Montse Sáez - Sant Adrià de Besòs - 18/7/2013\n- El pressupost serà igual de reduït que l’any passat\nLa Festa Major de Sant Adrià es durà a terme del 6 al 9 de setembre amb poques novetats respecte l’esquema dels darrers anys i amb un pressupost igual de reduït, uns 80.000 euros, aportats pel consistori i per empreses patrocinadores. Els plats forts tornaran a ser el concert jove, els espectacles a la plaça de la Vila, les festes del riu i el mar i el pregó, que enguany anirà a càrrec d’Isabel Rojas, adrianenca membre de la Plataforma “La ELA existe”.\nEl grup de música català Vuit es pujarà a l’escenari del Concert Jove, a la plaça de la Vila, el dissabte, 7 de setembre, a les 22.30 hores, en una altra aposta pels músics de casa. Els barcelonins presentaran el seu tercer disc, “Recorda que”. També s’apostarà pels grups de casa, de Sant Adrià, en una nova edició dels concerts a la Rambleta, que el diumenge 8 de setembre es duran a terme sota el nom de Festival Polisons. Hi actuaran Jaso 930, Kaskarria Rock, Neutra i DJ Adri Viciedo. Els incombustibles Yellowarriors també hi actuaran a la Rambleta, acompanyats pels Nada que ver i Los Sombras, el divendres 6 de setembre.\nPel que fa als espectacles a la plaça de la Vila, hi destaquen dos. El diumenge 8 de setembre, a partir de les 21 hores, hi actuarà el grup Always Drinking Marching Band, que alguns coneixeran per posar música al programa “La Partida” de TV3. I, com a fi de festa, just després dels focs artificials des del riu, el mag Yunke presentarà el seu espectacle “Conjuro”.\nLes festes del riu i del mar continuen en els mateixos horaris que l’any passat. L’èxit de participació de la primera, que l’any passat es va decidir traslladar a la tarda del dissabte de Festa Major, ha fet que es mantingui aquest horari i la majoria d’activitats. La Festa del Mar tornarà a celebrar-se el diumenge al matí amb el parc infable d’aigua que tant agrada als més petits.\nCom a acte institucional, i molt simbòlic en aquest cas, destaca la inauguració de la sala Neus Bouza a la Biblioteca Sant Adrià. Serà el dilluns, 9 de setembre, a les 18.30 hores, i el Consell Municipal de les Dones projectarà la pel•lícula “La voz dormida”.\nLa novetat negativa és la desaparició del Festival d’Art de Carrer (FAC). Tot i que es conserven dues activitats com són la zona de grafit al Polidor i el campionat de breakdance al Parc Fluvial del riu (sota el pont de La Catalana), enguany la ciutadania adrianenca no podrà gaudir dels espectacles de circ, màgia i acrobàcia que aportava un festival que la crisi ha fet desaparèixer. Tot i això, des de la regidoria de Cultura de l’Ajuntament no es creu que la programació de la Festa Major se’n ressenteixi ja que “es mantenen aquestes dues activitats i a més hi haurà d’altres de circ i màgia. L’únic que no hi haurà serà el cabaret”.\nEl R.C.D. Espanyol s’adhereix a la campanya “La ELA existe”\nEl Consorci del Besòs s'adhereix a la Campanya "La Ela existe"\nXVI Jornada d'Esport Adaptat i Sortida intergeneracional en bicicleta o a peu


La Diputació finança 77 projectes d’infraestructures a La Foia de Bunyol-Xiva amb una inversió de 5 milions – tucomarca.com\nHomeSeccióLa ComarcaAgriculturaLa Diputació finança 77 projectes d’infraestructures a La Foia de Bunyol-Xiva amb una inversió de 5 milions\n28 octubre, 2020 administrador Agricultura, Alboraig, Bunyol, Dosaigües, Finestra, Godelleta, Iàtova, Infraestructures, La Comarca, La Comunitat, La Foia de Bunyol-Xiva, Macastre, Medi Ambient, Política, Secció, Setaigües, Xest, Xiva 0\nEls municipis de La Foia de Bunyol-Xiva poden executar ja els projectes de millora d’infraestructures i serveis inclosos en el Pla d’Inversions 2020-21 de la Diputació de València, que deixarà a la comarca 4.996.255 euros. La corporació provincial ha donat llum verda a 77 projectes sol·licitats pels ajuntaments que, amb l’objectiu de millorar la qualitat de vida de les veïnes i veïns de La Foia de Bunyol-Xiva, seran una realitat en els pròxims mesos.\nEls 9 municipis de L’Hoya de Buñol-Chiva també han apostat per l’adquisició, subministrament i renovació d’equipaments urbans i urbanització de carrers, amb un total de 6 intervencions; i una desena de projectes de construcció, ampliació, equipament o renovació d’espais esportius, educatius i culturals. En total, 32 actuacions que complixen alguns dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) incentivats per la Diputació i que se sumen a altres obres de millora d’instal·lacions municipals i projectes relacionats amb la mobilitat i la conservació del patrimoni.\nEntre les actuacions projectades pels ajuntaments de La Foia de Bunyol-Xiva destaquen la reurbanització dels carrers Nácher i Pascual Piquer de Xiva i la seua posterior adaptació per a fer-los més accessibles, amb un pressupost de 470.000 euros; el condicionament de la segona planta de la Biblioteca de Cheste com a sala d’usos polivalent (160.000 euros); la substitució de la xarxa de sanejament i aigua potable i el posterior empedrat respectant les normes d’accessibilitat al carrer Major de Yátova (205.000); l’adquisició del xalet Carsí per a la seua conservació i posada al servei de la ciutadania a Siete Aguas (180.000); i el tancament i acabat de l’edifici de l’oficina de turisme i aules interactives multigeneracionals a Macastre (175.000).\nA estos projectes se sumen, entre altres, la millora de l’accessibilitat amb una plataforma única al carrer Maestro Cervera Lloret d’Alborache, amb una inversió de 220.000 euros; la reurbanització dels carrers Mariano Benlliure, Jesús, Plaza de la Constitució i part del carrer Comunitat Valenciana de Godelleta (150.000); i l’ampliació i millora de l’escola infantil de Buñol, amb un cost d’intervenció d’al voltant de 70.000 euros.\nI dins d’este pla de valors juguen un paper important els plans urbanístics d’actuacions municipals (PUAM), una eina de previsió de creixement sostenible i estratègia de desenvolupament local amb la qual la Diputació incentiva als ajuntaments. En el cas de La Foia de Bunyol-Xiva, fins a 9 projectes estan directament relacionats amb els PUAM.\n15 octubre, 2020 Redacción Covid-19, Infraestructures, La Comarca, La Foia de Bunyol-Xiva, Política, Secció, Successos, Xest 0\nPost també disponible en: CastellanoEl passat 9 d’octubre el ple de el Consell va acordar concedir l’Alta Distinció de la Generalitat a el poble valencià per la lluita contra la pandèmia, posant en valor el […]\nL’Ajuntament de Bunyol no realitzarà la seua Escola Popular Infantil aquest estiu\n17 juny, 2020 Redacción Bunyol, Canal Salut, Covid-19, Infraestructures, La Comarca, La Foia de Bunyol-Xiva, Medi Ambient, Política, Secció, Successos 0\nPost també disponible en: CastellanoCarles Xerri, regidor d’Educació i Benestar Social bunyolense, confirma que després d’estar treballant amb els tècnics municipals els protocols sanitaris i de seguretat s’ha arribat a la conclusió de la complexitat […]


Hospitals en Argentina - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Argentina - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Hospitals en argentina\nHospitals en Argentina recomanades:\nSi heu vist alguna informació errònia al registre de qualsevol dels Hospitals en Argentina enumerats en aquest directori, feu-nos-ho saber i ho puguem corregir immediatament després de rebre el missatge. És molt important que la gent tingui la informació correcta dels hospitals. Gràcies per la vostra col·laboració.\nQuan algú té un accident, el que cal fer és anar a l'hospital més proper. Així que si aquest és el vostre cas, aquí posem a la vostra disposició una de les millors guies de Hospitals en Argentina, Argentina.\nEn una ciutat amb 41343201 habitants, molta gent necessita atenció mèdica cada dia. Si voleu trucar i sol·licitar la vostra cita, però no coneixeu el número de telèfon de l'hospital que us correspon, consulteu-lo aquí en aquesta llista de Hospitals en Argentina.\nHospitals en Argentina per categoria\nNo tothom té les possibilitats econòmiques d'utilitzar els serveis d'hospitals privats a causa del seu alt preu. Mostrem aquí una llista de tots els hospitals públics a Argentina\nTots els hospitals privats Argentina es troben en aquest directori. Introduïu i accedir a una llista completa i ordenar per rellevància. Dins de la pestanya de cada hospital, veureu els comentaris dels pacients que coneixen els serveis i el funcionament de cadascun dels centres hospitalaris d'aquest lloc\nMostrant 67 Hospitals en Argentina\nHospitals en Argentina per ciutat important\nLa salut no és només l'absència de malaltia, sinó també un estat de benestar físic, psicològic i social. Un concepte molt ampli és la veritat, però la veritat és que si en algun d'aquests camps ens trobem malament, és hora de buscar l'especialista adequat. Aquí trobareu tots els hospitals a Buenos Aires, a Argentina, per contactar amb el vostre especialista.\nLa població de Rosario, Argentina sempre ha confiat en una atenció mèdica de qualitat dels hospitals dels voltants. Si necessiteu consultar la informació de contacte i la ubicació geogràfica d'un d'aquests hospitals, ens complau dir-vos que a Hospitalsworldguide trobareu tot el que necessiteu saber.\nEl moment en què algú té un accident és un moment de gran estrès, i més encara si no disposem del número de telèfon d'un hospital proper. Aquí trobareu tots els telèfons i adreces de cada un dels hospitals de Mendoza, a Argentina, per assenyalar-los en la vostra agenda i tenir-los sempre amb vosaltres.\nPassar ràpidament a un hospital pot ser necessari en algun moment, especialment en casos de malaltia greu de caràcter urgent. Per tant, tome nota d'aquí els telèfons dels hospitals de San Miguel de Tucumán, Argentina per tenir-los a mà si és necessari.\nA La Plata hi ha diversos hospitals que ofereixen especialistes mèdics en les diferents branques de la medicina: traumatòlegs, uròlogues, ginecòlegs, pediatres, radiòlegs, neuròlegs, al·lergògens i molts altres. Si necessiteu trobar un hospital, consulteu-lo aquí.\nHospitals en Argentina per l'estat\nVeure tot: Hospitals en Argentina per l'estat\nMés destacats Hospitals en Argentina


