme que el primer dia.\nesmorzar aquí és tot un plaer, no només pel ric dels seus esmorzars, sinó per la quantitat d'opcions diferents que posseeixes i per la amabilitat del seu personal.\ncompten amb diferents tipus de pa per preparar torrades i entrepans de tota classe. Blanc, de llavors, d'olives ... el que més et vingui de gust! I és que aquí tu ets qui decideix. Sempre podràs sumar o treure ingredients al teu gust.\ntambé tenen brioixeria i, per descomptat, sucs naturals, cafès, tes, batuts i uns smoothies fabulosos. Els preparen al moment amb la fruita natural que tu tries.\nPer menjar, Swallow 's Nest es passa als entrepans, pinxos, amanides i pizzes que preparen ells mateixos. A més, tenen taules per compartir d'ibèrics, micuit de foie, etc, i un menú variat i diferent amb primer plat i segon que inclou de vegades postres i altres beguda, per només Euros 10.\nQuant provis les seves postres quedaràs enamorat. En aquest cas, has de saber que preparen pastissos, ensaïmades, greixoneres i flaó per encàrrec, per si tens algun esdeveniment especial. Amb que ho demanis amb un dia d'antelació és més que suficient.\nSwallow 's Nest és també un lloc magnífic per prendre un gelat o una copa tranquil·lament. Tenen una gran selecció de ginebres premium, ¡unes 25 diferents! A més d'altres begudes i còctels.\nEls smoothies estan molt bons, de qualsevol gust, i com torrada, la de tomàquet, alvocat i formatge de cabra és un clàssic.\nDe 8 a 16 hores i de 19 a 23.\nVeu cap al poble de Portinatx i, un cop entris al centre (no és molt gran), veuràs l'única farmàcia de la zona. Doncs bé, Swallow 's Nest està enganxat a ella.\nEstiu: Tots els dies de 8 a 16 hores i de 19 a 23\nHivern: De 8 a 16 hores i de 19 a 23\nEls mesos de novembre i abril


