Títol del Programa Superior d'Empreses de Mediació\nRecollim el títol del Programa Superior d’Empreses de Mediació\nLa formació contínua és essencial a Masdeu Assegurances. Per aquest motiu, durant els tres darrers anys hem assistit al Programa Superior en Direcció d’Empreses de Mediació, certificat expedit per la Fundació Empresa Universitat de Navarra, que pretén facilitar eines per a la gestió diària de l’empresa que impacti directament sobre el servei dels nostres clients, pel que fa a l’eficàcia, transparència i adequació dels serveis oferts en cada cas.\nAquest programa de formació contínua enceta una nova etapa a Masdeu Assegurances. No només som una agència exclusiva Allianz, sinó que ens posicionem al capdavant dels reptes de futur d’Allianz, que passen per poder oferir serveis globals que assegurin les activitats de particulars i empreses més enllà de les pòlisses tradicionals.\nEl Programa Superior d’Empreses de Mediació és un programa presencial amb seu a Barcelona i Madrid i que consta de 208 hores presencials dedicades a diferents disciplines com gestió econòmica i financera, màrqueting, gestió d’equips i de carteres i atenció al client. Amb el resultat d’assolir una visió professional que ens permeti una valoració molt més eficaç dels nostres productes davant les necessitats dels nostres clients.\nEl repte de Masdeu Assegurances és aconseguir personalitzar els nostres serveis en funció de cada cas, amb perspectiva de futur per poder preveure l’evolució de les necessitats. A més, insitim en fer ús dels portals digitals que són la base de la transparència. D’aquesta manera es poden consultar totes les opcions de les pòlisses a més de resoldre la gran majoria de les incidències en el mínim temps possible.


Programa de detecció precoç del càncer de còlon i recte - Tarragona Centre Mèdic privat\nLa detecció precoç a partir dels 50 anys és la millor manera de prevenir el càncer.\nLa majoria de les vegades el càncer no produeix cap molèstia fins que esta molt avançat.\nSi heu tingut deposicions amb sang o be canvis en els hàbits intestinals, pèrdua de pes o malestar abdominal heu de consultar al metge\nMoltes vegades es desenvolupa a partir de pòlips de l’interior del còlon, que poden acabar transformant-se en un càncer. Si es detecta a temps, és més fàcil de tractar.\nSeguir una dieta rica en fruita, verdura i productes làctics\nLimitar el consum d’aliments amb greixos d’origen animal i de carns vermelles i processades.\nSi teniu més de 50 anys, participar en el Programa de Detecció Precoç.\nDemana hora de visita amb la Dra. Teresa María Argemí i el mateix dia et subministrarem gratuïtament el dispositiu per recollir de manera còmoda i senzilla a casa teva una mostra de les deposicions per estudiar si contenen petites quantitats de sang que no es veuen a simple vista.\nAquí tens les explicacions per fer la recollida de la mostra i algunes mesures a tenir en compte abans de la recollida:\nNo fer la prova si presenta hemorroides sagnants o menstruació fins que no hagin transcorregut 3 dies seguits sense pèrdues de sang.\nNo cal estar en dejú ni seguir cap dieta abans de fer la prova.\nEs pot prendre la seva medicació habitual.\nSi el líquid del tub entre en contacte amb la pell cal esbandir amb aigua abundant.\nSi el resultat de la prova és negatiu, és molt poc probable que tingueu un càncer de còlon i repetirem la prova passat un any.\nSi en la prova es trobessin indicis de sang, es fa després una colonoscòpia per fer el diagnòstic. Moltes vegades es troben pòlips benignes que es poden extreure al mateix moment de la prova.


La Miquela – Grup ELS TRES DE RONDA – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\n14 desembre 2018Cançons picants\nEls Tres de Ronda són en David de la Higuera, en Joan Bosacoma, en Pol Aumedes i en Ramon Manent, sí quatre, aquest cop al disc Marineres, i encara alguna col·laboració més. Són un grup de l’Empordà, arrelat a la terra i bons coneixedors de la tradició musical catalana.\nSentirem la cançó “La Miquela”, que fins al final no ens sorprendrà, perquè estàvem avesats a esperar altres coses, cal però no esverar-se per res, si no és pel desconeixement d’un dels protagonistes de la història davant la situació que crea.\nGaudiu d’aquestes veus i podeu somriure a l’hora del desenllaç.\nLletra de Soledad Gallego i música de Robert Pellicer, sempre recordat.\nLa més guapa del poble,\nla més dolça la més fina\nde totes la més bonica,\nno l’estimava cap home.\nEn son caminar tenia\nmés fermesa que una torre,\nai, de mi, sóc músic pobre,\nrodamón de trista vida.\nVaig sentir el meu cor orfe\ntrobar sentit a la vida,\nen veure-la anar a missa\nmentre començava a ploure.\nLi vaig dir que si em volia\njo esdevindria el seu home,\nagafí les meues coses\ni ens casàrem de seguida.\nQuan arribàrem al poble\non ella llar hi tenia,\njo vaig sentir que em moria\nSense forces ni per córrer.\nPerquè es tragué la faldilla,\ndesprés la faixa es va traure\ni en comptes d’haver petxina\npenjoll tenia entre cames.


El cine de Frida: La buena esposa\nInici » Agenda d'activitats » El cine de Frida: La buena esposa\n06/11/2019 - 17:30 h\nCada primer dimecres de mes, l'Associació Dones Progressistes Frida Kahlo organitza un cinefòrum per reflexionar i intercanviar experiències i opinions a partir de les pel·lícules i documentals que es projecten. En aquesta ocasió, La buena esposa.\nThe Wife és una pel·lícula estatunidenco-britànico-sueca dirigida per Björn Runge, estrenada l'any 2017. A l'estat espanyol es va estrenar amb el títol La buena esposa.\nJoan Castleman (Glenn Close) és una bona esposa, de bellesa madura i natural, la dona perfecta. Però la veritat és que porta quaranta anys sacrificant els seus somnis i ambicions per mantenir viva la flama del seu matrimoni amb el seu marit, Joe Castleman (Jonathan Pryce). Però la Joan ha arribat al seu límit. Quan Joseph Castelman, assoleix el premi Nobel de literatura, molts secrets sobre la influència de la seva dona, Joan, sobre la seva obra sortiran a la llum.\nEl guió juga amb la crisi del matrimoni com a denúncia de la situació de la dona en la societat. La pel·lícula és, més que una denúncia, un homenatge a tantes esposes anònimes i discretes que han sostingut des de l'ombra a marits públicament reeixits i privadament fràgils; tantes dones discretes que han mantingut vius matrimonis i famílies que feien aigües pertot arreu.


Articles - Pàgina 1 - Nou Barris\nDilluns, 20.9.2021 23:45h\nDimecres, 10.3.2021 23:00h\nTMB assumeix les línies d’autobús de Sagalés a Nou Barris\nEsquerra Nou Barris es congratula que TMB assumeixi les línies d’autobús del nord de Nou Barris per millorar el servei tal i com havia demanat el Grup Municipal republicà en el Plenari de desembre. El Grup Municipal d’ERC en el Districte de Nou Barris es congratula que tal i com han demanat entitats, associacions, usuàries i treballadors, TMB passi a gestionar directament les línies 80, 81, 82 i 83 de Nou Barris, actualment gestionades per l’empresa privada Sagalés. Esquerra ho va demanar en el Ple de Districte de desembre de 2020. La demanda presentada com a PREC va ser rebutjada pel Govern, per un “tecnicisme” -segons el Regidor de Nou Barris- en no tenir clara la viabilitat legal de TMB d’absorbir als treballadors i treballadores de les línies afectades. Ens congratulem que, tot i les paraules del Regidor, s’estigui treballant per incorporar als i les treballadores de les línies afectades que ho vulguin a TMB. Creiem important garantir la participació d’entitats, usuaris i usuàries en la reestructuració de les línies i recorreguts. És a dir, garantir que es prengui part en el procés de decisió. Més informació Defensa del PREC del GMdD: https://youtu.be/tD4b9skNS2o?t=10986 Refús del PREC per part del Regidor: https://youtu.be/tD4b9skNS2o Nota informativa de TMB: https://noticies.tmb.cat/sala-de-premsa/tmb-assumeix-linies-dautobus-nord-de-nou-barris-millorar-servei Noticia a Betevé: https://beteve.cat/mobilitat/tmb-reformula-bus-80-81-82-83-nou-barris-nord/\nDiumenge, 21.2.2021 22:15h\nLLÚCIA CUENCA. Fa una setmana celebràvem una jornada electoral atípica, en plena crisis sanitària i amb mesures de seguretat per la pandèmia. Amb cues al matí i escoles buides per la tarda, amb mascaretes i gel hidroalcohòlic. De bon matí, la incertesa de si es podrien constituir les meses -algunes escoles van trigar-, però finalment s'hi van constituir totes. Una jornada en què vam haver de ser pacients, organitzar cues, fer passar davant aquelles persones que per edat o condició física eren més vulnerables, orientar a aquells que no sabien on havien de votar o bé li havien canviat el col·legi electoral. En definitiva, com sempre, al costat de la gent i treballant amb les nostres veïnes i veïns, ajudant en allò que podíem als membres de mesa, donant un cop de mà quan calia, als representants de l'Administració i als responsables sanitaris. En definitiva, contribuint a fer que la jornada electoral fos com cal, una jornada democràtica al costat de la gent. Ho vaig fer personalment diumenge passat i ho torno a fer ara. Vull agrair a tota la militància, amigues i amics del Casal que es van oferir a participar en la tasca d'apoderat durant la jornada. Però també a aquells que van contactar amb nosaltres per a dir-nos que aquesta vegada no podien. Sabem que per a la següent podrem comptar amb totes i tots. Hi ha una cosa que hem deixa un gust agredolç d'aquesta atípica jornada: el no poder celebrar els bons resultats al Casal. Això ens queda pendent! I com no, agrair molt a tothom que ens heu votat i heu dipositat la vostra confiança en ERC, que us heu parat a les parades a parlar amb nosaltres, als que heu assistit als nostres actes i als que heu obert les bústies i ens heu llegit. Sapigueu que no només estem en campanya, nosaltres sempre hi som al costat de la gent, i sobretot amb la gent del nostre districte.\nEl primer a tenir en compte a l’hora d’analitzar les eleccions del 14F és l’alta abstenció deguda a les circumstàncies sanitàries. Només un 46% de la ciutadania amb dret a vot van anar a les urnes, 11 punts per sota de la mitjana de la ciutat. Tot i això, a la vista dels resultats, es pot considerar que cap formació s’ha vist especialment beneficiada ni perjudicada per aquesta abstenció... excepte una, que comento al final. En segon lloc, no podem obviar que les eleccions a Nou Barris han tingut un clar guanyador, el PSC, amb un 33,5% dels vots, que recupera bona part del vot més espanyolista que fa tres anys es va endur Ciutadans. Això l’ha ajudat a compensar el vot perdut per l’abstenció, encara que els deixa lluny de resultats històrics més amplis. El tercer factor -el més important per a nosaltres- és que ERC es consolida clarament en el segon lloc, amb un 17,47% dels vots. ERC no només repeteix i consolida el segon lloc d’altres eleccions, sinó que ho fa amb el percentatge més alt assolit mai a Nou Barris, i més de 7 punts per damunt dels Comuns. Aquestes eleccions no anaven tant de «guanyar» vots, sinó de fidelitzar i consolidar la base electoral de cada força i és evident que la base d’ERC al districte és sòlida i ens ha fet de nou confiança. I no només ERC ha sortit reforçada, sinó que el nostre resultat, juntament amb la lleugera recuperació de la CUP -que va rebre un seriós correctiu el 2017- permet parlar d’un nou rècord del vot independentista a Nou Barris, que aquest cop ha arribat al 32,4%, més de dos punts per damunt del 2017 i més de 3 punts per damunt de la «llista única» de 2015. Unes xifres inimaginables fa pocs anys. A més, cal destacar que tant el vot independentista com el vot a ERC han guanyat en implantació territorial i repartiment homogeni per tot el districte, així Nou Barris és cada cop un districte més semblant a la mitjana de la ciutat, lluny de l’etiqueta i el tòpic que encara molts -inclosos molts veïns- tenen al cap sobre el nostre districte.\nCRISTIAN AGUDO. Per primer cop Esquerra Republicana ha esdevingut la segona força política al districte de Nou Barris, assolint el 17,47% dels vots a les eleccions al Parlament del passat 14 de febrer. Es continua així amb una evolució creixent i sostinguda en els suports cap a ERC durant les darreres comtesses electorals. I si aquests bons resultats han estat possibles, ha estat en gran part gràcies a la feina constant de la militància d'Esquerra Republicana. Una tasca que va molt més enllà de la campanya electoral, perquè la nostra presència al districte és constant. És clar que durant les campanyes electorals aquesta visibilitat augmenta, però si algun tret defineix la gent d'Esquerra és que sempre hi som. Som al costat de les entitats veïnals i de les diverses associacions, participem dels moviments socials i dels esdeveniments que tenen lloc als nostres barris, i som l'única força independentista que té representació al ple del districte. Aquesta vegada hem hagut d'afrontar una campanya atípica, en plena pandèmia i sense la possibilitat d'ajornar unes eleccions que hauríem volgut celebrar quan la situació fos més segura per al conjunt de la ciutadania. I malgrat tot, hem tornat a ser-hi i segurament hi hem estat més que mai. Perquè, de fet, hem estat la força política amb més representants de Nou Barris a les llistes electorals, amb quatre persones candidates: José Rodríguez (Ciutat Meridiana), Emma Serra (Jovent Republicà – Prosperitat), Llúcia Cuenca (Porta) i Cristian Agudo (Verdun). Durant aquesta campanya hem fet cinc actes polítics al carrer, seguint totes les recomanacions de les autoritats sanitàries per poder dur-los a terme amb la màxima seguretat; hem fet parades informatives cada dia de campanya als diveros barris del districte; hem penjat més de 20.000 cartells electorals; hem repartit prop de 25.000 targetons a les bústies dels veïns i veïnes de de Nou Barris; i hem aprofundit més que mai en la campanya digital, amb entrevistes on-line a les persones candidates i emissions en directe dels actes.\nDijous, 21.1.2021 13:15h\nTornem a garantir la democràcia\nLes properes eleccions ens han de servir per ratificar la majoria social a favor de la República catalana i refermar-la. Per això hem d’assegurar, més que mai, que el dret a vot s’exerceix amb plenes garanties. Inscriu-te com a apoderat o apoderada. Esquerra Republicana et formarà i t’acreditarà per ser present als col•legis i ajudar durant la jornada electoral. Si no pots estar a tota la jornada electoral, no et preocupis, pots fer d'apoderat les hores que tinguis disponibles Ens agradaria comptar amb tu, a Nou Barris, al nostre districte. Si vols fer d'apoderat/da envia un correu a: [email protected] Qualsevol consulta a: [email protected]\nDissabte, 23.1.2021 14:30h\nEntrevista al candidat de Verdum, Cristian Agudo\nAquesta campanya ERC Nou Barris ha iniciat una serie d'entrevistes als seus candidats i candidates que son són emeses en directe per Instagram Live. El primer candidat que ha inaugurat aquest format ha estat el del barri de Verdum, el Cristian Agudo, que fou entrevistat pel secretari d'imatge i comunicació d'ERC Nou Barris. El públic va poder participar fent preguntes a la mateixa plataforma Instagram que el Cristian va respondre. Aquest format ens ha permés conèixer com és i que pensa el nostre candidat. Les propores setmanes entrevistarem a la resta de persones candidates. La propera la candidata del barri de Porta, la Llúcia Cuenca aquest dissabte.\nDimecres, 20.1.2021 13:00h\n4 persones candidates de Nou Barris\nNo son ni una, ni dos, ni tres, son quatre les persones del nostre Districtre que acompanyen al Pere Aragonés a les llistes del Parlament de Catalunya. Som la candidatura electoral que presenta més veïns i veïnes de Nou Barris !!! - En Jose Rodríguez, veí de Ciutat Meridiana - L'Emma Serra, veina de La Prosperitat - La Llúcia Cuenca, veina de Porta - i el Cristian Agudo, veí de Verdum Podeu trobar tota l'informació de les persones candidates seguint aquest fill de Twitter: https://twitter.com/ERC9B/status/1349276927308275713?s=20\nDivendres, 8.1.2021 11:45h\nEsquerra aposta fort per Nou Barris!!! 4 candidats del Districte\nNi una, ni dos, ni tres! Quatre són les persones de Nou Barris que acompanyaran en Pere Aragonés a les llistes d'Esquerra a les properes eleccions al Parlament de Catalunya: Jose Rodríguez, veí de Ciutat Meridiana, i que ja ha estat diputat a la passada legislatura. Emma Serra, veïna del barri de Prosperitat, candidata de Jovent Republicà i Secretària de Ciutadania d'ERC Nou Barris Llúcia Cuenca, veïna del barri de Porta i presidenta d'ERC Nou Barris Cristian Agudo, veí del barri de Verdum i Secretari d'Organització d'ERC-Nou Barris. Cap altra candidatura té tantes persones que viuen a Nou Barris a les seves llistes. Esquerra aposta fort per Nou Barris!!!