museu del rock: diari d'un crític fracassat: aquest sí és el meu Bond\naquest sí és el meu Bond\nAquest cap de setmana s’ha estrenat Quantum Of Solace, la nova pel·lícula de James Bond, i la segona protagonitzada per Daniel Craig. Polèmiques a part sobre l’idoneïtat d’aquest actor per al personatge (ja hi entraré més tard), m’agradaria explicar la meva relació amb la nissaga Bond.\nLa veritat, mai no he estat un gran seguidor del 007. Les primeres pel·lícules que vaig veure van ser les de l’època de Roger Moore, i la veritat és que era força patètic veure un iaio com ell en escenes d’acció o, pitjor encara, de sexe.\nA més, sempre tenia la impressió que veia el mateix film: noies espectaculars, escenaris cosmopolites, gadgets sofisticats, enemics carismàtics… sempre la mateixa fórmula. I per sobre de tot, i malgrat ser superproduccions, tenien un tuf anglès que no m’agradava (no sé si ho he dit mai, però la cultura popular britànica no és de les meves preferides).\nEls Bond posteriors a Moore tampoc no van arreglar les coses. Potser Pierce Brosnan va elevar una mica el llistó, però la fórmula era sempre la mateixa, una i altra vegada. A sobre, van voler introduir elements políticament correctes, com el fet que el cap de l’agent fos una dona o que les noies que sortien no fossin només objectes sexuals.\nEl meu interès va canviar quan es va anunciar que Daniel Craig seria el nou Bond. Em va fer molta gràcia la polèmica suscitada pels fanàtics fonamentalistes de la sèrie: que si era massa ros, que si era massa baix, que si semblava un boxejador…\nI com que ja sabeu que m’agrada anar sempre a la contra, vaig donar-li una oportunitat i vaig veure Casino Royale. A partir d’aquell moment, la meva percepció sobre James Bond ha canviat.\nPrimer, perquè penso que Craig és el millor 007 (ho sento pels fans de Sean Connery): el seu aspecte d’assassí de la màfia russa (amb una certa retirada a Putin), la seva eterna cara de mala llet, la seva impressionant forma física (per fi un Bond creïble en les escenes d’acció!), la seva fredor a l’hora de matar i, sobre tot, la seva ambigüitat moral, en plena contradicció amb la correcció política imperant.\nMolts crítics diuen que aquest canvi en el personatge es deu a pel·lícules com les de Jason Bourne. Però jo diria que la cosa ve d’abans, de la televisió, i de la sèrie Alias en concret.\nAquesta brillant producció del geni J.J.Abrams va redefinir el gènere de l’espionatge tal com el coneixíem. Es pot afirmar sense exagerar que els 42 minuts de qualsevol capítol d’Alias era molt millor que les darreres pel·lícules de Bond (prèvies a Craig): per l’acció, la complicació de les trames i l’ambigüitat moral dels personatges. I si no us ho creieu, aquí teniu un resum de la sèrie protagonitzada per la meva estimada Jennifer Garner:\nNo es pot negar: la nissaga Bond a partir de Casino Royale s’ha reinventat, s’ha fet adulta, ha deixat enrere els gadgets i les escenes de llit supèrflues, i ha tornat a la violència, a l’acció adrenalítica i a la immoralitat i humanitat d’un personatge amb llicència per matar per la cara, només per motivacions personals.\nMolts de ben segur preferiran les aventures per a tots els públics de Moore i Brosnan; jo em quedo amb el to fosc de Craig.\nUna última consideració: quina gran cagada el substituir la prevista Amy Winehouse -que s’havia d’encarregar del tema central de Quantum Of Solace- per l’Alicia Keys, per molt acompanyada de Jack White que estigui a Another Way To Die. Cançons com aquesta de l’Amy, You Know I'm No Good, sonen més Bond que cap altra:\nI en la remescla amb la col·laboració de Ghostface Killah, encara millor:\nenviat per miquel botella a 19:07\netiquetes de comentaris: alias, alicia keys, amy winehouse, daniel craig, ghostface killah, j.j.abrams, jack white, james bond, jennifer garner, quantum of solace\nJuan Manuel ha dit...\nAh, ¡Alias! Tú lo has dicho: un solo capítulo de esa serie (sobre todo en sus mejores tiempos, los de la segunda temporada) valía más que todos los Bonds de Pierce Brosnan. Arriba los Bristow!\nmossegant les cançons de Lucinda\nsanctus, espiritus, redeem us from our solemn hour...\nsí, ho hem pogut aconseguir!\nObama, el nou heroi nord-americà\nqui és Lex Rammer?\nTots els qui es dediquen a la tasca del periodisme ja deuen saber que és una feina molt inconstant, amb èpoques en les que el millor que es ...\nLoquillo, el otro hombre de negro\nLa reciente reedición 30 aniversario de "El ritmo del garage" de Loquillo y Los Trogloditas es la excusa perfecta para recordar ...\nIDLES. "Brutalism" (2018) - Vaya ostiazo de punk el del grupo de Idles. Vaya pepinazo. Basta con ponerte solo la canción que da inicio al disco, "Heel/heal", con una marabunta de gr...\nPiruetas (2018), Tillie Walden (Trad. La Cúpula) -


El clima, les Gretes i les Malales (Andreu Mas-Colell)\nEl clima, les Gretes i les Malales\n4 min. 28/09/2019 18:26\nDesprés d’escoltar Greta Thunberg a l’ONU un col·lega comentava que li agradava el que havia dit però que hauria preferit que s’hagués donat veu a una noia vinguda del Sud, és a dir, d’un país pobre. Perquè el Sud és qui més hi té a perdre en la crisi climàtica i perquè el gest hauria deixat clar que aquesta no és simplement una dèria dels joves dels països rics.\nSi bé els que poden arribar a patir-ne més els efectes són al Sud, els emissors més importants de diòxid de carboni, la causa de l’escalfament global, són al Nord. És responsabilitat primordial seva reduir-ne les emissions. Fent-ho s’ajuden a si mateixos però també al Sud. Ara bé, en aquest article sostindré que això queda lluny de ser suficient: cal un ajut addicional molt més directe cap al Sud.\nAl Nord el combat per la descarbonització es lliura en dos fronts. Un és el moral, que treballa sobre la consciència dels ciutadans i que, afortunadament, és cada vegada més efectiu. És el que impulsa les normes de consum i la regulació. L’altre és el de la recerca científica i la innovació tecnològica, que està convertint les energies renovables en substituts competitius de les fòssils. Crec que, amb giragonses com les que ara estem veient als EUA, la força combinada de les conviccions i del mercat és imparable. Soc, doncs, optimista: estic convençut que el Nord complirà amb la seva obligació.\nPassem al Sud. Parteixo de la base que els seus habitants aspiraran als nivells de benestar que tenim al Nord. Hi tenen tot el dret. Es pot discutir molt quin és el significat del terme benestar. Però podríem simplificar i quedar-nos amb l’esperança de vida (Espanya: 83,2; Nigèria: 54,5). Sense canvis en les normes d’actuació del present aquesta aspiració implica que a mesura que el Sud faci via en el camí del desenvolupament les seves emissions de diòxid de carboni augmentaran. Ens podem trobar, doncs, que a mesura que el Nord va millorant en termes d’emissions, el Sud va empitjorant. És, de fet, el que ha passat amb la Xina. Sens dubte, el Sud es beneficiarà dels avenços tecnològics que venen del Nord. I la convicció moral no faltarà. Però, així i tot, hem de ser realistes: el Sud, en el seu procés de creixement, no podrà controlar les emissions al ritme que des del Nord egoistament ens podria convenir. A l’hora d’equilibrar objectius, la pobresa, la salut, l’educació, les mesures d’higiene urbana, tindran prioritat. I qui els pot criticar? Les Gretes prediquen la necessitat de lluitar contra la crisi climàtica. Les Malales (la recordeu?) ho fan a favor de l’educació de les dones.\nPerò la crisi climàtica ens afecta a tots. Des del Nord ens toca, per interès propi, ajudar el Sud. Com a mínim cobrint una part dels costos afegits per una exigència de desenvolupament més verd del que els seria natural. Això es pot fer de moltes maneres: des de fer accessible la tecnologia neta sense costos fins a comprar boscos. Tenen raó els brasilers, de dreta i d’esquerra, quan ens diuen que si el món necessita preservar l’Amazònia tot el món hi ha de contribuir.\nPer concloure: no es poden seriosament plantejar escenaris en què la solució a la crisi climàtica passi per mantenir el Sud en la pobresa. A qui ho proposés, a més d’assenyalar la immoralitat de la idea, li hauríem de dir que no serà possible i que l’alternativa que realment ens confronta és entre una situació en què el Sud creix sense control efectiu d’emissions, i amb implicacions molt negatives per al planeta, i una altra en què el Sud creix i, molt ajudat pel Nord, ho fa contenint les emissions de tal manera que en l’agregat el problema no s’agreuja, i, més concretament, els objectius de París es compleixen. ¿És possible això? No és evident, però molta recerca econòmica ens indica que no hem de perdre l’esperança. Una contribució recent important, amb participació de casa nostra, és el llibre de H. Llavador, J. Roemer i J. Silvestre Sustainability for a warming planet.\nPodem visualitzar un horitzó en què l’esperança de vida -i el benestar personal- del Sud convergeix cap a la del Nord i en què, així i tot, salvem el planeta. Recordem, però, els dos principis amb què el Nord ha d’estar compromès: un esforç massiu en recerca i innovació en energies renovables, i una voluntat ferma d’ajudar el Sud. La força motriu d’aquests dos principis haurà de ser una constantment enfortida convicció moral projectada cap a un potentíssim imperatiu descarbonitzador. Consumir hidrocarburs ens haurà de causar la mateixa repugnància que al vegà li causa la carn. I és aquí on les Gretes tenen el seu paper.