La tercera via: la gestió dels serveis públics bàsics des de l’economia social - Review 440231194952 - Scipedia\nLa tercera via: la gestió dels serveis públics bàsics des de l’economia social\nEn la producció i provisió dels serveis públics sempre es planteja el dilema entre 1) gestió directa mitjançant unitats internes de la mateixa administració o empreses públiques, o 2) gestió indirecta a través de fórmules d’externalització dels serveis.\nA la realitat hi ha, però, un tercer model, a cavall entre la gestió directa i la gestió indirecta, que passa per la prestació de serveis públics articulats mitjançat empreses de l’economia social. La substitució de l’objectiu de «maximització de beneficis» pel de «priorització de les persones i la finalitat social» transforma i facilita les bases de la relació publicoprivada.\nR. Roig, La tercera via: la gestió dels serveis públics bàsics des de l’economia social, 3r Congrés d'Economia i Empresa de Catalunya - Full papers (2018). 161 URL https://www.scipedia.com/public/Review_440231194952\nLes relacions publicoprivades han estat motiu de debat i de nombroses aportacions acadèmiques. Així, per a la producció i provisió dels serveis públics propis que corresponen als ajuntaments i als governs autonòmics, sempre es planteja el dilema entre dues possibles articulacions: 1) gestió directa mitjançant unitats internes de la mateixa administració o empreses públiques; 2) gestió indirecta a través de fórmules d’externalització dels serveis.\nDes d’un punt de vista històric, a Europa els alts nivells de creixement econòmic posteriors a la Segona Guerra Mundial van comportar processos de nacionalització de diferents sectors, com ara el transport ferroviari i aeri, de manera que la despesa pública, en proporció al PIB, es va duplicar als grans països europeus, fins a arribar a nivells del 45% a mitjan dècada dels vuitanta.\nÉs a les darreres dècades del segle xx quan s’entra en una fase diferent del moviment pendular i s’inicia un progressiu qüestionament del paper de l’Estat. La crisi dels setanta, que van donar lloc a un estancament del creixement econòmic i l’ascens de les taxes d’inflació, va impulsar el pèndol cap a l’externalització dels serveis bàsics i el retrocés del sector públic, la qual cosa va comportar un creixent protagonisme de l’economia de mercat.\nAquest moviment va ser molt visible a nivell d’estats, però l’àmbit municipal tampoc no es va escapar d’aquesta tendència.\nAmb els anys això ha acabat definint un comportament pendular entre aquests dos pols que podríem identificar, d’una banda, amb la provisió i gestió de serveis des del sector\npúblic, i d’altra, des del sector mercantil. La metàfora del pèndol prové d’un treball clàssic de Polanyi (1957) –amb pròleg de Stiglitz–, en el qual traslladava les hipòtesis sobre les oscil·lacions a llarg termini entre l’Estat i el mercat com a reguladors i responsables dels serveis, de manera que la idea del pèndol il·lustra els trànsits desenvolupats en relació amb la prestació i provisió dels serveis públics.\nSeria lògic saber analitzar i treure conclusions de cadascuna d’aquestes etapes, i més quan el pas del temps permet posar en perspectiva històrica totes aquestes tendències. I des d’aquest punt de vista no és gens agosarat concloure que l’assumpció, en exclusiva, dels serveis per part de l’Estat no resulta habitualment òptima, però que, a la vegada, tampoc no resulta d’interès que el mercat substitueixi l’Estat en l’establiment d’objectius. Per tant, entre aquests dos extrems cal trobar els models i les regles de joc que afavoreixin un desenvolupament positiu en la prestació de serveis bàsics de responsabilitat pública.\nEn aquesta tònica pendular, el que és cert és que al llarg dels darrers anys s’ha tornat a parlar amb insistència de remunicipalització dels serveis locals. Aquesta tendència es palesa en l’àmbit català quan, per exemple, des de la mateixa Diputació de Barcelona s’organitzen jornades de treball que versen entorn dels temes que s’han de tenir en consideració dins d’aquests processos de remunicipalització, amb un gran èxit d’assistència de representants municipals, perquè possiblement són molts els ajuntaments que en aquests moments tenen inquietuds que van en aquesta direcció.\nAmb tot, remunicipalitzar no deixa de ser un terme absolutament inapropiat, un eufemisme acceptat dins del món local, ja que en cap moment aquests serveis han deixat de ser de responsabilitat municipal. El que sí que es produeix és un procés de «reinternalització» de la seva gestió, de manera que es passa d’una gestió indirecta a una de directa. Igual que quan es parla de «privatització» dels serveis públics, a allò a què realment ens estem referint és a l’assignació de la gestió i prestació d’aquests serveis a empreses mitjançant diferents figures contractuals, sense que això representi la pèrdua de la titularitat pública del servei. En aquesta direcció caldria parlar, de fet, d’externalització de la gestió.\nEls exemples de processos d’externalització, i també de reinternalització, de la gestió dels serveis locals són molts, fet que ha donat lloc a estudis sobre les conseqüències dels moviments que s’han produït en una direcció i altra (més en externalització que no pas en reinternalització). Així, hi ha una nombrosa literatura econòmica, en la qual s’analitzen els resultats dels processos d’externalització del servei que es van viure en les darreres dècades del segle xx, i que posen en dubte els suposats beneficis que la van impulsar, com ara l’existència d’una major eficiència en costos (Bel i Warner, 2008). També resulta força acceptat que els monopolis públics i sense pressió competitiva comporten ineficiències, de manera que quan té lloc l’externalització d’aquests serveis es produeixen estalvis importants, tot i que tendeixen a diluir-se amb el temps (Bel i Costas, 2006).\nÉs cert que no hi ha una conclusió única i inequívoca dels resultats derivats dels moviments en una direcció o altra, perquè la qüestió determinant de la millora en eficiència d’un o altre moviment no és si aquesta gestió s’assumeix des del sector públic o privat, sinó que hi ha molts més elements que cal tenir en consideració, com ara la complexitat del sector, les dificultats a l’hora d’establir mecanismes de control o altres elements més arbitraris, com ara la capacitat de gestió de les persones que assumeixen el projecte.\nEn la línia dels estudis que han aprofundit sobre les conseqüència dels processos d’externalització, destaca el de Bel i Warner (2008). Segons aquests autors, en un estudi\nfet a partir de l’anàlisi dels serveis de subministrament d’aigua i recollida de residus, es conclou que no hi ha una evidència sistemàtica entorn del fet que la privatització impliqui menys costos en la prestació d’aquests serveis. Les raons que exposen per justificar aquest fet van des de contractes incomplerts a causa de concessions de llarga durada i del poder del titular per renovar el contracte un cop venç fins a l’elevada concentració de les empreses que acaben prestant aquest servei i la manca de competència.\nVoorn et al. (2017) analitzen un total de vint-i-un estudis publicats entre els 2001 i 2015 amb l’objectiu de comparar les empreses públiques municipals. Cal destacar que el país on més estudis s’han fet és a Espanya, seguida d’Itàlia, Portugal i Holanda. Un primer resultat és que les empreses municipals poden ser altament ineficients, sobretot quan no hi ha cap tipus de pressió competitiva. Quan els governs locals posen barreres a altres competidors acaben aïllant del mercat les empreses públiques i traient-los pressió competitiva, cosa que n’afavoreix la progressiva ineficiència.\nAixò sembla indicar que, en aquells serveis en què no hi pot haver competència de mercat (com pot ser el proveïment domiciliari d’aigua), les empreses públiques tendirien a no ser eficients. Els estudis que analitzen el pas de prestar un servei per mitjans municipals a fer-ho per una empresa municipal o organisme autònom apunten al fet que es dona una millora significativa. La substitució de càrrecs «polítics» per perfils més professionals és una de les raons, segons els autors, que explicaria aquesta millora.\nEls sectors en què es té evidència que les empreses públiques municipals són més eficients que l’ajuntament són la gestió de residus, la gestió de l’aigua i el desenvolupament econòmic, mentre que en el sector sanitari o cultural seria millor prestar el servei pels mitjans municipals.\nLes empreses mixtes (empreses mercantils amb part de propietat municipal) surten ben parades dels diferents estudis de Voorn et al. Segons aquests estudis, les empreses mixtes presenten uns graus d’eficiència més alts que les empreses en què la propietat és totalment pública, tot i que, curiosament, tenen una elevada probabilitat de dissoldre’s, especialment en els primers anys d’entrada en funcionament. L’explicació d’això pot raure en el fet que les primeres fases de constitució són les més difícils, en la mesura que s’estableixen les regles de gestió entre l’òrgan públic i el privat. Un cop superada aquesta etapa, els guanys en eficiència són més que notables, comparats amb el proveïment del servei per part d’una empresa pública «pura» (és a dir, totalment municipal).\nLa literatura econòmica que ha estudiat els efectes del moviment contrari del pèndol és menys extensa. Amb tot, hi ha estudis que aporten elements destacables, com el fet per Hefetz i Warner (2004) entorn dels factors que afecten la reinternalització de serveis locals de més de sis-cents municipis dels Estats Units durant la dècada dels noranta. Les conclusions de Hefetz i Warner són que, quan els costos de control de l’externalització de serveis municipals són molt elevats, la probabilitat que es tornin a reinternalitzar esdevé molt elevada. Una conclusió que va en la línia de l’estudi fet per Brown i Potoski (2003) en el qual apunten que quan els serveis tenen uns costos elevats de transacció, especialment de control, els processos d’externalització són molt menors.\nUn cas emblemàtic: la gestió de l’aigua a Berlín\nLobina (2017) va analitzar amb detall dos processos de remunicipalització de l’aigua: el que es va fer a Berlín, fruit d’un intens moviment social en favor de la recuperació del domini per part del sector públic, i el de Buenos Aires, de característiques més polítiques que no pas socials.\nA Berlín, els preparatius per a la privatització de la Berlinwasser (BWB), l’operadora d’aigua a la capital d’Alemanya, van començar amb la seva comercialització el 1994, quan el senat de la ciutat estat va decidir privatitzar l’empresa pública. Aquesta iniciativa va estar motivada per la idea de convertir BWB en una empresa que obtingués beneficis per als seus propietaris públics operant contractes internacionals. La decisió va ser presentada com «una necessitat davant el creixent deute de la ciutat» i com una oportunitat per fer de BWB un jugador important en el mercat mundial de l’aigua. La decisió de privatitzar BWB es va produir en un context econòmic i fiscal caracteritzat per la caiguda del mur de Berlín el 1989. Aquest fet havia conduït al col·lapse de les indústries prèviament subvencionades a ambdues bandes de Berlín i a una pèrdua de llocs de treball generalitzada en el sector públic, que va generar grans deutes al govern local.\nEl contracte privat era molt controvertit i va conduir a una greu manca d’inversions i a un augment dels preus. Això va afavorir la mobilització social en contra de la privatització de l’aigua. El 2007, el grup de ciutadans Wassertisch Berliner (‘La Taula de l’Aigua de Berlín’) va començar a fer campanya per treure a la llum pública els contractes confidencials de BWB, i va obtenir el suport de grups ambientalistes i altres moviments socials.\nEl febrer del 2011, més de 660.000 berlinesos van votar a favor de la proposició «Els berlinesos volen que els tornin l’aigua», amb què reclamaven que la gestió de l’aigua tornés a ser pública. El referèndum havia impopularitzat tant els contractes privats que, a les eleccions de la ciutat del setembre del 2011, la remunicipalització era al programa de tres dels quatre principals partits polítics, tot i que Berlín encara tenia enormes deutes. El contracte va ser rescindit quan l’estat de Berlín va recomprar les accions propietat de RWE l’abril del 2012, i les accions propietat de Veolia el setembre del 2013. El cost de l’adquisició de les accions privades de BWB per als contribuents va ser de 1.300 milions d’euros, que es pagaran amb pujades a la factura de l’aigua durant trenta anys.\nRestriccions de la legislació espanyola a la gestió directa, una proposta desigual\nLa legislació espanyola aprovada en aquests darrers anys comporta clares limitacions i restriccions a la reinternalització de la gestió de serveis públics locals. D’una banda, el 2011 es va incorporar el principi d’estabilitat pressupostària, que es va consagrar en el text constitucional amb la modificació de l’article 135 de la Constitució espanyola, que es va dur a terme de manera pactada el mes d’agost del 2011 entre PSOE i PP. Aquest principi va quedar ratificat amb l’aprovació de la Llei orgànica 2/2012, de 27 d’abril, d’estabilitat pressupostària i sostenibilitat financera (LOEPSF), i per la Llei 27/2013, de 27 de desembre, de racionalització i sostenibilitat de l’administració local (LRSAL), que modifica de forma rellevant la Llei 7/1985, del 2 d’abril, reguladora de les bases de règim local (LRBRL).\nAixí, a grans trets, si un ajuntament vol optar per la gestió mitjançant una entitat pública empresarial local o per una societat mercantil local amb capital de titularitat pública, l’expedient haurà de contenir una memòria justificativa que acrediti que aquesta forma\nde gestió és més sostenible i eficient que mitjançant un organisme autònom. I en el cas de voler rescatar la prestació d’un servei públic que no hagi arribat a finalitzar el període de concessió, a més s’haurà de justificar l’interès que el motiva.\nEs tracta, per tant, d’un clar element de discriminació en favor de l’externalització dels serveis bàsics.\nEl conflicte d’interessos del sector públic i privat en els processos de concessió\nL’element clau que dificulta l’externalització de la gestió de serveis públics municipals és la discrepància d’interessos entre el sector públic –que vol vetllar per la prestació d’uns serveis de qualitat en les condicions econòmiques més favorables– i el sector privat –que com en qualsevol empresa mercantil es planteja l’objectiu prioritari de la maximització de beneficis–. Si ho dibuixéssim gràficament podríem dir que es tracta de dos cercles que defineixen els interessos de cadascuna de les parts: un, relatiu a la qualitat del servei, i l’altre, que es focalitza en la maximització de beneficis. Quan sigui possible solapar aquests dos cercles –és a dir, quan més fàcil sigui fer compatible la maximització de beneficis sense perjudici de prestar el servei en les millors condicions per als seus beneficiaris–, més fàcils i reeixits seran els processos d’externalització dels serveis públics. Per contra, quan les possibilitats de fer solapar els dos cercles siguin més limitades, més complexos seran els processos d’externalització del servei.\nAixò acaba fent que esdevingui bàsics la concreció dels requeriments amb els quals cal prestar el servei externalitzat i l’establiment de sistemes de control que serveixin per validar que els requeriments previstos s’estan complint.\nÉs en aquest sentit que, en aquells serveis on l’establiment dels requeriments sigui complex, ja sigui pel nombre de variables que cal tenir en consideració ja sigui per la complexitat en la seva definició –i en conseqüència, el seu seguiment i control–, els processos d’externalització esdevenen més dificultosos. I, en conseqüència, és en aquestes situacions on els models de gestió directa poden tendir a guanyar terreny en perjudici dels models d’externalització.\nAixí, Le Grand (1991) va aportar una bona guia sobre les condicions per a una adequada relació publicoprivada, que va sintetitzar en els ítems següents:\nEstructura de mercat. Hi ha d’haver competència o potencial competència.\nInformació. Cal informació barata i accessible en ambdues parts.\nCostos de transacció. Els costos de transferència han de ser inferiors als costos dels sistemes administratius dels contractes.\nMotivació. Cal que hi hagi motivació en les dues parts del mercat.\nNo-discriminació. Cap de les parts pot discriminar per atendre de manera exclusiva els usuaris que comporten menys costos (cream skimming).\nEn cas de no concretar-se aquestes condicions, els processos de concessió poden derivar fàcilment en relacions desiguals que acaben deteriorant el servei públic que ha estat motiu de concessió.\nLes causes de remunicipalització sovint inclouen un descontentament dels governs locals i de la societat civil. Això es deriva, en part, del fracàs del sector privat per acomplir les expectatives teòriques d’una major eficàcia. Les raons que han portat a la remunicipalització de diferents serveis han estat múltiples. Entre altres qüestions tindríem el pobre acompliment operatiu de les empreses privades, la manca d’inversions, les disputes sobre els costos operatius, l’augment dels preus, la dificultat en el seguiment dels operadors privats, la manca de transparència financera o les retallades de personal i qualitat del servei.\nUn model a mig camí entre la gestió pública i gestió privada mercantil\nDins del moviment pendular al qual hem fet referència, podríem dir que hi ha un model de gestió directa o pública quan la prestació del servei s’assumeix des de l’Administració pública, i parlem de gestió privada quan la gestió s’externalitza a una empresa privada, empresa que habitualment respon a una forma jurídica de caràcter mercantil.\nDavant d’aquests dos models extrems del pèndol es podria considerar un tercer model, que seria la gestió d’aquests serveis mitjançant empreses de l’economia social.\nLa definició jurídica d’economia social a Espanya ve marcada per la Llei 5/2011, de 29 de març. Aquest text defineix l’economia social com el conjunt d’activitats econòmiques i empresarials de l’àmbit privat que persegueixen l’interès general, econòmic i social, d’acord amb els principis de:\nPrimacia de les persones i de la finalitat social per davant del capital.\nAplicació dels resultats obtinguts de l’activitat econòmica en funció del treball aportat i servei o activitat realitzats per les persones sòcies o pels seus membres.\nPromoció de la solidaritat interna i amb la societat que afavoreixi el compromís amb el desenvolupament local, la igualtat d’oportunitats entre homes i dones, la cohesió social, la inserció de persones en risc d’exclusió social, la generació d’ocupació estable i de qualitat, la conciliació de la vida personal, familiar i laboral, i la sostenibilitat.\nIndependència respecte als poders públics.\nDes d’aquest punt de vista la llei preveu fins a vuit possibles formes empresarials en el context de l’economia social. Aquestes són, concretament: 1) les cooperatives (on l’organització empresarial es basa en l’estructura i el funcionament democràtics), 2) les societats laborals (on el capital social pertany majoritàriament als treballadors), 3) les mutualitats (caracteritzades per ser entitats sense ànim de lucre, d’estructura i gestió democràtica, que exerceixen una activitat asseguradora de caràcter voluntari), 4) els centres especials d’ocupació (caracteritzats per la voluntat de compatibilitzar la viabilitat econòmica i la seva participació en el mercat amb el compromís social cap a col·lectius amb menys oportunitats en el mercat de treball), 5) les empreses d’inserció (com a estructures d’aprenentatge, en forma mercantil, on la finalitat bàsica és donar accés a l’ocupació de col·lectius desfavorits mitjançant el desenvolupament d’una activitat productiva), 6) les confraries de pescadors (com a corporacions de dret públic sectorials, sense ànim de lucre, representatives d’interessos econòmics d’armadors de vaixells de pesca i de treballadors del sector extractiu), 7) les associacions vinculades al moviment de la discapacitat i de la inserció de persones en exclusió i 8) les fundacions (com a\norganitzacions constituïdes sense ànim de lucre que, per voluntat dels creadors, tenen afectat el seu patrimoni de manera duradora a la realització d’una finalitat d’interès general –les fundacions d’economia social han de complir taxativament els principis de l’economia social citats, i que recull la Llei 5/2011).\nLa gestió d’un servei de titularitat pública a través d’una de les fórmules d’organització previstes en el model d’economia social pot presentar importants avantatges respecte dels models habituals que han definit els dos extrems del moviment pendular.\nPosem l’exemple d’un model de gestió que s’inclouria en aquest esquema de treball, com és el cas de la gestió del subministrament d’aigua a escala municipal a través d’una cooperativa de consumidors, en la qual els veïns del municipi són els socis consumidors de la cooperativa i, per tant, els propietaris.\nVal a dir que aquest exemple l’hauríem d’encasellar estrictament en un model d’externalització del servei de gestió de l’aigua, en la mesura que la cooperativa de consumidors no deixa de ser una forma jurídica de propietat privada. Però també és obvi que, més enllà de tractar-se d’un model d’externalització, són moltes les diferències entre un procés de concessió a una empresa mercantil tradicional o un procés en favor d’una cooperativa de consumidors on els propietaris seran els mateixos veïns i beneficiaris del servei.\nDe ben cert els cercles que defineixen els interessos del sector públic i de la societat concessionària (la cooperativa propietat dels mateixos beneficiaris del servei) tendiran a aproximar-se i solapar-se d’una manera molt més rellevant en aquest esquema, i s’eliminarà bona part del conflicte d’interessos dels models de concessió més habituals. Així, si en el model de concessió tradicional a empreses del sector mercantil s’obliga a conjuminar els interessos de maximització de beneficis amb la qualitat del servei, en el cas de la gestió a través d’una empresa cooperativa de consumidors, la qualitat del servei adquirirà tota la importància del món, mentre que la maximització de beneficis perdrà tot el sentit, sobretot quan aquests beneficis únicament derivaran de l’operatòria que la cooperativa faci amb els socis consumidors i clients del servei.\nOlesa de Montserrat, un model de concessió de servei públic a una cooperativa de consumidors\nEl servei de captació i subministrament d’aigua a Olesa de Montserrat és particular, en la mesura que el servei el gestiona Comunitat Minera Olesana, SCCL, una cooperativa de consumidors i usuaris de la qual són socis pràcticament totes les famílies del municipi.\nOlesa de Montserrat té una població entorn dels 23.500 habitants, fet que es tradueix en uns 11.200 punts de servei d’aigua. D’aquests, entorn d’uns 10.300 són socis de la cooperativa de consumidors i usuaris, mentre que la resta és un nombre residual de veïns que òbviament tenen dret a la recepció d’aigua a les seves llars –d’acord amb el seu dret com a ciutadans–, i que com a tals esdevenen clients de la cooperativa, però sense necessitat de ser-ne socis consumidors.\nL’origen d’aquest model tan atípic d’Olesa de Montserrat ve de lluny. El 1868, ara fa cent cinquanta anys, un grup d’olesans va entendre que l’aigua era font de malalties quan s’extreia dels pous casolans en èpoques de sequera. Per evitar aquestes situacions, els veïns del municipi es van associar amb l’objectiu de poder proveir aigua corrent a les cases amb garanties de salubritat per al consum.\nAl llarg d’aquests cent cinquanta anys l’organització s’ha anat adequant als temps, d’acord amb les possibilitats i necessitats de cada moment. Va ser ara fa vint-i-cinc anys quan es va veure la necessitat de reforçar la forma jurídica per tal de poder seguir gestionant el servei de subministrament d’aigua. Va ser en aquest context que es va adoptar la fórmula de cooperativa de consumidors, i és des de l’aleshores que el servei de subministrament d’aigua a Olesa de Montserrat l’assumeix Comunitat Minera Olesana SCCL, com a cooperativa de consumidors i usuaris.\nComunitat Minera Olesana, SCCL presenta uns actius totals d’entorn de 4,2 milions d’euros, dels quals 3,9 milions és patrimoni net. Per tant, es tracta d’una empresa amb un nivell de capitalització altíssim, per bé que aquesta capitalització certament s’ha anat acumulant amb el pas de molts anys d’existència. En vendes, Comunitat Minera Olesana presenta una xifra de negoci d’entorn dels 2,4 milions d’euros anuals, si bé malgrat aquest elevat volum d’ingressos el resultat final se situa de manera habitual –i per decisió dels propietaris de la cooperativa– en una xifra mínima d’entorn dels 3.000 euros. De ben cert l’elevat volum de capitalització fa del tot innecessari l’assoliment de més beneficis. Això, juntament amb altres elements, fan possible que el preu de l’aigua se situï, d’acord amb dades públiques de l’Agència Catalana de l’Aigua, entorn d’un 60% per sota del preu mitjà dels municipis veïns que s’abasteixen d’aigües del mateix riu Llobregat.\nPerò més enllà del preu de l’aigua, que pot tenir un cert component d’encert en les decisions històriques preses des de la cooperativa, és bo destacar d’altres aspectes que possiblement tenen més a veure amb la particularitat del model. Alguns d’aquests elements són que l’aigua d’Olesa de Montserrat es caracteritza per ser de més qualitat si l’analitzem des del punt de vista de THM en suspensió –partícules cancerígenes fruit de la combinació de clor– o si tenim en compte que destaca per ser un dels municipis amb rendiment més alt de la xarxa –a Olesa de Montserrat aquest rendiment se situa per sobre del 85%, quan a Catalunya el rendiment mitjà se situa en el 71% de l’aigua i a quasi al 40% de municipis la pèrdua se situa per sobre d’aquest 30%–.\nPel que fa al nivell de THM, des de l’Organització Mundial de la Salud (OMS) i de les directives europees s’han marcat els límits màxims que pot contenir l’aigua. Des d’aquest punt de vista es va fixar un primer límit el 1998 de 150 µg/L, que posteriorment es va rebaixar a 100 µg/L. En el cas d’Olesa de Montserrat, per poder millorar la qualitat de l’aigua, els socis de la cooperativa van decidir invertir en una doble filtració de l’aigua, una vegada ja era apta per al consum. El procés consisteix en un filtratge amb permanganat potàssic i diòxid de clor (primer amb sorra i segon amb carbó actiu), que permet rebaixar de forma molt significativa el volum de THM en suspensió, de manera que una vegada fet aquest filtratge es procedeix a una segona clorificació de l’aigua per deixar-la en condicions aptes per al consum.\nGràcies a aquesta inversió, i a un sobrecost per tot aquest procés de filtratge i segona clorificació, Comunitat Minera Olesana aconsegueix subministrar aigua a les llars d’Olesa de Montserrat amb un volum de THM que se situa entorn als 12-15 µg/L, molt per sota dels límits màxims establerts.\nCom hem vist en el recull anterior, dins de la literatura econòmica s’observa com la manca d’inversió i la voluntat de rebaixar els costos de gestió en perjudici de la qualitat del servei han esdevingut problemes reiterats en els processos d’externalització. Això és fruit del conflicte d’interessos que es genera entre els tres interlocutors d’aquests processos; és a dir, Administració pública, consumidors (veïns del municipi) i empresa concessionària.\nCertament, agafant aquest exemple que acabem d’exposar, es fa difícil pensar que una empresa concessionària de caràcter mercantil assumiria inversions extraordinàries si no fossin necessàries per complir normatives sanitàries o bé perquè queden estrictament fixades en els plecs de clàusules del procés de licitació.\nEn canvi, en el cas de la cooperativa de consumidors i usuaris, pròpia de l’economia social, s’acaba desdibuixant el conflicte d’interessos que genera l’assumpció d’una inversió d’aquetes característiques, si no ve marcada per les condicions estipulades prèvies.\nÉs cert que en el plec de clàusules del procés de licitació poden fixar-se moltes condicions i diferents supòsits, però també ho és que en concessions a molts anys es fa difícil tenir en consideració tots els possibles elements, de manera que fàcilment emergiran diferències fruit de conflictes d’interessos.\nÉs des d’aquest vessant que considerem d’interès el plantejament de la gestió dels serveis bàsics municipals des de l’òptica de l’economia social, que trenca el tradicional moviment pendular que històricament s’ha donat entre la gestió directa des de l’Administració pública i l’externalització del servei a empreses concessionàries de caràcter mercantil.\nBel, G. i Costas, A. (2006) «Do public sector reforms get rusty? Local privatization in Spain», Journal of Policy Reform, 9, 1-24.\nBel, G. i Warner, M. (2008) «Does Privatization of Solid Waste and Water Services Reduce Costs?», A Review of Empirical Studies, Resources, Conservation and Recycling, 1.337-1.348.\nBrown, T. L. i Potoski, M. (2003) «Managing contract performance: A transaction costs approach», Journal of Policy Analysis and Management, 20, 275-297.\nHefetz, A. i Warner, M. (2004) «Privatization and its reverse: Explaining the Dynamics of the government contracting process», Journal of Public Administration Research and Theory, 14(2), 171-190.\nLe Grand, J. (1991) «Quasi-markets and social policy», Economic Journal 101, 1.256-1.267.\nLobina E. (2017) «Water Remunicipalisation: Between Pendulum Swings and Paradigm Advocacy», Urban Water Trajectories 6 (2017), capítol 10.\nPolanyi, K. (1957) «The Great Transformation. The Political and Economic Origins of Our Time», Beacon Press.\nVoorn, B; Genugten, M. L., i Thiek, S. (2017) «The efficiency and effectiveness of municipally owned corporations: a systematic review», Local Government Studies.\nAccepted on 16/04/18\nSubmitted on 04/04/18\nSocial economy • Outsourcing • Private public • Eix 6