Memòries de sostenibilitat - Anthesis CA\nDesenvolupem informes rellevants per als grups d'interès\nHome » Què fem » Marques + Comunicació » Memòries de sostenibilitat\nInforme anual de BCASA, dissenyat per Anthesis Lavola. El nostre equip pot dissenyar recursos i materials per a comunicar el valor de la sostenibilitat, generar un impacte positiu i promoure el canvi.\nSiguin equips inexperts o coneixedors dels informes de sostenibilitat, el seu desenvolupament pot llevar molt de temps; és un procés complicat, costós i, en general, amb resultats impredictibles. Des d’Anthesis Lavola oferim informes simples i pràctics, que ajuden les organitzacions a trobar el valor de la sostenibilitat amb menys esforç. Les necessitats de cada organització són diferents, per la qual cosa oferim una àmplia gamma de serveis per a ajudar a planificar, redactar, dissenyar i treure benefici de cada informe.\nEls nostres serveis de memòries de sostenibilitat:\nTreballem amb organitzacions grans i petites a tot el món per a ajudar-les a desenvolupar informes i estratègies de comunicació ESG (ambiental, social i de governança) que siguin fundamentals per als vostres grups d’interès. Sovint, el nostre suport abasta diversos dels aspectes que es descriuen a continuació.\nAnàlisi de materialitat – Ajudem a identificar els temes rellevants per a les organitzacions.\nAnàlisi de deficiències i avaluació d’oportunitats – Revisem l’últim informe realitzat per a identificar mancances i oportunitats per a complir amb els requisits de l’estàndard GRI (Global Reporting Initiative) o altres iniciatives de referència.\nContingut i recopilació de dades – Assessorem sobre el contingut que s’ha d’incloure en l’informe i els canals de comunicació més adequats i ajudem a recopilar-lo.\nEstratègia de comunicació – Ajudem a desenvolupar el relat i a enfocar l’informe i les accions comunicatives amb la narrativa de les organitzacions. Això, sovint, implica entrevistes amb els grups d’interès clau per a construir una estratègia d’endins cap a fora.\nDesenvolupament de continguts – Segons el contingut i les dades recopilades, elaborem una narrativa coherent i atractiva utilitzant el to de veu i l’estil corporatiu de cada organització.\nDisseny – Adaptem el contingut a les necessitats i els públics de les organitzacions, de manera simple, elegant i llegible, en diversos formats: PDF, continguts impresos, informe web, vídeo, presentació, infografia o multimèdia.\nCreació de valor – Ajudem a navegar en el complex entorn dels índexs i rànquings d’avaluació ESG i a millorar la puntuació dels nostres clients a través d’estratègies ESG integrals.\nMÉS INFORMACIÓ SOBRE COM MILLORAR L'ESTRATÈGIA ESG\nVa ser un plaer treballar amb Anthesis. Van proporcionar una gran experiència al permetre'ns comprendre els matisos de les mètriques perquè poguéssim donar el millor en el nostre informe de sostenibilitat. En resum, li dono a Anthesis la meva recomanació més gran com a soci i editor de Responsabilitat Corporativa i no dubtaria en tornar a treballar amb ells.\nVicepresident de Relacions amb Inversors\nEmpresa líder de tecnologia\nDirectora de Sostenibilitat Corporativa


Imatge del tornavís comissat pels Mossos d'Esquadra | Mossos d'Esquadra\nBonavista: Detingut un home que havia assaltat una farmàcia amenaçant-ne les treballadores amb un tornavís\nEls fets es van produir ahir dimarts, 23 de febrer | L'individu, de 44 anys i veí de Valls, tenia nombrosos antecedents policials\nper Redacció 24/02/2021 12:36h\nEls Mossos d’Esquadra van detenir ahir dimarts, 23 de febrer, un home de 44 anys, de nacionalitat espanyola i veí de Valls (Alt Camp), com a presumpte autor d’un delicte de robatori amb intimidació, en grau de temptativa. Segons ha explicat la policia catalana, els fets es van produir sobre tres quarts de set del vespre, quan van rebre l’avís d’un robatori en una farmàcia del carrer Vint-i-un del barri tarragoní de Bonavista.\nImmediatament, diverses patrulles van desplaçar-se al lloc dels fets, on la víctima va explicar als agents que un home acabava d’entrar a l’establiment exhibint un tornavís per reclamar-li els diners. Alhora, l’assaltant havia regirat tots els calaixos, moment que la víctima va aprofitar per fugir del local. El lladre, posteriorment, va marxar i, en la seva sortida, es va creuar amb una altra treballadora, a qui també va amenaçar.\nPocs minuts després, una patrulla dels Mossos el va localitzar al carrer Vint-i-dos de Bonavista i va ser detingut pel robatori amb intimidació. Durant l’escorcoll, els policies van localitzar un tornavís de 25 centímetres. L’arrestat, amb nombrosos antecedents policials, passarà en les pròximes hores a disposició judicial al jutjat en funcions de guàrdia de Tarragona.\nÚltima hora Última hora Successos Última hora Bonavista Última hora robatori Última hora detenció Última hora Mossos d'Esquadra Última hora Barris de Tarragona\nNou incident a Reus de matinada: Els veïns d'un edifici desallotjats per un incendi


El Desconcert d’iCat, la gran festa de l’escena musical - Saül Gordillo\nLa Sala Apolo de Barcelona va tornar a ser per tercer any consecutiu l’escenari de la festa anual d’iCat, amb un cartell de músics consagrats i emergents de l’escena catalana que, en aquesta edició, van revelar el secret de la nit: quin és el seu “plaer culpable”. Com a director del Grup d'Emissores de Catalunya Ràdio vaig felicitar l'equip d'iCat “per haver fet possible, un any més, El Desconcert, ja en plena normalitat des del retorn de les emissions a l’FM”. El president del Parlament, Roger Torrent, va recordar l'absència del vicepresident del govern, Oriol Junqueras, que l'any passat va assistir a El Desconcert i que va tenir un paper rellevant perquè iCat tornés a l'FM. Torrent també va destacar la importància d’iCat com “un instrument que ens ajuda a explorar el món musicalment i una plataforma p er als grups i la indústria musical del país”. A més, va confessar el seu “plaer culpable” musical: la cançó coneguda com a “Explota mi corazón”, de Raffaella Carrà. El president del Parlament va provocar els aplaudiments dels assistents que omplien la Sala Apolo.\nLa tercera edició d’El Desconcert d’iCat 2018, amb un cartell integrat per músics consagrats i emergents de l’escena catalana, es va fer amb un gran èxit de públic, que va omplir la Sala Apolo de Barcelona per descobrir els seus “plaers culpables”, les cançons que fa vergonya —poca o molta— reconèixer que agraden. El concert, presentat per Albert Miralles i Núria Deulofeu, es va poder seguir en directe per iCat i també en vídeo 360 graus i ja es poden sentir a la carta algunes de les actuacions d’aquesta gran festa a catradio.cat.\nKoers, la banda lleidatana liderada per Kelly Isaiah, van obrir la festa dels “plaers culpables” amb “Come together”, un clàssic de The Beatles del 1969, la cançó que obre el mític disc “Abbey Road”.\nTot seguit Lakaste, grup liderat per Núria Castelló, van atacar amb “Yo quiero bailar”, l’èxit del duo Sonia y Selena, que es va convertir en la cançó de l’estiu del 2001.\nEl cantant Miquel Vilella, l’autor d’“Amor a la plaça”, la cançó de l’estiu abans del retorn d’iCat a l’FM, el setembre del 2017, va abordar en català un altre clàssic del rock que també està a punt de fer els cinquanta anys: “Suspicious mind”, que Elvis Presley va convertir en número 1 als Estats Units el 1969.\nEl plaer culpable del cantant de Collbató Ferran Palau és “A veces”, del badaloní Kinder Malo, una peça trap amb més de 2,2 milions de visualitzacions a YouTube des que es va publicar el 4 de gener passat.\nHalldor Mar, músic islandès amb un ampli repertori de cançons mítiques catalanes traduïdes a l’anglès, es va passar al català per interpretar “Lady (Hear me tonight)” amb què va debutar del duet francès Modjo, que va convertir en “Leyre (euskaldun cover)”.\nLa cantant d’Hostalric Marion Harper, que habitualment canta en anglès, va versionar al català tot un hit del pop llatí com “Havana”, de la cantant nord-americana d’origen cubanomexicà Camila Cabello, que té més de mil cinquanta milions de visualitzacions a YouTube des que es va estrenar, el 3 d’agost del 2017.\nLa confessió d’Els Catarres, Èric Vergés, Roser Cruells i Jan Riera, va ser “I want it that way”, un dels grans hits dels inicis de la “boy band” nord-americana Backstreet Boys, que van versionar en català.\nSara Terraza & The Black Sheep, formació acostumada a fer versions d’artistes com Stevie Wonder o Amy Winehouse, van apostar per un dels èxits del cantant aragonès David Civera, “Que la detengan”, del 2002.\nEl quartet indie The Crab Apples, format el 2010 com a grup de versions, tenien preparat “Burning up”, un altre gran èxit d’una altra “boy band” nord-americana, els Jonas Brothers, una cançó que van estrenar el 2008 a Radio Disney.\nGertrudis, grup de rumba catalana de la Garriga, tenia amagat el hit “U can’t touch this”, tema llançat el gener del 1990 i considerat la cançó insígnia del raper californià MC Hammer.\nDolo Beltrán, cantant del grup Pastora, va optar pel “Pump up the jam” (1989), primer èxit del grup belga de pop-dance Technotronic.\nEls Amics de les Arts, Dani Alegret, Joan Enric Barceló, Eduard Costa i Ferran Piqué, van fer una enèrgica versió de “Killing in the name”, cançó emblemàtica i cant antiracista de la banda nord-americana de metal alternatiu RATM (Rage Against the Machine).\nEl final de festa el van protagonitzar Jair Dominguez i Òscar Andreu, amb una apoteòsica “Sueños irrealizables”, de Camela, que va acabar amb tots els artistes a l’escenari.\nLa primera edició d’El Desconcert d’iCat es va fer el 28 d’abril del 2016, amb motiu del desè aniversari del canal. En aquella ocasió, el cartell de la festa va ajuntar una vintena de músics que van interpretar cançons d’altres artistes en format karaoke, acompanyats d’una banda en directe.\nEl leitmotiv de la segona edició d’El Desconcert, el 8 de maig del 2017, va ser “Parelles impossibles” i va reunir a l’escenari artistes que difícilment coincidirien en altres circumstàncies, ja sigui perquè els seus estils estan als antípodes o perquè els seus circuits naturals rarament es toquen. Així, el pop-folk costumista de Manel es va comparar amb el trap de P.A.W.N. Gang, La Pegatina va competir amb Ramon Mirabet, Joan Dausà amb Falciots Ninja i David Carabén amb Maria Arnal, entre altres balls d’estils.\nCatalunya Ràdio: El Desconcert 2018: Tots els plaers culpables!\nYouTube: El Desconcert d'iCat en 360º\n324.cat: Els Amics de les Arts i Els Catarres revelen els seus plaers culpables al Desconcert\nTV3: iCat celebra "El Desconcert", amb "plaers culpables"\n324: Els "plaers culpables" de 13 artistes al tercer "Desconcert" d'iCat\nCatalunya Ràdio: Galeria de fotos


