Una excavació arqueològica al carrer del Temple de Badalona permet localitzar una peça singular de la baixa Edat Mitjana La República\nUna excavació arqueològica al carrer del Temple de Badalona permet localitzar una peça singular de la baixa Edat Mitjana\nACN Badalona.-Una intervenció arqueològica que es duu a terme al carrer del Temple de Badalona ha permès localitzar un fragment escultòric en alt relleu d’una figura amb un rotlle de […]\nACN Badalona.-Una intervenció arqueològica que es duu a terme al carrer del Temple de Badalona ha permès localitzar un fragment escultòric en alt relleu d’una figura amb un rotlle de pergamí entre les mans. Fonts municipals han apuntat que l’element podria procedir de l’església de Santa Maria o de la Torre Vella i que podria datar-se a la baixa Edat Mitjana (segle XIII-XV). Aquesta excavació també ha deixat al descobert diverses estructures dels segles XVIII-XIX. Destaquen els fonaments d’un edifici que possiblement formava part dels estables o espais d’emmagatzematge de la Torre Vella, i dues estructures hidràuliques. Aquesta actuació va començar a finals del mes de maig i durarà unes setmanes més.\nEntre les estructures hidràuliques localitzades sobresurt una mina d’aigua, que es preservarà –tot i que no serà visitable-. Es calcula que aquest element va ser amortitzat a finals del segle XIX, quan es va urbanitzar el carrer del Temple. Es tracta d’una conducció, amb una canalització elevada, feta amb murs de pedra lligats amb morter i coberta amb una volta de maó.


Traces : base de datos de lengua y literatura catalanas Encontrados 21 registros 11 - 20 ir al registro: La búsqueda tardó 0.03 segundos.\nTextos poètics inèdits del barroc català exhumats en biblioteques nord-americanes / Brown, Kenneth (Ed.) ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988\nEls textos seleccionats i editats van en apèndix\nErrant el blanc: el fi de Tirant / Merrill, Charles J. ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 155-162)\nIus ad bellum en el 'Dotzè del crestià' de Francesc Eiximenis / Viera, David J. ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 135-141)\nLa Narració en primera persona en els segles XIV i XV: notes per a una reavaluació crítica / Pacheco-Ransanz, Arseni ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 99-109)\nSobre el perfet perifràstic del català / Vallduví, Enric ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 85-98)\nAproximació a la història del parlar menorquí de la Florida / Rasico, Philip D. ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 69-83)\nLa -o de la primera persona de l'indicatiu present en català / Gulsoy, Joseph ; Col·loqui d'Estudis Catalans a Nord-Amèrica (5è : 1987 : Tampa-St. Augustine)\nTracta l'evolució de la desinència de la 1a persona del present d'indicatiu per demostrar que l'origen de -o és genuí (Coromines) i no pas calc del castellà (Anfós Par, Eduard Blasco); amb aquest objectiu, l'estudi també inclou els arguments esgrimits a favor i en contra d'aquesta tesi. [...]\nActes del cinquè col·loqui d'estudis catalans a Nord-Amèrica (Tampa-St. Augustine, 1987), Barcelona : Abadia de Montserrat, 1988 (p. 43-68)


Fent camí sense Chávez | Una mestra a Palestina\n← “La Presidencia es Nuestra…y se queda. Carajo!”\nAmazones-Caracas [Crònica setembre 2013] →\nFent camí sense Chávez\nPosted on 17 Juny 2013\tby mfreixas\nEn tot inici, o en noves etapes i camins, la fragilitat n’és part inseparable. El sentiment d’haver de construir-te pràcticament de nou i sobretot, tenir la certesa conseqüent, de què et falten els andamis que abans tenies. Aquesta podria ser la visió més particular i personal de la meva nova etapa a Veneçuela, però d’alguna manera em sento propera al nou context que viu la Revolució bolivariana actualment. En cap cas vull transmetre que la revolució pateix de fragilitat, però si que es respira un aire de desemparament. A la gent que ja coneixia de l’estiu passat i la que estic coneguen ara, se’ls entel·la la mirada en parlar-me de la mort de Chávez, el seu Comandant ha marxat i s’han quedat orfes, no tant sols a nivell polític sinó també humà. Com no ho haurien de sentir així, si gràcies a ell milions de veneçolanes tenen avui a dia; existència, aliment, sanitat, educació i oportunitats per a desenvolupar-se i créixer. Per primera vegada un president es preocupava pel Poble després d’anys espoli permanent i l’enriquiment d’una minoria a canvi de la gran pobresa, en una gran part extrema, de la majoria. Entenc que pot ser complicat d’entendre o fins i tot algú que em llegeix podrà pensar que estic exagerant. Clar, nosaltres, a casa nostra, acostumades a que els polítics ens ho prenguin tot ens condicionen a sentir desconfiança a l’estament polític de manera permanent. Però aquest sentiment de fragilitat no sorgeix únicament per la falta de Chávez sinó principalment per l’ombra destructora que envolta el govern bolivarià i l’intent desestabilitzador per part de l’oposició en particular i els tentacles de l’imperialisme en general, mitjançant totes les tàctiques i tècniques possibles, entre d’elles la mentida i la manipulació de la realitat .\nLa falta de control és l’altra qüestió que se’m repeteix en les converses d’aquests dies, en veu d’elles; Chávez ho controlava tot per tal de que vaixell anés a bon port. Si calia per exemple trucava en directe pel programa Aló presidente al ministre de torn per reclamar-li explicacions públicament en aquells projectes que no s’havien dut a terme o del quals l’hi havien arribat queixes. Ara doncs el neguit es podria definir també en la possible falta de control, un País molt ric en forma de caramel petrolier, i la incertesa de si sense ell se seguiran respectant les normes.\nTambé us diré que potser li dono més voltes jo que moltes veneçolanes. Nosaltres acostumades a planificar i pensar sempre en futur. Aquí però la idiosincràsia pròpia del País està marcada pel present i els plans a curt plaç, sinó, de què no van preparar millor un segon pla de Chávez mateix, encara viu? Em pregunto.\nNo aprofundeixo més en aquests aspectes, em falta molt per veure, preguntar i aprendre.\nHi ha molta feina per fer, són temps de decisió i fermesa, a la Veneçuela de les revolucions la lluita no s’atura!\nAquesta entrada ha esta publicada en justícia social, llatinoamèrica, lluita. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Las empresas valencianas podrán vacunar a sus empleados\nLa Conselleria de Sanitat formarà gratuïtament al personal sanitari que inocule les dosis dins de les grans companyies de la Comunitat Valenciana\nVarias personas esperan para ser vacunadas en el centro de vacunación de Ciutat de les Arts. / Carme Ripollés (Europa Press)\nLes grans empreses de la Comunitat Valenciana començaran a immunitzar als seus empleats al juny. Les companyies treballen en un pla de vacunació al costat de la Conselleria de Sanitat amb l’objectiu d’arrancar la immunització el pròxim dia 8.\nLa titular de Sanitat, Ana Barceló, s’ha reunit aquest dilluns amb representants de la Confederació Empresarial de la Comunitat Valenciana (CEV) i de la Confederació Espanyola d’Organitzacions Empresarials (CEOE).\nEn ella s’ha exposat que grans companyies valencianes vacunaran als seus treballadors per a facilitar i agilitar la campanya de vacunació. Així, totes les persones que apareguen en els llistats de les empreses s’exclouran de la llista de Sanitat. D’aquesta manera, s’evitarà que siguen anomenats dues vegades i s’agilitarà la vacunació massiva.\nA més, els sanitaris que vacunen en les empreses seran formats gratuïtament per Salut Pública per a administrar les dosis correctament. Segons Barceló, aquest nou procés servirà per a no “haver d’interrompre la producció empresarial en un moment en el qual el creixement econòmic és clau per a recuperar la normalitat”.\nREQUISITS DE LES EMRPESAS PER A VACUNAR\nVacunar als treballadors no serà una opció per a totes les empreses de la Comunitat Valenciana. Únicament podran fer-ho aquelles que complisquen amb uns requisits: superar els 400 treballadors; comptar amb una plantilla dins dels rangs d’edat en els quals s’està vacunant; i disposar de centre mèdic propi.\nA més, les empreses hauran de respectar tots els procediments sanitaris per a garantir el procés. Entre ells s’inclou complir amb els temps marcats entre les dosis; vacunar en funció de la franja d’edat establida per Sanitat; o inocular les signatures recomanades segons el grup poblacional al qual pertanga el treballador.\nLa vacunació tindrà lloc en una vintena de centres habilitats per a això encara que no significa que siguen 20 empreses perquè alguns espais estaran compartits. De moment es desconeix quines companyies seran. Per volum d’empleats podrien ser empreses com Mercadona amb prop de 95.000 treballadors; El Corte Inglés; o Ford amb un equip pròxim a les 7.500 persones.\nSis vacunòdroms preparen la seua reobertura: on i quan podràs vacunar-te


L'etarra Asier Eceiza nega haver posat les bombes als hotels d'Alacant i Benidorm - À Punt\nL'etarra Asier Eceiza nega haver posat les bombes als hotels d'Alacant i Benidorm\nEl fiscal demana per al terrorista 268 anys de presó per un atac en què van resultar ferides 14 persones.\nL'etarra Asier Eceiza durant el judici aquest dilluns en l'Audiència Nacional / Efe\n24 de febrer 2020 - 14:30\nEl terrorista Asier Eceiza reconeix pertànyer a ETA, però nega haver participat en els atemptats als hotels Bahía d'Alacant i Nadal de Benidorm en juliol de 2003. Això ha indicat a l'Audiència Nacional en el juí que ha començat aquest matí. El fiscal demana per a ell 268 anys de presó per un atac en què van resultar ferides 14 persones. El seu advocat basa la defensa assegurant que només feia faenes "logístiques".\nAsier Eceiza reconeix ser membre de la banda i també que va reservar les habitacions a l'hotel Bahía d'Alacant i Nadal de Benidorm on la banda va fer esclatar bombes el juliol de 2003. Però diu que ell ni va col·locar els explosius, ni sabia que ETA pensava fer-ho. El dia de l'explosió diu que estava a França i que se'n va assabentar per la televisió.\nDurant el juí ha afirmat que va conviure uns dies en aquest pis franc que ell i Jon Joseba Troitiño llogaren al barri de Malilla de València per a organitzar els atacs d'estiu de la banda terrorista. Eceiza diu que no sabia que Troitiño tenia l'orde de posar bombes, però la Fiscalia no es creu la seua versió i li demana la mateixa pena.\n"Campanyes d'estiu" de la banda terrorista\nL’atac s'emmarcava en les conegudes com "campanyes d’estiu" de la banda terrorista, que consistien en la col·locació d’artefactes explosius en hotels, centres comercials i zones turístiques de la costa mediterrània durant els mesos de plena ocupació. Per aquests fets ja van condemnar a 268 anys de presó l’etarra Joseba Troitiño, nebot de l’històric membre d’ETA Antonio Troitiño i que va fugir a Londres quan el posaren en llibertat per error el 2011. Segons indica l’escrit d’acusació, Troitiño i Eceiza van llogar un pis a València per a usar-lo “com a base d’operacions a la Comunitat Valenciana” i poder “guardar els explosius”.\nA Eceiza el van detindre el 2008 a França, on ha estat condemnat tres vegades a penes que oscil·len entre els 5 i els 8 anys de presó. Ara, les autoritats policials l’han entregat a Espanya de manera temporal per a ser jutjat pels atemptats a la Comunitat Valenciana. La Fiscalia l’acusa de 14 delictes d’intent d’assassinat terrorista, sis dels quals contra membres de les forces i cossos de seguretat de l’Estat, i dos delictes d’estralls terroristes. El compliment efectiu de la condemna no podrà excedir de 40 anys, com disposa el Codi Penal.\nAmenaces amb dues hores diferents\nEls etarres havien reservat habitacions als hotels d’Alacant i Benidorm sota identitats falses i van deixar maletes amb “una càrrega, possiblement, de 10 a 12 quilos de cloratita i un dispositiu d’iniciació temporitzat”. La intenció, per al fiscal, era “causar el major nombre possible de víctimes”.\nAl voltant de les onze del matí del 22 de juliol del 2003, en el diari Gara es va rebre una telefonada en nom d’ETA que avisava de la col·locació de dos artefactes als hotels i que l’explosió es produiria a les 12:30 hores. Al mateix temps, el mateix avís es va rebre en el diari Levante, però aquesta vegada es deia que l’atemptat seria a les 12:00 hores.\nEs va activar un dispositiu policial per a desallotjar els hotels i assegurar el perímetre dels edificis, però diversos agents policials van resultar ferits pel fet que les explosions van tindre lloc finalment a les 12:05 i a les 12:15 hores. La deflagració també va afectar algunes persones que estaven en locals pròxims o als voltants.