:: Pàgina de la Oficina Verda - UdG :: c\nCriteris ambientals inclosos en el Pla Especial\nd'Urbanització del Parc Científic i Tecnològic de la UdG\nEl projecte de construir una nova zona universitària vinculada a la recerca i la transferència de coneixement en un entorn proper al riu Onyar en la seva entrada per l'est de Girona, fins a dia d'avui ocupada per camps de conreu i en contacte amb un medi natural fràgil, requereix d'un estudi ambiental previ en el que es marquin unes línies generals d'actuació que regiran el necessari Pla especial d'urbanització. En l'anàlisi previ d'aquest cal destacar la recent construcció d'una nova via d'entrada a la ciutat de Girona, que afecta directament l'espai i que també fa la funció de connectar un barri marginal (situat a la perifèria, amb un alt índex de població inmigrada, amb escassa dotació de serveis públics de qualitat, etc.) amb el centre de la ciutat.\nL'estructura general i els criteris bàsics plantejats al document d'anàlisi ambiental giren a l'entorn del següent apartats:\n1. Integració amb l'entorn\nSòl: conservar la permeabilitat del sòl, garantir el tractament de les zones verdes restants, i asseguarar la no afectació excessiva de les zones adjacents.\nAigua:dissenyar les infrastructures per tal d'aprofitar tots els recursos hídrics.\nVegetació i fauna:evitar impactes sobre els ecosistemes, assegurar la connexió biològica, tractar els espais ajardinats sota els criteris del projecte Jardineria ecològica.\nMedi socio-econòmic: Aprofitar la construcció del parc científic i tecnològic per normalitzar el barri en quant a dotació de serveis públics, connexió amb el centre, ocupació, qualitat dels habitatges, etc.\n2. Adequació a l'entorn\nPaisatge: establir criteris per a l'ordenació en l'espai dels edificis respecte el paistge existent (natural i antròpic)i potenciar la idea de parc com a nucli urbà.\nRiscos ambientals: necessitat de redactar un Pla d'Emergència\nNaturals: avingudes i incendis.\nAntròpics:derivades de l'activitat i del vial de circulació adjacent.\nContaminació acústica: minimitzar l'afectació sonora del vial sobre la zona a partir d'infrastructura i de la distribució dels espais interiors.\n3. Infrastructures generals:\nVial i accessos: accions per tal de prioritzar l'accessibilitat amb mitjans de transport alternatius al cotxe particular.\nMobilitat: afavorir la connexió i la mobilitat interna amb mitjans alternatius al cotxe particular.\nXarxes i instal·lacions: instal·lar galeries de serveis i sistemes de gestió centralitzada.\nEquipaments: incloure instal·lacions i elements de mobiliari urbà ambientalment correctes.\nGestió de residus: desenvolupar un pla integral de residus.\nAmbiental: estalvi de recursos (aigua i sòl), integració amb l'entorn (paisatge, topografia, vegetació), prevenció de residus .\nSocial: revalorització d'una àrea urbana socialment deprimida, diversificació d'usos urbans.\nEconòmica: revalorització econòmica del sector, la propia activitat del parc fomenta l'atracció d'empreses d'alt valor afegit, a mig/llarg termini les inversions ambientals són econòmicament rentables.\nAvantprojecte de planificació urbanística i dinamització del Campus de Montilivi.\nAvantprojecte de Planifcació urbanística i dinamització del campus de Barri Vell.