Beca de col·laboració amb la UB - Universitat de Barcelona\nPer a doctorat\nPer a màsters i postgraus propis\nInici > Aprèn > Beques i ajuts > Beca de col·laboració amb la UB\nBeca de col·laboració amb la UB\nFitxa de dades bàsiques de la beca o l’ajut\nDefinició de la beca\nLes beques de col·laboració tenen com a objectiu formar l’estudiant tant en competències associades a la seva titulació i a la seva formació integral com en les vinculades amb la incorporació al món laboral mitjançant el desenvolupament d’activitats pràctiques als centres de la Universitat de Barcelona o en institucions que hagin signat un conveni amb la Universitat. Els becaris reben un ajut econòmic a canvi i són donats d’alta a la Seguretat Social.\nEstudiants de la UB o dels seus centres adscrits en qualsevol dels ensenyaments homologats de grau oficial, grau propi o de màster universitari.\nNo haver estat adjudicatari de la beca de col·laboració en la mateixa unitat o entitat externa, facultat o a l’Institut de desenvolupament professional, durant els 22 mesos consecutius immediatament precedents a la convocatòria de la beca. En cap cas es pot col·laborar més de 22 mesos a la mateixa unitat o entitat externa o facultat/IDP-ICE.\nTenir un mínim de 30 crèdits ECTS superats, excepte si l’estudiant inicia un ensenyament, quan es tracti de matrícula semestral o si l'estudiant està matriculat en un màster. L'alumnat que opti per la modalitat de temps parcial de permanència ha d'haver superat un mínim de 15 crèdits ECTS.\nMatricular-se d’un mínim de 18 crèdits ECTS o d'un nombre inferior si amb aquesta matriculació finalitza l'ensenyament o si es tracta d'una matrícula semestral.\nTenir coneixements orals bàsics de català o castellà.\nA més, s’han de complir els requisits específics que s’estableixin a la convocatòria.\nDues convocatòries generals al març i a l’octubre i convocatòries extraordinàries tot l’any.\nLa sol·licitud es fa per mitjà del formulari web de beques de col·laboració (a Món UB).\nBeques i Ajuts a l’Estudiant.\n<< Torna a «Beques i ajuts»


Calsina: CAOS CIRCULATORI\nFent referència al correu electrònic publicat el dia 8/12/06 a la vostra pàgina d’opinió. Enviat per J.C M.B.\nEs normal que vingui molta gent pel Pont de la Constitució-Puríssima, ja ho sabíem, a més no teníem neu, també ho sabíem, i a més la gent del país ha de treballar, també ho sabíem...\nL’únic que va trobar l’agència de immobilitat, que havia de fer era anul·lar el carril bus, i que no calia ni policia, ni mes agents de circulació.\nHa estat evident que això no era prou ...\nI no dimitirà ningú !!!.\nSi no dimiteixen per amagar coses, per enganyar, per insultar ..., com han de dimitir per no preveure ?.\nHe criticat el carril bus, moltes vegades, per a mi no es la solució. Però ja que el tenim, perquè quant el necessitem l’anul·lem ?. Els turistes ja “traguen” i accepten la cua, amb 1 sol carril en tenen prou, ja aniran fent. I a mes, quant arribin a una rotonda, no la col·lapsaran, aniran passant 1 a 1.\nPerquè no ens deixeu el carril bus lliure (pel bus) ?, pels que treballem ?, i per aquells turistes que trobin algun aparcament, aquesta n’és una altra... i deixin el seu vehicle a Sant Julià.\nEl problema dels caos circulatoris el tenim gairebé sempre a Sant Julià, sobretot a l’entrada (cues fins a la Seu), i també de baixada (retencions, perquè només hi ha 1 carril, i aquest travessa la població).\nNomés hi ha una solució, i aquesta no es la desviació prevista per la falda de la muntanya. La única solució es una via completament per fora de la parròquia, i només necessita 2 carrils, 1 de pujada i 1 de baixada. I aparcaments, amb la corresponent indicació.\nQue tingui que ser gent de fora del país en una carta publicada en un mitjà nacional els qui vinguin a dir el mateix que jo estic explicant, es una vergonya.\nQue dos persones que no viuen a Andorra, s’hagin adonat de que el que necessita el país, es el que jo estic explicant, i ja hi porto 48 anys, es vergonyós.\nPublicat per Miquel Calsina Gordi a 12/10/2006 11:53:00 a. m.\nt’animo en tots els teus articles, gràcies per tenir tan de valor.\n11/12/06 4:09 p. m.\nt’agraeixo moltíssim els teus records a la meva dona i el meu petit fill.\nNosaltres li enviem una forta abraçada a la teva estimada filla!!!, i saluda a la teva dona.\nEl meu article del dilluns passat era un altre, és el que trauré el proper, però com em va passar lo del Abel, em va tocar al cor...\nVaig regalar-li el que volia, com si hagués volgut un ordinador, també ho hagués fet i sense ànim de malcriar a ningú.\nSaps amic Miquel?; la única opinió que m’interessa realment es la de la seva mare, el seu pare i el del Abel; jo li volia regalar un article; tu que escrius entens el significat, estic segur.\nLes opinions que recolzen el meu fet també m’interessen, és clar, i les que poden discutir la publicació ja s’ho faran amb els seus actes, en el teu cas veig la teva bona intenció i m’apunto el consell.\nSobre els “anonims” que es passen de llestos i realment no aporten res a la vida, sobren comentaris..., em fan riure molt.\nCrec que el teu amic professor de català és el Joan Travesset; l’aprecio moltíssim i desitjava que fos cònsol Lauredià\nSi et ve de gust envia’m el teu telèfon al meu E-mail i et contactaré per fer una xerradeta tranqui-la, m’agradaria.\nUna abraçada Miquel!!!\n12/12/06 12:41 a. m.


El ‘Teatre de postguerra’ de Josep Maria de Sagarra\tLabutxaca recull en un volum les obres 'Galatea', 'Ocells i llops' i 'L’alcova vermella' de l'autor de 'Vida privada'\tPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t25/02/2014\tMaria Nunes. Barcelona / @mnunesal\nCategoriesESCENALLIBRES\tCOMPARTIR AQUEST ARTICLE\tARTICLE ANTERIOR\tDescobrint Claire Denis (I): ‘Nénette et Boni’ (1996)\tPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t-\nfebr. 24, 2014\tSEGÜENT ARTICLE\tUna ‘Doña Rosita la Soltera’ massa naïf al TNC\tPublicat per\tLlegir en cas d’incendi\t-\nfebr. 28, 2014\tSense comentaris\n9 + set = ALTRES ARTICLES\tLLIBRES\tUna història de justícia i venjances\tJúlia Costa. Barcelona / @liujatasco La darrera novel·la de Rafel Nadal ens transporta de nou al camp inesgotable de la nostra Guerra Civil i la seva llarga postguerra....\tLLIBRES\tUn professor impacient i impulsiu en territori hostil\tManel Haro. Barcelona / @manelhc En les novel·les de l’autor japonès Natsume Sōseki hi ha un tema força recurrent, que és el contrast entre la vida a Tòquio...\tHumanitats\tLa mirada intel·ligent i heterogènia de Siri Hustvedt\tMaria Nunes. Barcelona / @mnunesal Edicions 62 en català i Seix Barral en castellà han publicat recentment un nou volum de Siri Hustvedt, La dona que mira els...\tActualitat internacional\tEl relat d’un periodista espanyol segrestat per Al-Qaida a Síria\tDavid Meseguer. Barcelona / @davidmeseguer Per a mi, aquesta ressenya és diferent, perquè la història em toca molt de prop. Conec a l’autor i també he estat a...\tPremis Llegir en cas d’incendi


Derbi madrileny amb el segon lloc de la Liga en joc\nAtlètico i Reial Madrid s’enfronten aquesta tarda al Wanda Metropolitano\nEl segon lloc es posa en joc aquesta tarda al Wanda.\nActualitzada 09/02/2019 a les 07:43\nEl Wanda Metropolitano acull aquesta tarda (16.15 hores) un derbi madrileny amb el segon lloc en joc. No només ser l’imminent perseguidor del Barça es posarà sobre la gespa del recinte matalasser, ja que, el d’avui, és un derbi ple d’al·licients. Un d’aquests és el de veure l’exdavanter del Reial Madrid Álvaro Morata amb la samarreta de l’Atlètico enfrontant-se a l’etern rival. Ni aquest ni altres assumptes van ser abordats ahir pel tècnic local, Diego Simeone. El Cholo, força pla, va destacar la personalitat de Solari, Modric, i va subratllar que tant de bo surti demà “amb els que ens il·lusionem tots”. L’Atlètico es presenta amb la baixa de Koke, però amb la tornada de Saúl i Godín.\nPer part seva, el tècnic del Reial Madrid, Santiago Solari, no va evitar contestar la piulada d’Isco en què es queixava de falta d’oportunitats. “El treball del futbolista professional és entrenar al 100 per cent”, va afirmar. En aquesta crisi interna, el malagueny no va acabar ahir l’últim entrenament del Madrid a Valdebebas abans del derbi, per problemes a l’esquena.