Mas-Colell anuncia que els pressupostos del 2014 els aprovaran el 5 de novembre\nEl conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, ha anunciat que el govern aprovarà els comptes de la Generalitat el pròxim 5 de novembre. Ho ha dit en la inauguració de la Jornada dels Economistes.\nRedacció 25/10/2013 - 10.18 Actualitzat 25/10/2013 - 12.07\nEl govern aprovarà els pressupostos de la Generalitat del 2014 el pròxim 5 de novembre. Els comptes del 2014 inclouran la recuperació de l'impost de successions. Ho ha confirmat aquest matí el conseller d'Economia, Andreu Mas-Colell, a la inauguració de la Jornada dels Economistes, que es fa a Barcelona.\n"L'impost de successions estarà als pressupostos", ha dit el conseller. Mas-Colell s'ha excusat pel canvi de data, ja que després d'haver indicat que els presentarien el 29 d'octubre, ara ha dit que no s'hi arribarà per poc i seran d'aquí a dues setmanes.\n2014 en creixement\nMas-Colell també ha confirmat que tant l'economia catalana com l'espanyola van deixar enrere en el tercer trimestre la recessió. Per ell, aquest és un fet que no es pot minimitzar, perquè acaba amb els dubtes de si l'any 2014 hi haurà creixement. "N'hi haurà", ha assegurat.\nPel que fa al "cèntim sanitari", el conseller ha dit que el govern encara no té calculat quin serà el cost per a Catalunya en cas que la mesura tingui efectes retroactius.


...aprenent, creant i sentint...\n1r Batxillerat d'Arts Escèniques. Curs 14-15\nCom tots sabem, en un grup podem trobar gent de tot tipus, cadascú d'una manera, amb uns defectes i unes virtuts, i aquesta, és la característica que millor ens descriu com a grup.\nSom un grup molt especial, ja que estem on estem perquè ens volem dedicar a una cosa essencial en la vida: l'art. I per ser precisos, els nostres objectius són les arts escèniques. L'art, la bellesa... la societat no seria societat sense això. I gràcies a l'art, gent de diferents llocs ( Vinaròs, La Sènia, Paüls, La Ràpita, Deltebre, Ulldecona i evidentment, Tortosa) ens trobem units aquí, avui, per compartir l'escenari els uns amb els altres.\nEn aquest grup també podem trobar amics de tota la vida, gent que, anteriorment, ja han compartit l'escenari i gent que ja han fet teatre aquí a l'institut.\nCom tots els grups, dins del nostre, podem trobar grups més petits, gent que es coneix més i gent que es coneix menys, però a poc a poc anem creant una vertadera família.\nI avui estem aquí per parlar-vos de teatre.\nRecordo el primer dia que ens vam abraçar... Aquell dia, ja vaig sentir, molt fortament, qui de veritat formaria part del meu camí.\nA poc a poc, tot va anar sorgint, amistats més i menys fortes baix de l'escenari. Però dalt d'aquest, de forma màgica, ens convertim en un sol cos amb moviments propis, lleugers... i expressem els nostres sentiments davant d'un públic.\nUna altra cosa que ens fa especials, és que ens ajudem els uns als altres, tant si actuem, com si ballem, cantem o altres coses que ens costen més.\nCom a grup, podria dir que som gent activa, original, xerradora, divertida, treballadora, gent amb molt de sentiment i que, com tots els artistes, estem una mica bojos. I ho dic, perquè som atrevits i tenim molt clara quina és la nostra bogeria, i mai deixarem de lluitar pel nostre futur, encara que, de vegades, sigui difícil d'entendre.\nI tot això passa perquè hem après a confiar en nosaltres mateixos, a no tenir vergonya i a superar les nostres pors. També hem après a tenir criteri propi i, el més important, a ser capaços de criticar-nos a nosaltres mateixos per anar millorant dia a dia.\nEsther i Zahra.\nEtiquetes de comentaris: 14-15, 1r, batxillerat, grups\nAlternativa de teatre 4t ESO. Curs 14-15\nEn primer lloc, vull començar parlant sobre la definició de "teatre", que tots ens acabem plantejant. Per a nosaltres el teatre ha deixat de ser un concepte en concret i ha passat a ser la vida. La vida en si mateixa consisteix a anar prenent decisions instantànies i d'alguna manera, actuant amb diferents reaccions inesperades. Això que veiem tan quotidià, també ho considerem teatre.\nLa majoria d'alumnes que formem la classe d'alternativa de 4t, des de primer que compartim moments, experiències i fins i tot secrets.\nLa veritat és que és un privilegi mantenir aquesta il·lusió tan forta des que comencem l'etapa de secundària, perquè poder fer teatre és un plaer.\nEls dimarts sempre ens acompanyen les papallones des que ens llevem fins que arriba l'última hora del dia, on realment els nervis formen molta part d'aquestes petites actuacions que junts gaudim. Ens agrada molt treballar en grup, ja que se'ns fa menys difícil patir vergonya i també ens encanta esplaiar-nos i deixar-nos portar explicant tot allò que ens preocupa que, evidentment, forma part de la vida i del teatre, com hem parlat abans.\nEn conclusió, volem seguir en aquesta alternativa plena de ganes d'esforç i sobretot d'alegria i imaginació.\nNOMÉS HEM DE DIR TOTS JUNTS... EL TEATRE ÉS LA VIDA!!!!!\nEtiquetes de comentaris: 14-15, 4t, ESO, grups\nAlternativa de teatre 3r ESO. Grup B. Curs 14-15.\nSom Antonio i Alba, i els dos tenim la sort d’anar al Bau i poder fer teatre. Alba ja és el tercer any que hi va, i Antonio el primer,.. però els dos us podem aportar totes les coses bones que ens dóna el teatre.\nAbans de saber com funcionaven les classes, a cap dels dos se’ns havia passat mai pel cap fer teatre, fins que vam provar-ho. Et pot servir per a moltes coses. A nosaltres ens ha servit per veure el que som capaços de fer davant del públic a sobre d’un escenari. I podem dir-vos que tothom és capaç de fer molt més del que es pensa, però moltes vegades ho portem amagat a dins i no sabem ni nosaltres mateixos que ho tenim.\nTambé ens ha servit per perdre la por a coses que, de vegades, són ben insignificants. Per encertar-ho més, no ens ha fet perdre la por, sinó que aquelles coses que abans ens aterrien abans de pujar a un escenari, han passat a ser les que ens motiven perquè el públic pugui apreciar tot l’esforç que hem fet.\nTambé ens ha servit per saber expressar els nostres sentiments, per saber treure del cos moltes coses que de vegades no hauries tret, i no hauries sabut com sortir-te’n.\nEn les hores que hem passat a l'escenari, hem après tot això, també hem descobert coses de nosaltres mateixos, i mil coses més. Volem destacar sobretot, que per damunt de tot això, el millor del teatre són les amistats que et dóna. En aquesta sala d’actes hem conegut gent realment molt important per a nosaltres.\nBé, hem fet molts d’errors, moltíssims! Però això ens ha servit per tirar endavant i millorar com a petits ‘’actors’’. Nosaltres i juntament amb tots els nostres companys, hem compartit nervis, llàgrimes i somriures,\nI l’únic que ens queda per dir-vos és que és una experiència durant els anys d'estudis que mai oblidarem.... EL TEATRE ÉS LA VIDA!!\nAntonio i Alba\nEtiquetes de comentaris: 14-15, 3r, ESO, grups\nAlternativa de teatre 3r ESO. Grup A. Curs 14-15\nEl teatre és una forma de vida, una forma d'expressar el que sents sense cap por, és una via per escapar dels problemes...\nEn el teatre sobren les paraules. Així que si ets d'aquelles persones tímides que no saben com expressar el que senten... Apunta't a teatre!\nPerquè com bé hem dit abans, sobren les paraules! En el teatre aprendràs a expressar-te de moltes maneres que ni tan sols et podies imaginar.\nÉs veritat que el nostre grup potser no és el més bo, tampoc som els més extravertits, però això sí, peculiars, els que més. Si d'explicar problemes es tracta, mai acabaríem... I si de plorar va la cosa, ho fem, però junts. En el teatre no sol aprens a expressar-te, sinó que, també hi trobes una família que t'acull amb els braços oberts i t'ajuda amb qualsevol cosa per petita que sigui.\nAixí què, si penses que el teatre és tan sols una assignatura més, estàs equivocat! Perquè el teatre és la VIDA!\nUn bri de llum incandescent com l'esperança...\nUn bell record de l'any passat, realitzat per Gerard Cardona. Gràcies Gerard!!!!\nACTE 1. Un bri de llum incandescent com l'esperança (amb motiu de l'homenatge a Manel Ollé, professor de l'institut J. BAU)\nACTE 3. Tercer acte i final de ... Un bri de llum incandescent com l'esperança, dirigida per Manolita Nadal i interpretada pels alumnes de 1r i 2n de Batxillerat de les Arts Escèniques.\nActrius i actor: Aida Mayor, Montse Marro, Clàudia Amela, Marina Andreu, Alba Paredes, Laia Llorca, Judith Faneca, Ada Garcia, Aida Masip, Ana Sokolova, Ana Verdera, Idoia Martínez, Kamila Vesioly, Ester Miralles, Andrea Olesa, Sara Roé i Otman Chmali.\nRecords inesborrables!!!!! Torneu!!!!!\nEtiquetes de comentaris: 13-14, 1r, 2n, batxillerat, estrena, representació\nAlternativa de teatre 2n ESO. Grup B. Curs 14-15.\nEl nostre grup de teatre és el millor, perquè fem pinya i treballem d'allò més bé en grup. Ah, i som molt divertits!\nCom més exercicis fem junts, més alegres ens sentim, perquè l'alegria s'encomana...\nAlhora de fer alguna activitat ens comportem com una família perquè ens encanta el teatre. La majoria de nosaltres, quan vam començar aquesta alternativa, teníem molta vergonya i gràcies al teatre, ja confiem més en nosaltres mateixos.\nNo tots nosaltres vam començar teatre a 1r d’ ESO, però els que hem començat enguany, assegurem que l’ any que ve continuarem amb el teatre perquè ens encanta i hem après a dominar l'espai de l'escenari.\nSom un grup molt divers de personalitats, hi ha gent molt diferent i això és bo i molt divertit. Quasi sempre, la gent més vergonyosa fa coses més arriscades i els que fem de públic valorem el seu esforç i el seu progrés. Tots tenim qualitats diferents, però tenim projectes de cantar junts en un futur!!\nSempre diem que les paraules es queden curtes per dir el que sentim i pensem del teatre i és una gran sort poder treure les nostres emocions.\nEn aquest text hi ha una petita part de totes les persones que hi formen part... A que us agraden les nostres fotos? És que, com dèiem al principi....som els millors!!!!!\nIraïs i Nerea.\nEtiquetes de comentaris: 14-15, 2n, ESO, grups\nAlternativa de teatre 2n ESO. Grup A. Curs 14-15\n"Som el grup de 2n d'ESO C i D. No som una classe molt i molt nombrosa, però creiem que és perfecte perquè així treballem millor i ens portem de meravella.\nSom un grup treballador, ens agrada preparar les coses a casa per després ensenyar-ho tot als companys de classe i llavors, fem una crítica tots junts del que hem fet.\nCreiem que cada persona té dins seu, una altra persona i que, quan fem teatre, la fem sortir a l'escenari. D'aquesta manera naix la imaginació i la fantasia i som capaços de pensar coses que, d'altra manera, mai podríem pensar.\nEns passa l'hora de classe sense adonar-nos, fem actuacions de tot tipus, exercicis per expressar diferents sentiments... De vegades cau alguna llagrimeta amb algun exercici, però en general, riem molt i ens ho passem molt bé. És bo mostrar les emocions!!\nLa profe i el nostre grup estem molt units, i entre tots coneixem tot allò que tenim a dins de nosaltres mateixos i que, si no fos pel teatre, mai arribaríem a descobrir. Només tenim un lema: EL TEATRE ÉS LA VIDA!"\nCarla i Maria.\nLa pausa... - No aturar-se. Fer i desfer, seguint les lleis més actuals del ritme quotidià. Quan el rellotge perd la seva funció biològica i les agulles dels segons només...\n► 12 de març (2)\n...la força del teatre...\n13-14 (1) 14-15 (8) 1r (3) 2n (3) 3r (2) 4t (1) batxillerat (2) creativitat (2) emocions (1) ESO (6) estratègies (1) estrena (1) grups (7) habilitats (1) primària (1) representació (1) tallers (1) teatre (1)\nAbans d'una obra de teatre és transcendental concentrar-se. El primer pas serà relaxar-se i voler-se concentrar. Concentrar...\nLa cadira del Bau. Senzilla, acollidora, majestuosa... Una cadira i un escenari. Qui no recorda aquesta vella cadira? Qui no recorda ...\nCom tots sabem, en un grup podem trobar gent de tot tipus, cadascú d'una manera, amb uns defectes i unes virtuts, i aquesta, és la cara...\nAlternativa de teatre 1r ESO. Curs 14-15.\n"Us podríem contar totes les coses que passen a teatre, però és que en són tantes, les experiències que hem viscut... Només f...\nEn primer lloc, vull començar parlant sobre la definició de "teatre", que tots ens acabem plantejant. Per a nosaltres el teatre ...\nTallers de teatre BAU 2015\nEls passats dies 18, 19 i 20 de febrer, els alumnes de teatre de primer i segon de batxillerat de les arts escèniques van participar en els...\nEl nostre grup de teatre és el millor, perquè fem pinya i treballem d'allò més bé en grup. Ah, i som molt divertits! Com més exerc...\nSom Antonio i Alba, i els dos tenim la sort d’anar al Bau i poder fer teatre. Alba ja és el tercer any que hi va, i Antonio el primer,.. pe...\n"Som el grup de 2n d'ESO C i D. No som una classe molt i molt nombrosa, però creiem que és perfecte perquè així treballem millor...\nUn bell record de l'any passat, realitzat per Gerard Cardona. Gràcies Gerard!!!! ACTE 1. Un bri de llum incandescent com l'espe...