Defensem el Ter: privatitzar és robar! | Arran Llera del Ter\nDefensem el Ter: privatitzar és robar!\nPublicat el 1 febrer 2013 per arranldt\nAquests darrers mesos s’ha materialitzat la privatització d’Aigües Ter-Llobregat per part del govern autonòmic de Convergència i Unió. Fins fa poc, Aigües Ter-Llobregat era gestionada per una empresa pública, que s’encarregava de la gestió de l’aigua des de les conques dels rius fins als dipòsits municipals d’aigua potable. Amb la ja coneguda excusa de la crisi i la falta de finançament de les administracions públiques, però, ha estat adjudicada a l’empresa Acciona com a mínim pels proper 50 anys.\nA les comarques gironines ja fa temps que el jovent veiem el pobre estat en què circula el riu Ter. Els productes químics que hi són abocats i la sobreexplotació dels seus recursos hídrics fan que el mal estat de l’aigua sigui una evidència en molts punts del seu recorregut i pateixi una falta de biodiversitat cada cop més alarmant. Cal recordar, que a dia d’avui són molt pocs els dies de l’any en què el Ter compleix el cabal ecològic de 3 metres cúbics al seu pas per Girona, tal i com marca un decret franquista de l’any 1959 que encara no ha estat actualitzat. Una vegada més, el govern de CIU en comptes d’invertir recursos per millorar el cabal del Ter i la qualitat de la seva aigua empitjora una situació que ja ve d’enrera amb una privatització que només farà que minvar els recursos destinats a la gestió de la conca del riu més important de les nostres comarques.\nS’ha de tenir en compte que, malauradament, aquesta situació no és nova. El riu Ter fa anys que està castigat per la contaminació i el mal ús de la seva aigua, així com pel transvasament de part del seu cabal cap a l’Àrea Metropolitana de Barcelona que té lloc a l’embassament del Pasteral, a la Cellera de Ter (la Selva). Aquest transvasament troba els seus orígens als anys 50, en què el consistori barceloní va veure com no podien cobrir les necessitats de la població de la ciutat només amb l’aigua del riu Llobregat.\nEl Ter ha viscut situacions límit com quan es va decretar la situació d’excepcionalitat en fase dos fa cosa de 5 anys. Organismes com l’Agència Catalana de l’Aigua no fan passos per millorar aquesta situació, i és per això que la societat civil s’ha manifestat en diversos moments dels últims anys per a denunciar una situació que es podria considerar d’insostenible. Plataformes civils com la Plataforma del Ter arriben fins i tot a denunciar l’ACA l’any 2008 per l’incompliment del cabal ecològic i de la Llei del transvasament.\nDes d’Arran comarques comarques gironines creiem que el riu Ter és un element fonamental per la diversitat ecològica dels diversos i rics ecosistemes de les nostres comarques. Per això pensem que l’administració dels recursos hídrics del Ter no pot caure en mans d’una empresa privada que en la gestió del riu només hi busca els màxims beneficis econòmics sense tenir cap tipus de consideració per la qualitat de l’aigua i el seu entorn.\nD’aquesta manera, apostem per una gestió pública d’Aigües Ter-Llobregat que, conjuntament, amb un augment de la inversió i el respecte necessari pel riu Ter, permetin millorar la lamentable situació en què es troba actualment.\nD’altra banda, malgrat que els nostres polítics ens vulguin fer creure que la privatització d’Aigües Ter-Llobregat és efectuada només per obtenir recursos econòmics ràpids degut a la falta de liquiditat de la Generalitat, aquesta i la resta de privatitzacions que s’estan duent a terme, tenen un caràcter ideològic marcadament classista. La Unió Europea, amb la total complicitat dels governs espanyol i català, està imposant a les classes populars un conjunt de retallades i privatitzacions dels serveis públics, entre ells la gestió de l’aigua, amb la excusa de contenir el dèficit públic. Dèficit, que en cap cas hem creat les classes populars dels Països Catalans i que prové dels únics responsables de la crisi que estem patint: bancs, caixes i grans empreses. I precisament perquè sabem que és una opció política i en cap cas una solució de responsabilitat que busquem alternatives que no posin el futur del riu Ter –amb tot el què això comporta per les nostres terres i el model agrícola que se n’abasteix– en mans dels interessos del capital privat.\nUna vegades més, som els més dèbils, el jovent de les classes populars, els que patim els efectes d’un capitalisme cada cop més neoliberal i violent. Aquest mes de gener l’aigua de les nostres llars s’apujarà fins a un 27% com a efecte col•lateral de la privatització d’aquest important recurs. A l’altra banda, hi ha els que tot i haver provocat la crisi es beneficien d’aquesta i no pateixen els seus efectes. N’és un exemple, el senyor Ferran Rodés que ha aprofitat el seu càrrec del Consell Assessor de Desenvolupament Sostenible de la Generalitat de Catalunya per afavorir Acciona en l’adjudicació de les aigües Ter-Llobregat, empresa del qual és accionista i membre del consell administrador.\nÉs per tot això que el jovent de les comarques nord-orientals i d’arreu dels Països Catalans no ens quedarem de braços plegats mentre observem com el capitalisme, amb la total complicitat d’aquelles persones que tenen interessos totalment oposats als nostres, destrueix el nostre territori.\nPerquè amb l’aigua dels nostres rius no s’hi juga: privatitzar és robar.\nNomés lluitant tenim futur! Visca la terra!\nAssemblees d’Arran de les comarques gironines\nL'entrada va ser publicada el Uncategorized per arranldt. Guarda l'enllaç permanent.