Itineraris de Lectura: Ricard Bonmati 1\nPoemes Infantils i cançons Castanya... by Salvia 95043 views\nPoemes pel mes de juny by Montserrat Bertran 164335 views\nPoemes per la Pau / Poemas por la Paz by Salvia 219709 views\nFer poesia by Montserrat Bertran 153553 views\nLes bruixes by Montserrat Bertran 153103 views\nActivitats per a les vacances by Montserrat Bertran 168044 views\n, Working at biblioteca escolar\nRicard Bonmatí: biografia i obra\n1. ITINERARIS DE LECTURA Ricard BONMATÍ\n2. Edició: Institució de les Lletres Catalanes Portal de Santa Madrona, 6-8 08001 Barcelona Elaboració: Servei d’Ensenyament del Català Via Augusta, 202 08021 Barcelona Autora: Alegria Julià Danés Barcelona, setembre de 2005\n3. RICARD BONMATÍ I GUIDONET 1. QUI ÉS? Ricard Bonmatí i Guidonet va néixer a Barcelona el 12 d’octubre de 1954. És llicenciat en filologia catalana. Durant dotze anys va treballar de mestre d’educació primària, primerament com a professor de català i després com a tutor. Actualment fa de traductor i corrector per a diverses editorials, museus i altres institucions (Ajuntament, Diputació, UAB, etc.). També es dedica a anar per les escoles a narrar contes i rondalles i a recitar poemes seus i d’altres autors. En relació amb aquesta tasca, ell mateix diu: M’agrada treure el nas per les escoles i connectar amb el infants en directe amb les meves històries. Pel lloc de naixement es podria dir que és barceloní, però la veritat és que és mallorquí, de la ciutat de Felanitx. Així ens ho explica ell mateix: La meva mare em va portar amb avió per fer-me néixer en un hospital de Barcelona, però de seguida vaig tornar volant cap a la meva “illa de la calma”. I és que de petit jo era molt calmós, molt observador i molt bon minyó. Ep: ¡he dit “era”!… El record que més conservo de la meva infància és precisament el racó de l’eixida o jardí on teníem el galliner i el llimoner. Em veig a mi mateix envoltat de gallines i, més endavant, de germans (sóc el segon de set). Quan tenia sis anys, se’n va anar amb tota la família a viure en un pis de Barcelona. Als dotze anys ja explicava contes a la seva germana més petita. Després es va fer monitor d’esplai i, més endavant, va fer de mestre Va ser pare de dos nois i tot fent de mestre i de pare, d’educador en definitiva, va decidir escriure el seu primer poemari: Estimades feres (bestiari), un recull de poemes cadascun dels quals descriu irònicament un animal i fa referència a tics humans que ell havia descobert en molts dels seus alumnes i en els seus dos fills, les seves “estimades feres”, que li van inspirar el títol del poemari. A més de l’observació de persones i d’animals, l’altra font importantíssima de la seva inspiració són les rondalles. De petit les hi contava la seva àvia. Però de més gran en llegia moltes, sobretot les que van recollir Joan Amades a Catalunya i mossèn Antoni Maria Alcover a Mallorca. També n’ha llegit de molts altres països d’Europa. Li agraden molt els contes de Pere Calders, especialment el seu llibre Cròniques de la veritat oculta. D’aquesta obra diu: Tot el que narra Calders en els seus contes és real, creïble; menys un petit element màgic amb el qual els protagonistes normals no hi comptaven. També li agraden molt les obres de Lewis Carroll: Alícia al País de les Meravelles i A través de l’espill. I, evidentment, Pere Quart com a poeta, amb el seu imprescindible Bestiari, l’inspirador directe del seu primer llibre. Li agrada refer les rondalles a la seva manera per explicar-les als infants a les escoles i a les biblioteques. Com hem vist, aquesta tasca li és molt gratificant. En el pròleg del seu llibre Contes populars1 ens explica a bastament els motius i les raons per les quals escriu i conta contes que recullen la saviesa acumulada durant segles a la vora del foc: 1 BONMATÍ, Ricard. Contes populars (2004). 3\n4. Doncs bé: quan jo mateix “encanto” criatures fent-los “creure” històries de por, d’amor o de beneits, en primer lloc saben que sóc de carn i ossos i que no faig servir trucs com a les pel·lícules; en segon lloc noten que sóc un “nen” com ells amb els mateixos sentiments i la mateixa urgència de combatre els monstres de la violència, l’enveja i l’estupidesa; i en tercer lloc –xifra màgica–, xalen tant burlant-se d’un món d’adults tan absurd i tan arbitràriament inhumà, que acaben convençuts que aquella finestra que els obro de bat a bat els deixa sortir del món un instant, mirar-se’l des de fora i tornar-hi entenent-lo molt més, i ben carregats d’eines crítiques per adaptar-s’hi bo i transformant-lo. I acaba aquest pròleg meravellós amb les paraules següents: Ep, i això sí: sempre seran els ulls dels infants concrets que us escoltin en cada moment allò que us guiarà el to, la ironia i la saviesa que els oferiu. Perquè us ben asseguro que és la mirada sincera i intel·ligent dels infants sobre el nostre món de mones allò que cada dia ens fa més savis, més sensibles i més lliures. Ricard Bonmatí també ha escrit cantates. Així, el 1995, a l’Escola de Música del Guinardó, de Barcelona, se’n va estrenar la primera: Benvinguts a la Terra, basada en la novel·la homònima, situada a Castellfollit de la Roca, i finalista al Premi Ciutat d’Olot, amb la lletra de les cançons també pròpia, i amb música d’Albert Sampablo. El 1996, en la XVI Trobada de Cant Coral de les escoles municipals de Barcelona, es va estrenar la seva segona cantata infantil: El millor invent del Mediterrani, amb cançons populars de la Mediterrània i una d’original seva “El millor invent”, musicada per Philippe Franceschi, component del grup musical Aksak, que va acompanyar les veus infantils. El 1997, a la parròquia barcelonina de Sant Antoni de Pàdua es va estrenar la tercera cantata: Per Nadal, passem bugada, amb nadales populars interpretades per la coral Font d’en Fargas. El 2000, va estrenar la cantata De les tristors en farem fum, amb l’escola Patronat Domènech de Gràcia, en el marc del seu centenari. El 16 de març del 2002, va reestrenar la cantata El millor invent del Mediterrani (revisada), acompanyat pel grup Ara va de Bo, amb tot l’alumnat de l’escola Coves d’en Cimany de Barcelona amb motiu del vint-i-cinquè aniversari d’aquest centre docent. Una altra faceta de l’autor que ens ocupa és el teatre. Com a bon mestre que és, coneix molt bé el valor didàctic i pedagògic del joc dramàtic i, per això, escriu obres de teatre per als nens i les nenes de les escoles. I per tal que aquestes obres puguin ser representades per tot un grup classe, sense que ningú no sigui exclòs de l’activitat, en les seves obres, hi fa intervenir vint-i-cinc actors. Els temes són molt actuals i estan inspirats en fets reals. 2. QUÈ ESCRIU I COM ESCRIU? Ricard Bonmatí només escriu per a infants perquè se sent profundament educador. És la seva professió vocacional. Es considera un escriptor de literatura oral ja que els seus objectius prioritaris són que els nens i les nenes escoltin i s’expressin amb llibertat. Considera que l’infant, per créixer, necessita llibertat, i aquesta té dos puntals clau: el joc lliure i el conte oral. La seva poesia també és pensada per a infants i joves, però amb la clara intenció que també pugui interessar, i molt, a les persones adultes. Això fa que expressi sentiments i idees amb molta sinceritat, tant quan explica detalls científics d’animals contrastant- los amb realitats humanes, com quan parla dels nostres personatges mitològics i les nostres tradicions amb un ull tendre però, alhora, crític i sensual, és a dir, comparant- los amb persones i situacions ben reals, com poden ser els vampirs assetjadors de noies o les sirenes assetjadores de nois. 4\n5. Actualment, encara que no exerceixi de mestre, no per això ha deixat d’educar. Així ho explica ell mateix: El que passa és que jo educo a l’alça, és a dir, que explico coses (parlant o escrivint) a la mainada que són vàlides per als adults perquè inclouen ironia i no pas carrincloneria. De fet, les rondalles són això: un missatge divertit, reflexiu i oferint sortides que els infants escolten, ¡però els adults, també! El 1990 va publicar el seu primer llibre de poemes per a un públic infantil: Estimades feres (bestiari), amb il·lustracions de Roser Rius. Aquest poemari, com a bon “bestiari”, és un recull de poemes que se centren sobre els animals més diversos. Les característiques pròpies dels humans, sentiments, actituds, capacitats, raonaments... han estan transferides a animals que les representen, de forma arbitrària o per alguna característica que es pot considerar paral·lela a la humana. En aquest primer llibre, els interessos literaris d’en Ricard Bonmatí consistien a fer una poesia molt entenedora que, alhora, fes conèixer característiques de l’animal en qüestió, que incités a jugar amb les imatges i els sons amb molta ironia i molta musicalitat. Pel Nadal del 2003 va sortir el seu segon llibre de poemes, L’any tirurany, amb il·lustracions també de Roser Rius. En aquest segon poemari, l’autor evoca, també de manera afectuosa i irònica, els personatges fantàstics que ens acompanyen quotidianament, sigui dins de les rondalles o mites –com ara l’ogre, la fada o els marcians–, sigui dins de les diverses festes i tradicions que vivim al llarg de l’any –com ara els Reis, el Carnestoltes o Tots Sants. L’autor justifica així l’estructura poètica: He volgut fer-ho en poesia perquè aquesta inclou un llenguatge matemàticament màgic, lògic i que respira al ritme del cor. N’hi ha prou admirant els infants, sobretot les nenes, quan fan jocs fent servir paraules ritmades saltant a corda o a gomes, ballant o picant de mans. I en la vida quotidiana de vegades fem una rima com si fossin paraules màgiques. Per exemple, quan diem: “Sol rogent, pluja o vent”. I estem convençuts que això passarà. En aquest llibre, com en el primer, hi trobem poemes senzills i sintètics, però també n’hi ha de més llargs i complexos, amb una ironia més elaborada, però això sí, tots ells amb rima i ritme. L’estil poètic d’en Ricard Bonmatí és molt exigent. Pel que fa al fons, cada un dels seus poemes mostra una idea molt ben desenvolupada, un contingut força irònic i un missatge final explícit o implícit. Quant a la forma, fa servir una mètrica acurada, estrofes bàsicament de quatre versos, una rima consonant i un ritme i una musicalitat que faciliten extraordinàriament la dicció i la memorització del poema. Ell mateix defineix la seva tasca de poeta amb aquestes paraules: Per mi, l’important és posar en el poema la màxima sensibilitat amb les mínimes paraules, i que aquestes paraules es combinin entre si d’una manera absolutament original tant pel que fa als sons com als conceptes. I per aconseguir això cal treballar molt: crear un poema tan fondo que, alhora que et toqui el punt sensible, et surti dels llavis tan lleuger com si fos espontani. Per Sant Jordi de 2004 va aparèixer el recull Contes populars catalans, il·lustrat per Roger Olmos, i en el qual presenta una petita tria de les rondalles catalanes tal com les explica quan fa de rondallaire; és a dir, que en comptes de recollir-les de la boca 5\n6. d’avis, com van fer els recopiladors del final del segle XIX (que també hi van afegir coses de la seva collita), ho fa de la seva mateixa experiència davant dels infants i joves. En una crítica apareguda al diari Avui, Andreu Sotorra va escriure d’aquest llibre: El recull de Contes populars catalans ofereix l’atractiu de retrobar la veu de sempre, però amb una repintada de l’autor que s’ha esforçat a trobar un llenguatge corrent, encara popular, sense caure en la pantomima de canya i cordill sinó aproximant-se a altres tradicions contistes universals.2 Ha publicat dos articles: “Les rondalles van a escola”, dins la revista Crònica d’Ensenyament, i “Doneu poemes als infants!”, dins la revista Faristol, que reivindiquen la importància de la literatura oral a l’escola en totes les seves manifestacions: la rondalla, el teatre i la poesia. Ha traduït al català obres d’autors diversos, sol o en col·laboració, i té molts projectes entre mans. Ha començat a escriure un altre llibre de poemes, però aquesta vegada el tema seran les feres “perilloses”. A més del contingut poètic, els poemes tindran un valor afegit: tot enfilant versos l’autor farà conèixer curiositats d’alguns animals que poden perjudicar les persones d’una manera o altra, ens explicarà el perquè dels seus costums i desfarà malentesos sobre el comportament d’aquestes bèsties. També vol escriure un assaig per demostrar la necessitat de recuperar els contes dins l’ambient familiar, ja que representen unes estones molt educatives i insubstituïbles pel caliu afectiu que generen. 3. ITINERARIS DE LECTURA  Contes populars catalans Edat de lectura Contes populars catalans és un llibre adequat per a alumnes a partir de nou anys, encara que els contes, llegits i comentats per l’ensenyant, es poden adaptar a qualsevol edat de primària. I l’alumnat de secundària també els pot llegir i, posteriorment, explicar als més petits. De fet, tal com diu l’autor, és un llibre per a totes les generacions. Argument El llibre és una petita tria dels contes i rondalles més coneguts del patrimoni oral, explicats en un llenguatge corrent, planer i popular. Tots i cada un del contes tenen el mateix fil argumental: són narracions més o menys curtes amb una estructura interna d’inici, nus i desenllaç, amb un component discursiu clar: problema-solució, causa- efecte... Estructura En el llibre, hi trobem dos grans blocs: les rondalles i els contes. Les quinze rondalles estan distribuïdes en dos apartats: les meravelloses i les humanes. Els disset contes tenen una classificació més personal, segons l’autor: contes de beneits; d’ambiciosos i garrepes; de mandrosos i capritxosos, i contes per 2 SOTORRA, Andreu. “Suplement de cultura”. Avui, [Barcelona] (6 de març de 2004) 6\n7. comptar, riure i plegar. Els contes tenen una estructura lingüística simple: encadenats, repetitius, cíclics, seqüenciats... Tema Aquests contes divertits, amb tot d’elements màgics i fantàstics, pretenen transmetre els valors i els costums propis del nostre poble. Són relats amb els quals moltes generacions han après a entendre el món de manera simpàtica i amb ironia. Personatges Com en totes les rondalles, hi trobem personatges reals i personatges imaginaris. L’autor, però, vol fer un èmfasi especial en els personatges poc agraciats físicament o en aquells que estan marginats en una societat benestant. Mitjançant el seu comportament, vol potenciar valors com l’enginy, la saviesa, la intel·ligència i l’astúcia, per damunt de la força física i el poder. Suggeriments didàctics Hi ha moltes activitats suggerents al voltant dels contes. En primer lloc n’exposarem algunes de generals i comunes a tots, i seguidament apuntarem activitats per a un conte o rondalla concrets. 1. Cada conte o rondalla comença i acaba amb una fórmula que té una estructura poètica amb una rima molt encomanadissa. Es pot fer un recull de començaments i finals de contes, segons els gustos dels infants. 2. A partir de l’activitat anterior, es pot suggerir a l’alumnat d’anar, per parelles o en petit grup, a la biblioteca de l’escola a buscar diferents començaments i finals de contes en diversos llibres. 3. Es pot treballar la memòria tot fent aparellaments. Es tracta de reproduir en cartronets, d’una banda, diferents títols de contes i, de l’altra, aquelles estructures lingüístiques que es repeteixen en un conte determinat. L’alumne haurà de buscar en quin conte apareix aquella estructura. Aquesta activitat es pot fer en petit grup. 4. A partir de la lectura de tres o quatre contes, es poden fer tres llistes: una dels personatges que hi surten, una altra dels adjectius que descriuen aquests personatges i una tercera, de llocs on passen els fets. Per a alumnes de cicle inicial i mitjà serà molt pràctic escriure aquestes paraules en cartronets, que desarem en tres sobres ben diferenciats. A partir d’aquest material es proposarà un treball creatiu combinant elements dels tres sobres (o llistes, si és el cas). 