16 Març, 2018, 09:44\nL’associació de comerciants de l'Espirall, Comerç Espirall, i El Trobador Produccions SL preparen aquest cap de setmana, coincidint amb la celebració de Sant Josep, una nova fira d'oficis i artesans.\n15 Març, 2018, 18:29\nEls agents de la Policia Local de Sant Sadurní van incautar el passat dissabte 42 paquets de tabac ros de contraban en un establiment de restauració del municipi.\n15 Març, 2018, 17:14\nLa Mancomunitat Penedès-Garraf ha dut a terme avui el ple d’aprovació dels nous estatuts que, entre altres coses, establiran les bases per tal de facilitar la incorporació de municipis del Baix Penedès i l’Anoia.\n15 Març, 2018, 09:33\nL'inspector Francesc Xavier Sancho és, des de fa unes setmanes, el nou cap de la comissaria dels Mossos d'Esquadra de l'Alt Penedès. Nascut el 04 de setembre de 1970, és llicenciat en Geografia i Història i diplomat en Criminologia i Política Criminal. Porta 21 anys de servei al cos de Mossos d'Esquadra.\n14 Març, 2018, 13:43\nA partir d’avui i fins aquest divendres, l’Institut de FP d’Enoturisme de Catalunya participa a la Fira de Formació d’Amposta, per tal de fomentar la seva presència a les fires catalanes i donar a conèixer la pròpia oferta educativa.\nPàgina 476 de 706


La població resident a Catalunya és de 7.448.332 persones a 31 de desembre de 2015, el que representa un creixement de 23.578 habitants -3,2 per mil- respecte a 2014 i constitueix un canvi de tendència respecte als tres anys anteriors.\nSegons estimacions de l'Institut d'Estadística de Catalunya (Idescat), l'augment és el resultat d'un creixement natural de 5.584 persones 70.450 naixements menys 64.886 defuncions, un saldo migratori amb la resta d'Espanya de 5.103 persones i amb l'estranger de 12.891 persones.\nLes comarques que han crescut més han estat les del Moianès (8,7 per mil), el Garraf (7,4) i el Vallès Occidental (6), mentre que les que han perdut més població hi ha el Priorat (-17,9 per mil), el Pallars Jussà (-13,8) i la Ribera d'Ebre (-13,7).\nEls principals augments percentuals de població es localitzen a la població major de 85 anys, per l'elevada esperança de vida i perquè les generacions que arriben a aquestes edats són cada vegada més nombroses.\nEn canvi, la població de 25 a 39 anys és la que disminueix més, pel trànsit de les generacions plenes cap a edats majors de 40 anys.\n2.294 PERSONES CENTENÀRIES\nLes tendències en els extrems de la piràmide poblacional són oposades, ja que mentre la població de 0 a 4 anys disminueix, la centenària augmenta i arriba a les 2.294 persones en 2015.\nL'envelliment de la població presenta diferències importants en els àmbits territorials, ja que a les Terres de l'Ebre hi ha 151 persones de 65 anys o més per cada 100 menors de 15, sent al Camp de Tarragona l'únic on la població de 65 anys o més és inferior a la d'entre 0 i 14 anys.\nA Catalunya hi ha hagut més naixements que defuncions durant 2015, amb un creixement natural de 5.584 persones, però en 22 comarques la xifra de morts ha estat superior a la de naixements.\nSobre el saldo migratori amb l'estranger, el Barcelonès, amb un saldo de 11.245 persones, destaca clarament entre el grup format per 22 comarques i l'Aran amb un saldo positiu, mentre que en les que el tenen negatiu sobresurten el Segrià (-634) , la Selva (-242) i el Gironès (-105).\nEl saldo migratori interior -amb la resta de Catalunya i la resta d'Espanya- ha estat negatiu en un grup de 22 comarques i l'Aran, i entre les que ho tenen positiu figuren al Vallès Occidental (2.052), el Maresme (1.306) i Baix Llobregat (1.276).


Unes reflexions en perspectiva sobre la mani de l’ #11s2012 - Barcelona cròniques - Time Out Barcelona\ndiumenge, 16/09/2012 | Política\n-”Què penses, hi havia més gent a aquesta o a la del 77?”\n-”Sens dubte n’hi havia més en aquesta”, m’ha dit\n- Ho va preveure en Quim Monzó el mateix 11: “Serà la manifestació més important” de la història d’aquest país… Que tot el llarguíssim recorregut estigués ocupat per gent des del començament va ser veritablement excepcional\n- Va ser una festa, no hi va haver CAP incident i això també és excepcional\n- Hi vaig pensar durant la mani i divendres li vaig sentir comentar a Lluís Foix a 8 TV: va ser sobretot una mani de comarques i barcelonina (de Barcelona ciutat).\n- I afegeixo jo: sociològicament hi faltava la part menys procliu de l’àrea metropolitana: Gavà, Bellvitge, Cornellà, Santa Coloma… diria que no hi eren. I bé que hi haurien pogut ser, eh? Perquè s’està defensant el seu benestar futur i no caldria que ningú els pregués assitència, se’n podrien conscienciar sols. Només escoltant el president d’Extremadura ja haurien de reaccionar. Però d’altra banda, seria important que l’independentisme català fes un gest cap a aquests sectors, que són els que estan emocionalment més vinculats amb determinades zones d’Espanya.\n- Lligat a això, qui es mou de manera més incòmode en la nova situació és el PSC. Se’l veu totalment descol·locat.\n- Diria que tampoc no hi eren una bona part dels que es van manifestar en les marxes dels indignats. Hi ha un sector d’indignats que no s’hi va afegir. És com una corrent que menyspreua la política i els polítics que es mou al marge d’aquesta altra que tot i criticar-los és conscient de necessitar-los.\n- La pancarta de la foto resumeix bé l’esperit de la mani, oi?\n- Una cosa important és que els ciutadans són els que van estirar del carro. Els polítics estaven en un segon terme i en tot cas s’hi van haver d’anar afegint. Tinc la sensació que aquesta és una de les coses fonamentals que des de Madrid no s’entén.\n- L’estelada s’ha consolidat com un símbol d’il·lusió. L’estelada va ser una de les triomfadores del dia, la mani va ser un mar d’estelades.\n- El president Mas està gestionant bé els ‘tempos’: a Barcelona, a Madrid…\n- El PP, també el català, es mou còmode en aquesta situació de tot o res en què ens trobem\n- Ara més que mai, la fragmentació independentista és un llast: Esquerra, Solidaritat, Reagrupament, Convergència?\n- Espanya està reaccionant ensordida. Sorpresa però amb ganes d’ignorar i si cal, aplastar. Amb algunes excepcions remarcables, com les declaracions de Del Bosque, entrenador de la selecció.\n17/09/2012 8:17 Bon dia Guillem,\n17/09/2012 23:34 Carai Miquel, quina pregunta! La veritat és que no tinc ni idea de les dues preguntes que fas, però ho preguntaré i t’explicaré.