Iaeden alerta d'una granja de dos mil porcs a tocar un estany de l'Albera - Diari de Girona\nIaeden alerta d'una granja de dos mil porcs a tocar un estany de l'Albera\nL'entitat ha advertit a la Generalitat de la "irregular tramitació" de la granja a 90 metres de l'estany de Serra-Seguer . Han presentat al·legacions a l'Ajuntament de Sant Climent Sescebes demanant que s'aturi la tramitació\ncarme vilà sant climent sescebes 01.11.2018 | 10:17\nL'estany afectat per la granja, segons Iaeden Iaeden\nL'estany afectat per la granja, segons Iaeden\nLa Iaeden ha advertit la Generalitat de la "irregular tramitació" d'una granja de gairebé dos mil porcs a 90 metres de l'estany de Serra-Seguer que pertany al sistema hidrogràfic de les Basses de l'Albera. Consideren que posa en perill la biodiversitat de l'estany i que incompleix altres normatives com la proximitat a la zona militar de Sant Climent, a menys de dos mil metres.\nL'entitat alerta que és una zona que està catalogada com a hàbitat d'interès comunitari prioritari per la Unió Europea com a tipus d'hàbitat naturals d´interès comunitari per la conservació i dels quals es necessari designar zones especials de conservació (ZEC).\nSegons l'entitat, "l'expedient administratiu ha ignorat la presència de l´estany i per aquesta raó ho hem posat en coneixement a les diferents administracions públiques".\nS'ha posat en coneixement de la Direcció General de Biodiversitat, l'Agència Catalana de l´Aigua i l'ajuntament de Sant Climent Sescebes.\n"Esperem que l´expedient es tramiti de nou amb totes les garanties i lluitarem per demostrar que aquesta activitat intensiva porcina és incompatible amb la conservació d´un estany d´especial conservació", remarquen.\nAl·legacions a la tramitació\nL'entitat ha presentat al·legacions a l'Ajuntament de Sant Climent Sescebes en les quals exposa, en primer lloc, els efectes negatius per la proximitat de l'estany.\n"Caldria estudiar amb detall per comprovar si, a causa del projecte es poden veure afectades negativament la qualitat de les aigües, la vegetació i la fauna d'alt interès que hi habita i, per tant, la funcionalitat ecològica d´aquest ecosistema".\nEn segon lloc apunten que hi ha hagut manca d'informació al municipi veí de Capmany on també hi ha part de la superfície de l'estany.\nLes al·legacions també posen de manifest que hi ha una manca de definició dels serveis més bàsics pel funcionament de l'explotació ramadera.\nIaeden constata, a més, que el projecte exposat al públic contempla el trasllat dels purins a Colomers, a 84 quilòmetres de distància de la granja. "Considerem sospitós que si cal abocar purins tan lluny és perquè no es disposa de terrenys adjacents per fer aquesta pràctica o no es té confiança amb les pràctiques del promotor del projecte", diu l'entitat.\nFinalment exposa que està a una distància inferior de 2000 metres de la tanca que delimita la zona militar de Sant Climent Sescebes, un fet que no s'ha considerat i que vulneraria la llei 8/1975 per trobar-se massa a prop d'unes instal·lacions per la defensa nacional.\nDemanen que s'aturi el projecte que s'està tramitant de l'exercici de l'activitat d'explotació ramadera a la finca Els Aspres per tal de procedir a una tramitació ambiental del projecte d'acord amb la proximitat d´un estany dins el sistema de Basses de l´Albera i inclosa en l´Inventari de Zones Humides i tots els altres arguments que justifiquen aquesta al·legació.\nL'estany apareix a l'inventari de zones humides de la Generalitat com un "petit estany d'unes 3,7 Ha, situat al terme municipal de Sant Climent Sescebes, relativament proper als Estanys dels Tòrlits i a d'altres estanys del massís de l'Albera" i afegeix que "es tracta d'un estany parcialment dessecat per l'obertura de rases de drenatge, que s'inunda temporalment, tal com posa de manifest l'existència de zones amb herbassars humits, mulladius i restes algals sobre les pedres o el sòl, d'una coloració característica.\nBolca un camió amb 210 porcs a la Tallada.\nBolca un camió carregat de porcs a l'N-II a Bàscara.


Aules de 2 a 3 anys - CEP Mafalda\nde 24 a 30 MESOS i de 30 a 36 MESOS\nTENIM dues aules de 2 a 3 anys, en les que s’integren de 12 a 15 nens i una educadora per aula i una persona de suport compartit. En aquestes aules els nens van integrant els objectius del currículum a través de múltiples activitats i experiències per desenvolupar la relació amb els seus iguals i fomentar l’autonomia, fites que els ajudaran en la posterior transició a l’escola.\nDesenvolupar la relació amb els seus iguals i fomentar la seva autonomia, fites que els ajudaran en la seva transició a l’escola.\nEn aquesta etapa els nenst tenen accés una àmplia varietat d’activitats que faciliten la integració de conceptes lògic-matemàtics, l’adquisició i ampliació del llenguatge, el reconeixement i expressió de sentiments i emocions. Algunes de les activitats propostes son: conèixer la família, l’experimentació de llum-foscor, exercicis motrius fins i gruixuts, pre-lectura i experiències plàstiques amb materials diversos.\nUn dia típic\nESCOLA MATINERA Acollida, salutacions, joc lliure, esmorzar\nARRIBADA Acollida, salutacions, joc lliure\nASSEMBLEA, CONTES, CANÇONS\nCONTES, NETEJA PERSONAL I LLOC LLIURE\nSORTIDA: NETEJA PERSONAL, SORTIDA I RECOLLIDA\nNETEJA PERSONAL Y BERENAR


Els Reis d'Orient ja són de camí a Viladecavalls — Ajuntament de Viladecavalls\nData i hora oficials: 11:11 | 05/07/2022\nEls Reis d'Orient ja són de camí a Viladecavalls\nEls Reis d'Orient ja són de camí a Viladecavalls Viladecavalls celebrarà una Cavalcada de Reis que, si bé manté el tradicional lliurament de regals “porta-a-porta” per part de Ses Majestats als infants de la vila —un dels pocs municipis de Catalunya on es conserva— també hi haurà novetats importants en el recorregut de la cavalcada. https://www.viladecavalls.cat/actualitat/noticies/els-reis-dorient-ja-son-de-cami-a-viladecavalls https://www.viladecavalls.cat/actualitat/noticies/els-reis-dorient-ja-son-de-cami-a-viladecavalls/@@download/image/reis.jpg\nViladecavalls celebrarà una Cavalcada de Reis que, si bé manté el tradicional lliurament de regals “porta-a-porta” per part de Ses Majestats als infants de la vila —un dels pocs municipis de Catalunya on es conserva— també hi haurà novetats importants en el recorregut de la cavalcada.\nLa patgessa reial, Martina, s’estrenà com a emissària dels Reis d’Orient\nUna de les novetats més importants és la de la persona responsable de recollir les cartes amb els desitjos dels infants i fer-les arribar als Reis d’Orient.\nPer primera vegada al municipi, una patgessa, la Martina, ha estat l'encarregada de lliurar les cartes dels infants recollides el passat 27 de desembre al campament reial instal·lat a la plaça de la Vila.\nUn any més, comptarem amb un autèntic rei Baltasar\nEls Reis d’Orient arribaran a Viladecavalls la tarda del 5 de gener, a patir de les 18.00 hores, per recórrer els carrers del nucli urbà. Abans però, s’aproparan a l’ajuntament per adreçar-se als vilacavallencs i vilacavallenques des del balcó, on seran rebuts pel Consistori i on rebran la clau màgica que obra totes les cases del poble per part de l’Alcaldessa, Cesca Berenguer.\nCom en els darrers anys, Viladecavalls comptarà amb un autèntic rei Baltasar, que se suma als més de 200 municipis adherits a la campanya del col·lectiu Casa nostra casa vostra #BaltasardeVeritat, que té per objectiu acabar amb el costum racista de pintar el rei negre.\nEs modifica el recorregut de la cavalcada per agilitzar el seu desenvolupament\nUna vegada realitzada la salutació des del consistori, la comitiva reial es desplaçarà fins a l’església —sense fer cap aturada com es feia fins ara—, on tindrà lloc l’adoració del Nen Jesús. En aquest punt, Melcior, Gaspar i Baltasar reprendran el seu camí fins al carrer Sant Martí, on començarà el repartiment de regals. Des d’aquest punt es desplaçaran pels carrers Llevant, Font del Capellà, Sant Martí, Major i Antoni Soler i Hospital fins a arribar de nou davant de l’ajuntament, on es realitzarà una aturada per lliurar els regals fora del recorregut. El final de la Cavalcada portarà la comitiva pels carrers de la Drecera, Orenetes, de Dalt, Nou, Pau Claris, Josep Tarradellas, Prat de la Riba i Francesc Macià.\nAprofitem per recordar que les famílies que vulguin lliurar els seus paquets ho podran fer els dies 2 i 3 de gener, en horari de 17.00 a 20.00 hores, al pavelló municipal Sebastià Homs. Una altra novetat és la creació d’una normativa per a lliurar els paquets que les famílies han de tenir en compte. La nova normativa es pot consultar en el següent enllaç: www.ves.cat/erlN.