5. Hi ha molts contes que tenen una bona part de diàleg. Se’n pot fer una lectura dramatitzada, tot repartint el paper del narrador (que poden ser dos o tres alumnes) i de cadascun dels personatges. 6. Després d’observar i llegir diversos diàlegs, es pot proposar de fer un treball creatiu. Per parelles, es poden inventar un diàleg entre dos personatges d’un mateix conte o de contes diferents, per exemple: què dirien la Vella Garrepa i el Beneit del Cabàs si un dia es trobessin? 7. A propòsit de la lectura del conte “L’etcètera” es pot plantejar un debat i fer una reflexió sobre el valor de la lectura. En el segon paràgraf del conte podem llegir: Si cada dia no llegeixes una miqueta, te’n vas a dormir amb tot de paraules que et falten i que potser demà hauràs de menester. A partir d’aquest debat es pot 7\n8. elaborar un qüestionari relacionat amb el hàbits lectors, amb la finalitat de passar- lo a d’altres grups classe. 8. El conte “Els tres dons de la Ventura” té una estructura molt lineal, té pocs personatges i no canvia d’escenari, per la qual cosa resultarà fàcil de fer-ne una adaptació a còmic. Cal que l’alumnat calculi les vinyetes que ha de tenir la història, dibuixi els personatges i els faci parlar, amb les bafarades, aprofitant el text que ja li ve donat en el conte. 9. El conte “Els tres germans culans” és una narració ideal per a exercitar la dicció. Comença amb un embarbussament que s’encadena amb un altre i un altre... tot fent combinacions de vocals. Es pot convidar els infants a dir aquests embarbussaments, primer lentament i, quan ja dominin la fonètica de les paraules, jugar a veure qui els diu més ràpidament. 10. Després de fer una lectura comprensiva del conte “En Patufet”, adequat per a infants de tres anys, se’n pot fer una segona explicació convidant l’alumnat a intervenir cantant la cançó i verbalitzant les frases i expressions que diuen els diferents personatges del conte, adequant el to de veu a les circumstàncies i fent que s’acompanyin de gestos amb les mans i d’altres comunicacions no verbals. 11. El conte “En Set homes i En Set Geps” és adequat per a nens i nenes de quatre i cinc anys. La lectura pot suggerir de fer hipòtesis sobre què passarà, què s’empescarà el nen per a poder vèncer el gegant en cada una de les tres proves que li proposa. 12. “El pare Janàs” és un conte adequat per a alumnes de cicle inicial. A banda del fil argumental, es pot treballar l’aspecte numèric, ja que el número set surt constantment, així com el tres. Les vint-i-una nenes s’agrupen i es divideixen al llarg del conte segons els dos números màgics. 13. Amb alumnes de cicle mitjà es pot explicar “El príncep Dragó”. Abans de llegir-ne el final, es pot convidar l’alumnat a predir com acabarà. Per a treballar l’expressió escrita, ens podem centrar en el fet de l’encanteri: dragó de dia i príncep de nit. Els nens i nenes poden suggerir altres encanteris i, a partir d’aquí, elaborar un conte nou amb aquesta idea central. 14. “Els tres ganduls” és un conte apropiat per a nois i noies de cicle superior. Tot el relat és una exaltació irònica de la ganduleria; a través del comportament dels personatges, l’autor ironitza aquest defecte de tal manera que l’eleva a la categoria de qualitat. Podem proposar al nostre alumnat que faci un conte semblant, però ironitzant un altre defecte, com pot ser la brutícia o la barroeria.  Estimades feres (bestiari) Edat de lectura Aquest bestiari és adequat per a tota l’educació primària i, fins i tot, per a l’educació infantil. A cada edat es pot treballar un aspecte diferent de la poesia: ritme, cantarella, rima, estructura, comparacions, metàfores, sentit figurat, personificació... i, evidentment, la comprensió lectora. Argument Estimades feres és un recull de trenta-dos poemes, cadascun dels quals retrata un animal, en general de manera científica i amb to irònic, relacionat amb la semblança 8\n9. que pot tenir amb els humans. Es pot considerar que tot el llibre és una lliçó moral irònica, la metàfora de la vida, com diu l’autor. Estructura Els poemes estan ordenats de manera aleatòria, sense cap lligam ni classificació. Tots ells tenen una estructura semblant: estrofes de quatre versos, rima consonàntica, mètrica molt exacta i un ritme ben musical que afavoreix la dicció i la memorització. Tema El tema central són els diferents animals que conformen el bestiari. L’autor va escriure aquests poemes per fer conèixer les característiques, els costums, l’aspecte físic, els trets més diferencials i distintius dels diversos animals. Tot plegat ho va fer jugant amb les imatges poètiques. A la contraportada hi ha un petit poema que resumeix perfectament el tema del llibre: ...Perquè sóc un llibre ple d’animals una selva lliure, tots barrejats! per passar-hi estones fenomenals amb amics que semblen... nens retratats! Personatges Evidentment, els personatges són els animals, però darrere seu sovint s’amaguen les persones amb qui l’autor fa comparacions i estableix semblances. Hi trobarem animals petits i grans, voladors, terrestres i aquàtics, vertebrats i invertebrats, tot un ventall d’éssers vius ideal per a il·lustrar i complementar molts dels continguts de ciències naturals. Suggeriments didàctics 1. A la segona part del llibre hi ha unes propostes de treball (pàg. 73 a 107) relacionades amb cada un dels poemes que conté el bestiari que són força útils. Es tracta d’unes activitats que treballen diferents aspectes de la llengua: la comprensió lectora, el lèxic i la semàntica (frases fetes, comparacions, metàfores, imatges poètiques); la fonètica, l’estructura poètica (versos estrofes, mètrica, rima...). També hi ha alguna activitat de creació (inventar la història d’un dinosaure tartamut, escriure el diàleg entre dues orenetes, elaborar un poema acròstic a partir de síl·labes, fer retrats d’animals seguint el model d’un poema determinat...). 2. A continuació d’aquestes propostes, al final del llibre, trobem una glossa sobre els bestiaris de Josep Carner i de Pere Quart, seguida d’una breu antologia on s’han seleccionat els poemes d’aquests autors que parlen dels mateixos animals que es troben en el bestiari de Ricard Bonmatí. Es tracta d’un material molt útil per a establir un paral·lelisme, fer un estudi detallat i una anàlisi comparativa entre els poemes “germans”. 3. Els poemes “Elefant”, “Balena” i “Dofí” són molt adequats per a treballar a educació infantil. Tenen una estructura senzilla, comprensible i fàcil de memoritzar. Els infants, posteriorment, poden fer un dibuix de l’animal. 4. De fet, tots els poemes són molt adequats per a fer-ne una bona lectura amb entonació, a qualsevol edat, ja que contenen molts jocs de dicció i embarbussaments. 9\n10. 5. Recomanem de llegir el poema “Bruixa” tot mirant una il·lustració del peix (millor si és una fotografia), per tal de comprovar-ne la forma extremadament plana, el color de camuflatge i la posició dels ulls. Com a treball d’extensió es poden buscar altres peixos amb les mateixes característiques: llenguado, palaia, rèmol... 6. En el poema “Talp” hi ha moltes comparacions i metàfores: excavadora de pales/ palau ple de sales/ pastanagues i raves que són llums/ arrels de les faves, que són les cortinetes. Imitant aquests exemples, els nois i noies poden crear metàfores a partir de comparacions i semblances de forma, color, utilitat... 7. “Llúdria” és un poema que pot ser el punt de partida d’un interessant treball de ciències naturals. Després de fer-ne una lectura, anirem a la biblioteca a buscar informació sobre les llúdries per tal de donar resposta a diverses qüestions que s’apunten en la composició poètica: On es troben les llodrigueres? Què fa la llúdria per enganyar els lladres de pells? Què vol dir que entra per l’aigüera? 8. A partir dels poemes “Dromedari”, “Tortuga” i “Cérvol” es poden fer uns cal·ligrames donant forma a l’animal amb el text del poema. 9. El poema “Granota” es presta a fer-ne una imitació mitjançant un préstec literari. Es tracta de copiar el començament de cada vers i escriure un poema nou parlant d’un altre animal. 10. En el poema “Rata-pinyada” trobem explicat, mitjançant una petita narració, l’origen d’aquests mamífers. Aquí podríem fer un treball de recerca al voltant de l’adaptació al medi, de les mutacions o de la selecció natural. 11. Igualment el poema “Diplodocus” pot il·lustrar perfectament un treball sobre l’origen i l’evolució dels rèptils. 12. A partir de la lectura detinguda del poema “Pelicà”, es pot establir una conversa per a treballar la comprensió interpretativa, sobretot centrant-nos en la idea que el bec del pelicà sembla una peixera, però de les de restaurant!  L’any tirurany Edat de lectura A la contraportada del llibre trobem la recomanació: a partir de 8 anys, encara que, com el mateix autor ens indica, hi ha molts poemes que són adequats per a nens i nenes de quatre i cinc anys. Argument També a la contraporta podem llegir un resum molt clarificador de l’argument del llibre: Versos per a tot l’any i per a totes les ocasions: Reis d’Orient i fantasmes, coques de Sant Joan i panellets de Tots Sants, terrícoles i marcians, desfilen per aquestes pàgines al ritme juganer que els marquen els versos i el calendari. És un llibre global on s’expliquen els costums i les tradicions del nostre país amb estimació i una certa ironia, sovint amagada. Tot plegat amb la intenció de contribuir al manteniment de les nostres tradicions. 10\n11. Estructura Es tracta d’una quarantena de poemes ordenats en quatre blocs cadascun dels quals està dedicat a una estació de l’any –Hivern naixent, Primavera creixent, Estiu madur i Tardor fecunda– i comença amb un rodolí referent a aquesta estació. Tema Segons escriu Ricard Bonmatí al pròleg: ...aquest llibre pretén ser resplendent i encisar-vos perquè llegiu, memoritzeu, reciteu i compongueu poesia; i també aconseguir que us robin el cor tota aquesta colla d’esperits familiars, a vegades tendres i a vegades entremaliats, que viuen i riuen entre nosaltres des de l’any tirurany. Personatges A part dels personatges típics de cada festa o celebració, com poden ser el Carnestoltes, sant Jordi, el drac..., hi ha un seguit de personatges fantàstics que treuen el nas en diferents moments del llibre. Així tenim que, a la primavera, apareixen la bruixa, la fada, el gegant i el follet. A l’estiu, amb la calor, sorgeixen els vampirs, l’ogre, les sirenes, els marcians, els diables i el fantasma. I, a la tardor, enmig dels bolets trobem els barrufets, a dins de casa hi ha els robots que es rebel·len i un Papu que no fa por. Suggeriments didàctics 1. Per a l’alumnat de cicle superior, serà interessant de fer un treball sobre l’estructura poètica. Es pot fer una observació de les estrofes i un petit estudi sobre la rima que utilitza l’autor (generalment és abab, o bé abba, menys en els casos d’estrofes de més de quatre versos). 2. Després de llegir i comentar “El drac malvat”, es pot proposar de fer, tot seguint la mateixa estructura, un poema contrari, és a dir, un poema en el qual el drac sigui bo. Caldrà buscar noms i adjectius que ens puguin anar bé i triar les paraules que rimin. Per a aquesta tasca ens pot ser molt útil un diccionari invers o de la rima. 3. El poema “El pessebre màgic” és molt adequat per a memoritzar-lo, ja que té una estructura descriptiva i una gran musicalitat, cosa que el fa molt atractiu. La dicció dels seus versos resulta fàcil i agradable. 4. En aquest mateix poema es pot proposar de fer un treball escrit. Caldrà afegir-hi una o més estrofes on es parli d’algun element bàsic del pessebre que no surt al poema: els Reis, els pastors, la dona que renta, el pescador... 5. Es pot fer el mateix amb el poema “Sant Ponç màgic”: seguint l’estructura enumerativa, es pot afegir una altra estrofa anomenant herbes aromàtiques i les seves propietats. 6. La paraula ‘fada’ és polisèmica, tal com ens ho explica el poema “La fada”. Aquest pot ser un bon començament per a buscar paraules polisèmiques i fer-ne petites composicions divertides, aprofitant el malentès que generen. 7. En tot el bloc intitulat “Primavera” surten molts personatges fantàstics. Se’n pot fer una llista i proposar d’escriure una composició triant-ne dos o tres, d’aquests personatges. És una activitat molt adequada per a realitzar-la en petit grup. 11\n12. 8. “El meu follet” és un poema amb estructura narrativa. Això ens permetrà de transformar la poesia a text narratiu. Proposarem de resumir cada estrofa en una frase de no més de deu paraules (ex: Un dia me’n vaig anar a dormir sense desparar taula. / Un soroll em va despertar. / A la cuina tot estava net, devia ser un follet.). D’aquesta manera, també treballarem la comprensió i el reconeixement de la idea principal de cada estrofa. 9. El poema “Brometes del senyor Hivern” es pot teatralitzar perfectament: cada estrofa representa una escena que un grup d’alumnes pot mimar mentre el narrador recita. 10. També es pot representar el poema “Els innocents”, recitant-lo acompanyat d’alguns elements significatius. 11. Per a alumnes de cicle superior serà molt interessant aprofundir en el contingut del poema “Els robots”. A partir d’una conversa dialogada, es pot fer reflexionar els nois i noies sobre el valor que es dóna a la feina, al lleure, a la rutina, a la llibertat... 12. El poema “Senyora lluna” és tot ell una ironia que ens condueix a fer-nos adonar que ens hem de prendre bé la vida, que hem d’estar de bon humor. Després d’aquesta reflexió amb tot el grup classe, es pot proposar una activitat de composició (individual i per parelles) on hi hagi expressions relacionades amb la lluna: estar de bona lluna, de mala lluna, ser llunàtic, ser a la lluna, demanar la lluna, fer veure la lluna en un cove, tenir llunes, lluna de mel, lladrar a la lluna... 4. QUÈ HA ESCRIT? OBRA PUBLICADA Poesia  Estimades feres (bestiari). Madrid: Bruño, 1990. (Altamar; 6)  L’any tirurany. Barcelona: Cadí, 2004. (Muntanya Encantada. Vermella) Prosa  Contes populars catalans. Barcelona: Baula, 2004.  “Ratera, Sant Maurici i els Encantats” (Esterri d’Àneu). Cavall Fort, [Barcelona] (agost 2005), núm. 1033/1034. Cantates  Benvinguts a la Terra (1995).  El millor invent del Mediterrani (1996 i 2002, revisada).  Per Nadal passem bugada (1997).  De les tristors en farem fum (2000). Articles  “Les rondalles van a escola”. Crònica d’Ensenyament, [Barcelona] (abril 1993), núm. 55.  “Doneu poemes als infants!”. Faristol, [Barcelona] (setembre 1996), núm. 25. 12\n13. OBRA DIFOSA NO PUBLICADA Obres de teatre per a vint-i-cinc actors de primària  En Joan Gep (versió particular del conte popular).  La llegenda de sant Jordi (versió particular de la llegenda popular).  Pizza Tres Alícies al País de les Meravelles.  Que m’ha tocat la grossa (pobre despertador!).  Merdufais i molestaires.  Tothommaquin, el poble de les maquinetes.  La fàbrica de caramicos.  Pencaires i ganduls al país del rei Golafre.  La guerra de Blavònia. Contes relacionats amb les festes populars  La castanya i l’amic del bosc.  El Sol i el tió.  El Carnestoltes al País de Tots Iguals. Contes fets per a cases de colònies  La sirena de les Medes (l’Escala).  La filla del moliner (Juneda).  Nas i Ridolaina (Nas - Olià).  La por de Sales (Sales de Llierca - Argelaguer).  Una de bona a Matamala (Matamala - les Llosses). Traduccions (obra d’altri traduïda per l’autor)  CLIMENT, Paco. El tresor del capità Nemo. Barcelona: Noguer, 1990.  LEROUX, Gaston. El misteri de la Cambra Groga. Barcelona: Vicens Vives, 1999.  STEINBERG, Paul. Cròniques d’un altre món. Barcelona: Edicions de 1984, 2000. (Conjuntament amb Teresa Porredon.)  RITSCHER, Penny. El jardí dels secrets. Barcelona: Associació de Mestres Rosa Sensat, 2003. (Conjuntament amb Carles Fernàndez.) Premis  Primer Concurs Airdatnas (2003) de Sant Adrià de Besòs: La tortuga Malastruga i el cocodril Gentil. 13