MIA - Lev Trockij - Pau i reacció (1917)\nPAU I REACCIÓ\n(maig de 1917)\nVersió catalana feta per Alejo Martínez des de: “Paz y reacción”, en 1917. Escritos en la revolución, Centro de Estudios, Investigaciones y Publicaciones “León Trotsky”, Buenos Aires, 2007, pàgines 78-84.\nEn la sessió de la Duma Nacional del 3 de març de 1916, Miliukov respongué en els següents termes a una crítica de l’esquerra: “No estic segur si el govern ens està portant a la derrota, però sé que una revolució a Rússia ens hi menarà indubtablement, i els nostres enemics tenen, doncs, totes les raons per a desitjar-la. Si algú m’hagués dit que organitzar a Rússia per a la victòria equival a organitzar-la per a la revolució, li contestaria: és millor, mentre dure la guerra, deixar-la en l’estat de desorganització en què es troba ara”. Aquesta cita és interessant des de dos punts de vista. No sols és una prova que l’any passat Miliukov encara considerava que els interessos proalemanys estaven treballant en tota revolució, fos quina fos (i no sols entre els internacionalistes), sinó que també és una expressió típica d’un calumniador liberal. La predicció de Miliukov és força interessant: “sé que una revolució a Rússia ens conduiria indubtablement a la derrota”. Per què aquesta seguretat? Com a historiador, Miliukov ha de saber que han existit revolucions que han dut a la victòria. Però com a home d’un estat imperialista, Miliukov no pot deixar de veure que la idea de la conquesta de Constantinoble, Armènia i Galitzia és incapaç de suscitar l’entusiasme de les masses revolucionàries. Miliukov sentia, i fins i tot sabia, que en la seua guerra, la revolució no podia menar a la victòria.\nEvidentment, quan la revolució esclatà, Miliukov tractà immediatament de lligar-la al carro de l’imperialisme aliat. Per això fou acollit amb èxtasi pels crits sonors i metàl·lics de totes les caixes fortes de Londres, París i Nova York. Però aquest intent xocà amb la resistència gairebé instintiva dels obrers i soldats. Miliukov fou expulsat del govern; evidentment, la revolució no fou per a ell, sinònim de victòria.\nMiliukov se n’anà, però la guerra continuà. Es formà un govern de coalició, compost per demòcrates petit burgesos i representants de la burgesia que fins a aqueix moment havien dissimulat, per un temps, les seues urpes imperials. Al terreny de la política internacional, és a dir, primer que res, en la guerra (potser com en cap altra banda), és on aquesta coalició ha revelat millor el seu caràcter contrarevolucionari. La gran burgesia envià els seus representants al gabinet per a defensar-hi la idea d’“una ofensiva al front i fidelitat inalterable envers els nostres aliats” (resolució de la conferència del Partit Cadet). Els demòcrates petit burgesos, que es batejaven “socialistes”, entraren al gabinet per a (“sense aïllar-se” de la gran burgesia i dels seus aliats imperialistes), concloure la guerra de la manera més ràpida i amb el menor dany possible per a tots els participants: sense annexions, sense indemnització i contribucions, i fins i tot amb la garantia de l’autodeterminació nacional.\nEls ministres capitalistes renunciaren a les annexions, fins a un moment més favorable. A canvi d’aquesta concessió purament verbal, reberen dels seus col·legues demòcrates petit burgesos la ferma promesa de no abandonar el camp dels aliats, d’enfortir l’exèrcit i fer-lo competent per a reprendre l’ofensiva. En renunciar (momentàniament) a Constantinoble, els imperialistes feien un sacrifici insignificant en la mesura que, després de tres anys de guerra, el camí cap a Constantinoble no s’ha acurtat sinó que s’ha fet més llarg. Però els demòcrates, per a compensar la renúncia purament platònica a una dubtosa Constantinoble per als liberals, assumiren tota l’herència del govern tsarista, reconeixent tots els tractats que el govern havia realitzat, i posant tota l’autoritat i el prestigi de la revolució al servei de la disciplina i de l’ofensiva. Açò implicava, en primer lloc, la renúncia dels “líders” de la revolució a tota política internacional independent: aquesta conclusió li semblà natural al partit petit burgès que, des que tingué majoria, abandonà voluntàriament tot el poder que tenia. En encarregar al príncep Lvov la creació d’una administració revolucionària, a Xingariev la tasca de refer les finances de la revolució, a Konovalov, la d’organitzar la indústria; la democràcia petit burgesa només podia deixar a cura de Ribot, Lloyd George i Wilson la defensa dels interessos internacionals de la Rússia revolucionària.\nEncara que la revolució, en la seua fase actual, no ha canviat el caràcter de la guerra, ha exercit, no obstant això, una profunda influència en la vida de l’agent actiu de la guerra, és a dir, l’exèrcit. Els soldats començaren a preguntar-se per què estan vessant la seua sang, a la qual ara donen (a diferència que durant el tsarisme) un alt preu. I immediatament sorgeix, de manera imperativa, la pregunta sobre els tractats secrets. Restaurar l’“organització” de l’exèrcit sota aquestes circumstàncies, significava trencar la resistència democràticament revolucionària dels soldats, adormint novament la seua consciència recentment despertada (fins que el principi de la “revisió” dels vells tractats fos anunciat), col·locant a l’exèrcit revolucionari al servei de l’antic règim. Aquesta tasca era molt pesant per al Borbó octubrista Gutxkov, i per això l’aixafà. Ningú millor per a realitzar-la que els “socialistes”. I per a això hom trobà al “més popular” dels ministres: Kerenski.\nEl ciutadà Kerenski exposà el seu bagatge teòric davant una de les primeres sessions del Congrés de tota Rússia. És difícil imaginar res més insípid que les seues banalitats provincianes i arrogants sobre la Revolució Francesa i sobre el marxisme. Les fórmules polítiques del ciutadà Kerenski no es caracteritzen ni per l’originalitat ni per la seua profunditat. Però posseeix, indiscutiblement, el talent de concedir a la reacció filistea l’indispensable adorn revolucionari. En Kerenski, la burgesia intel·ligent i semiintel·ligent es reconeixia a si mateixa, d’una manera més “representativa” i en escenografies que no són les usuals, però que tenen tota la solemnitat del melodrama.\nExplotant a fons la seua popularitat per a accelerar els preparatius de l’ofensiva (sobretot el front imperialista dels Aliats), Kerenski esdevingué naturalment el favorit de les classes posseïdores. No sols el ministre d’assumptes estrangers, Teretxenko aprova l’alta estima en la qual tenen els nostres Aliats els “esforços” de Kerenski; no sols Rietx, que tan severament critica els ministres de l’esquerra, no deixa de felicitar el ministre de l’exèrcit i la marina, Kerenski; sinó fins i tot Rodzianko, considera el seu deure destacar “les nobles i patriòtiques tasques” en les quals el ministre de l’exèrcit i marina, Kerenski, està compromès: “Aquest jove home (en les paraules de Rodzianko, el president octubrista de la Duma) ressuscita cada dia amb un vigor redoblat, per al benefici del seu país i del treball constructiu”. Aquesta gloriosa circumstància, no obstant això, no impedeix Rodzianko esperar que quan el “treball constructiu” de Kerenski haja assolit el nivell convenient, puguen succeir-li els esforços de Gutxkov.\nMentre, el departament d’assumptes estrangers de Teretxenko s’esforça en persuadir els Aliats de sacrificar les seues ganes imperialistes en l’altar de la democràcia revolucionària. Seria difícil imaginar alguna empresa menys fructífera i (malgrat el seu caràcter tràgic i humiliant) més ridícula que aquesta! Quan Teretxenko, a l’estil d’un editorialista de periòdic provincià del tipus democràtic, intenta explicar als empedreïts caps del pillatge internacional que la revolució russa és realment “un moviment intel·lectual poderós, que expressa la voluntat del poble rus en la seua lluita per la igualtat”, etc. Quan, a més a més, “no dubta” que “una estreta unió entre Rússia i els seus aliats (els empedreïts caps del pillatge internacional) assegurarà de la manera més completa possible un acord en totes les qüestions que impliquen els principis proclamats per la revolució russa”, és difícil alliberar-se d’un sentiment de repugnància davant aquesta mescla d’impotència, hipocresia i estupidesa.\nLa burgesia sembla haver-se reservat, en aquest document, tots els fragments decisius: “lleialtat permanent a la causa dels Aliats”, “inviolabilitat de la promesa de no realitzar una pau per separat”, i l’ajornament de la revisió dels objectius de la guerra fins a una “oportunitat més favorable”, tornant a demanar-los als soldats russos que, fins que sorgisca aqueixa “oportunitat més favorable”, vessen la seua sang pels mateixos objectius imperialistes de guerra que semblen, precisament, tan poc oportuns per a ésser publicats i revisats. Tot l’horitzó polític de Tseretelli es revela en la presumpció complaent amb què recomana l’atenció del Congrés de tota Rússia al document diplomàtic que conté segons ell, “paraules clares i franques, en el llenguatge d’un govern revolucionari, sobre els objectius de la revolució russa”. Una cosa no es pot negar: les crides covards i impotents dirigides a Lloyd George i Wilson estan redactades en els mateixos termes que les crides del Comitè Executiu dels Soviets enviades a Albert Thomas, Scheidemann i Henderson. En ambdós textos, al llarg de tota la seua extensió, hi ha una identitat d’objectiu, i (qui sap?) potser fins i tot una comunitat d’autor.\nUna apreciació perfecta d’aquestes últimes notes diplomàtiques del tàndem als socialistes i al proletariat dels països bel·ligerants Teretxenko-Tseretelli, es trobarà en un lloc, a primera vista inesperat: l’Entente, un periòdic publicat en francès en Petrograd i l’òrgan, precisament, d’aquests Aliats als qui Teretxenko i Txernov juren “lleialtat eterna”. “Admetem naturalment [diu el periòdic], que als cercles diplomàtics l’aparició d’aquesta nota era esperada amb una certa preocupació...”\nNo és fàcil, com l’òrgan oficial admet, trobar una fórmula que concilie els contradictoris objectius dels Aliats.\n“En allò que fa a Rússia, particularment, la posició del govern provisional era prou delicada i estava plena de perills. D’una banda, estava obligat a tenir en compte el punt de vista dels delegats del consell dels delegats obrers i soldats, i, en la mesura que siga possible, representar aquest punt de vista; d’altra banda, calia tractar amb atenció les relacions internacionals i les potències amigues, a qui era impossible imposar la decisió del consell.\nI el govern provisional sortí d’aquest encreuament pur i net...”\nEn el document que està enfront de nosaltres tenim els principals punts del catecisme revolucionari establerts, registrats i segellats amb l’autoritat del govern provisional. No hi manca res important. Tots els bells somnis, totes les boniques paraules del diccionari estan correctament utilitzades. S’hi troba la igualtat, llibertat i justícia en les relacions internacionals (Donc tout y est), almenys en les paraules. El més roig dels camarades no hi pot trobar res que desaprovar; en aquest aspecte, el govern provisional no té res a témer...\n“Però, i els Aliats? [pregunta l’Entente]. Si l’estudien atentament i llegeixen entre línies [!], donada la bona voluntat i l’amistat per la jove democràcia russa, els Aliats podran trobar en diversos punts de la nota [...] certs fragments agradables que tenen l’objectiu de reafirmar la seua un poc vacil·lant confiança. Saben bé que la posició del govern provisional no és de les més còmodes, i que els seus esforços en la forma d’expressar-se no han d’ésser presos tan literalment [...]. La garantia fonamental que el govern dóna als Aliats consisteix en el fet que [...] l’acord signat a Londres el 5 de setembre de 1914 [comprometent-se a no pactar una pau per separat] no ha d’ésser revisat. Açò, de moment, ens satisfà completament”.\nI a nosaltres també. De fet, seria difícil pronunciar un judici més despectiu sobre la “prosa” de Teretxenko-Tseretelli que el publicat pel molt oficial l’Entente, inspirat per l’ambaixada de França. Aquesta visió, que no és gens hostil amb Teretxenko o amb els qui estan al seu darrere, és un colp mortal als “esforços constructius” de Tseretelli, qui ens ha recomanat tan calorosament el “llenguatge franc i obert” d’aquest document. “Res s’ha oblidat [jurava enfront del congrés]. El document donarà satisfacció a la consciència dels més rojos dels camarades”.\nPerò aquests experts en la prosa diplomàtica s’enganyen: no satisfan ningú. ¿No és significatiu, potser, que els fets de la vida real puguen respondre a les crides de Kerenski i les advertències i amenaces de Tseretelli amb un colp tan terrible com la revolta dels mariners del Mar Negre? Hem dit que allí estava, entre els mariners (la fortificació de Kerenski), el centre del “patriotisme” que reclamava l’ofensiva. Els fets, una vegada més, ventaren una bufetada implacable. Adoptant la posició dels antics acords imperialistes en política exterior, capitulant a l’interior davant les classes propietàries, era impossible unir l’exèrcit combinant entusiasme revolucionari i disciplina. I el “gran garrot” de Kerenski s’ha revelat, afortunadament, molt més curt.\nNo, aquest camí, segurament, no ens mena enlloc.


Ressonància Magnètica de Pròstata multiparamètrica | Grup Manchón | Diagnòstic per la Imatge | Barcelona\nInici Llista d'exploracions Ressonància Magnètica de Pròstata multiparamètrica\nRessonància Magnètica de Pròstata multiparamètrica\nLa Ressonància Magnètica de Pròstata multiparamètrica és la millor tècnica d'imatge per al diagnòstic del càncer de pròstata.\nL'estudi de la pròstata mitjançant ressonància magnètica d'alta resolució permet obtenir diferents paràmetres: morfològics, funcionals i moleculars. La combinació de tots ells resulta molt eficaç en la detecció del càncer de pròstata.\nDejú de 8 hores.\nÉs molt important portar anàlisi de PSA, biòpsia prèvia si n'hi ha hagut i ecografia de pròstata prèvia.\nNo s'han de dur objectes metàl·lics (anells, collarets, rellotges, etc.), fins i tot aparells dentals mòbils. No ha de fer-ressonància magnètica a persones portadores de marcapassos i de segons quins dispositius mèdics (vàlvules o pròtesi).\nEn demanar hora, se li facilitarà la descripció detallada de la preparació necessària.\nL'estudi d'extensió extracapsular del càncer de pròstata ja conegut.\nQuan hi ha una persistència de sospita amb biòpsia de pròstata prèvia negativa i es vol orientar una nova biòpsia.\nControl de la recidiva local posterior al tractament de càncer de pròstata.\nL'estudi morfològic en seqüències T2 resulta altament sensible especialment a nivell de la pròstata transicional.\nL'estudi de difusió DWI, permet detectar àrees on el moviment de les molècules d'aigua està restringit per una elevada densitat cel·lular propi de les lesions neoformatives. La seva sensibilitat i especificitat és més gran en la pròstata perifèrica.\nL'estudi dinàmic amb contrast permet detectar zones de captació precoç amb rentat en fases tardanes que poden correspondre a càncer prostàtic.\nTots aquests paràmetres es recullen en un score i donen lloc a un informe categoritzat mitjançant el sistema PI-RADS en relació a l'anatomia zonal segmentada de la pròstata.\nPer obtenir els millors resultats de l'estudi és essencial aportar les dades clíniques més rellevants: nivells actuals i previs de PSA, resultats de la biòpsia inclòs nombre de cilindres, localització i Gleason. Dades d'exploració física TR, tractament previ hormonal, infeccions prèvies, cirurgia, radioteràpia i història familiar.\nL'estudi de Ressonància Magnètica prostàtic multiparamètric no necessita de la incòmoda bobina endorectal i és ben tolerat pel pacient.\nEl diagnòstic del càncer de pròstata s'ha basat des de fa anys en la biòpsia a cegues, ara hi ha una prova que permet orientar l'obtenció de mostres permetent incidir en les zones més sospitoses evitant els resultats falsament negatius.\nCol·laboració amb l'uròleg:\n“El més important és crear una relació de proximitat amb l'uròleg responsable de cada pacient per assegurar la millor atenció possible”, explica la Dra. Norka Mancisidor, cap de la Unitat de Abdomen de Grup Manchón.\nEntre 30 i 40 minuts.