Bamboo Bed and Breakfast Kandy Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo 332 Ampitiya Road, Kandy Central, Kandy, Sri Lanka, 20160 - Veure al mapa\nMés informació sobre Bamboo Bed and Breakfast\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Kandy, no busqui més enllà de Bamboo Bed and Breakfast. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nBamboo Bed and Breakfast ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, àrea de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Bamboo Bed and Breakfast.


Reus i Tarragona s'alien per promocionar el seu comerç\nReus i TGN s'alien per promocionar el seu comerç\nEl Circ Més enllà de TGN dilluns, 19 de març de 2018\nReus i Tarragona es tornaran a unir, comercialment, en el marc de la 2a edició de la campanya Tot Queda a Casa. Enguany hi tornarà a haver 15.000 targetes rasca-rasca amb 5.000 premis repartits entre 300 comerços de Tarragona i Reus. La principal novetat és que els premis que es poden obtenir d'aquestes targetes són, experiències. Així totes les persones que tinguin l'oportunitat d'obtenir una targeta podrà guanyar entrades per al Nàstic, el Reus, l'Aquum a més de descomptes en diferents establiments.\nTambé hi haurà una performance a càrrec de Soul Dance. Això tindrà lloc el dia 23 de març, al matí a Reus i a la tarda a Tarragona, i el dia 24 del mateix mes a la inversa. Totes aquelles persones que durant aquests dos dies es trobin els ballarins pel carrer i es facin una foto amb ells i la pengin al Facebook podran guanyar un xec de 300 euros per gastar en botigues associades a la Via T o el Tomb de Reus. D'aquesta manera els comerços de les dues ciutats celebraran la Setmana del Comerç organitzada per la Generalitat. Amb tot plegat la campanya s'allargarà fins al 25 de març.\nSalvador Minguella, President de la Via T, ha assegurat que "és el moment de parlar de Reus i Tarragona en positiu." També ha afegit que "el petit comerç passa per moments difícils, però que aquestes iniciatives ajuden."\nPer la seva banda Gemma Molner, Presidenta del Tomb de Reus, s'ha mostrat contenta de repetir la campanya i ha reiterat que la passada va ser un èxit.\nLes dues regidores de comerç també han assistit a la presentació i s'han mostrat satisfetes amb la repetició de la iniciativa. Montserrat Caelles, regidora de comerç de l'Ajuntament de Reus, ha agraït l'acollida i ha dit que "la campanya ha de servir per valorar el sector comercial que tenen les dues ciutats."\nElvira Ferrando, Consellera de Comerç de l'Ajuntament de Tarragona, ha demanat que les iniciatives conjuntes "es traslladin a altres sectors." També ha afegit que s'ha de pensar en competitivitat però en positiu.


Soses rehabilita el poblat iber del Gebut per incorporar-lo a l'oferta turística del Baix Segrià\nterritoris.cat 18:57 14/10/16\nEl jaciment, d’uns 6.000 metres quadrats, data dels anys 650 a 50 abans de Crist i és un dels conjunts monumentals més importants d’aquesta època que existeix a Catalunya\nper incorporar oferta turística segri rehabilita\nEl poblat presenta habitatges de planta rectangular arrenglerats al llarg de dos carrers\nL’Ajuntament de Soses, amb el suport del Departament de Cultura, ha posat en marxa les tasques de rehabilitació i adequació d’un dels indrets més peculiars i amb més significat històric del seu terme, el poblat iber del Gebut, en una intervenció que té com a objectiu final posar en valor aquest jaciment i incorporar-lo a l’oferta turística del Baix Segrià.\nUbicat a poc més de dos kilòmetres de Soses en direcció a Aitona, aquest poblat es calcula que data dels anys 650 a 50 abans de Crist i presenta unes particularitats que el fan únic, com ara una sèrie d’habitatges de planta rectangular arrenglerats al llarg de dos carrers principals, enllosats amb pedres planes sense treballar, així com la superfície total del jaciment, d’uns 6.000 metres quadrats.\nTambé es pot apreciar una cisterna central, en l’actualitat molt degradada. La part nord-oest presenta una petita elevació amb habitatges rectangulars, la qual podria formar una mena d’acròpolis. A la part oest es poden veure encara restes d’una fortificació feta amb pedres de grans dimensions.\nLa primera fase de la intervenció, consistent en el desbrossament i la neteja de la zona, s’està fent mitjançant una subvenció de 50.000 euros del Departament de Cultura que inclou, a més d’aquestes tasques al poblat iber del Gebut, les que es faran al jaciment del Genó, ubicat a Aitona.\nD'altra banda, fonts municipals van manifestar que l'Ajuntament ja té sol·licitades subvencions a l’Institut d’Estudis Ilerdencs i al Fons de Desenvolupament Regional Europeu (FEDER) per a següents etapes, uns ajuts que es destinarien a noves excavacions arqueològiques que puguin deixar al descobert tot el poblat ibèric del Gebut, a la vegada que aportar molta més informació sobre un dels conjunts monumentals més importants d’aquesta època que existeix a Catalunya.\nTambé es renovarà la senyalització existent i s’adequaran els accessos.\nAlcarràs celebra aquesta cap de setmana la cinquena edició de la Fira del Comerç i el Rebost\nAlpicat celebra aquest cap de setmana la primera fira lúdica i de col·leccionisme PlaymobilAlpiclick


“Em divertia que la pel·lícula s’anomenés ¡Viva Rusia! pel passat de Berlanga a la División Azul” | Berlanga Film Museum (BFM)\n“Em divertia que la pel·lícula s’anomenés ¡Viva Rusia! pel passat de Berlanga a la División Azul”\nENTREVISTA A MANUEL HIDALGO (PART III)\nEl passat 10 de juny es va obrir la caixa 1034 de l’Institut Cervantes a la qual Luis García Berlanga havia dipositat en 2008 un petit llegat que contenia, entre altres coses, el guió inèdit de ¡Viva Rusia!, destinada a ésser la quarta part de la Trilogia Nacional, escrit pel propi Berlanga, el seu fill Jorge, Rafael Azcona i Manuel Hidalgo. En aquesta tercera i última part de l’entrevista amb el novel·lista, crític, autor d’altres llibres sobre cinema i guionista de pel·lícules de Gerardo Vera, Gonzalo Suárez i Felipe Vega, repassem algunes de les eventualitats que van envoltar la gestació d’aquella pel·lícula que mai no va ser.\nQuin paper va jugar en aquell projecte?\nVaig ser coguionista de la que havia de ser la quarta entrega de la, en aquells temps, Trilogia Nacional. Vaig arribar al projecte mitjançant Andrés Vicente Gómez, productor de la pel·lícula, amb el qual havia treballat anteriorment en altres guions. Ell és el que em vincula amb Berlanga en el moment en què Azcona no vol seguir endavant amb els canvis que calia fer després de la mort de Luis Escobar, que anava a ser de nou el protagonista. De totes maneres, crec recordar que, inicialment, Rafael (Azcona) s’avé a fer aquestes modificacions, però aquestes no acontenten els interessats, de manera que ell decideix apartar-se de el projecte. Aquí es va produir la ruptura definitiva entre Berlanga i Azcona.\nTot seguit, Luis García Berlanga recorre al seu fill Jorge i tots dos treballen en un guió que resulta ser excessivament llarg perquè se’n va fins a les 160-170 pàgines. Els dos s’adonen, després de donar-li mil voltes a l’assumpte, que no donen amb la manera d’acurtar-lo, extrem que sol acabar amb l’entrada de nous guionistes que aporten una altra visió a el projecte; en aquest punt és quan Andrés Vicente Gómez recorre a mi.\nQuines van ser les seves aportacions?\nEl nom de ¡Viva Rusia! el vaig posar jo, perquè el guió no tenia aquest títol quan va arribar a les meues mans; de fet, es deia Nacional IV, un títol que semblava posat amb tota la mandra de el món. Vaig triar aquest nom perquè em divertia, donat el passat a la División Azul de Berlanga, que és una cosa que mai havia dit fins ara, però també per la demència total del propi argument de la pel·lícula, dit això en el millor dels sentits. Per resumir-ho breument: hi ha uns presumptes descendents dels Romanov que són, al mateix temps, presumptes parents dels Leguineche. Procedents de l’Amèrica Central, passen per Madrid de camí a una Unió Soviètica que s’està enfonsant i a la qual decideixen tornar per reclamar el que, per dret real en tant descendents dels tsars, els correspon. Quan Luis José veu que Rússia pertanyerà als seus suposats parents, no dubta a aprofitar l’oportunitat de negoci que se li presenta.\nCom va ser el procés de treball?\nLa meva tasca va consistir a fer de script doctor; es tractava de tallar tot el que creia que sobrava i escriure nexes perquè allò fos coherent, també passava per no renunciar a alguna idea que em semblava oportuna, però sempre sobre la base que l’objectiu era deixar el guió en 110 o 120 pàgines com a màxim.\nJo vaig demanar treballar sol, per després despatxar primer amb Jorge Berlanga i preguntar-li què creia ell que no s’havia de perdre de la versió que ells havien escrit. Després d’aquestes converses, vaig iniciar el mateix procés amb Luis (García Berlanga) i, posteriorment, vaig escriure la meva versió. A partir d’ací, ens vam posar a treballar junts; jo anava lliurant parts grans de el guió i veient-me amb ell per fer les correccions i indicacions que ell havia anat anotant després de revisar el document.\nHe de dir que, per a algú com jo, que m’enorgullia de conèixer tan bé la Trilogia Nacional i que tenia al cap com sonava la veu de cada personatge, va ser molt sorprenent veure com Berlanga dominava a la perfecció tot aquell món: cadascuna de les correccions que va fer millorava l’existent. Això es veia molt clarament en els diàlegs, on introduïa petits matisos en els quals jo no havia reparat i que, en el moment en què els assenyalava, notaves que tal o qual personatge haguessin dit aquesta frase d’aquesta manera i no com figurava en primera instància. Era fantàstic, tenia un coneixement exacte d’aquell món.\nCreu que, tot i no materialitzar-se, va quedar alguna cosa de ¡Viva Rusia! en el cinema posterior de Berlanga?\nLa escopeta nacional, Patrimonio Nacional i Nacional III es desenvolupen en l’època que es mou entre finals del franquisme i el primer tram democràtic sota el govern d’UCD, mentre que ¡Viva Rusia! té lloc en ple període socialista. Jo crec que Berlanga mai no havia estat tan directament polític com ho és ací i és una llàstima que no es conega aquesta vessant en el qual, després de la Trilogia Nacional, el cineasta valencià té una actitud més crítica amb la societat de l’època socialista. Crec que aquest guió anticipa, clarament, el que després es va veure en Todos a la cárcel (1993) en la qual, ja sense els Leguineche i introduint una sèrie de canvis substancials, recupera algunes de les coses que no va poder rodar després de frustrar-se el projecte de ¡Viva Rusia!