Carnet AM a Capmany - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet AM a Capmany\nDescobreix que facil és treure't el Carnet AM a Capmany amb FOR VIA autoescoles. Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet AM a Capmany\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet AM a Capmany? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


Rentaplats: ratlles i revestiments sobre plats i gots: què fer? - generalLlegir Més\nPrincipal generalRentaplats: ratlles i revestiments sobre plats i gots: què fer?\nRentaplats: ratlles i complements\nEls vostres plats i les copes surten impureses del rentaplats ">\nQuè molest és quan teniu el rentaplats per estalviar feina i, després, heu de tornar a omplir-los a mà, perquè els plats i gots surten bruts de la màquina. En aquest article arribarem al fons de les causes de ratlles i recobriments en plats i gots. A més, obtindràs consells pràctics sobre l'eliminació de residus i la futura evitació de resultats antiestètics de rentat.\nBàsicament, hi ha cinc tipus de residus que poden aparèixer en plats i gots després de netejar-los al rentaplats.\ntaques de calç\ndipòsits de sal\nla corrosió del vidre\nRestes dels plats\nSi encara queden trossos d'aliments que pengen dels plats i coberts, sovint hi ha una raó bastant trivial: la maquina ha rebut un nom equivocat. Les plaques de sopes faciliten l'explicació de les coses: si estan a prop de si, el detergent i l'aigua no arriben a les plaques correctament, a causa de la forma especial i arrodonida de les plaques.\nAra a fer:\nRentar de nou els plats bruts a mà per eliminar totes les sobres d'aliments, encara que sigui molest.\nA fer en el futur:\nNo ompliu la vostra màquina i seguiu el lema: "El caos creatiu és millor que l'ordre estricte". Dit d’una altra manera, els plats de la sopa no tots han d’estar al costat de l’altre. Deixeu un compartiment pel mig. Això garantirà que totes les plaques estiguin completament submergides.\nFerruix als coberts\nEls que noten sobtadament taques de rovell als seus preciosos coberts solen entrar en pànic i fer brusc: "No he prestat més atenció a comprar coberts d'acer inoxidable">\nNetegeu els coberts tacats de rovell amb essència de vinagre diluït. Tot el que heu de fer és empapar una tovallola neta de cuina en l'essència i utilitzar-la per netejar els coberts. Finalment, esbandiu bé (aigua i detergent) per eliminar l’olor del vinagre.\nConsell: de vegades no n’hi ha prou amb netejar amb un drap. A continuació, remullar els trossos tacats en aigua amb vinagre durant aproximadament mitja hora. Alternativament, també és adequat l’àcid cítric.\nEviteu netejar estris que es poden rovellar amb coberts al rentaplats. A més, heu de revisar regularment les mancances de la cistella de coberts.\nTaques de calç als plats i gots\nCalcar blanc als plats i gots indiquen aigua dura. Els multitabs solen contenir un suavitzant d'aigua que pot suportar fins a 21 duretes d'aigua. Pot ser que un sistema de suavització d’aigua ajustat incorrectament sigui el responsable de les taques blanques. Per funcionar correctament, s’ha d’adaptar al nivell de duresa de l’aigua de la llar.\nConsell: amb les instruccions d’ús del rentaplats, podeu adaptar fàcilment la configuració del sistema d’alleugeriment d’aigua del propi electrodomèstic. Informeu-vos abans del grau de duresa del vostre districte o districte. N'hi ha prou amb contactar amb les instal·lacions d'aigua corresponents.\nDe nou, netegeu els plats calcificats amb essència de vinagre o àcid cítric.\nFixeu-vos en el correcte ajust del sistema de suavització d'aigua de la vostra màquina.\nDipòsits de sal als plats\nLes taques blanques dels plats són a primera vista traïdoses: no se sap de seguida si es tracta d’un dipòsit de calca o de sal. Visualment, pràcticament no hi ha cap diferència.\nPerò: Si bé els residus de calç són més persistents, els dipòsits de sal es poden rentar fàcilment amb aigua. Per tant, sempre heu de fer la mateixa prova quan es produeixen taques blanques i mantenir la peça en qüestió sota aigua corrent.\nLes taques persisteixen ">\nNormalment, la corrosió del vidre no sorgeix d’un moment a l’altre. A poc a poc s’està fent més fort. Això significa per a tu: si la col·lecció de vidre és important per a tu, has de rentar-la a mà des del principi (com a màxim al primer senyal de corrosió d’un dels vidres).\nNota: Fins i tot les temperatures molt altes del rentaplats afavoreixen el desenvolupament de la corrosió del vidre. Per tant, és recomanable netejar gots (si no és a mà), almenys per si mateix (sense altres plats) al programa especial de neteja de vidres del rentaplats.\nEn una corrosió de vidre, no hi ha res a fer. No es poden desar les ulleres danyades.\nLlegiu sempre els envasos de gots i cristalleria nous. Allà s’escriu, siguin o no segures per rentavaixelles. A més, és important netejar cristalls a la temperatura més baixa possible i en un temps curt a la màquina. Traieu els plats immediatament després del rentat. Per tant, no estan massa temps exposats al vapor, que pot atacar la superfície.\nMini digressió: a més de la corrosió dels vidres, hi ha altres causes de ratlles als vidres. Es poden dividir convenientment en colors.\n1. Raigs blanquinoses = calcificació (millor) o corrosió de vidre (pitjor).\n2. Raig blau / metàl·lic = massa ajuda per esbandir a la màquina.\nConsell: es poden eliminar les copes d'ajuda per esbandir. Malauradament no arribeu gaire lluny amb l’àcid aquí. Proveu-ho: fregueu els gots completament amb detergent per rentar els plats, deixeu-ho en remull durant 15 a 20 minuts i, després, esbandiu bé els gots. En el millor dels casos, les ratlles han desaparegut.\nConsells generals per utilitzar el rentaplats\nA la vostra regió prové aigua molt suau de l'aixeta ">\nNo afegiu additius com suavitzant d’aigua, regeneració de sal, ajuda per esbandir o protecció de vidre en forma de multitabs, però millor per separat al rentaplats. Quan tot es combina en una pestanya, un efecte pot anul·lar l’altre. Amb la versió separada, els seus gots i altres plats brillen de nou esplendor.\nCopyright general: Rentaplats: ratlles i revestiments sobre plats i gots: què fer? - generalLlegir Més