La final de la Copa del Rei entre el Barça i l'Alabès, a TV3 i Catalunya Ràdio - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nBarça i Alabès es disputaran la Copa del Rei al Vicente Calderón (Reuters)\nLa final de la Copa del Rei entre el Barça i l'Alabès, a TV3 i Catalunya Ràdio\nL'últim partit de Luis Enrique a la banqueta del Barça, l'últim partit que es disputarà al Vicente Calderón, tot el que envoltarà aquesta gran final es podrà seguir en directe per Esport3, TV3 i Catalunya Ràdio de la mà de grans especialistes\nJoan Caubet 26/05/2017 - 17.02 Actualitzat 09/09/2020 - 11.48\nA les 19.00, per Esport3 començarà la prèvia de la final de la Copa del Rei amb el programa "La Copa de Lucho", ja que aquest serà l'últim partit de l'encara entrenador del Barça. Des de l'estadi Vicente Calderón, Xavi Valls, Bernat Soler i Xavier Torres conduiran un programa que a partir de les 19.40 també es podrà seguir en directe per TV3, amb un desplegament que permetrà cobrir tots els punts d'interès de la final.\nPer explicar tots els detalls, a peu de camp hi haurà Jordi Grau; Francesc Latorre indicarà, des de la llotja, quines personalitats assisteixen al partit; Artur Peguera, a l'exterior del Calderón, viurà com les dues aficions arriben al camp per presenciar el partit; Jordi Sunyer viatjarà a primera hora del matí amb els seguidors blaugranes que es desplaçaran des de Barcelona i conviurà amb ells a la Fan Zone del Barça, instal·lada a Madrid, fins a l'hora del partit; Víctor Patsi farà el mateix però des de Vitòria, i pujarà a un autocar de seguidors de l'Alabès que cobrirà el trajecte des de la capital alabesa fins a Madrid; i Sebas Guim, atent des de la gespa a tot el que passi fora de les càmeres de la transmissió, completarà l'equip especial de TV3 per aquesta final de Copa.\nA partir de les 21.30 es podrà seguir en directe per TV3 l'enfrontament entre el Barça i Alabès amb la narració de l'equip habitual de transmissions de TV3 i, un cop s'acabi, hi haurà una edició especial d'"El vestidor" per analitzar tot el que hagi donat de si aquesta final.\nJust després es recuperarà el documental "Els homes de Lucho", produït pel FC Barcelona en què Luis Enrique presenta un per un i en primera persona el seu grup de treball i que permet descobrir com es preparaven les sessions d'entrenament i els partits disputats durant la temporada pel primer equip de futbol.\nPassió, dedicació, exigència, compromís, ambició. Luis Enrique ha empeltat el seu caràcter guanyador a un grup de més de 30 persones. Però com és un dia a dia de feina a la Ciutat Esportiva? Com prepara els partits de l'"staff"? Com estudien el rival? Quina cura tenen dels futbolistes? Luis Enrique ha volgut mostrar la feina que hi ha darrere d'un conjunt campió i ha obert per primera vegada les portes dels despatxos del Camp Tito Vilanova de la Ciutat Esportiva a un equip de televisió.\nEl tècnic asturià es mostra convençut que per assolir èxits esportius és bàsica la feina col·lectiva: "Tots fem un treball clau. El meu és important, però el dels encarregats de material és important, el dels que organitzen la seguretat és important. Tots són importants. Tots sumen una part clau perquè el jugador estigui còmode, i necessitem totes les sumes. Al capdavall, això és com una família." Luis Enrique explica en aquest documental el seu ideari futbolístic.\nEls blocs esportius dels telenotícies migdia i vespre els conduirà Artur Peguera des del Vicente Calderón.\nA les 16.00 començarà en directe des de Madrid un "Tot gira" especial final de la Copa del Rei, conduït per David Clupés. Es farà una sobretaula en què Pere Escobar conversarà amb l'exjugador de l'Alabès Óscar Téllez. També es farà un concurs de la "Tanda de penals" amb Gerard Jubany, amb la temàtica de les finals de la Copa del Rei.\nHi concursaran Francesc Garriga i Marc Garriga, enviats especials a Madrid. El programa també farà un passeig virtual per l'estadi Vicente Calderón, que acollirà el seu últim partit abans de la clausura, amb el periodista madrileny Rubén Uría i Francesc Garriga. A més, es farà una edició especial de l'"snack Barça", amb Lluís Canut, i el "Consell de savis del Barça", amb Bernat Soler, Ricard Torquemada i Xavier Torres.\nA les 20.30 agafarà el relleu "La TdP" amb Joaquim Maria Puyal al capdavant de tot el seu equip, que narraran la final en directe. Aquest partit suposa la marxa de Luis Enrique de la banqueta del Barça i el tancament definitiu de l'estadi "colchonero".\n"Luis Enrique ha sigut un grandíssim entrenador"


CAN BAUS - Albons - Empordà : Jaciment d'Empúries\nSituat a la Costa Brava, és un dels jaciments arqueològics més importants de Catalunya. Antic port, conserva restes de les successives ciutats grega (Emporion) i romana (Emporiae) que s'hi van instal•lar.\nPuig i Cadafalch, s/n 17130 L'Escala (Alt Empordà)\nTelèfon: (+34) 972 770 208\nHorari: - Juny a setembre i Setmana Santa: 10 a 20h.\n- Grups (+ de 20 persones): 2,40€/ persona.\n- Reduïda (consultar condicions): 2,10€\n- Gratuïta (consultar condicions).\nObservacions: últim diumenge de mes gratis.\nPublicat per canbaus a 23:54


Presó incondicional per als presidents de Manos Limpias i Ausbanc per extorsió\nEl jutge Pedraz, de l'Audiència Nacional, imputa a Miguel Bernad i Luis Pineda els delictes d'extorsió, amenaces i pertinença a organització criminal\nRedacció 18/04/2016 - 13.06 Actualitzat 19/04/2016 - 09.47\nEl jutge de l'Audiència Nacional Santiago Pedraz ha atès la petició de la fiscalia i ha ordenat presó incondicional i sense fiança per als presidents de Manos Limpias i Ausbanc, Miguel Bernad i Luis Pineda. Tots dos han passat la primera nit a la presó de Soto del Real.\nA Bernad i Pineda, i a nou persones més, els van detenir divendres en l'"operació Nelson", acusats d'extorsió a bancs i a particulars a canvi de retirar demandes. A Bernad li imputen els delictes d'extorsió, amenaces i pertinença a organització criminal. A Pineda, els mateixos i, a més, els d'estafa, administració deslleial i frau de les subvencions.\nDes del novembre, quan va començar la investigació, els detinguts haurien intentat extorquir la infanta Cristina, pel "cas Nóos", a través de la Fundació "la Caixa" i de Miquel Roca, mitjançant un interlocutor vinculat al Banc Sabadell, que ho va denunciar a la policia. Pineda li va parlar primer de dos milions d'euros. I, un dia més tard, de tres, perquè les despeses processals del cas s'havien disparat.\nUna "simulació frustrada" la setmana passada\nEls advocats defensors de Cristina de Borbó van confirmar que els havien ofert retirar l'acusació contra la infanta al "cas Nóos" a canvi de tres milions d'euros. Segons l'agència Efe, la Fiscalia de l'Audiència Nacional i la defensa de la infanta van acordar simular el pagament a Ausbanc i Manos Limpias per poder provar el xantatge. Però la filtració de la notícia, diu l'agència, va frustrar la simulació, que s'anava a fer la setmana passada.\nSegons el jutge, qui dirigia l'organització criminal era Luis Pineda, d'Ausbanc. Bernard ocuparia un lloc inferior en una organització molt jerarquitzada i que amb el pretext de defensar el consumidor amenaçava empreses si no volien quedar malament davant de l'opinió pública.\nEls demanaven subvencions i signar falsos contractes publicitaris. I tot per a l'enriquiment personal, perquè els diners anaven a parar a les butxaques dels investigats a través de diferents empreses instrumentals. També haurien extorsionat Unicaja, pel cas dels ERO d'Andalusia, i l'organització de consumidors FACUA. La trama havia aconseguit ramificacions a l'estranger, a Colòmbia, Veneçuela, Mèxic o els Estats Units.\nAltres detinguts, en llibertat\nEn l'"operació Nelson" de divendres, la UDEF va detenir Bernad, Pineda i nou persones més, tres de les quals han quedat en llibertat però amb l'obligació de comparèixer cada quinze dies al jutjat. També els han retirat el passaport i els han prohibit sortir d'Espanya. Són Javier Castro Villacañas, director de Comunicació de Manos Limpias, i Alfonso Solé Gil i Ángel Garay Echeverría, respectivament tresorer i responsable de delegacions d'Ausbanc.\nSis detinguts més han quedat en llibertat després de ser interrogats per la policia aquest cap de setmana. Són la dona de Pineda, María Teresa Cuadrado, que va ser directora general de Consum de la Comunitat de Madrid amb Alberto Ruiz Gallardón, i diversos càrrecs d'Ausbanc: la directora de gabinet i presidència, Rosa Isabel Aparicio; el delegat a Sevilla, José Marín, i el director de comunicació i relacions institucionals, Hermenegildo García.\nDe Manos Limpias havien detingut també José María Gómez de León, advocat, i Ramón Perfecto Rodríguez, i també els han alliberat. D'altra banda, aquest dilluns han detingut tres persones que divendres no van ser localitzades, i hauran de declarar els pròxims dies.\nPresó incondicional sense fiança per a Bernad i Pineda\nManos Limpias i Ausbanc declaren