L'Aixeta - Sam Darris\nCantautor català - cançons originals\nHola, sóc en Sam Darris, he forjat la meva experiencia en els grans escenaris com a cantant a les orquestres més importants del país; Janio Marti, Musicalia, Traviatta, Orquestra Blanes i Orquestra Setson i Gran Orquestra Costa Brava.\nEl reconegut DJ David Oleart es el primer mentor aristic que tinc a la meva carrera i li agraixo molt el que ha fet per mi.\nAl costat del dj i productor musical Abel Almena, Sam Darris ha llançat "Sexy Lips", un tema de tall dance, presentat a la discoteca Millenium de Girona. També en el "Summertime" el nou single de Corey Smith i Aisi Cravid, que ha estat distribuït en diversos recopilatoris de Música Blanco i Negro, i ha estat la veu de "Like a Devil", el tema oficial de la discoteca Area.\nTinc 2 canals de Youtube, el meu i un amb els DJ's i productors de referència Del Pino Bros on versionem els millors clàssics de la música nacional i internacional.\nVaig participar a la temporada 5 de La Voz i vaig obtenir 4 si's al Got Talent amb Paz Padilla, Risto Mejide, Dani Martin i Edurne.\nAra estic presentant el meu primer disc original en català. Pots trobar ja a totes les plataformes "Pensant en tu", "Paraula d'honor" i "Al meu costat". Que he produït amb l'Eloi Ortells i en Joan Tena (Ex OT)\nPoder dedicar mes temps a la musica, seria el meu somni\nSam Darris supports:\nCançonador i Músic pedrer de Menorca.\ncreAdor musical, audiovisual, ...\nSam Darris is supported by:\nAqui tens el disc "Somiar fins al final" per Sam Darris\nLes brases de l'amor\nTrailer canal "Patriota Català TV" a Youtube\nPodcast "Com es va fer Patriota"\nCom es va fer Patriota\nPatriota (Versió Pau Casals)


Jo Només Follo a Pèl: d’abril 2009\nPlats Bruts, “Tinc un vot sociata”\nEn David rep una oferta per treballar d’actor a una sèrie de TV3, però com a requisit li imposen afiliar-se al PSC. Quan en López s’assabenta de la jugada decideix evitar que el nacionalisme català perdi un simpatitzant com el David. Per solucionar-ho crida a Salvador Sostrés, qui es reuneix al Bar Maurici amb el David per fer-lo canviar de parer. Borratxo d’ambició, es nega a escoltar al Sostres i s’acomiada per anar al lavabo. Rabiós i venjatiu, el polemista el segueix fins al lavabo, on li dóna pel cul repetides vegades. Per sociata.\nHow I Met Your Mother, “Black Is Fag”\nFart de sentir com en Ted busca la xati perfecta per asseure el cap, en Barney decideix emportar-se’l a Las Vegas per fer-lo follar amb unes prostitutes. Per error en Ted es prendrà una pastilla d’MDMA i li tirarà els trastos a tot bitxo vivent. En un moment donat en Barney es despista i en Ted es lliga a un travolo nigerià, que li rebentarà el cul all night long. Enamorat del travolo i de la seva nova condició sexual, es casarà amb ell i desprès adoptaran dos germans abandonats per una prostituta sidosa. And that’s how I met your mother.\nPower Rangers, “Blaster Egotrip”\nÉs el dia de descans pels Power Rangers quan detecten una amenaça que arriba per mar: són els gegantescos collons d’Ignasi Guardans que ataquen la ciutat. S’inicia una lluita però l’habilitat esquiva dels collons sentència els Power Rangers. Quan tot sembla perdut un altre monstre arriba a la ciutat: és l’ego colossal d’Ignasi Guardans. Els collons i l’ego inicien una lluita i quan ambdós queden debilitats per la refrega els Power Rangers tornen a l’acció i els hi donen pel cul.\nQueer as Folk, “Cum Ass You Are”\nUn gay coneix dos jovenets a un bar i es peten el cul durant quaranta-tres minuts mentre les càmeres fugen dels genitals com de la pesta.\nLa resposta que vaig rebre amb aquest storyline va ser decebedora i determinant. Massa elaborat, van dir-me: si el capítol comença in media res guanyem dos minuts més de sexe injustificat. Merda.\nEtiquetes de comentaris: Homosexualitat, Salvador Sostres, Televisió\nI continuen els indicis que apunten cap una conspiració interna per fer entrar l'humor més furibund a la programació de TV3. Com tots sabeu, l'aposta humorística de la nostra és més blanca que els calçotets de Jesucrist. Aquesta constricció de la crueltat inherent a l'ésser humà que ha explotat a la blogosfera ha escapat de manera més sibilant cap als mitjans de comunicació catalans. Ahir parlàvem de la mofa a dures penes dissimulada de Casal Rock. Doncs si la vostra teleaddicció us tenia collats pels ous desprès del programa dels avis rockers imagino que vau veure, com a mínim, el primer reportatge d'aquell clàssic contemporani anomenat Entre línies. El repor en qüestió es deia Grans Cremats, però contra tot pronòstic l'objecte d'estudi no era ni la fauna que visita putalocura.com ni tampoc aquells subjectes que van a les festes erasmus sense ser ni erasmus ni estudiants. El reportatge versava sobre aquells pobres diables que han sobreviscut amb el 80% del cos cremat. Però tampoc ens enganyem: la seva cremor física evidencia també el seu foc espiritual o, més aviat, genital, perquè amb aquests caretos difícil ho tindran per treure a passejar el ninot de forma habitual. El terrorista de TV3 resulta ser, a més de fill de puta il·lustrat, tot un poeta. Per treure's el barret.\nJo, per la meva part, vaig enganxar l'Entre línies mig començat. Això dels grans cremats no ho vaig copsar fins que portava dos minuts de visionats. I és que el primer que vaig pensar en veure les imatges que us he adjuntat va ser: hòstia, doncs sí que és xungo això de la grip porcina.\nMichel Houellebecq té una novel•la força bona que porta per títol Ampliació del camp de batalla. Allí defensa que en la societat contemporània el sexe és un mercat que es regeix per les mateixes normes i excessos que l’econòmic. Houellebecq creu que el sexe és un dret de tot ésser humà però degut a una concatenació de factors socials i culturals hi ha individus que en gaudeixen profusament mentre que d’altres estan condemnats a cascar-se-la en la soledat. Són els gordos, els pagafantes, els granjers, Miquel Iceta. En realitat són diversos col•lectius units tan sols per la manca de sexe.\nEn vistes d’aquesta desoladora perspectiva molta gent ha decidit precisament ampliar el camp de batalla sexual. Ara ja no es tiren els trastos a la discoteca sinó també al súper, a la cua de l’atur, a l’ascensor, al Xiqui Park o als fòrums sobre les campanyes militars d’Otto von Bismarck. Els temps absurds requereixen pràctiques absurdes.\nPerò la gent va tan desesperada per treure a passejar el ninot que inclòs hi ha qui contempla les sortides amb el gos com una oportunitat inexcusable per pillar catxo. Si hi ha algun lector o lectora que acostuma a treure el gosset a passejar amb perspectives de follar aquí us adjunto uns quants models de conversa per coronar amb èxit la vostra empresa.\nUi, de quina raça és?\nT’ho dic si em menges la polla.\nCreixen molt els d’aquesta raça?\nSí, com la meva polla quan me la menges.\nQuin gosset més entremaliat, està molt content!\nPerquè sap que em menjaràs la polla.\nAi que bonic, com es diu?\nMenja’m la polla.\nSé que aquesta conversa és només apta per mascles homo i heterosexuals, així que si sou una femella o alguna aberració queer que ha potinejat amb el seu cos tan sols heu de canviar la paraula polla per cony. Que Déu estigui amb vosaltres.\nPD: ja sento les veus als comentaris. "Senyor Valero, un post sobre gossos? Que no sap que donaven Casal Rock, anit?". I tant que sí, estimats fills de puta. Ho vaig mirar i encara em va donar temps de descobrir, gràcies a l'Entrelínies, que la filla del Xavier Sala i Martí es diu XVII Úrsula, com si fos una cafetera o un vulgar robot de l'Asimov. Però de tot això en parlarem un altre dia.\nA vegades la vida et fot putades d'aquelles tan i tan grans que o bé t'esfonses o bé les ignores. Posem per cas que de ben petit encadenes una mononucleosi i una leucèmia que només poden ser aturades amb unes dosis de medicaments prou altes com per deixar-te paralític de cintura cap avall. És el cas d'Albert Casals, joveníssim ambaixador de la fundació Step by Step que ha recorregut mig món sobre una cadira de rodes i sense un duro a les butxaques. Òbviament, tal proesa comporta uns riscos que paralitzaria les cames al mateix Jordi Cryuff. Estem parlant de dormir al ras en països trufats de malfactors, de regions trencades pel pols mantingut entre fanàtics religiosos i narcotraficants o d'una una climatologia adversa que complementa una geografia hostil.\nProbablement a l'Albert Casals tot això ja li van dir. Que amb la seva malaltia no se la podia jugar, que no podia anar fent el passarell pel món amb la seves fràgils condicions. Però ell no en va fer ni puto cas. Va agafar la cadira i es va entaforar dins d'un avió per anar a veure món, una experiència que relata al seu recent llibre Un món sobre rodes.\nAmics, amigues, testimonis com el de l'Albert Casals ens ensenyen una valuosa lliçó. Quan l'adversitat caigui sobre vosaltres i el vostre entorn insisteixi en que heu d'assumir la vostra situació i no lluitar per superar-la feu-li cas. És molt millor que acabar deixant-te veure per tot el món amb el pèl empastifat de colorant blau i una samarreta de Naruto. Nens, l'Albert Casals és un mal exemple. No en féssiu cas.\nEtiquetes de comentaris: Albert Casals, Literatura, Sant Jordi\nAlerta roja pels (pocs) fans que encara miren pel·lícules per la tele: TV3 ha programat l'excel·lent film Jet Lag per a les 23.15. Per aquells que no el conegueu, el film va d'una estrambòtica i maltractada massatgista (Juliette Binoche) que durant el retard d'un vol coneix un antic chef i actual empresari d'aliments ultracongelats (Jean Reno) afectat de mal d'amors. Entre espera i espera sorgirà l'amor entre aquestes dues ànimes solitàries.\nPerdoneu, però crec que abans he dit excel·lent film. És així? Doncs disculpeu. En realitat volia dir PUTA MERDA DE COMÈDIA ROMÀNTICA FRANCESA. A la foguera.\nAhir a molta gent li va brotar inesperadament un sentiment nacionalista abrandat, hedonista i curcumstancial. Les masses enfervorides declaraven amb orgull pertànyer a Catalunya per una raó prou comprensible: aquí ahir era festa. Dilluns de Pasqua, per aquells que van passar la ressaca fins les 6 de la tarda. Bé, és sorprenent el poc que necessita la gent per abraçar i oblidar idealismes pels quals hi ha persones que es passen tota la vida barruntant i deliberant. En aquesta mateixa línia, m'estava preguntant: com encaixa la figura de Marc Sabatés dins la mitologia del nacionalisme català? Element dissuassori o simpatitzant? Deixaré oberta la qüestió.\nEtiquetes de comentaris: Marc Sabatés, Política\n"Em jugo una sessió de sexe anal a que no ets capaç de deixar-te donar pel cul"\nQuè ha passat amb els nens d’abans? La mirada neta i pulcra, l’esperit immaculat de la infantesa, la innocència dels jocs sense guanyadors ni perdedors. On estan, cony? On estan? Anys ençà la canalla descobria el món amb en Teo, aprenia els valors de l’amistat amb Barri Sèsam i s’ho passava bé fotent-li quatre puntades a una pilota de Nivea. Però totes aquestes formes d’oci no es poden comparar amb el poder de seducció de les noves activitats de lleure. Camps de futbol pletòrics de cants racistes, telèfons mòbils amb els que pots gravar agressions a minories, videojocs en els que pots matar guàrdia civils, cedés de gangsta rap on es fa apologia del món criminal.\nPerò no tot està perdut: només ens fa falta ser hàbils i presentar les velles activitats de la nostra infantesa amb una pàtina pròpia d’aquest temps moderns i decadents. On està Wally? Podem fer que els nens d’avui s’interessin altre cop en la cerca del miop més entranyable i viatjer de la nostra infantesa? I tant que sí! Tan sols hem d’enviar en Wally cap escenaris més propers als interessos de la canalla actual. Provem-ho amb el següent exercici: nens, nenes, busqueu en Wally amagat en aquesta habitació nacional-socialista abans que el mecanisme de la cambra de gas s’activi i mori entre doloroses convulsions!\nQue passa, no el trobeu? Ah, us pensàveu que en Wally era imbècil! Us pensàveu que en Wally posaria la seva vida en perill amagant-se dins d’una cambra de gas de la II Guerra Mundial? No, galifardeus, no. En Wally també ha perdut la innocència i prefereix passar l’estona amb dues lesbianes d’un bordell metropolità. Gràcies, món.\nEtiquetes de comentaris: Adolf Hitler, Sexualitat, Wally\nCom que cada persona és un mon el gènere humà presenta una miríade de punts de vista personals i intransferibles amb els quals provem de comprendre les lleis i els fenòmens del Cosmos. Un exemple. Com podem saber que ja han arribat les vacances de Setmana Santa? Doncs cadascú escombrarà el seu entorn amb la mirada i en traurà conclusions pròpies. Hi haurà gent per qui l’evidència definitiva sigui la profusió d’andalusos pecadors que li canten saetas a la verge tot lluint una trempera de dos pams. Probablement algú es cerciorarà de l’arribada del període vacacional en topar-se amb la corrua de canalla amfetamínica amenaçant als vianants amb palmons de metre i mig (nota mental: a quin imbècil se li acudí entregar armes blanques a la generació d’adolfhitlers que ens segueix, eh?). Però jo tinc un mètode si cap encara més infalible per caçar l’instant precís en que comença la Setmana Santa: la caterva de guiris i guiris i guiris que embruten els nostres carrers i les nostres tradicions i les nostres filles.\nA mi això dels carrers en realitat me la pela. Que els netegin els de BCNeta, que son tots una colla d’expresidiaris sense estudis. I lo de les nenes també m’és igual, que en realitat són tan marranes desprès dels 10 anys que probablement qui surti escaldat de l’assumpte sigui el guiri. Però això de les tradicions sí que em fot, i de sobremanera. Perquè jo sóc home de natural seré i conciliador, però si em toquen el més sagrat puc començar a bufar com un esquizofrènic dins d’una olla a pressió. Que es pixin al carrer i es follin a les verges de la tribu, però que deixin estar l’allioli.\nHom sap que la forma més notòria de mostrar la pròpia vulgaritat és lluir un excès de luxe. Probablement si vius a una chabola i els diumenges et vesteixes amb xandall Adidash et pensaràs que el non plus ultra del bon gust és passejar-se per Diagonal Mar mentre et menges un bocata de llagosta arrebossada amb caviar mig embolicat amb paper d’alumini treballat a Tiffany’s. Mal fet: el bon gust es troba en l’austeritat i en l’elegància, en aquell complement cabalment escollit que realça el conjunt però que ni eclipsa ni és eclipsat per la resta. L’allioli, amics meus, és aquest complement. És una menja de personalitat forta, capriciosa com una vella diva cinematogràfica, egoista i amoral con una divinitat grecorromana. A l’allioli no li importa la humanitat, i hom sap que la indiferència és la quina essència del menyspreu. Per aquesta raó la caça de l’allioli és una de les activitats més nobles de l’esperit humà, aquella que atorga al gourmet ànima de caçador siberià. Perquè l’allioli converteix la gastronomia en alquímia. Però una alquímia en la que només tens dues opcions: els llorers del gust cesari o un infern de dolors estomacals.\nPer això, amics, per això odio tant als putos guiris que es pensen que estan per damunt del bé i del mal quan es relacionen amb la nostra gastronomia. Són incapaços d’entendre el valor de l’allioli, les seves propietats i la seva amenaça. Per això tu et passeges un diumenge qualsevol per un bar de tapes i veus com els guiris malparits suquen fuets sencers dins plàteres d’allioli; com esfonsen culleres generoses dins bols d’allioli per extreure'n copioses muntanyes de salsa que s’entaforen dins la boca tal que fos iogurt; com es munten zigurats amb torrades, ceba cuita, escalivada i quantitats indecents d’allioli coronant l’aberració. L’única cosa que em satisfà de tot plegat és que la cremor d’estómac dues hores desprès de menjar serà tan colossal que ni Superman amb una tassa de súpercamamilla podrà fer-hi res al respecte. Mala sort. Els negres del Bronx no són els únics que saben defensar-se quan ofenen la seva cultura.\nI fins aquí l’arenga d’avui, amics. En el pròxim post us contaré la història aquella d’un cop que una senyoreta em va menjar la polla i al final ni era senyoreta ni tan sols persona humana. Bones vacances.\nEtiquetes de comentaris: Allioli, Gastronomia\nEl que més detesto de la primavera és que França encara existeix.\nHi ha molt d'ignorant que s'arrosega indolentment pel món demanant l'extradició dels anys 80. Musicalment, una vergonya, diuen. Basura pura, els anys 80. La dècada en que Tom Waits pareix Rain Dogs o Swordfishtrombones, en que neixen i moren grups com Orange Juice, The Birthday Party o Joy Division, en que el punk encara tenia molt a dir amb Dead Kennedys o Kortatu. Quina merda tot plegat. Aquests que rajen dels 80 són gent que ho miren tot amb l'ull del cul i els hi sembla que tot és merda.\nParadoxalment, aquests idiotes no dubtaran en preconitzar les virtuts musicals dels anys 90. I a mi em fot ràbia perquè sembla que el personal es pensi que als anys 90 només hi havia Pearl Jam, Pulp i Radiohead. No, amics, no. Us contaré que vaig fer ahir a la nit, concretament de 24.00 a 2.00: fer una llista amb les clavegueres musicals dels anys 90. I el terme clavegueres no podria ser més contradictori, perquè les misèries que vaig llistar no podrien haver sonat més a les ràdios i discoteques. No us passaré la llista perquè sóc avar i orgullós, però us deixaré una advertència: algú recorda Vengaboys? Espero que no.\nEtiquetes de comentaris: Dark side of the 90s, Música, Vengaboys\nJo només vull celebrar els meus super sweet sixtee...