Principals monuments i edificis per veure a la Ciutat de Girona\nDes de qualsevol dels ponts que creuen Girona, des del Pont de Pedra fins al Pont de Sant Feliu, es pot contemplar la imatge més típica de les façanes de les cases de l’Onyar. Aquestes cases que es caracteritzen pels seus colors terrosos, cremes, rosats i grocs; foren construïdes sobre les restes de l’antiga muralla fluvial des del segle XVII al XX. L’any 1983 van ser restaurades pels arquitectes Josep Fuses i Joan M. Viader.\nAquest temple construït entre els segles XIII i XVII conté les restes de Sant Fèlix i Sant Narcís, patró de la ciutat. Va ser construïda sobre les restes d’un cementiri paleocristià. Es poden apreciar en l’edifici els diferents estils arquitectònics correspon ents als períodes en que va ser construïda: Romànic, Gòtic, Barroc i Neoclàssic.\nEvocant amb el seu estil i nom a les construccions orientals, aquest singular edifici romànic del segles XII i XIII consta de diverses cambres on antigament hi havia unes termes amb aigües a diferents temperatures anomenades frigidarium, tepidarium i caldarium, al·ludint respectivament a les temperatures freda, temprada i calenta.\nMonestir de Sant Pere dels Galligans\nAquest edifici situat a la plaça de Santa Llúcia conté el Museu d’Arqueologia de Catalunya. Aquesta notable església romànica del segle XII va pertànyer als frares benedictins. Destaquen en aquest edifici la imponent rosassa de la façana, el claustre d’aquesta època que es conserva en l’interior i el campanar octagonal en el seu extrem nord.\nDavant del Monestir de Sant Pere dels Galligans, trobem l’església de Sant Nicolau del segle XII, d’estil romànic i formada per una única nau i tres absidioles disposades en forma de trèvol. Va ser edificada al costat del cementiri per tal de donar el servei parroquial que anava a càrrec del monastir. El seu interior només es pot visitar durant l’exposició Girona, Temps de Flors.\nOcupa el lateral sud de la plaça de la Catedral. L’edifici del segle XIV, d’estil gòtic civil català és una de les construccions més notables de Girona. Durant l’edat mitjana aquest edifici tenia funcions de beneficència. Al segle XVIII l’edifici va ser adquirit per particulars, va ser una escola i després se li va afegir una capella neoclàssica sota la torre central a mitjans del segle XIX. Actualment és la seu del Col·legi d’Arquitectes.\nAquesta constitueix l’edifici més emblemàtic i característic de la ciutat per la seva harmònica mescla dels estils arquitectònics Romànic, Gòtic i Barroc. Es caracteritza per la seva imponent façana Barroca precedida per la monumental escalinata. La seva nau és coneguda per ser la més ampla del Gòtic europeu i la segona més ampla del món cristià després de la de la Basílica de Sant Pere del Vaticà.\nPlaça de Sant Domènec – Les Àligues\nEn el costat nord d’aquesta àmplia plaça es troba l’edifici renaixentista del segle XVI de les Àligues. El nom prové del símbol de la dinastia dels Habsburg, l’àguila bicèfala, que es troba esculpida en la façana. Actualment acull el rectorat de la Universitat de Girona. En aquesta mateixa plaça, també podem trobar Convent de Sant Domènec del segle XIII, fundat per una comunitat dominica.\nPujada de Sant Domènec – Palau dels Agullana\nAquest carrer escalonat conté un conjunt urbà de gran valor artístic i històric en trobar-s’hi el renaixentista Palau de Caramany del segle XVI, el Palau dels Agullana d’estil gòtic-renaixentista i l’església de Sant Martí Sacosta d’estils barroc i neoclàssic. Per la seva singular disposició també és un dels enclaus més característics i pintorescs que té la ciutat.\nCall jueu i Centre Bonastruc ça Porta\nAquest conjunt de carrers d’origen medieval van allotjar la comunitat jueva de Girona que va arribar a tenir una població d’un miler de persones i en la qual va néixer l’Escola Cabalística de Girona. És un dels calls més ben conservats d’Europa. Allotja el Museu d’Història dels Jueus a Catalunya i el Centre Bonsatruc Ça Porta dedicats a la divulgació de la cultura hebrea a Catalunya.


Sel·leccioni un idioma\nEl mercat Puigmercadal\nCarrer Muralla del Carme, 5\nSom un mercat gastronòmic i de proximitat, on trobaràs productes del territori i quilòmetre zero, amb una gran varietat d’aliments frescos i, per damunt de tot, un tracte proper i professional.\nSom el mercat municipal de Manresa, un equipament en procés de modernització de les instal·lacions, l’oferta i el servei. Estem arrelats a la ciutat i compromesos amb el barri, per seguir sent un espai de referència, molt més que un mercat.\nDefensem valors socialment útils lligats a l’alimentació i el consum: proximitat, salut, qualitat i responsabilitat social. Contribuïm a la revitalització del Centre Històric i fem de la Plaça del Mercat un entorn amable de passeig i lleure familiar.\nTindràs moltes raons per venir. Perquè som el Puigmercadal. El nostre mercat de cada dia.\nAtenció personalitzada. A totes les nostres parades rebreu una atenció personalitzada i amb clara voluntat de servei. Els nostres professionals us orientaran i assessoraran en tot allò que necessiteu per endur-vos la màxima qualitat a la vostra taula.\nAparcament. Els clients teniu l’aparcament gratuït al pàrquing del propi mercat. Sol·liciteu el tiquet d’aparcament a cada parada on compreu, únicament mostrant la targeta que heu recollit en entrar al pàrquing.\nEntreteniment infantil. A l’interior del mercat hi ha instal·lades màquines recreatives infantils (cotxets) per tal que els més petits s’entretinguin mentre realitzeu les vostres compres.\nZona de restauració. El mercat disposa d’un espai de degustació situat entre el bloc central de parades i el local del supermercat Supercoop. Es tracta d'una zona de 70 metres quadrats equipada amb taulells, taules i tamborets, condicionada per tal que pugueu consumir in situ els productes del mercat. Es tracta d'un espai polivalent apte per a presentacions, tastos i celebracions. L'espai també està equipat amb una pantalla i un projector.\nEstabliments de restauració. Existeixen dos bars, amb taules interiors i terrassa exterior, amb una àmplia varietat d’entrepans, tapes i plats per a tots els gustos i àpats.\nSupermercat. A l’interior del mercat trobareu l’autoservei SuperCoop Manresa, amb tots els productes bàsics habituals: alimentació, neteja, higiene,… Aquest projecte cooperatiu, singular i innovador, dóna prioritat als aliments frescos, locals i ecològics, a un preu just pels productors i accessible a tots els consumidors\ndilluns: 08:00am - 14:00pm\ndimarts: 08:00am - 20:00pm\ndimecres: 08:00am - 14:00pm\ndijous: 08:00am - 14:00pm\ndivendres: 08:00am - 20:00pm\ndissabte: 08:00am - 15:00pm\nCarrer, Muralla del Carme, 5, 08240 Manresa, Barcelona\n93 872 20 66\nSubscriviu-vos a les notícies!\nEntreu el vostre nom\n© 2020 Mercat Puigmercadal . Tots els drets reservats\nCondicions, avís legal i política de privacitat


Consell de la Joventut de Barcelona Notícies Page 5\nEstat de l’associacionisme juvenil al districte de Sants-Montjuïc!\nOferta de feina: Informació i dinamització de l’Espai Jove la Fontana\nDes del Consell de la Joventut de Barcelona obrim la convocatòria laboral per presentar-se a la plaça d’informació i dinamització de l’Espai Jove la Fontana. A continuació es descriu l’oferta: Requisits i condicions Tasques a realitzar: En relació al servei d’informació: Atenció, acollida i informació al públic, de manera presencial, telefònica i telemàtica. Reserves…\nFormació en feminismes: Batolla el Masclisme!\nArriba una nova edició del Batolla el Masclisme! El cicle formatiu en feminismes i LGBTI+ per a entitats juvenils, organitzat pel CJB i el Centre de Recursos per a les Associacions Juvenils (CRAJ). Per consultar les altres formacions de l’itinerari visiteu aquest enllaç! Serà els dimarts 2, 9 i 16 de març De 18:00 a 21:00h A…\nLali Jove per primavera!\nLa Lali Jove, la festa major associativa que organitzem el CJB serà aquest any per primavera! Estem treballant per a que sigui una Lali Jove tal i com la coneixem amb activitats organitzades per les diferents entitats i concerts fins ben entrada la matinada! És per això que ens vam veure obligades a suspendre-la i…\nArriba la novena edició de la Fontana By Night!\nLa Fontana by Night, el festival de cultura dispersa i oci alternatiu del CJB i l’Espai Jove la Fontana, torna amb la novena edició! Enguany de la mà d’ALC Stronghold, EINA – Esperit Intercultural i el Dado Dorado. Recuperem la presencialitat amb activitats fins ben entrada la mitjanit! Ens podreu trobar a partir de les…\nNou itinerari formatiu en feminismes i LGBTI+ ‘Batolla el Masclisme’\nCategories: Cohesió i Drets Civils General Notícies Notícies CJB Tercera Newsletter\nEl Consell de la Joventut de Barcelona (CJB) i el Centre de Recursos per a les Associacions Juvenils de Barcelona (CRAJ) us presentem l’itinerari formatiu en feminismes i LGBTI+ ‘Batolla el Masclisme’. Després d’onze anys duent a terme formacions en feminismes per a l’associacionisme juvenil, hem treballat plegades per poder-vos oferir enguany un itinerari formatiu…