Si Kham Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Si Kham\nexperiència [Si Kham, Mae Chan (Chiang Rai)]\nSituat a Si Kham, Phu Chaisai Mountain Resort & Spa és el lloc perfecte per gaudir de Mae Chan (Chia\nSituat a Si Kham, Phu Chaisai Mountain Resort & Spa és el lloc perfecte per gaudir de Mae Chan (Chiang Rai) i els seus voltants. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 60. Km, i normalment només es triga 45 minuts per arribar a l'aeroport. Aquest modern hotel està situat a prop de atraccions populars de la ciutat com ara Wat Tam Pa Ar-Cha Thong, Choui Fong Tea House and Plantation. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Phu Chaisai Mountain Resort & Spa asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport. L'hotel compta amb 33 precioses habitacions, i totes inclouen piscina privada, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, servei de despertador, escriptori. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen piscina exterior, spa, massatge, equitació, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Phu Chaisai Mountain Resort & Spa.\nAl visitar Mae Chan (Chiang Rai), vosté es sentirà com a casa a Katiliya Mountain Resort & Spa, què Al visitar Mae Chan (Chiang Rai), vosté es sentirà com a casa a Katiliya Mountain Resort & Spa, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. El centre de la ciutat és només a 37 km i l'aeroport és només a 45 minuts. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Wat Tam Pa Ar-Cha Thong, Choui Fong Tea House and Plantation són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants. A Katiliya Mountain Resort & Spa, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, servei de neteja diari, xemeneia, servei postal. Els clients poden triar d'entre 89 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com bany, centre esportiu, piscina exterior, spa, massatge que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Katiliya Mountain Resort & Spa.\nManee Dheva Resort & Spa, ubicat a Si Kham, Mae Chan (Chiang Rai), és una destinació popular per a v\nManee Dheva Resort & Spa, ubicat a Si Kham, Mae Chan (Chiang Rai), és una destinació popular per a viatgers. Amb aquesta situació a només 40 km del centre de la ciutat i a de l'aeroport, aquest hotel de 4-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Choui Fong Tea House and Plantation, Wat Tam Pa Ar-Cha Thong, Parc Nacional Laan Thong (Riu Kong) donen a aquest hotel un encant especial. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Manee Dheva Resort & Spa asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei de neteja diari, tenda de regals/records, accés per a cadires de rodes, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Manee Dheva Resort & Spa.\nSituat en el cor de Si Kham, Rai Kaset Phu Praewa Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Mae Chan\nSituat en el cor de Si Kham, Rai Kaset Phu Praewa Hotel és un lloc ideal des d'on descobrir Mae Chan (Chiang Rai). Amb aquesta situació a només 1.4 km del centre de la ciutat i a 35 km de l'aeroport, aquest hotel de 3-estrelles atreu nombrosos viatgers cada any. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Rai Kaset Phu Praewa Hotel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, servei postal, servei de taxi, Zones públiques amb Wi-Fi. Rai Kaset Phu Praewa Hotel té 20 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat, servei de despertador, escriptori. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Rai Kaset Phu Praewa Hotel no troba competidors en cap categoria.\nOffering a barbecue and sun terrace, Doi Isara is situated in Mae Salong Nai. Free private parking i\nSecluded and lots for space for small groups. We had the whole place to our group of four.\nWonderful view of sunrise and relax with nature totally. Ro\nfa 7 hora 53 minut Singapur\nfa 7 hora 11 minut Suïssa\nLlocs històrics de Si Kham\nSobre Si Kham\nSi Kham és una de les destinacions més visitades de Mae Chan (Chiang Rai). Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Si Kham està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Trobar una bona oferta és fàcil amb Agoda.com, oferint hotels barats a Si Kham o qualsevol altra àrea a Mae Chan (Chiang Rai). Relax i comfort només són dues de les moltes opciones que s'ofereixen al Phu Chaisai Mountain Resort & Spa i al Katiliya Mountain Resort & Spa, dos dels populars hotels de la ciutat. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Mae Chan (Chiang Rai).\nDescobreixi els barris de Si Kham\nHotels Si Kham populars


Dimecres, 22 Maig 2019 08:57\nImatge de contenidors a Mataró\nEl govern municipal socialista de Mataró justifica que un camió de la brossa barregés dissabte el contingut dels contenidors de rebuig i orgànica a la zona industrial del Pla d'en Boet, després del mercat setmanal. Assegura que els contenidors ja estaven "contaminats" amb residus impropis i que en aquests casos els protocols fixen recollir-ho tot com a rebuig, per la qual cosa l'empresa adjudicatària –FCC– no hauria incomplert cap procediment.\nA més, el consistori assegura que, justament en aquest punt, és habitual que els usuaris facin un "ús inadequat" dels contenidors. Per defensar aquesta teoria, l'Ajuntament ha distribuït una fotografia on es veuen caixes amuntegades sobre els contenidors de rebuig i orgànica.\nEs dona la circumstància, però, que en aquest punt no hi ha cap més contenidor perquè els usuaris puguin recollir selectivament la resta de fraccions. Des del consistori s'informa que els paradistes estan informats que el cartró s'ha de deixar apilat a banda dels contenidors perquè el camió corresponent el pugui recollir, cosa que, diuen, no succeeix.\nEl consistori ha volgut reaccionar així a la denúncia pública que ha fet ERC, que ha distribuït un vídeo on s'aprecia la presumpta mala praxis de l'empresa de neteja. Des del govern municipal defensen que complementàriament a aquestes primeres informacions, els serveis tècnics realitzaran "un informe detallat per donar compte de la incidència de manera precisa".


Les mascaretes provoquen algunes cues i “un no parar” a les farmàcies | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl primer dia de dispensació de les 60.000 mascaretes que el ministeri de Salut ha posat a disposició de les farmàcies va generar molta més afluència a aquests establiments, i en alguns casos fins i tot cues, sobretot al matí. En paraules d’alguns dels farmacèutics consultats, “va ser un no parar”. Un no parar, d’altra banda, que es va notar especialment en algunes parròquies, com ara la de Sant Julià de Lòria, la Massana i Encamp.\nI és que almenys una de les farmàcies de Sant Julià, a les tres de la tarda ja les havia venudes totes i fins i tot tenien llista d’espera, mentre que d’altres a mitja tarda anaven fent i encara en tenien. També a la vila encampadana, una de les tres farmàcies les havia esgotat, mentre que les altres dues en tenien i a diferència d’altres parròquies el ritme de vendes no els havia pas baixat a la tarda. De fet, un dels farmacèutics va declarar que la gent només venia a comprar mascaretes i que això havia fet que no es poguessin dedicar a fer altres coses i a vendre altres productes.\nTambé es van trobar aclaparats alguns establiments farmacèutics de la Massana. En un d’ells el telèfon no va parar de sonar durant tot el dia, tot i que més al matí. Segons la farmacèutica, “han col·lapsat el telèfon i el local”, perquè ja abans d’obrir hi havia força gent que feia cua al carrer. De tota manera, encara tenien existències. Una altra de les farmàcies, a més, no s’havia emportat les 1.000 unitats que li corresponien “perquè no cabien al vehicle” amb què les havien transportat. Per això, aquest matí n’anaven a buscar més per continuar satisfent la demanda.\nPel que fa a la capital, algun dels establiments les havia pràcticament esgotat totes. Sobretot les farmàcies situades al voltant del centre històric, amb una clientela molt fixa. En aquest sentit, els locals ubicats a l’eix comercial sí que van notar ahir l’afluència de clients no habituals que s’havien acostat exclusivament a comprar les mascaretes. Una situació semblant es va produir a les farmàcies d’Escaldes-Engordany, on també van notar molta afluència al matí i que a mitja tarda encara tenien existències.\nA l’única farmàcia que hi ha a Ordino van tenir “un matí de bojos i una tarda més tranquil·la”, però encara els en quedaven “unes poquetes”. I van voler transmetre un missatge de tranquil·litat, ja que tenen la situació controlada, sempre que, és clar, no pugi gent d’altres parròquies a comprar.\nUna situació particular es va donar al Pas de la Casa, ja que van començar a vendre les mascaretes dilluns a la tarda i des de llavors ha estat “un no parar” també. Almenys en una de les farmàcies. En concret, en van vendre 170 dilluns i ahir si fa no fa el mateix.\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, va tornar a fer una crida a la calma pel que fa a l’adquisició de mascaretes durant la roda de premsa del migdia. Així, va recordar que “no cal anar a fer cues” i que es faci “de forma ordenada perquè n’hi ha per a tothom”. També va insistir que el moment important per portar-les serà quan comenci el desconfinament de les persones. A més, va fer notar que pocs països poden proveir tota la població de mascaretes, “nosaltres sí perquè som petits, però no amb 24 hores ni amb tres dies”. Finalment, el ministre va advertir que no cal fer amb les mascaretes el que a principis de l’epidèmia als súpers. En el mateix sentit es va manifestar el ministre portaveu, Eric Jover.\n30.000 mascaretes d'Andorra Telecom i Huawei\nD'altra banda, ahir van arribar les 30.000 mascaretes que faltaven del total de 100.000 que va donar la marca Huawei en col·laboració amb Andorra Telecom. Segons va anunciar la parapública a través de les xarxes socials les mascaretes van arribar amb una sorpresa: un miler d'equips de protecció corporals per als sanitaris.