Piso en venda en Sarrià-Sant Gervasi, Sant Gervasi-Galvany - EsquinaTravesera de Gracia (240003) | Living, immobiliària d’Alt Standing\nCodi: 240003 - EsquinaTravesera de Gracia\nTRAVESSERA TUSET Si està buscant pis alt orientació Tarragona, li oferim aquest immoble de 138m2 més elements comuns 177m2, la comunitat de propietaris és propietària de diversos locals a la planta baixa. La seva estupenda orientació li ofereix a la sala moltíssima llum i el seu accés directe a la terrassa de 14m2, et permet gaudir diàriament, disposa de 4 dormitoris i 2 banys, cuina office, safareig, plaça de pk i traster en finca propera inclosos en el preu . L'immoble necessita actualització, està en un carrer molt demandada envoltat de tot tipus de comerços, oci, restauració i tramsportes. Aire condicionat i calefacció central. finca amb ascensor, servei de porteria.


La Taula de la Competitivitat Industrial proposa prop de 40 accions concretes de millora en el seu primer any de vida\nEconomia | 26 d'octubre de 2018\nLa Taula de la Competitivitat Industrial de Rubí (TCIR), integrada per 27 agents –empresariat, sindicats, partits polítics, administracions i institucions vinculades al coneixement– va néixer fa un any amb l’objectiu de treballar per la definició de polítiques públiques que millorin la competitivitat industrial en un marc de treball innovador.\nDurant aquest any, la TCIR s’ha estructurat al voltant de cinc taules de treball que han proposat 39 accions concretes de millora relacionades amb el territori, l’empresa i el coneixement. D’aquestes propostes d’actuació, 26 –un 66% del total– ja s’han posat en marxa, segons fonts de l’Ajuntament de Rubí.\nLa majoria de les accions estan orientades a la millora de la mobilitat, l’impuls de la innovació sostenible en el marc de tota la ciutat, la gestió de llicències, la millora dels serveis a la ciutadania i les empreses i l’adequació de la formació a les necessitats reals del teixit empresarial.\nEn aquesta etapa inicial, la TCIR s’ha consolidat com un espai de treball eficient per la seva orientació a l’acció i la seva capacitat de generar relacions de confiança entre els agents: un 62% han participat activament a les taules de treball. A més, està contribuint a la millora en la gestió de processos i està incidint positivament en altres iniciatives ja en marxa així com en la detecció de noves oportunitats.\nLa dinàmica de la TCIR ha permès detectar noves oportunitats per a impulsar nous projectes i la seva metodologia de treball ja s’està incorporant a altres espais del municipi i la comarca. “La TCIR ha de continuar creixent i per fer-ho es fa necessari un compromís encara més ferm de tothom que garanteixi la seva continuïtat durant els pròxims anys” ha argumentat el regidor de Desenvolupament Econòmic Local, Rafael Güeto.\nPer aquest motiu, Güeto ha assenyalat que han proposat signar un acord formal amb les 27 organitzacions que en formen part i els partits polítics locals. “Creiem que aquesta iniciativa és estratègica i necessita comptar amb un marc de treball estable que permeti posicionar Rubí per la seva aposta per la innovació, el seu potencial industrial i la qualitat de vida dels seus veïns i veïnes”, ha conclòs el regidor.\nEl Consell General de la Taula de la Competitivitat Industrial de Rubí es va reunir el dimarts al Fòrum de la Masia de Can Serra.\nEl Consell General de la TCIR s’ha reunit al Fòrum de la Masia de Can Serra. / Cesar Font


Rics, poderosos i clandestins | Opinió | EL PAÍS Catalunya\n8 NOV 2020 - 21:35\tCET\nCarles Puigdemont, al Palau de la Generalitat l'octubre de 2017. ALBERT GARCIA\nNo hi ha putsch ni revolució sense un Estat Major. Normalment clandestí. És el que garanteix la logística del canvi de règim. En alguns casos també qui pren les decisions i nomena els qui han de donar la cara, amb independència del paper que juguin els polítics que es mouen en la legalitat del règim que cal enderrocar.\nEl procés independentista també ha comptat amb el seu Estat Major. Sabem molt poc de les seves característiques, la seva composició exacta, el seu sistema de treball, la seva relació amb els partits i amb el govern català. Ni tan sols sabem si encara segueix reunint-se i treballant per obtenir els seus objectius.\nÉs una autèntica anomalia democràtica. Un cas d'ocultació als ciutadans d'una informació essencial. Especialment perquè les condicions de llibertats públiques en què es va engegar el procés independentista són difícilment millorables. Des d'un govern legalment constituït. Amb una policia pròpia. Amb pressupostos i mitjans de tota mena, especialment de comunicació. Amb una ràdio i una televisió directament governamentals i uns mitjans privats generosament subvencionats.\nI malgrat tot, hi ha hagut una intensa i eficaç direcció clandestina, l'abast de la qual desconeixem. Catalunya no és Xinjiang o Palestina, ni tan sols Hong Kong o Bielorússia. Conduir un procés polític democràtic des de la clandestinitat en tals condicions, en un país occidental, perfectament reconegut i integrat en les institucions internacionals, només pot ser un disbarat sorgit de mentalitats arcaiques i vuitcentistes, potser bakuninistes o leninistes, mimètiques en tot cas pel que fa als ja desapareguts moviments d'alliberament nacional a Àfrica o Àsia.\nLa realitat és que la promesa d'emprendre un procés escrupolosament democràtic per aconseguir la independència de Catalunya només ha compromès els qui l’han cregut. Mai va ser democràtic, perquè no va ser legal ni constitucional, tal com la Comissió de Venècia del Consell d'Europa s'ha encarregat de recordar. No va ser democràtic perquè no es van respectar els drets de la minoria parlamentària, la que per més vergonya representava la majoria social. I no va ser ni és democràtic perquè la presa de decisions polítiques es va realitzar fora de les vies representatives i estatutàries, amb total opacitat, per part d'un grup de persones sense identificar que ni tan sols s'havien presentat a les eleccions.\nEn tot això hi ha una deslleialtat de difícil discussió per part dels qui han organitzat aquest Estat Major, i no tan sols en relació al conjunt de les institucions de l'Estat constitucional, sinó sobretot en relació als ciutadans catalans, obligats a sotmetre’s, uns amb gust, com és el cas dels que han votat aquests partits, i altres amb indiferència o disgust, com és la resta de la ciutadania. Part de l'anomalia democràtica de l'Estat Major clandestí pertany directament a les debilitats del periodisme, que no ho ha explicat.\nSense periodisme de qualitat que observi, investigui, pregunti i expliqui als ciutadans les qüestions importants que els afecten no pot existir pròpiament vida política democràtica, sinó merament manipulació i propaganda. Bona part del periodisme ha fallat estrepitosament. I quan ha fet la seva feina, ha estat amb freqüència assenyalat i castigat, des del poder català i des del pesat aparell dels seus mitjans de propaganda.\nL'únic argument salvífic d'aquest Estat Major, en la línia del somni del jutge Marchena o de la catxa, el farol de l'exconsellera Ponsatí, és que la seva existència era tan fictícia ho va ser després la independència i la república. Aquestes persones que van participar en reunions informals de govern al Palau de la Generalitat en els moments més crucials se'ns presenten com a mers monitors d’una mena de colònies de vacances organitzades sota el rètol del procés independentista. Segons aquesta visió, era part de l'engany elevat al cub amb el qual es va arrossegar centenars de milers de persones darrere de la quimera independentista i es va intentar convèncer tothom de la serietat del canvi de règim que es proposava.\nDe les converses telefòniques entre els membres de l'Estat Major gravades per la Guàrdia Civil sorgeixen diversos motius de preocupació. Un d'ells va tenir una intensa activitat de contactes a Rússia. A aquest individu pertany l'especulació sobre els morts que es necessiten perquè el procés triomfi: els xifra en un centenar. També coneixem els negocis, requalificacions i pressions informals exercides per uns i altres aprofitant l'autoritat de la seva pertinença a l'Estat Major. Si no convencen les indagacions de la policia i del jutge, potser seria interessant que fos el Parlament, o la diputació permanent quan es disolgui, qui s'ocupés de el cas.\nUn cert optimisme periodístic considera que la història no admet secrets i tot acabarà sabent-se. Una part ja la sabem, i no exactament gràcies al periodisme. I si es tracta de política i negocis a Catalunya, com és el cas, cal tornar a la duríssima frase d'Agustí Calvet, Gaziel, en les seves imprescindibles Meditacions en el desert, referides a la Lliga de Cambó, tan adequades ara per al nostre cas : “Tots, absolutament tots –com si el destí els hagués tallat amb un patró únic– han acabat igual: políticament no han deixat res; econòmicament, tots s'han fet rics”.