URBANISME AL SEGLE XXI\nLa capital catalana ha perdut la meitat dels aparcaments en superfície en els últims 15 anys i el vianant ha recuperat 23 hectàrees per a ús ciutadà\n28 de de març del 2021. Actualitzada 29 de de març del 2021 a les 15:14\nTots els alcaldes han tingut present el vianant. Però una cosa és el que dicta la lògica i una altra, molt diferent, el que manen els temps, els hàbits, les modes, o el que facin les altres ciutats. Perquè l’automòbil, per exemple, va ser després de la segona guerra mundial sinònim de progrés, de modernitat. I és clar, els polítics, i per tant, els carrers, s’hi van adaptar. Fins al punt que Amsterdam, avui exemple d’urbanisme pensat per a les persones, va arribar a enderrocar barris sencers per donar cabuda a noves autopistes viàries. També Barcelona ha anat avançant. A un altre ritme, és cert. Però quan es va convertir en zona de vianants el Portal de l’Àngel, el 1973, l’alcalde Enric Masó va defensar el que llavors es va anomenar «illa de vianants». I Pasqual Maragall, el 1995, va dictar un bàndol que, amb el títol ‘En defensa dels vianants’, cridava a recuperar per al vianant «espais que a determinades vies principals es destinen amb primacia al vehicle». Tot aquest pòsit de teoria ha explotat en els últims anys, encara més amb la pandèmia. I ho ha fet de manera global, quan es parla de crisi climàtica i no de canvi climàtic, quan els joves comparteixen més que posseeixen, quan grans capitals, com París, lideren el trànsit cap a un nou model urbà.\nHi ha una dada que deixa clar que el canvi fa dècades que es cou: el nombre de places d’aparcament en superfície. En els últims 15 anys, Barcelona ha eliminat més de la meitat dels forats per estacionar al carrer, mentre que la capacitat dels pàrquings subterranis ha crescut un 45%. I no és casualitat. El 2005 eren 192.771 i a finals del 2020 93.786 (55.119 de regulades i 38.667 de lliures, 100.000 menys que un any després del Fòrum). S’han guanyat per a altres usos ciutadans, i també per pintar places de moto en aquesta complicada empresa d’anar traient-les de les voreres. En aquest mateix període, aquest apartat ha passat de 37.162 places a 76.604.\nBateria de reformes\nDurant les últimes dècades també es va eliminar l’aspecte d’autopista a la Ronda del Mig, des de Cerdà fins a Escorial, a Gràcia; es va apostar pel Bicing (2007); es va començar tímidament amb les superilles (principis dels 90, al Born); es va recuperar el tramvia (2004), i es va crear la xarxa ortogonal d’autobusos (2012-2018), a més del creixement constant del metro, els títols de transport socials (la T-Mobilitat és una vergonya al marge) o la creació de la zona blava d’aparcament.\nAra tot s’ha accelerat. I a la nova tendència s’afegeix que la ciutat està en mans dels hereus d’ICV-EUiA, el partit que en la primera dècada del segle XXI ens va convidar a pedalar per il·luminar l’arbre municipal de Nadal (pèssim exemple, perquè allò va ser un mal negoci per a la ciutat...). El cas és que Ada Colau va entrar al consistori per intentar fer història en matèria de vivenda i és altament probable que surti (en aquest mandat o qui sap si en el següent) amb l’empremta posada en qüestions de mobilitat i urbanisme. La seva tinent d’alcalde d’Urbanisme, Janet Sanz, té clar que aquest és un camí «sense marxa enrere». «És una anomalia històrica que les ciutats s’hagin omplert de cotxes, i només aconseguirem avançar si tothom es convenç dels beneficis d’aquest nou model de ciutat».\n«És una anomalia històrica que les ciutats s’hagin omplert de cotxes»\nEl setembre del 2016 s’estrenava la primera superilla a la trama de Cerdà, tot i que fos al Poblenou, on el pla d’eixamplament encara està en procés d’elaboració. Allò va deixar clar als comuns que el canvi no seria fàcil. Socialment va generar tremendes queixes sobre falta d’informació i participació, i políticament va començar un bombardeig de crítiques sobre el disseny i l’elecció del lloc. «Estic molt orgullosa d’aquest projecte, però potser hauríem d’haver començat per un altre lloc», admet Sanz. La polèmica va fer abaixar les orelles del govern que, això sí, s’hi va mirar per ampliar la xarxa de carrils bici: es va passar de poc més de 100 als actuals 220, lluny, això sí, dels 300 que el consistori va dir que estarien a punt el 2018. I amb oblits molt criticats pel col·lectiu ciclista, com Pelai, la Via Laietana o la ronda Universitat (plaça de Catalunya no té cap carril bici al seu entorn); però també amb anuncis llargament esperats, com el vial de la Via Augusta.\nTot es va accelerar amb l’arribada de la Covid. Poc abans, no obstant, el desembre del 2019, es va culminar la superilla de Sant Antoni, que va expulsar uns 6.000 vehicles diaris i s’ha convertit en el referent de l’urbanisme que defensa l’ajuntament. «El Poblenou va ser la prova pilot, i Sant Antoni és la demostració definitiva», afirma la tinenta d’alcalde. D’aquí beu el projecte d’eixos verds, presentat el novembre del 2020. La idea és que el 2030 s’hagin pacificat 21 carrers i s’hagin generat 21 places noves que ara són simples encreuaments. Es comença per Consell de Cent i quatre travessies, i hauria d’estar acabat, casualitats de la vida, just abans de les eleccions municipals del maig del 2023. El ritme d’execució no convida a confiar que a finals de la dècada estarà tot acabat. Ja es veurà. El pla, a més, aparca el desplegament de les superilles. Van arribar a dissenyar-se’n 500. No arriben a la desena.\nÚtil però molt lleig\nPerò com dèiem, la pandèmia ho va canviar tot. La societat va començar a familiaritzar-se amb el concepte urbanisme tàctic, una eina que ha existit tota la vida tot i que no estigués batejada: modificacions provisionals o de fàcil aplicació que permeten calibrar l’efecte d’una nova configuració viària abans de fer, o no, el canvi definitiu. A base de pintura i blocs de ciment, es van eliminar carrils a carrers com la Via Laietana, Girona, Rocafort, la ronda Universitat, Consell de Cent o, el més recent, Pelai.\nNo van tardar a ploure les crítiques, la majoria centrades en el pèssim gust estètic, però també sobre els perills que elements tan rígids com les barreres ‘New Jersey’ o els coixins berlinesos poden suposar en col·lectius vulnerables com el dels motoristes. El mateix argument s’ha utilitzat amb l’ampliació de les terrasses dels bars i restaurants, una mesura que ha fet encara més evident treure ’espai al cotxe: 3.129 nous vetlladors, dels quals 1.339 s’han col·locat a la calçada i han alliberat 23.176 metres quadrats d’asfalt que abans es destinava al vehicle privat.\nTambé el pla de protecció d’entorns escolars està empetitint l’espai del cotxe, una màquina, per cert, que passa inactiva prop del 95% de la seva vida útil. El curs 2021-2022 començarà amb 92 escoles (de les 500 que hi ha a Barcelona) amb un urbanisme més amable, 14 més del previst. Un esprint que té molt a veure amb la revolta escolar que cada dos divendres organitza desenes de talls de trànsit als centres escolars a favor d’un carrer menys dominat per l’automòbil. Aquest col·lectiu (que s’ha estès a altres zones de Catalunya i fins i tot a Madrid) considera que aquesta transformació s’hauria de fer amb més celeritat i menys limitada. La seva proposta, de fet, és que davant les aules no hi hagi més d’un vial de circulació.\nSobre talls de carrers, el consistori ja porta temps impulsant el tancament del trànsit en cap de setmana tant a Gran de Gràcia com a Creu Coberta. L’èxit a nivell ciutadà i comercial ha sigut incontestable. Al principi (entrat el 2020) també es va pensar en la Via Laietana i Aragó. En aquestes dues artèries només es va fer un diumenge de març, just abans del confinament. No s’ha tornat a recuperar. Han sigut les entitats les que, a través de la plataforma que denuncia les autopistes urbanes, han optat per recuperar, cada 15 dies, el tall d’Aragó en un parell de trams.\nUna altra iniciativa, aquesta més orientada a la seguretat viària però també amb l’accent en la circulació privada és el pla de radars dins la ciutat. Al març es va anunciar la instal·lació de 46 nous controls de velocitat: 32 en punts de concentració d’accidents, 12 en entorns escolars amb límit de 30 km/h (n’hi haurà a vies bàsiques com Balmes o Aragó) i dos de tram (túnel de la Rovira i Ronda del Mig). Per més endavant està previst un altre d’aquesta última categoria a la Ronda Litoral, a l’altura del Moll de la Fusta.\nLa prohibició de les habitacions turístiques a domicilis de Barcelona divideix l’ajuntament\nPotser la mostra més gran del canvi de xip sigui al carrer d’Aragó, que en un any li ha pres dos carrils al trànsit privat. Un s’ha destinat al transport públic i l’altre, ja anunciat per Maragall als 90 però després descartat, a les bicicletes. Continua sent una autopista urbana. Però ja ho és una mica menys. En total, en els últims sis anys, el cotxe ha perdut 233.000 metres quadrats en favor del vianant. Són 23 hectàrees. I pujant.\nMobilitat Trànsit a Barcelona Janet Sanz Ajuntament de Barcelona


Resposta popular a les fàbriques flotants | favb.cat\nInici » Resposta popular a les fàbriques flotants\nEl 5 de juny de 2017 els activistes van donar la "benvinguda" a l'Harmony of the Seas, el creuer més gran del món\nDe fet, la primera acció visible denunciant els danys provocats per aquestes fàbriques flotants no se centrava en la massificació, sinó en la contaminació de l’aire. Amb motiu del Congrés GreenPort a l’octubre de 2014, Ecologistes en Acció i la Favb acollien un expert de l’entitat ambientalista alemanya NABU que va mesurar, al mateix Port, una concentració de partícules 100 vegades superior a la mitjana de la ciutat. Diversos mitjans de comunicació se’n van fer ressò.\nQuatre mesos abans, el perfil de twitter de la Xarxa Ciutat Vella emetia el primer tuit #AlertaCreuerista (o #AlertaCreuers, ha anat variant). Es tracta d’una campanya que informa, diàriament i durant la temporada alta, del nombre de creuers i creueristes que arriben a la ciutat, fent servir les dades públiques del mateix Port de Barcelona. La campanya ha sigut assumida per l’ABTS des del seu naixement, i ha viscut una clara millora gràfica.\nEl 8 de maig de 2016 va tenir lloc la primera manifestació STOP Creuers! Convocada per l’ABTS, la Plataforma per la Qualitat de l’Aire i altres entitats veïnals i ecologistes, afegia la reivindicació de la municipalització del Port Vell, demanda pendent des de fa molt temps.\nLa pluja i el vent van dificultar una mobilització animada per nombrosos elements lúdics que van intervenir en els primers moments al Portal de la Pau: el carro-creuer de la Campanya contra el Pla d’AbUsos de Ciutat Vella de 2013, un taller de decoració de mascaretes anti-gas i l’obsequi de souvenirs del Port, en forma d’ampolletes d’aigua i de bosses d’aire, contaminats tots dos. A continuació la manifestació va sortir tallant el trànsit al voltant del monument a Colom, fins tornar al Portal de la Pau i va acabar amb la lectura del manifest.\nDurant el mes següent, el ressò d’aquella mobilització es va barrejar amb l’alarma social causada per l’anunci de l’arribada de l’Harmony of the Seas, el creuer més gran al món, que a més feia de Barcelona el seu port base durant tota la temporada tornant-hi cada setmana.\nSense un pla pre-establert el runrun a les xarxes va anar in crescendo, animat per un vídeo molt ben produït que sintetitzava els riscos de l’Harmony, i pocs dies abans es va concretar una convocatòria de manifestació sota el lema Bye bye creuer (i no tornis més!) per part de les entitats ja esmentades.\nAquest cop es tractava d’anar al mateix Pont de la Porta d’Europa a donar la benvinguda, i sobretot el comiat definitiu, al ja rebatejat com a Horror of the Seas. Compensant el mal temps d’un mes abans, la tarda del diumenge 5 de juny el sol va acompanyar i va fer brillar una mobilització molt vistosa. El Port de Barcelona, poc amic de la llibertat de manifestació, va manar la Policia Portuària a tancar l’accés a l’esmentat Pont, fent que la multitud es quedés fora expressant el seu rebuig i atenent les nombroses periodistes que hi havien acudit.\nAquesta tardor ha saltat la notícia que portava mesos coent-se: el Port anunciava la construcció d’una nova terminal de creuers operada per MSC. Un cop coneguda la data del Consell d’Administració de l’Autoritat Portuària en què es donarien les primeres passes, ABTS, Plataforma per la Qualitat de l’Aire, Favb i Ecologistes en Acció van llançar la campanya #NovaTerminalNO!\nEn pocs dies el manifest va recollir l’adhesió de 60 entitats, i més de 600 d’individuals. El dimecres 25 d’octubre un centenar de persones es va presentar a les 8 del matí al World Trade Center per fer palès el rebuig social al projecte a pocs metres de distància de l’edifici on es reunia el Consell d’Administració. El qual, fent cas omís, va aprovar la licitació d’ampliació del Moll Adossat, un primer pas necessari però insuficient per a la construcció de la nova terminal. Queden encara altres tràmits burocràtics i l’aprovació formal del projecte concret de la terminal. Cadascun d’ells tindrà la corresponent oposició social, cada vegada més àmplia.\nTant l’oposició al model turístic i econòmic de la ciutat com la lluita per la qualitat de l’aire van néixer sent minoritàries, per anar creixent fins crear consensos amplis; d’igual manera, és una qüestió de temps que el rebuig a la indústria de creuers, que aplega totes dues lluites, s’imposi per la lògica dels arguments en favor de l’interès públic.\nCrítica i mobilització arreu de la Mediterrània\nSi mirem al voltant de Barcelona, Palma és una altra ciutat on es denuncia en veu alta el doble impacte (turistització i contaminació) dels creuers; entitats i col·lectius com el GOB, Ciutat per a qui l’habita o Tot Inclòs mantenen un punt de vista crític molt similar als que coneixem per aquí.\nAnant una mica més lluny, però, el referent internacional és sens dubte Venècia, amb el seu comitato No Grandi Navi, aglutinador de diferents col·lectius i corrents de la ciutat. El problema allà és més greu, perquè els creuers travessen els canals de la ciutat per arribar al port, i perquè aquest trànsit està contribuint dramàticament a l’enfonsament de la ciutat i a la degradació de la llacuna i el seu ecosistema. Són conegudes les batalles navals de No Grandi Navi, manifestacions aquàtiques en què esquadres de petits vaixells bloquegen durant hores la sortida de les grans naus, i porten des del 2012 teixint aliances i conscienciant sectors de població cada cop més amplis.\nEl passat mes de juny, No Grandi Navi va organitzar una consulta popular autogestionada sobre la necessitat de treure els creuers de la ciutat; tot i no ser reconeguda oficialment, va ser un èxit: més de 20.000 votants i una aclaparadora majoria a favor del sí. Aquestes darreres setmanes s’han publicat informacions sobre una possible reubicació dels grans creuers fora de la ciutat, però sembla tractar-se de mesures tèbies i cosmètiques.\nPer altra banda, cal esmentar la iniciativa europea, en què participa Ecologistes en Acció, per a la creació d’una Àrea de Control d’Emissions a la Mediterrània. Aquesta àrea (ECA, per les seves sigles en anglès) pren l’exemple de la regulació existent al Mar del Nord, Mar Bàltic i Canal de la Mànega. Aquests ports imposen uns límits més estrictes al contingut de sofre dels combustibles marins que utilitzen els vaixells i han vist disminuir la seva contaminació en més del 50%. Una iniciativa molt interessant que, com tantes altres, posa de relleu la importància de teixir complicitats i xarxes cap en fora.