Internet sota l'aigua: Tot sobre els cables de transatlàntica de fibra òptica [Odissea] - Un peatón en la red\nPublicat el 22 Juliol, 2014 per Peatonet\nEn aquest documental, Mentre que el narrador explica com funciona una expedició en alta mar per reparar un cable òptic de fibra submarina, seus protagonistes es revela els secrets d'aquest innovador material.\nBussejador reparar un cable òptic de fibra transatlàntic.\nDes de la seva fabricació, fins a la Característiques i les diferents aplicacions i aplicacions d'aquest controlador òptic que permet aplicar continentals connexions avui en dia ús mundial amb temps de resposta inimaginables fins fa uns anys.\nSecció transversal d'un cable submarí.\nEl primer cable transatlàntic Que s'estenia estava destinada a la Telègraf, i Es va unir a l'americà i el continent europeu d'Irlanda a Newfoundland el 5 Agost de 1858 i a través la ha enviat un missatge de 99 paraules de la reina d'Anglaterra que Prenia 16 i una meitat hores per arribar al seu destí. Aquest cable submarí corria per menys d'un mes.\nTelègraf de Samuel Morse.\nMai no afirmava en 1866 transatlàntics cables destinats telegrafia ja seria una cosa comú, ni que en els nostres dies tindríem xarxes d'ordinadors basats en comunicacions ràpides amb alta disponibilitat i integritat en gairebé totes les parts del globus.\nAquesta entrada va ser publicada en Seguretat i etiquetatge Cable transatlàntic, Òptica conductor, Documental de fibra òptica, Internet documental, Fibra òptica per Antonio Mònaco. Marcador la Enllaç permanent.


La Policia no ha rebut ordres per fer cap pla alternatiu de trànsit a les Avingudes\nNingú no coneix encara el reordenament que proposarà l'empresa Dragados\nSebastià Bennàssar | 25 agost 1999\nLa Policia Local de Palma encara no ha rebut cap sol·licitud per part de Cort per elaborar un pla alternatiu al trànsit a la zona de la plaça d'Espanya. El batle de Palma, Joan Fageda, anuncià dilluns que les obres de soterrament de les Avingudes en aquell punt començaran el proper mes d'octubre. Tot i que el primer a presentar el seu pla ha de ser l'empresa Dragados, la Policia també hi ha de dir la seva, segons explicà Fageda. Ahir el cap de la Policia, Joan Feliu, va assegurar a Diari de Balears que «no ens han demanat que facem cap pla ni cap estudi».\nEl mateix Feliu assegurà que «encara queda temps, però no ens podem enredar gaire perquè un pla d'aquest tipus du feina i és costós de fer». Tot i això, el cap de la policia va dir que «tot d'una que ens ho demanin ens hi posarem, però quan més es torbin, lògicament, més ens torbarem nosaltres a tenir-ho llest». Per la seva part, l'empresa Dragados encara no ha fet públic el seu pla. El cap d'obra, el senyor Galán, és de vacances fins al proper dia sis. El gerent de l'empresa a Palma, Jesús Rodríguez, no es reincorporarà fins a la setmana que ve. A Madrid no saben absolutament res d'aquest pla, perquè, «cada cap d'obres s'encarrega dels seus projectes alternatius de trànsit, d'acord amb les autoritats locals».\nAixí les coses, la reunió que el batle va anunciar entre les dues parts per al mes de setembre pot ser que es desenvolupi més tard del previst, i que la Policia hi vagi sense haver fet cap mena d'estudi del tema. L'oposició també demanà ahir ser convidada a aquesta reunió per poder presentar les seves alternatives.\nUna altra de les coses que no ha fet gens de gràcia a la resta de les forces polítiques consistorials és que s'hagi delegat en l'empresa constructora el pla alternatiu de circulació a la plaça d'Espanya.


Catalunya lidera el rànquing de títols nàutics de l’Estat malgrat la demanda es redueix un 10% | MONMAR COMUNICACIÓ\nEstas aquí: Inici » nàutica » Catalunya lidera el rànquing de títols nàutics de l’Estat malgrat la demanda es redueix un 10%\nPer monmarcom · juny 14, 2012 · No hi ha comentaris\nnàutica · Tagged: ADIN, titulaciones nàutiques\nMalgrat l’expedició de títols nàutics a Catalunya ha baixat al 2011, la comunitat segueix liderant aquest rànquing a l’Estat per davant de Balears, Andalusia i el País Valencià.\nEl retrocés es dóna també a l’Estat (-13%), en comunitats sense competències traspassades (-48%) i al País Basc (-50%), les Illes Canàries (-20%) i Astúries (-11%).\nDes de 2006, les titulacions han baixat a Catalunya i de les 10.443 s’ha passat a les 5.339 de l’any passat, és a dir, un 50% menys mentre que a l’Estat el descens ha estat del 25%.\nBarcelona, 14 de juny de 2012.- L’actual conjuntura econòmica segueix afectant l’expedició de titulacions nàutiques a Catalunya. Segons les dades facilitades per la Direcció General de la Marina Mercant i les comunitats autònomes, el nombre de títols nàutics ha retrocedit un 10% al 2011, un fet que no impedeix que Catalunya segueixi liderant el ràquing de titulacions amb 5.339 d’un total de més de 31.000 que s’han concedit a l’Estat, on la reducció arriba al 13%. Per al president de l’Associació d’Indústries, Comerç i Serveis Nàutics (ADIN), Carlos Rico, la davallada respon al “moment que travessa el sector els últims anys i a la incertesa econòmica del país en general”. Rico vaticina que la xifra de títols expedits serà similar aquest 2012. De la mateixa opinió és Amadeu Perxachs, president de l’Associació Catalana d’Escoles Nàutiques i membre de la junta directiva d’ADIN, que atribueix la davallada a “un fet econòmic” que fa que “la gent estigui a l’expectativa i prefereixi esperar més endavant” per treure’s un títol. Perxachs, que també és president de la Federación Española de Escuelas Náuticas, remarca la gran professionalitat de les escoles nàutiques a Catalunya i la fiabilitat dels exàmens que s’hi realitzen gràcies a la bona entesa amb la Generalitat de Catalunya.\nA banda de Catalunya, la tendència a la baixa es dóna en general a tot l’Estat on el retrocés ha estat del 13%: de 36.445 titulacions al 2010 s’ha passat a 31.603 al 2011. En aquesta línia descendent, hi trobem les comunitats sense competències traspassades (-48%) a més del País Basc (-50%), les Illes Canàries (-20%), Astúries (-11%) i Melilla (-1%). Però la conjuntura no afecta igual a totes les comunitats i també n’hi ha on els títols han crescut, encapçalades per Ceuta (50%), Balears (30%), Múrcia (27%) i el País Valencià (15%). A Catalunya, les titulacions que han patit més el descens de demanda són la de Patró de Iot (-20%) -per embarcacions de fins a 20 m.- i la de Navegació Bàsic (-19%) -per a unitats de fins a 8 m de vela i 7,5 m de motor-. Malgrat la davallada, Catalunya segueix liderant el rànquing de titulacions de l’Estat amb 5.339 seguida per Galícia (4.113), les Illes Balears (3.824), Andalusia (3.112), Múrcia (2.772) i País Valencià (2.640).\nSi mirem l’històric de les titulacions dels últims sis anys a Catalunya, veiem com la tendència va a la baixa i de les 10.443 de 2006 s’ha passat a les 5.339 de 2011, és a dir, un 50% menys. A nivell de l’Estat, la línia és la mateixa, tot i que no tan marcada, i de les 41.587 llicències s’ha arribat a les 31.603 de l’any passat, és a dir, un 25% menys. El punt més àlgid en l’expedició de títols va ser al 2008 quan se’n van cursar 16.000, una xifra que es va donar excepcionalment perquè molta gent va decidir treure’s la titulació abans que entrés en vigor el nou decret que en regulava l’accés i exigia fer més pràctiques als aspirants i, per tant, n’encaria l’import final.\nTel.: 93 886 22 48/ 685 506 531\nc/ Canigó, 2 entresòl 1a 08500 Vic\nndp.Les titulacions nàutiques cauen un 10% a Catalunya_cat Comparativa titulacions 2010-2011\n← ADIN espera que el creixement de les matriculacions d’embarcacions marqui l’inici de la recuperació del mercat\nConvocatòria mitjans / Presentació dels guanyadors del XIII Premi Llibreter →