Jazz Club La Vicentina: Rick Margitza Quartet al Jamboree, 9 de desembre de 2016\nRick Margitza Quartet al Jamboree, 9 de desembre de 2016\nI aquest dia, divendres 9 de desembre vam anar al Jamboree a veure el projecte del reconegut saxofonista Rick Margitza en formació de quartet. La veritat és que si ell ja és força conegut pel públic entès, els seus acompanyants ho són també força.\nPerò deixeu-me que us recordi les, ara sí, quatre ratlles que vaig posar sobre el concert, i que ara miraré d'ampliar.\nJa estem en dansa amb Rick Margitza Group...collons com peta..en un Jamboree ple de gom a gom...fins i tot "pleno" d'amics fotògrafs com en Joan Cortès, Joan Carles Abelenda, Josep Tomàs i Oliver Adell. No se'n van perdre ni una de les millors imatges ni de la música.\nI així va ser, pleno de tots, aficionats i amics, músics i fotògrafs. I tots nosaltres ens hi vam trobar per veure a aquests quatre mestres, Rick Margitza saxo tenor, Pierre de Bethmann piano, Darryll Hall contrabaix, Andrea Michelutti batería.\nEl mateix Pere Pons havia deixat escrit això, tot i presentant el concert en la pàgina web de la programació de la sala..\nTocat per l'encís de Miles Davis, qui el va posar en nòmina l'any 1989 després d'escoltar-lo amb el grup de Maynard Ferguson & Flora Purim i Airto Moreira, Rick Margitza és un dels saxofonistes més versàtils i polivalents de l'escena jazzística del planeta. Coltrane, Shorter o Michael Brecker són alguns dels referents que marquen la seva línia estilística i que han determinat que músics com Chick Corea, McCoy Tyner o Maria Schneider el cridessin a files per als seus projectes. Arriba al Jamboree amb el seu quartet per oferir les seves credencials més personals.\nAquest gran saxofonista de 55 anys, va començar la seva discografia el 1989 amb l'àlbum Color, editat per Blue Note i de moment havent enregistrat el darrer el 2016 anomenat Twilight Jamboree: Live at Bird's Eye, Basel.\nBé, dir-vos que va ser un concert extraordinari, en els dos passes, i que la solvència i professionalitat de tots quatre va ser abassegadora. Un primer tema amb aires funk estil Horace Silver, pels ritmes bàsicament, amb un Pierre de Bethmann increïble, en el seu solo, tot i després d'haver realitzat el seu el mestre i líder del grup, Rick Margitza. La secció rítmica, formada per Darryll Hall i Andrea Michelutti, potent i precisa, va fer anar la màquina amb contundència i no pel volum. Després del primer tema, ens va saludar i demanar si estàvem bé, i en trobar la resposta poc convincent, hi va tornar a insistir provocant més d'un somriure obtenint en una segona intentona una més i convincent resposta afirmativa. Els dos primers temes van ser originals seus, el primer quelcom com "Witches" i "Hands of Time", més o menys deduït. Aquest darrer, una mica més melòdic i calmat, inicialment, amb un marcat "riff" repetitiu pel piano, va deixar pas al primer i magnífic solo del gran Darryll Hall. Ben acompanyat per piano, alguns acords, i pels cops al canto de la caixa pel bateria, aquest baixista ens va delectar folgadament per la seva mestria. El solo del líder va ser líric, tot i les demostracions d'arpegis i escales en tots sentits. Líric i a la vegada modern, car una cosa no treu l'altra. El pianista francès hi va tornar amb total mestria amb un solo impressionant, que va deixar pas al "tema" de nou per apropar-se al final, com així van fer.\nUn quartet "muntat" per la gira europea del mestre americà, car els altres tres, viuen i resideixen en el vell continent, dos a França i un a Itàlia.\nEl tercer tema va ser més a l'estil Rollins, semblant una mena de calypso en els inicis, tot i no ser-ho, car en escoltar la melodia vam identificar el magnífic tema de Fats Waller, "Jitterbug Waltz". Altre cop el solo de mestre francès ens va deixar garratibats, per la seva tècnica, velocitat i nitidesa en la pulsió, a la vegada que en la seva imaginació i creativitat. El ritme de vals insistent marcat pel bateria italià li va donar suport en tota la seva intervenció. El líder va fer també el seu, ara sense acords de piano i només a trio, like Sonny, en un solo majestuós amb demostració palpable del perquè Miles el va reclutar en els seus inicis. Tècnica desbordant i creativitat personal, a la vegada que sorgint del seu interior músiques dels seus antics mestres, Coltrane, Rollins, Henderson i demés dels quals en va ser fervent admirador i aprenent. Un solo ben portat pel baterista italià, no massa sorollós i executat amb precisió i tècnica professional, va donar pas a la magnífica melodia de Waller.\nPer situar-nos en el segon passe i ja passat l'equador, Margitza va fer un tema propi basat i sobretot en la Intro, amb l'"Embracable You", fent una ironia sobre la situació al seu país després de la "Trumpada" majúscula, dient que més aviat seria "Disgraceble You", provocant més d'un somriure agre. Amb una intro llarguíssima a saxo tenor solo, tot i recordant aquest preciós tema en alguna de les seves frases i melodia, i recorrent sovint a l'execució d'arpegis inversemblants per la dificultat, el quartet s'hi va posar, ara sí amb la melodia propia del líder i compositor. Una balada a mig tempo, delicada i ben marcada rítmicament pel bateria, a la vegada que pel contrabaixista americà establert a la France. El pianista francès va desenvolupar un creatiu i rítmic solo, i així deixar pas al del contrabaixista americà, també força reeixit. Després d'ells dos va ser Margitza qui va fer el seu, ara curtet, per arribar a la melodia principal i així acabar el tema.\nEn definitiva, van ser dos passes magnífics, amb afluència de músics com l'amic Marc Miralta qui també hi va ser en els dos passes, arribant una mica tard en el primer. Així és com en el segon, li vaig comentar que semblava que repetiria tots els temes, car així va ser amb els dos primers realitzats també en el primer set. Afortunadament per a tots nosaltres no va ser així, la resta d'estona del segon passe van interpretar d'altres magnífics temes.\nEl so va sonar a la perfecció gràcies a les destres mans de l'Àlex Monsoliu i la barra, amb el sempitern somriure del nostre amic Òscar de Pombo. Gràcies Pere Pons per portar-nos a aquesta gent tant acollonant.\nMartín Léiton Big Band, al Jamboree el 13 de desem...\nRick Margitza Quartet al Jamboree, 9 de desembre d...