Imputats dos directius d´Iberpotash i tres de la Generalitat per delicte ambiental - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nImputats dos directius d'Iberpotash i tres de la Generalitat per delicte ambiental\nEl Jutjat número 5 de Manresa imputa també l'empresa per presumpte delicte contra els recursos naturals i el medi ambient i per prevaricació ambiental després d'admetre la querella de la candidatura de Sallent\nredacció 03.06.2015 | 17:40\n[ARXIU: 19.12.2014] Condemen tres directius de les mines per contaminació\nEl jutjat d'instrucció número 5 de Manresa ha imputat dos directius d'Iberpotash i la pròpia empresa per un delicte ambiental i a tres càrrecs del Govern per dos delictes de caràcter ambiental, tots ells generats suposadament per l'activitat minera d'aquesta empresa en el Bages.\nEn el cas de l'administració catalana, els imputats són el secretari de Medi Ambient, Josep Enric Llebot; la directora general de qualitat ambiental, Maria Assumpta Farran, i el director de l'Agència Catalana de l'Aigua, Jordi Agustí.\nEl titular d'aquest jutjat ha admès una querella formulada per la CUP de Sallent (Bages) i ha citat a declarar als imputats el pròxim 29 de setembre.\nEn el cas d'Iberpotash, està imputada la pròpia empresa, propietat de la multinacional israeliana ICL; l'actual president executiu de ICL Iberia, José Antonio Martínez Álamo, i el director general de Medi Ambient d'Iberpotash, Lluís Fàbregas, als quals imputa un delicte, el comès "contra els recursos naturals i el medi ambient".\nQuant als alts càrrecs de la Generalitat, els imputa, a més d'aquest, un segon delicte, el de prevaricació ambiental.\nA l'octubre de l'any passat, la CUP de Sallent va presentar una querella contra Iberpotash i aquesta relació de persones per considerar que l'activitat d'Iberpotash a la comarca del Bages tenia repercussions al medi ambient, al filtrar-se residus salins en aigües de domini públic.\nAquesta formació també considerava que els càrrecs del Govern podrien haver comès un altre delicte de prevaricació ambiental per una possible concessió de llicències il·legals i per permetre que Iberpotash continués amb la seva activitat minera malgrat no superar alguns controls administratius exigits per la legislació.\nA més de posar data a la declaració de totes aquestes persones, el jutge d'instrucció requereix al departament de Territori i a l'Agència Catalana de l'Aigua a que, en un termini de 30 dies, aporti una sèrie de documentació.\nEntre aquesta, sol·licita un certificat que acrediti si la rampa de la mina de Súria s'ha sotmès al corresponent procediment d'impacte ambiental o bé les autoritzacions ambientals de les instal·lacions de la minera a Sallent i a Súria.\nTambé s'ordenen preses de mostres i anàlisis per part del Cos d'Agents Rurals.\nEn un comunicat, el regidor de la CUP a Sallent Albert Junyent ha opinat que "la denúncia penal per delicte ambiental és un pas més que dóna la CUP per forçar a l'empresa i a les administracions a complir la legalitat i a que l'explotació minera treballi de manera adequada".\nEls últims anys, l'activitat d'Iberpotash en el Bages i la seva repercussió mediambiental ha generat tota una batalla judicial.\nEs dóna el cas que aquesta mateixa setmana la Generalitat ha encarregat la redacció del pla director urbanístic de l'activitat minera en el Bages, que afecta l'empresa Iberpotash, ja que ha de regular la "progressiva eliminació" dels dipòsits salins generats en aquesta comarca i la restauració dels espais que ocupen.\nIberpotash té actualment dos dipòsits salins actius: el del Cogulló, situat a Sallent, i el de Fusteret, a Súria.\nL'enderroc del Cogulló té una mida similar a la muntanya del Tibidabo, a Barcelona, i al juliol de l'any passat el Tribunal Suprem (TS) va desestimar un recurs d'Iberpotash i va obligar a aquesta companyia minera a presentar un pla de restauració per a aquest espai.\nIberpotash té altres dos dipòsits inactius, el de Vilafruns, a Balsareny, ja restaurat, i el de la Botjosa, a Sallent.\nTots aquests dipòsits, en acabar la seva vida útil, han de ser eliminats, i el lloc que ocupen restaurat.\nLa Generalitat defensa l'activitat minera\nEn un comunicat de premsa fet públic avui mateix, la Generalitat nega haver rebut cap notificació per part del jutjat en relació a les imputacions dels seus funcionaris.\nLa Generalitat manté que el desenvolupament de l´activitat minera al Bages "s´està realitzant de forma ajustada a la legislació urbanística i mediambiental". En el comunicat recorda que la comissió d´Urbanisme de Catalunya va donar llum verd a l´inici de la redacció del Pla director urbanístic (PDU) de la mineria del Bages i que aquest "ha de ser l´eina garant de l´ordenació i protecció d´aquesta activitat, que dóna feina de forma directa o indirecta a més de 4.000 persones a la comarca".\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat anuncia que estudiarà, una vegada rebi la notificació, la possibilitat de presentar recurs contra l´auto judicial, al mateix temps que expressa "la seva sorpresa perquè el jutjat hagi pres determinades mesures legals sense haver efectuat abans cap diligència prèvia".


El Ministeri de Transports ha adjudicat definitivament les obres de la CN-238 en el terme municipal de Vinaròs amb un pressupost de 12,81 milions d'euros. - Infonord\nEl Ministeri de Transports ha adjudicat definitivament les obres de la CN-238 en el terme municipal de Vinaròs amb un pressupost de 12,81 milions d'euros.\nPublicat el 02 Novembre 2020 | Imprimeix\nEl Ministeri de Transports ha adjudicat el contracte d'obres del projecte de "Seguretat viària. Ampliació de plataforma i reordenació d'accessos. N-238, km 2,500 al 8,750. Tram: Vinaròs-Enllaç AP-7", en el terme municipal de Vinaròs (Castelló), amb un pressupost de 12,81 milions d'euros.\nL'alcalde de Vinaròs, Guillem Alsina ha estat avui a Ser Maestrat i també ha informat que la Generalitat ha pressupostat per a 2021 3 milions d'euros en infraestructures a la ciutat\nEl tram se situa entre l'enllaç amb la carretera N-340, que serveix de variant de Vinaròs i Benicarló, i l'enllaç amb l'AP-7. Presenta un traçat rectilini, amb una calçada de dos carrils de 3,50 metres cadascun, sense vorals i en molts trams sense bermes, i amb nombrosos accessos directes en tots dos marges. En l'actualitat, uns 8.900 vehicles circulen per aquest tram, sent 1.400 d'ells vehicles pesants, segons aforaments realitzats a la fi de 2018.\nL'objecte del projecte és incrementar la seguretat viària del tram d'actuació i millorar la connexió de l'AP-7 amb la xarxa viària de la comarca del Baix Maestrat, especialment amb la N-340, la CV-11 i la CV-101 d'accés al municipi d'Alcanar, segons un comunicat del Ministeri.\nAquesta obra s'inclou en una sèrie d'actuacions previstes per a millorar la connectivitat de l'AP-7 amb la resta de la Xarxa de Carreteres de l'Estat, una vegada que aquesta s'ha liberalitzat.\nEl projecte consisteix en l'ampliació de la plataforma existent en la carretera N-238, entre l'enllaç de l'AP-7 i l'enllaç de la N-340 en una longitud d'uns 6,5 quilòmetres, dotant-la de dos carrils de 3,50 metres d'ample, vorals de 1,5 metres i bermes d'1 metre.\nAixí mateix, es realitza un control d'accessos mitjançant la construcció en tots dos marges de la carretera de camins de servei que es connecten amb la N-238, a través dels tres enllaços del tram, permetent suprimir els accessos directes a la N-238 existents.\nEstà previst realitzar un nou enllaç amb la CV-101 (km 5,500) d'accés a Alcanar i a l'estació, i la millora de la intersecció existent amb l'AP-7. A més, estan previstes 4 estructures, corresponents a l'enllaç citat i a l'encreuament sobre el barranc *Barbiguera, i dos passos inferiors sota la carretera per a garantir la continuïtat de les vies pecuàries afectades.\nEs completa l'actuació amb la rehabilitació del ferm del tram, senyalització i abalisament, reposició de serveis afectats, i instal·lació de bàculs d'il·luminació en el perímetre de les glorietes de l'enllaç i en els trams adjacents dels ramals.


Rull defensa que l'acte a Perpinyà «reforça» els que seuen a la taula - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRull defensa que l'acte a Perpinyà «reforça» els que seuen a la taula\nL'exconseller afirma que diàleg i embat no són contradictoris sinó complementaris\nacn 04.03.2020 | 23:22\nL'exconseller Josep Rull va defensar ahir que l'acte de Perpinyà de dissabte reforça que hi ha un «plet polític» i dona «més fermesa» els que seuen a la taula de diàleg amb l'Estat. En una entrevista a RAC 1 gravada des de Lledoners, Rull va argumentar que «diàleg i embat» no són contradictoris sinó «necessàriament complementaris». De fet, segons Rull, el diàleg és un instrument i no un objectiu, i va afegir que «el diàleg està bé si compleix l'objectiu».\nRull va mostrar-se «molt escèptic» sobre les possibilitats de la taula de diàleg. Rull també va defensar que s'ha de treballar per reforçar les institucions, per un full de ruta unitari «sense terminis impossibles ni plantejaments maximalistes» i per la mobilització al carrer. Rull també va dir que el diàleg no és una «enganyifa» sinó una «eina fonamental per arribar a objectius potents», tot i que va afegir que el diàleg s'ha de transformar en negociació.\nEn el marc de la taula del diàleg, l'exconseller va preguntat si l'Estat serà prou valent per entendre que hi ha un conflicte polític, que Catalunya és un subjecte polític i que es resoldrà votant a les urnes. «Seran prou valents per entendre que el desllorigador són les urnes i la democràcia? Les urnes no són el problema, són la solució», va concloure.\nPel que fa al debat intern a l'entorn de JxCat, Rull va defensar que després del procés de negociació hi ha d'haver un «únic instrument», JxCat.\nRull i Turull podran sortir 12 hores al dia de dilluns a divendres.\nLa Fiscalia recorre el permís de 72 hores que la jutge va concedir a Sànchez.


Em dic Vanessa Corral i aquest és el meu espai web de fotografia, art, emocions i somriures.\nAquí trobaràs tots els serveis que ofereixo a nivell d’imatge. Fotografio el moment, el detall, la naturalitat.\nReportatges per a tota la família: bebès, parelles, embarassades, famílies.. I també fotografia comercial, esdeveniments, moda…\nPerquè una imatge val més que mil paraules… trobaràs en aquest espai web una gran selecció de fotos que et permetran saber amb quina sensibilitat capto el moment.\nAgraeixo que comparteixis els teus moments amb mi i t’animo a visitar les seccions de promocions i blog per estar a l’última sobre el meu treball.\nUna imatge, un moment, un somriure...\n...Una abraçada, una mirada, una passió\nSueños de Atenea a prop teu\nAccedeix a la nostra àrea de clients, gaudeix del teu àlbum i escull mes fotos que vols tenir amb tu per sempre.\n~𝑄𝑢𝑒́𝑑𝑎𝑡𝑒 𝑒𝑛 𝑒𝑙\nÚLTIMES NOTÍCIES DEL NOSTRE BLOG\nBuenos dias chicos, hacía tiempo que no publico post, pero es cierto que vamos muy liados de trabajo...\nAunque parezca una broma, SI, ya tenemos la campaña de Navidad lista. Como cada año, trabajamos en ella...\nPRE CASAMENT DAVID & GISELA Tal com vaig explicar un dia, les fotografies de noces no tenen perquè...