▷ El festival Tàrraco Viva explora la cultura egípcia\nEl festival Tàrraco Viva explora la cultura egípcia\nLa trobada entre Roma i Egipte, dues de les cultures més importants del Mediterrani, serà el punt de partida de la 18a edició del festival de divulgació i recreació històrica Tàrraco Viva. Les jornades es celebraran del 15 al 29 de maig i comptaran amb un total de 124 activitats, 27 de les quals són novetat, i més de 430 actes. Enguany s’amplia la cobertura territorial, ja que el columbari de Vila-rodona es suma al grup de municipis que hi col·laboren.\nLa relació establerta entre la cultura romana i l’egípcia serà el pretext d’aquesta edició que du per títol “Roma i Egipte. Una fascinació mediterrània”. Aprofundir en la trobada que es va produir entre les dues cultures servirà per explorar “la complexitat del món antic a la Mediterrància” i presentar al públic “un món pluricultural”, tal i com explica el seu director, Magí Seritjol.\nS’inicia, així una nova línia que es mantindrà en els propers anys, com és la relació entre civilitzacions del Mediterrani, a mode de comparació amb l’actualitat i en relació amb la celebració dels Jocs del Mediterrani.\nCom a novetat, destaca la inclusió d’un acte inaugural que consistirà en un debat que comptarà amb la intervenció de diferents experts en la matèria com són el Catedràtic de la URV, Joaquín Ruiz de Arbulo, el periodista Enric Calpena; el conservador del Museu Egipci de Barcelona, Luis Manuel Gonzálvez i el professor de Filologia Grega de la URV, Jesús Carruesco.\nUna altra de les novetats és el debut del grup de recreació històrica Ala Augusta, que aportarà els seus coneixements i les seves habilitats dalt d’un cavall per mostrar al públic la importància de la cavalleria a l’exèrcit romà. Conèixer la Vall del Nil a través de l’exposició “Kemet, la Terra negra”, indagar en el procés de momificació o desvelar els mites i veritats ocults rere la figura del faraó i de les grans obres públiques de la civilització egípcia seran algunes de les propostes de les que es podrà gaudir el proper més de maig.\nEl 60% de les activitats programades són pagament i un 40% gratuïtes. Els preus de les entrades seran populars i oscil·laran entre els 2 i 10 euros. Tarrraco Viva, tal i com apunta la Consellera de Festes, Begoña Floria, s’ha convertit en un “element imprescindible que projecta Tarragona a nivell europeu i mediterrani”.\nGrans espectacles amb el segell de Tàrraco Viva\nLa direcció del festival Tàrraco Viva, amb Magí Seritjol al capdavant, contempla la possibilitat de realitzar “grans espectacles de recreació històrica per girar”. Tot i reconèixer que la qüestió econòmica fa que sigui un projecte que encara no es pot tirar endavant, es contempla com una manera immillorable de “comunicar el festival” i fer-ne divulgació. “És part del futur del festival i pot agafar forma en els propers anys”, afirma Seritjol.


Holiday home Fuchsbau 2 Bestwig Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Fuchsbau 2Untervalme 3, Ramsbeck, Bestwig, Alemanya, 59909 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris5,8Basada en1comentariHoliday home Fuchsbau 2Veure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5UbicacióParticularitats que li encantaranbaraparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Fuchsbau 2 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Elpe. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Holiday home Fuchsbau 2 és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, bar, s'admeten animals de companyia. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, rentadora per satisfer els clients més exigents. Parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Holiday home Fuchsbau 2 és una elecció inteligents per a viatgers a Elpe, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Àpats, begudes i refrigeribar Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nensParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverarentadoraempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxa Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


ihs | l'homilia del Marc: de febrer 2011\nSANT O IDIOTA\nHOMILIA DG-TO-A08 (Mt 6,24-34)\nHOMILIA DG-TO-A07 (Mt 5,38-48)\nL'Evangeli d'avui és impossible. Els homes no podem ser bons del tot, com ho és el nostre Pare celestial. Què sentit té, doncs, demanar-nos l'impossible?\nJesús segueix aquí una tradició que té un llarg recorregut a la Bíblia. Ja el llibre del Levític ens deia: «Sigueu sants, perquè jo, el Senyor sóc sant». Impossible. Però el llistó que posava, tot i ser impossible en el fons, semblava assequible en les formes: "no tinguis malícia als teus germans, no et vengis ni guardis rancúnia contra ningú del teu poble, estima els altres com a tu mateix". Si més no, es pot intentar.\nJesús agafa aquesta mania de demanar l'impossible i li dóna unes quantes voltes de més, fins que es passa de rosca. Ser bo amb els germans, encara, però oferir la galta a qui et bufeteja? Vestir un germà que passa fred sembla de calaix, però donar-li el mantell a qui et manlleva el vestit? Fer un servei quan te'l paguen bé, d'acord, però acompanyar mitja hora a qui t'obliga a portar una càrrega un quart d'hora? Estimar algú del teu poble, encara, però estimar els enemics? Desitjar-li el bé al veí, diguem que sí, però pregar pels qui et persegueixen? Impossible.\nEl més xocant és que Jesús ens proposa tots aquests impossibles com si fossin evidències. Per a ell ser bo amb el germà, amb el veí, amb el compatriota no té res d'extraordinari, és el que fa tothom per pura conveniència. Ho fa el publicà amb els qui l'afavoreixen. Ho fa el pagà amb els qui duen la seva mateixa sang. Ho fem nosaltres amb els qui són creients, bona gent i catalans.\nNomés hi ha un que fa sortir el sol sobre bons i dolents, i fa ploure sobre justos i injustos. Només hi ha un que dóna per igual al proper i al distant, al nadiu i a l'estranger, a l'amic i a l'enemic. Només hi ha un que basteix ponts on nosaltres bastim fronteres. Només hi ha un per a qui fer això no és impossible sinó evident. Només Ell pot fer que sigui possible per a nosaltres que ho crèiem impossible.\nSer cristià és gosar transitar aquest pont que Déu ha bastit entre nosaltres i l'impossible, entre nosaltres i el foraster, el pecador, l'enemic. I és que, vist des de Déu (que ho veu tot i no s'enganya), la distància entre uns i altres és molt més curta del que nosaltres pretenem.\nDONCS JO US DIC


Després de tres anys, s'inicia la recollida de residus orgànics a Roses - Empordà\nDesprés de tres anys, s'inicia la recollida de residus orgànics a Roses\nEl consistori posa en marxa una campanya informativa i dona material\nSÒNIA DUÑACH 02.11.2020 | 19:35\nEls contenidors de color marró són per posar-hi les restes de menjar. gerard blanché\nEls contenidors de color marró són per posar-hi les restes de menjar.\nRoses ha iniciat el servei de recollida d'orgànica, després de tres anys de veure's enmig de diversos recursos presentats per frenar el concurs públic per al servei de recollida de sòlids urbans, neteja viària i gestió de la deixalleria a Roses. Finalment, el contracte es va poder adjudicar i ara s'estan desplegant els diferents serveis que contenia, un d'ells, la recollida de matèria orgànica al municipi. El retard d'aquests mesos ha estat a causa de «la compra dels contenidors, material i la substitució de maquinària per a poder fer el servei» explica el regidor d'Infraestructures i Serveis Públics, Juan M. Fernández.\nDes d'aquesta setmana, a Roses ja es poden començar a veure els nous contenidors de color marró amb l'objectiu que els veïns i les veïnes hi dipositin les deixalles orgàniques. Aquest servei es complementa amb una campanya informativa a la ciutadania, a través de la qual s'entreguen un cubell airejat de deu litres, un paquet de deu bosses biodegradables i un tríptic informatiu d'aquest nou servei. Fins al pròxim 4 de desembre, els rosincs i les rosinques podran recollir el seu paquet de material al punt informatiu itinerant, que anirà recorrent tant el centre de la població com les urbanitzacions. El consistori ha previst l'entrega de 5.000 cubells i 100.000 bosses.\nUna obligació ambiental\nD'una banda, amb el fet de realitzar la recollida dels residus orgànics al municipi, l'Ajuntament de Roses compleix amb la seva obligació d'implantar una recollida específica per a aquests residus, alhora que posa en marxa una de les accions principals acordades en el Pla d'Acció per a l'Energia Sostenible (PAES), on es descriuen els compromisos municipals per a la reducció de l'emissió de gasos amb efecte hivernacle per als pròxims anys.\nD'altra banda, amb aquesta recollida, el consistori espera que els ciutadans reciclin els residus orgànics de manera que es redueixi el pes de residus del contenidor de rebuig, el que significaria un estalvi per al municipi. Aquesta disminució de costos, si es recicla bé, seria definida per la reducció del cànon que es cobra a tots els ajuntaments pels residus no separats del contenidor gris (o verd fosc) que es porten a la planta de triatge i posteriorment a l'abocador, un cost molt més alt que el del tractament de les fraccions que es poden reciclar, com el cas de la matèria orgànica.\nDesescalada per fases per reobrir les terrasses al 50% per fer dinars.\nIsidre Felip: «Per a Terrades, volem un creixement sostenible i no desorbitat».


Villa Luisella Casa Vacanza Vico Equense Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Strada Alta 77, Vico Equense, Vico Equense, Itàlia, 80069 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa Luisella Casa Vacanza està situat idealment a Vico Equense; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa Luisella Casa Vacanza, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora, àrea de fumadors.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones, rentadora per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Villa Luisella Casa Vacanza és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Vico Equense.