8413082318758 Miniland lunes, 20 de noviembre de 2017\n8413082950033 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082940393 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082952037 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082319205 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082952686 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082950538 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082979133 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n8413082979119 EDELVIVES miércoles, 15 de noviembre de 2017\n5414301517146 VARIS jueves, 1 de enero de 2015\n8436544398631 Varis autors CIRCULO DE LECTORES jueves, 5 de diciembre de 2013\n9788415357384 THULE EDICIONES jueves, 28 de noviembre de 2013\nIntelect luxe és un joc de paraules creuades en el qual es combinen l'atzar en la presa de lletres i l'habilitat en compondre paraules per a obtenir la màxima puntuació possible. L... 8412553040082 falomir jueves, 22 de noviembre de 2012\nAmb aquest joc els més petits aprendran a conèixer les notes musicals, a identificar instruments pel seu so, a experimentar amb ritmes i melodies i a utilitzarl\_\_\_\_\_\_\_'ordinador.El... 8412668149113 Diveros educa jueves, 22 de noviembre de 2012\nAquest joc combina el joc de taula amb divertides propostes multimèdia orientades a promoure els principals aprenentatges en els nens i nenes. cada joc ha estat creat per experts p... 8412668142886 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nEls més petits aprendran a comptar de l'1 al 10, tot relacionant nombres i quantitats i assimilant l'ordre dels nombres. El nombre de peces de cada puzle es correspon amb la xifra ... 8412668142374 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nAquest és un joc de preguntes i respostes a través del qual els nens i nenes descobriran els temes més diversos i n'aprendran els continguts bàsics. Els temes de cada làmina han es... 8412668149298 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nEls més petits aprendran a reconèixer les lletres i a construir paraules, alhora que ampliaran el seu vocabulari. Cada puzle correspon a una paraula , i té una peça per cada lletr... 8412668153363 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nEls més petits realitzaran les primeres operacions de càlcul i adquiriran les nocions d'addició i substracció. Les dues primeres peces del puzle contenen objectes , la xifra corres... 8412668142398 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nEls més petits aprendran les vocals, tot relacionant-les amb imatges i paraules, alhora que aprenen a diferenciar entre majúscules i minúscules. Tottes les lletres estan escrites e... 8412668142367 educa viernes, 9 de noviembre de 2012\nEts qui més sap del Barça? Doncs demostra-ho! Un emocionant joc de preguntes sobre el teu club prefrit. 6 categories de preguntes diferents: història i efemèrides, jugadors, entren... 8412668146648 borras viernes, 9 de noviembre de 2012\nAquest joc consisteix en l'adquisició de propietats a fi d'obtenir una gran quantitat de diners, debancar els altres jugadors i convertir-se en propietari absolut de tot el capital... 8412553010023 falomir viernes, 9 de noviembre de 2012\nCartes per la independència és un joc de cartes en què, dels quatre colls, els ors i les espases representen figures, valors o fets històrics dels catalans, i els colls de bastos i... 010 Diversos EDICIONES DE LA TEMPESTAD jueves, 3 de febrero de 2011\nDescobreix tots els secrets dels millors trucs de màgia! Inclou: un llibre que explica els millors trucs, un joc de cartes, un fals polze, un mocador, tres globets i cinc boles pet... 9788480168960 Robert, guillaume LAROUSSE lunes, 8 de noviembre de 2010\npuzle11set CATIMPERIUM sábado, 21 de noviembre de 2009\nJOC 11SETEMBRE CATIMPERIUM sábado, 21 de noviembre de 2009


Entrevista al diari El Punt Avui | Bangkok Barcelona On Foot\n. Abans d’acabar la nostra aventura el diari El Punt Avui va mostrar interès en fer-nos una entrevista.\n. La concreció i realització final de l’entrevista fou un xic complicat, però.\nInicialment vam començar els contactes amb un periodista però dies més tard, una altra periodista del mateix diari també ens va contactar. Al final fou aquesta segona persona qui va agafar el tema.\nAbans de la nostra arribada a Llançà, com sabíem que tindríem uns dies de descans físic i treball intel·lectual, sense caminar cada dia en ruta, ens vam posar d’acord per rebre un fotògraf de part del diari. Suposem que ells tenien interès en enriquir l’entrevista, amb fotos. Vàrem quedar en un dia per trobar-nos a Llançà amb el fotògraf. Nosaltres vam anul·lar tot el que havíem de fer i vam reservar el dia sencer per adaptar-nos a l’horari que anés millor al fotògraf. A última hora, al matí del mateix dia en que nosaltres esperàvem l’arribada del fotògraf, ens van dir que no venia. La nostra desil·lusió i l’emprenyada van ser importants.\n. Després de veure i patir aquesta mala experiència, informalitat i manca de professionalitat, van seguir una sèrie de missatges no gaire afortunats per mirar de quedar personalment amb la periodista i fer l’entrevista. Caram què és difícil avui en dia fixar un lloc, dia i hora per trobar-nos i respondre unes preguntes! Al final, la trobada va quedar fixada.\n. Tot just molt poc després d’haver arribat a Barcelona, i sense cap altra anul·lació sorpresa d’última hora, ens reunim amb la periodista del diari El Punt Avui. Ella, en persona, és molt amable. Ens fa una entrevista de dues hores enregistrada al seu telèfon mòbil.\nEn acabar i abans d’acomiadar-nos ens diu que serà la contraportada del diari que es publicarà bé el dijous dia 4, o el dijous dia 18 de juliol.\n.. En contra: Malgrat no ens agradi gens escriure això, el procés per acordar un lloc, dia i hora fou força caòtic. Això ens va sorprendre desagradablement, però el que ens va emprenyar és l’anul·lacio del fotògraf a última hora, al matí del mateix dia. Una greu mostra de informalitat i manca de professionalitat.\n.. A favor: L’interès d’un mitjà de comunicació i d’un mitjà com el diari El Punt Avui. El tracte personal de la periodista un cop ens trobem en persona. La satisfacció de veure publicada l’entrevista a la contraportada del diari.\n. Com aquesta entrevista només la trobem en paper, sense cap enllaç a la pàgina web del diari, hem considerat oportú escriure el text a la nostra web. D’aquesta manera, les persones catalanes ho podran llegir més còmodament (no han d’engrandir la foto) i els lectors no catalans poden fer una traducció del text a la seva llengua.\nAquest és el text de l’entrevista:\n“La bonesa existeix, la trobes en molts racons quan viatges”\nJenn i Lluís\nViatgers que han fet la ruta de Bangkok a Barcelona a peu\nDurant tres anys i mig, han creuat 21 països i han recorregut més de 15.500 quilòmetres, de Tailàndia a Catalunya. Asseguren que el millor del viatge ha estat la bondat que han trobat\n– El viatge per Àsia i Europa, anomenat ‘De Bangkok a Barcelona, a peu’, va iniciar-se el 16 de gener del 2016 a Bangkok, però l’aventura devia començar molt abans, no?\n[Jenn] Sí, l’aventura va començar a forjar-se el juny del 2013. Tots dos érem caminants des de feia temps i, inspirats per diverses experiències d’altra gent, ens va anar seduint la idea. Hi havia exemples de San Francisco a Buenos Aires, o creuar Estats Units de costa a costa, però a poc a poc va anar sorgint la idea d’anar a Àsia.\n– Per què Àsia?\n[Lluís] Precisament primer vam pensar en Sud-amèrica, per les facilitats de comunicació. Però ja ho coneixíem. Són zones que ja les havíem visitat individualment. En canvi, entre Tailàndia i Catalunya hi havia dues grans zones que no coneixíem, situades sobretot a l’Àsia Central i els Balcans. D’altra banda, les dificultats que podíem trobar en la comunicació també ens van seduir. Volíem conèixer aquelles cultures ancestrals, tan potents, tan antigues, i sabíem que no podríem fer servir ni l’anglès ni el castellà. Això augmentava el repte que volíem acomplir. I a sobre es complicava tot molt pel que fa a creuar fronteres, visats… Aquests desafiaments van ser un gran què a l’hora de triar.\n– I, a més, vau triar fer-ho a peu\n[Jenn] Viatjar a peu et permet descobrir les terres i les diferents cultures d’una manera molt íntima, ho fas pas a pas. Moure’t a tres quilòmetres per hora et fa observar cada racó i connectar-te amb el món i amb les persones que hi viuen.\n[Lluís] Caminar és també una aventura per descobrir-se personalment. És una manera de revelar i entendre millor els viatges individuals que cadascú pren a la seva vida. Descobreixes febleses i també fortaleses que no sabies que tenies. És, doncs, un viatge interior.\n– Heu hagut de fer parades, algunes de tècniques o sanitàries. Què us ha empès a reprendre sempre el camí?\n[Lluís] Sí, en tres ocasions vam haver de parar perquè hi havia dificultats administratives i fins i tot ensurts de salut. A més, ens havíem d’anar adaptant a les èpoques del monsó, que fan impossible poder viatjar a peu. Però jo tinc una consigna, que es pot definir amb l’expressió anglesa “Never give up”, o sigui, no abandonar mai. I per això, malgrat totes les dificultats i fins i tot diferències d’opinions i d’ànims, ho vam reprendre cada vegada, i vam seguir endavant.\n– Dieu que heu trobat acolliment en molts llocs, i que el que més us ha sorprès ha estat la bonesa dels que us rebien\n[Lluís] Sí, és impressionant descobrir que sempre hi ha algú disposat a donar un cop de mà, en les pitjors situacions i també en els millors moments. Ho hem trobat arreu on hem caminat. Des d’un gran somriure fins a una tassa de te, des d’un àpat compartit amb una família fins a una invitació a dormir en un sofà o habitació. Aquests gestos d’amabilitat són com una recàrrega d’energia i et donen motivació per continuar.\n[Jenn] Sempre estarem agraïts a totes les persones anònimes que ens han ajudat durant el camí. Les portem al cor i ens fan millors a nosaltres perquè ens han ensenyat a voler ajudar els altres sense esperar res a canvi. Ens agradaria poder exportar i explicar aquesta realitat a grans i petits. Perquè és una riquesa que en el món més modern, més frenètic, no sabem que tenim.\n– En tots els països que heu visitat ha estat igual?\n[Jenn] No, naturalment. En cada país hem trobat estímuls diferents. El que sí que podem dir, curiosament, és que com més ens acostàvem als països que s’assemblen a la nostra cultura, costava més trobar ajuda desinteressada. Els que no tenen res són els que més comparteixen. A mesura que augmentava el benestar, més individualista era el comportament i menys solidaritat trobaves. Tot i això, encara tenim exemples de bona gent que t’ofereix una beguda o una simple conversa!\n– Quina lliçó és la més important per a vosaltres després d’haver viscut tantes realitats?\n[Lluís] Que som molt vulnerables quan caminem i que qualsevol cosa pot sortir malament. Però una de les lliçons més importants, i que es pot aplicar a totes les situacions, és que la nostra experiència ens diu que dins nostre tenim molts més recursos dels que pensem i que, per tant, cal intentar seguir.\n– Heu tingut un xoc cultural en tornar a Barcelona?\n[Jenn] I tant! Hi ha tantes coses que no valorem! Només una aixeta, només una dutxa… I el benestar en general, que ens porta a aquella individualització de què parlàvem…\n[Lluís] Al que costa molt d’adaptar-se és al soroll. Quan has creuat muntanyes i boscos a peu, el silenci és el teu company, i això s’enyora quan tornes a la gran Barcelona.\nEntrevista publicada al diari El Punt Avui\nEntrevista al diari El Punt Avui. Contraportada del diari\nPrevious PostEntrevista a la televisió de Barcelona, BetevéNext PostEntrevista a La Xarxa televisió – ConnectiCat