Inscripció en el cens municipal d'animals domèstics de companyia | Ajuntament de Sant Pol de Mar\nEls propietaris d’animals de companyia gossos, gats i fures els han d’inscriure en el cens municipal d’animals de companyia del municipi on resideixen habitualment els animals, en el termini màxim de tres mesos des del naixement i de trenta dies des de la data d’adquisició o de canvi de residència de l’animal.\nLa mort, cessió o canvi de residència de l’animal s’ha de comunicar al cens municipal en el termini de màxim de 30 dies naturals. La sostracció o pèrdua d’un animal de companyia s’ha de comunicar al cens municipal en el termini de 48 hores des de que es tingui coneixement d’aquests fets.\nEls gossos, gats i fures han d’estar identificats mitjançant la implantació d’un microxip homologat.\nSón infraccions lleus no tenir els animals de companyia censats (art. 44.2 a) del DL 2/2008), i no dur els animals de companyia identificats (art. 44.2 f) del DL 2/2008). Per tant, aquestes infraccions es poden sancionar amb multes de 100 a 400 € (art. 46.1 del DL 2/2008, i art. 68 de l’Ordenança Municipal reguladora de la tinença d’animals).\nMés informació: Decret Legislatiu 2/2008, de 15 d’abril, pel qual s’aprova el Text Refòs de la Llei de protecció dels animals\n1. Sol·licitud d’inscripció en el cens 2. DNI original del propietari 3. Cartilla sanitària de vacunacions de l’animal 4. Documentació del microxip\nSol·licitud d’inscripció en el cens 45.08 KB\nDe dilluns a divendres de 9h a 14h (i els dijous de 9h a 18h i els dissabtes de 10h a 13h, excepte el mes d’agost)


Eleccions al Parlament de Catalunya — Ajuntament de Premià de Dalt\nEleccions al Parlament de Catalunya Seran el diumenge 14 de febrer i caldrà seguir mesures de seguretat pública http://www.premiadedalt.cat/news/eleccions-al-parlament-de-catalunya http://www.premiadedalt.cat/news/eleccions-al-parlament-de-catalunya/@@download/image/14F_02.jpg\nSeran el diumenge 14 de febrer i caldrà seguir mesures de seguretat pública\nDiumenge 14 de febrer de 2021 se celebraran les eleccions al Parlament de Catalunya, per a les quals s’han pres mesures extraordinàries de seguretat per evitar els contagis de covid-19.\nCal que la ciutadania les tingui clares per minimitzar els riscos i que els comicis es puguin desenvolupar amb normalitat. L'Ajuntament de Premià de Dalt utilitzarà instal·lacions municipals més amplies com a col·legis electorals.\nNous col·legis electorals segurs\nA Premià de Dalt els equipaments municipals que seran col·legi electoral són aquests:\nSecció 1a, meses A i B (residents nucli antic).\nBaixos antic Ajuntament (plaça de la Vila, 1).\nSecció 2a, meses A i B (residents a La Floresta).\nGimnàs/sala polivalent de l’Escola Santa Anna\nSecció 3a (residents barri Santa Anna-Tió).\nEspai Santa Anna\nSecció 4a (residents barri del Remei).\nGimnàs de l’INS Valerià Pujol (entrada per carretera dels Sis Pobles).\nSecció 5a (barri Santa Anna-Tió).\nSala de Plens de l’Ajuntament (plaça de la Fàbrica, 1).\nFranges de vot recomanades\nL’horari serà l’habitual de 9 h a 20 h, tot i que la Generalitat fa diverses recomanacions per distribuir els votants durant tota la jornada. Així, es recomana anar a votar segons una distribució de franges d’acord amb la situació sanitària personal. El seguiment d’aquestes indicacions no és obligatori, si bé s’apel·la al sentit comú, a la bona voluntat i a la responsabilitat de cadascú per fer-ne seguiment en benefici de la seguretat sanitària general.\n09.00h a 12.00h: els col·lectius de risc.\n12.00h a 19.00h: els votants no pertanyents ni als col·lectius de risc ni en quarantena.\n19.00h a 20.00h: els col·lectiu de persones en quarantena –contagiats, contactes estrets i sospitosos.\nLes persones contagiades, contactes estrets i sospitosos hauran de dur un certificat de desplaçament per la crisi sanitària per la COVID-19 o document equivalent vigent amb la finalitat única de trencar el confinament obligatori per exercir el seu dret a vot.\nEl cens d’aquestes eleccions inclou les persones de nacionalitat espanyola, majors d’edat empadronades a Premià de Dalt fins a l'1 d'octubre de 2020.\nL’Oficina del Cens Electoral enviarà a tot l’electorat una targeta censal amb les dades actualitzades de la seva inscripció al cens electoral i de la Secció i Mesa on li correspon votar.\nEls electors residents a Espanya poden demanar el vot per correu a qualsevol oficina de Correus fins al dia 4 de febrer de 2021.\nManual d’instruccions per als membres de les meses electorals (pdf) [873,29 kB ]\nModels oficials d'impresos per als electors i les electores


Comunicat del PSPV-PSOE davant les mobilitzacions contra la LOMQE | TV Digital Ontinyent\n25 febrer 2021 - 0:11 h\nInici Educació Comunicat del PSPV-PSOE davant les mobilitzacions contra la LOMQE\nEl passat dia 10 d’octubre el Congrés dels Diputats va aprovar la nova llei d’educació, la LOMQE, amb els únics vots a favor del Partit Popular. Llei que ha estat criticada durament per la comunitat educativa pels efectes que pot comportar la seua aplicació. Llei que serà derogada immediatament el moment en què canvie el govern del PP degut a l’acord entre totes les forces polítiques del Congrés dels Diputats.\nLa coneguda popularment com la Llei Wert, estableix la implantació de revàlides, classificarà els alumnes per criteris econòmics en lloc d’acadèmics i deixa de costat l’ensenyament en llengües cooficials, com és el valencià. D’altra banda, la Llei Wert, instaura nous requisits per a l’obtenció de les primeres beques universitàries que consisteixen en l’augment de la nota mitjana durant el primer curs d’universitat a un 6,5 com a un dels requisits per a la seua obtenció.\nA més, exigim la total paralització de les retallades en matèria educativa. Retallades que com hem manifestat i cal recordar, han afectat la comarca en quatre àmbits bàsics: reducció de beques (menjador, transport, llibres de text), reducció de professorat als centres, increment d’alumnes per aula i la no resolució de les deficiències que presenten alguns centres de la Vall. Estes retallades són una mostra més de què el PP ni creu, ni ha cregut mai, en l’educació pública que tant ens ha costat d’aconseguir com a societat; la qual cosa mostra que el seu únic propòsit és el desmantellament del model d’escola pública tal com el coneixem.\nL’educació és un dels pilars fonamentals de la nostra societat que cal preservar i fomentar més encara en moments de crisi en què augmenten els nivells de pobresa i els riscos d’exclusió social de les famílies, cosa que desemboca en l’expulsió d’alumnes de les aules. Per això, els socialistes defensem fermament el model d’ensenyament públic, com a instrument de cohesió social i com l’únic capaç d’assegurar que el talent i les capacitats dels nostres joves es puguen dur a terme independentment de la capacitat econòmica de les seues famílies.\nPer tot això, volem manifestar el nostre suport absolut a les mobilitzacions convocades i fem una crida a la mobilització massiva a tota la ciutadania (famílies, estudiants i alumnes, professorat…) per mostrar el nostre suport i tractar de sumar esforços per tal de parar la LOMQE. Ara és el moment de prendre el carrer i fer-nos sentir, perquè està a les nostres mans el fet de poder paralitzar una norma que pretén educar els nostres fills amb valors propis de temps passats i que, a més a més, no aborda els veritables problemes que presenta el nostre sistema educatiu.\nArticle anteriorLa Conselleria d’Educació redueix en un 35% les ajudes a l’educació d’adults a La Vall d’Albaida\nArticle següentAD LIBITUM ficha como pedagogo al reconocido profesor Claudio Forcada\nEls universitaris rependràn les clases presèncials a partir de l’1 de març\nLa filòsofa i professora Ana de Miguel impartirà una conferència sobre...\nTV Digital Ontinyent - Data modificada: 26/10/2020 0\nLa regidoria d’Igualtat de l’Ajuntament d’Ontinyent obrirà aquest dimecres la programació d’activitats organitzades des de la regidoria d’Igualtat dins la seua I Escola Feminista,...\nLa pedrera de Guerola seu del IX Dia dels Arbres i...\nTVDigitalOntinyent - Data modificada: 17/03/2016 0\n100 alumnes de 5º de primària dels col·legis Bonavista i Pureza de María d'Ontinyent han participat aquest matí en la IX edició del Dia...\n25 pares d’alumnes adecenten el col·legi Elias Tormo d’Albaida\nTV Digital Ontinyent - Data modificada: 23/10/2012 0\nUn grup de vinticinc pares d'alumnes escolaritzats al Col·legi Públic Elías Tormo d'Albaida van participar dissabte en la primera de les jornades de reforma...


De teatre i altres arts: de desembre 2019\nExtraordinari text, destacada interpretació i estètica excel·lent: Tirant\nReposició de l'espectacle al Teatre Rialto:\ndel 27 de desembre de 2019 al 26 de gener 2020\nTEA3, núm. 26 (febrer, març 2019)\nAmb una magnífica adaptació teatral de la novel·la Tirant lo Blanc, feta per Paula Llorens, s'ha presentat en escena, entre el 13 de febrer i el 10 de març al Teatre Rialto de València, l'obra Tirant. L'adaptació, feta amb molt d'encert, respecta la cronologia d'alguns passatges guerrers i amorosos que corresponen a la tercera i la cinquena parts de la novel·la, especialment la història de Tirant i Carmesina. Paula selecciona passatges que demostren la modernitat de la novel·la i que estan més en la línia del tractament modern que exigeix una representació en el segle XXI. Per això, en la tria, està clar el paper d'alliberament sexual de les dones en la cort de la princesa (es burlen de les exigències de la moral cristiana i del seu propi llinatge), el sentit de l'humor amb que es narra el trencament de la cama de Tirant, la rivalitat i la gelosia de la Vídua Reposada, el desig carnal de Plaerdemavida o la fragilitat de l'heroi que mor d'un mal al costat quan retornava de la guerra on havia triomfat en totes les batalles.\nEl muntatge, sota la direcció encertada d'Eva Zapico, aposta per la paraula i el teatre físic, al temps que dialoga plenament amb la modernitat quan presenta un treball amb tantes cares com gèneres se li han atribuït a la novel·la de Martorell: la bellesa de la dansa (el moviment escènic tramat per Charo Gil-Mascarell), la música de beatbox en directe, la narració dirigida a l'auditori a través d'un micròfon (a diferència dels fragments més teatrals) per recordar com seria l'acte de la lectura en públic allà pel segle XV, la corporeïtat com a element de comunicació... Tots aspectes que enriqueixen aquesta història d'amor i de dolor (el de la guerra i el de la dificultat d'estimar-se). I tot això en un escenari (Los Reyes del Mambo) pràcticament nu on destaquen els cortinatges daurats del fons per donar sensació d'esplendor a la cort, els quatre bancs amb què juguen constantment actors i actrius per construir diferents espais i mobiliari, i les teles o plàstics amb què simulen, fins i tot, els cavalls.\nAmb el disseny d'il·luminació de Ximo Olcina i el vestuari de Maria Poquet, es destaca de manera especial la càrrega de la bellesa d'uns quadres que conformen imatges plàstiques de gran valor: la força i brutalitat que comporta la guerra amb el Gran Turc, la sensualitat que exigeixen les escenes amoroses, la sensibilitat i preciosisme estètics amb què es mostra el comiat de Tirant o el sentit de l'humor i la festa amb què la música de Kike Gasu completa la banda sonora de la història.\nI tot això no seria possible sense el treball de Maribel Bayona, Raúl Ferrando, Sergio Ibáñez, Antonio Lafuente, Mar Mandli, Raquel Piera, Lucia Poveda i Kike Gasu que han estat els responsables de defensar dignament aquest espectacle coral produït per l'Institut Valencià de Cultura i la Compañía Nacional de Teatro Clásico.\nSeria bo que un espectacle tan ben concebut, un muntatge tan valent i modern, es poguera tornar a veure en la propera temporada. Encara més, si la gira passa per Madrid amb la versió en castellà, també estaria bé que la versió en valencià es vera més enllà de València on molts espectadors i estudiants poden gaudir i entendre millor algunes parts de la novel·la de Joanot Martorell, la més coneguda d'entre les dels clàssics de la literatura catalana.\nSi encara no l'heu l'obra i teniu ocasió, no us la perdeu!\nPublicat anteriorment en aquest mateix blog el 10 de març de 2019\nEtiquetes de comentaris: IVC, Rialto, teatre, Tirant\nEmoció, energia i sensualitat al Rialto amb 'Tórtola'\nReposició de l'espectacle DEL 05 FINS AL 22 DE DESEMBRE DE 2019\nDurant segles, el paper de la dona ha estat relegat a un segon pla i, passada l'aclamació generada per l'èxit, a la invisibilitat. Amb Tórtola assistim a una obra de teatre molt interessant perquè es retorna el protagonisme a una dona independent, lluitadora i, en certa mesura, pionera de l'alliberació de la dona; una persona que, potser per la seua educació i coneixements culturals, deixava molt enrere els valors de l'Espanya de començaments del segle XX. Retirada dels escenaris, el desenvolupament de la guerra civil i el seu ideari republicà van fer que, durant la postguerra, els seus principis i protagonisme quedaren un tant difosos entre tanta grisor com imperava en la societat. El seu exili interior n'és una marca del menyspreu que pogué patir una dona lluitadora que, fins aleshores, aconseguia allò que es proposava si es tractava de vèncer els seus contrincants, especialment els sentimentals i els artístics.\nAmb aquest teló de fons, a partir d'unes interessants pinzellades de la biografia de la balladora Carmen Tórtola Valencia, el darrer divendres 17 de maig s'estrenà al teatre Rialto de València el musical Tórtola, l'imponent obra de Begoña Tena creada dins del I Laboratori de Dramatúrgia Insula Dramataria Josep Lluís Sirera.\nRafael Calatayud, amb una direcció molt encertada, li trau al text tot el partit presentant-nos una dona enèrgica i vital, una diva culta, ben relacionada, i capriciosa en ocasions, que també es mostra generosa amb els més desvalguts. I, en recrear la història de Tórtola Valencia després de la seua mort, tria un espai teatral i màgic, els soterranis on s'ha dipositat el llegat de Carmen Tórtola, un espai que convidarà l'espectador a descobrir aspectes de la vida de la protagonista mitjançant els objectes que li van pertànyer en vida.\nSis actrius representen l'obra i, amb el ball, la cançó i la paraula, ens desvetllen altres informacions sobre aquesta dona captivadora, interpretada magistralment per Mª José Peris. Carmen Tórtola, admirada per intel·lectuals i polítics de l'època i musa dels productes cosmètics de la marca Myrurgia, revolucionà la dansa de principis del segle XX per les seues innovacions i per les transgressions que es permetia en barrejar elements atrevits i exòtics amb altres de tradicionals. I per mostrar aquest aspecte durant la representació es fa necessari el treball estètic i sensual de les actrius Anna Casas, Anaïs Duperrein i Alejandra García que representen l'alter ego de la pròpia Tórtola quan, a manera de Les tres Gràcies, mostren diferents estils d'entre els molts que traslladà la protagonista a l'escenari.\nI l'obra segueix recordant-nos, donant visibilitat a les múltiples facetes de la vida de Tórtola que col·leccionà art precolombí, vestits, quadres... i els poemes i escrits que li dedicaren escriptors com Valle Inclán (conservats al Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques de Barcelona). I és ací on juga un paper rellevant en l'obra escrita per Begoña Tena el personatge de la que fora secretaria i filla adoptiva, interpretada brillantment per Resu Belmonte. La visita al Centre de Documentació per acomiadar-se de tots aquells objectes que li evoquen alguns moments viscuts amb sa 'mare' deixa al descobert la relació tan especial que tingueren aquestes dues dones, una relació que sobrepassà la idea de col·laboració laboral. El mateix director deixa entreveure l'estima que es tingueren i una certa sensualitat a frec de pell en evocar els moments més transcendents.\nEl contrapunt al món de l'art i la cultura es dóna quan la protagonista deixa clares les seues idees republicanes i, més concretament, en una escena solemne en què la balladora i la secretaria conversen amb Pilar Millán Astray, germana del fundador de la legió. És l'actriu Marta Chiner, en una barreja de contenció memorable i de força, qui mostra el camí a seguir pels qui no estaven en el bàndol guanyador i dibuixa el futur de l'artista i de la seua secretaria. La pròpia Tórtola, abans de morir, pronuncia unes paraules plenes d'amargor i resignació que contrasten amb la vitalitat que demostra al llarg de tota la primera part de l'obra: "Hace tiempo que la valentía se la comieron los perros. Llevamos 20 años escondidas, cambiando las caras para que no nos apedreen, fingiendo ser lo que no somos para sobrevivir. ¡Qué gran tragedia la nuestra! ¿Esta es la vida que te prometí?”\nSeria injust no esmentar el treball col·lectiu de tot un excel·lent equip que inclou, entre d'altres: Carles Alfaro (il·luminació), Víctor Lucas (direcció musical), Luis Crespo (disseny d’escenografia), Carmen Arce (disseny de vestuari) o Inma Fuentes (caracterització), amb el ple suport de l'IVC.\nAprofiteu els pocs dies que queden de la funció perquè mereix la pena veure-la. Seria interessant que l'IVC la reposara durant la propera temporada. Felicitats per tant de treball i ben fet!\nPublicat anteriorment en aquest blog el 29 de maig de 2019\nPublicat per Francesc J. López a 17:10 Cap comentari:\nExtraordinari text, destacada interpretació i estè...


Ciutadans: on ha estat primer partit… i on no ha tret ni un sol vot?\nUs indiquem en un mapa els municipis del país on Ciutadans no va obtenir ni un sol vot\n22.12.2015 - 01:56\nActualització: 22.12.2015 - 02:56\nCiutadans va obtenir un mal resultat a les eleccions espanyoles d’ahir, especialment a Catalunya, on va perdre prop de 300.000 vots respecte del 27-S i va passar del 18% al 13%. Al País Valencià, en canvi, va millorar sensiblement el resultat de les eleccions a les corts.\nAra, al conjunt del país, Ciutadans només va ser primer partit en set municipis: Figueres (Alt Palància), Roses (Alt Empordà), Vilamalla (Alt Empordà), Arres (Vall d’Aran), Mont-roig del Camp, Vila-seca (Tarragonès) i Salou (Tarragonès). En canvi, hi ha força més municipis on no va aconseguir ni un sol vot: una trentena. Vegeu-los en aquest mapa:


VOLARE – HISTORIA ES MEMORIA\nacistero ArticleEconomia, ArticlePolitica, Català Gener 30, 2012\nAhir vaig posar una piulada que, sobre l’afer Spainair, citava el refrany: “No hi han mals negocis, sinó negocis mal portats”. Al minut, vaig rebre una resposta que deia, més o menys: “Només et falta dir: Viva España!”. La fallida de la companyia es deu, segons es vol fer creure, única i exclusivament a la pressió de Madrid.\nNo negaré la injustícia que en la balança hi ha entre Catalunya i Espanya. És un greuge que s’ha de corregir. Potser si miréssim les relacions obstinadament amistoses entre CiU i el PP durant molts anys, en trobaríem algunes de les raons de la migrada evolució del tema, però “ara no toca” pel que es veu.\nPerò tot i això, una injustícia no pot ser el vel que tapi les nostres mancances. Més encara, per remarcar insistentment el greuge, s’ha magnificat fins a l’absurd les nostres capacitats i s’han negat les nostres debilitats. Aquest fet, entre d’altres, també ha col·laborat a que es volgués desenvolupar una companyia aèria en temps de crisi i sense un suport econòmic clar dels capitals privats. La situació en que pel sol fet de ser catalans tindríem tot el gasto pagat, com deia el pensador, no s’ha produït. No només cal treballar, sinó també fer-ho bé i per part de gent capacitada. I una bona part de la classe empresarial catalana té més un vol de perdiu que d’àguila. Amb notables excepcions, com la indústria farmacèutica o l’hotelera, només cal recordar els Cacaolats, Caprabos, Torres Hostench, Fecsa, Banca Catalana i tants d’altres, acompanyats de gent menys coneguda però que han optat en massa per vendre’s el negoci i anar a l’especulació immobiliària.\nLa demagògia i el populisme estan bé per guanyar unes eleccions. Però després cal ser realista, triar els companys de viatge i fer-lo amb un aparell que no només tingui carburant, sinó que també tingui un destí fixat i sàpiga si hi podrà arribar.\nSí. També a la política, no hi ha males situacions sinó situacions mal portades. A Catalunya com a tot arreu.\n4 thoughts on “VOLARE”\n2012/02/03 a les 10:45 pm\nDe vegades penso que a Catalunya hi ha polítics que es fan dir catalanistes però que no volen la independència precisament per continuar tenint sempre que falli alguna cosa l’excusa de ‘Madrid’ o ‘España’.\n2012/02/04 a les 9:43 am\nGràcies pel comentari. Jo encara hi afegiria que és patètica la manipulació que aquests mateixos polítics fan de la bona fe, de la natural voluntad de pertànyer a un col·lectiu, en aquest cas el català. Si per una banda s’abaixen els pantalons davant Madrid (de fet, però, el sentiment “dretà” és més fort que el “nacional”), per l’altra empenyen les nombroses associacions que tenen controlades a que surtin al carrer, això sí, mentre els interessi. Ho vaig viure amb la Crida, i ara hi ha un joc semblant.\nSobretot, com dic a l’article, el plorimicó constant, malgrat que no obté res, serveix per eliminar el més petit indici d’autocrítica. I sense autocrítica no es millora.\n2012/02/06 a les 4:37 pm\nLa dreta bàsicament o només, com es vulgui, l’interessen els diners, i aquest no tenen patria. Els socialistes, si ho simplifiquem en Chacón, no paguen competència tecnològica perquè el seu partit no està al poder. No es paguen els compromisos. S’oposen el pacta fiscal per guanyar vots, s’evita presentar-se com catalana per guanyar posicions. Després clar, Madrid com Roma no paga traidors. Llavors d’on sorten els millons de persones que es manifesten amb estalades. Les entitats civils presionades per polítics de doble cara? Pot ser. Estem tots malals? Som perucs? Una mica tot sense saber massa bé quanta cosa de cada?\nEn definitiva tots tenim simpaties per alguns trets i tot el que passa ho raonem en benefici de l’equip que estem més o menys sentimentalment units i no som capaços de ser personalment en cada cas lliures.\nSom llestos per donar la volta a tot, però ho som tant que no ens en sortim. Tots plegats una mica som com els mentiders que acaben craien les seves propies mentides.\n2012/02/09 a les 6:52 pm\nHe tingut una avaria en el “ruoter”. Un cop solucionada et faig arribar el meu comentari:\nl’avui no toca, el notari, mai pactarem amb aquesta gent, l’Estatut que s’ha passat tota una legislatura al Tribunal Constitucional, el boicot als productes catalans,els confrares del cava de Sant Sadurni nomenant confrare d’honor al gran Mariano, recollida de signatures en contra de l’estatut,Catalunya decideix, la gran manifestació de la tarda del 10 de juliol ,tot això amb un brindis al sol, això si, amb “cava catalàn” Faltaria més.I ara al llit amb ells, amb pijama de seda rebregant-se d’amor. Ja ho dius prou bé al finalitzar el teu escrit: “el populisme i la demagogia van de conya per guanyar unes eleccions”. Les idees circulen pel seu particular Arc de Sant Martí. -llegeix “l’entrecuixa”Només interessa el poder.