per FDC hoquei\nDissabte, 26 de gener de 2013 a les 09:10h\nEls jugadors de base d’hoquei patins: escola, preiniciació, prebenjamí, benjamí, alevins i infantil, el dia 18 de desembre van fer el tradicional Caga Tió. Els nens anaven disfressats de pastorets, dimonis, etc... Va ser un entrenament diferent, divertit, amb molts de nervis tot esperant poder fer cagar el Tió. El Tió va ser molt esplèndid i va repartir regals per a tots els jugadors. Els equips sèniors van celebrar el Nadal amb un sopar en què van aprofitar per fer «l’amic invisible».\nDesprès de la bona experiència de l’any anterior, la majoria de jugadors han repetit aquest campus de Nadal.\nHa servit per l’enriquiment del jugador porter amb dinàmiques d’entrenament diferents de les treballades durant l’any.\nEn el Campus també s’intenta donar importància a altres aspectes de rellevància durant la pràctica de l’esport. En aquesta IV Edició els nens han après a arreglar els seus patins, muntant i desmuntant les rodes, els coixinets, cordons, etc... Un total de 25 jugadors han participat en aquesta edició.\nRepassem tot seguit els resultats dels equips d’hoquei del Foment Deportiu Cassanenc en les darreres jornades.\nCASSÀ 2 – 1 LLORET\nCALDES 3 – 1 CASSÀ\nRIPOLL 1 – 3 CASSÀ\nCASSÀ 3 – 0 BREDA\nCASSÀ 6 – 11 LLORET\nRIPOLL 5 – 4 CASSÀ\nCERDANYOLA 6 – 4 CASSÀ\nCASSÀ 2 – 2 JONQUERA\nST FELIU CODINES 0 – 2 CASSÀ\nSHUM 5 – 1 CASSÀ


Primeres entrevistes a extreballadors de La Fàbrica per a recopilar material per al futur centre d'interpretació - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nLa regidoria de Cultura ja ha començat a fer les primeres entrevistes a persones que van treballar a la Fàbrica Rogelio Rojo per tal de recollir els seus records, vivències i experiències i, en definitiva, la seva memòria oral. Aquestes entrevistes, de gran valor documental, s’emmarquen en el treball de camp que està duent a terme l’Ajuntament de cara al futur centre d’interpretació sobre La Fàbrica que té en projecte.\nDurant les properes setmanes es realitzaran més entrevistes a extreballadors i extreballadores de La Fàbrica que ja van respondre a la crida que va fer l’Ajuntament per cercar testimonis, amb el lema ‘Jo també hi vaig treballar’. Concretament, s’entrevistarà una mostra de testimonis representativa quant a l’edat –amb diverses generacions d’extreballadors- el gènere –homes i dones-, els perfils professionals que van desenvolupar a La Fàbrica i els diferents contextos històrics.\nEs tracta d’un procés viu i obert, de manera que tots els masquefins i masquefines que van treballar a la Rojo i vulguin aportar el seu testimoni poden contactar amb la regidoria de Cultura, trucant al 93 772 50 30 o enviant un e-mail a amillfi@diba.cat.\nAra fa uns mesos, durant la celebració del Dia Internacional de la Dona, ja es va organitzar una sessió especial de l’espai d’història i debat ‘Cafès amb Història’ en què es van poder recollir els enriquidors testimonis de diverses generacions d’extreballadores d’aquesta antiga fàbrica avui reconvertida en un complex municipal d’equipaments per a les persones.\nEl futur centre d’interpretació de la Rojo vol ser un testimoni viu del nostre passat per tal de donar-lo a conèixer a les generacions futures.


Illes Gregues – ambgel\nQuatre setmanes a les illes Gregues, on hem tingut tot el temps del món. He disfrutat a les ciutat d’Atenes i Rodes, i he entès perquè s’ha d’anar a Santorini.\nEl millor de tot han estat les parades a les illes més petites, la seva gent, les platges tranquil·les, els cafès, les petites esglésies rurals i, sobretot, el menjar. Bons ingredients en una cuina senzilla, els formatges, olives, raïm, calamars a la romana, el peixet fregit, les amanides sense enciam!, la llet, el iogurt amb mel, el cafè, …i les patates fregides (perquè existeixen les patates fregides congelades, si les patates fregides són tan bones?).\nAmorgos, Iraklia, Naxos, Astypalea, Rodes, Santorini i Atenes\n1 – The Greek Islands , Lonely Planet.\n2 – Corazón de Ulises, Javier Reverte, Grupo Santillana ediciones, 2000. Una guia literaria seguint els escenaris de la vida de l’antic viatger\n3 – Viatges amb Heròdot, Ryszard Kapuscinski , Editorial Empúries, Barcelona 2004. L’últim llibre de l’autor, en el que ens descobreix la seva admiració per la història d’Herodot\n4 – Historia, Herodoto, Ediciones Cátedra, Madrid 2004, de lectura farragosa, molt millor en petites dosis.\n5 – Una aventura grega, Alfons Martí Bauça, Editorial Atenea, Barcelona 2003. De lectura ràpida, no he entrat en la narrativa de l’autor.\n6 – The Greek Islands, Lawrence Durrell, Faber and Faber Ltd, Londres 1979 Una guia turistica escrita per un enamorat de les illes, escrita per a ser llegida, més que per a treure’n informació a corre cuita.\n7 – The Colossus of Marousi, Henry Miller, Penguin Books, Londres 1985 Recorregut de l’autor, amb Lawrence Durrell, el 1939, amb la guerra mundial apunt d’esclatar. Ole! jo també vull viure allà i escriure així.\ngreek ferries Horaris de totes les línies de ferris, útil per a buscar el primer ferri des de Atenes capa les illes gregues. Després, sobre la marxa molt millor (i més fiable)


L'hivern 2015-2016 ha estat un dels més suaus de la història | meteotecadecatalunya.cat - La meteoteca de Catalunya és una representació exhaustiva i detallada de la nostra meteorologia\nL’hivern 2015-2016 ha estat un dels més suaus de la història\nÉs innegable que els darrers mesos hem tingut la percepció que no ha fet massa fred. És ben veritat: l’hivern 2015-2016 ha quedat emmarcat, a Catalunya, com un dels més suaus de la història. I cal dir que a l’hora de valorar dades estadístiques d’un hivern qualsevol, aquesta estació comprèn entre l’1 de desembre i el 28 o 29 de febrer.\nA banda de considerar que, també, i en línies generals, ha estat un dels hiverns més secs que es recorden, fins i tot s’ha de remarcar que Barcelona, i concretament a l’emblemàtic Observatori Fabra, a Collserola, ha fulminat els seus registres més càlids. Així, amb dades des del 1914, el Fabra ha tingut el trimestre hivernal més temperat.\nEn el decurs dels últims mesos hem escoltat que l’impacte del canvi climàtic hi ha tingut alguna cosa a veure. Precisament, és interessant fer memòria d’una frase que el cèlebre catedràtic Javier Martín-Vide va dir-nos l’any 2005 en una classe de doctorat, però en al·lusió l’estiu del 2003, el més calorós el mil anys.\nEl genial climatòleg va afirmar que “probablement, sigui un símptoma més en la mateixa direcció”. Aquestes paraules, doncs, ara les trasllado a la suavitat excepcional de l’hivern que acabem d’abandonar. És a dir: crec que, malgrat que no es pot lligar una cosa amb altra amb absoluta certesa, sí que, molt possiblement, sigui un senyal molt notable més d’allò que els científics no en tenen cap dubte, o sigui, que inexorablement el planeta s’escalfa.


I no ho dic jo, que ho ha dit ell, el meu crucigramista de viatges: Encreuat d'un sonat!. Aquest ja té uns quants anys i va venir de l'Índia, com l'Asha Miró, el te, la dansa del ventre, les mil i una nits, l'Alí Babà o les vaques sagrades. 6 mesos de viatge amb en Pepito, ja se sap, donen per a molt. Confesso que n'he penjat una versió censurada. Qui en vulgui una còpia que la demani, ja veurem quina versió li enviem...\nJa el tornem a tenir aquí, el nostre crucigramista de viatges. Aquesta vegada anava cap a Rússia però no el van deixar entrar. Es veu que a la frontera li van trobar el carnet de la CIA, Crucigramistes Independents d'Aplanoles, i no van entendre l'acudit. Llavors va recórrer la vella Europa amb la seva estimada i a les hores mortes feia el crucigrama. Com que no podia ser d'una altra manera va sortir multilingüe i, com diu ell, només per a professionals o animals. Té els millors pernils després de l'Angelika. Per resoldre'l hem hagut de tirar de totes dues coses...\nI finalment sí, ja des de Rússia, el nostre crucigramista de viatges ens envia la seva darrera obra. "Nyam, nyam, nyam als ossos", diu, per rosegar, i després encara hi torna, "A la tita no n'hi ha cap".\nAquesta vegada, com podeu comprovar, s'ha tret la careta. La fama, ja se sap...\nAquí els teniu, el sonat de sempre i els dos pegatinosos de barri, tres almogàvers planolencs a la conquesta del Mont Kazbek. Algú sosté que la cantimplora era plena de vodka, qui ho sap. La cosa, però, havia d'acabar lleugerament encreuada.


08.06.2019 - 13:11\nInvestidura d'Ada Colau | Marc Lozano (Barcelona en Comú)\nEn una competició, tothom prefereix quedar primer. Ara bé, un empat pot significar un consol. En política, però, pot esdevenir un mal de cap. Potser formar part de les institucions que han de vetllar pel bé comú vol dir pensar més enllà del més immediat i prendre decisions a llarg termini sense pensar en els adjectius que et poden dedicar a les xarxes socials o el teu propi futur polític. El més important és el què i no amb qui. Ser capaç de tirar endavant els paquets de polítiques que afavoriran a un major nombre de persones.\nTot i els problemes i desencerts que ha enfrontat l’Ajuntament de Barcelona, l’equip de govern, amb l’alcaldessa, Ada Colau, al capdavant ha fet una aposta per reduir l’endeutament i augmentar la despesa social. Per exemple, en els pressupostos de 2018 es va apujar un 14% la partida pel transport públic respecte de l’any anterior i, en tot el mandat, la inversió en serveis i promoció social va augmentar un 27%. El transport públic el fa servir la gran majoria de la població, independentment dels seus sentiments identitaris, igual que els serveis socials han d’estar disponibles per aquells que ho necessitin.\nPer continuar afavorint a la gran majoria de gent, s’ha de comptar amb un projecte que posi per davant les necessitats del dia a dia de les persones, i liderar-lo. Mentre el Parlament estava paralitzat, l’Ajuntament de Barcelona engegava un Pla de Barris que atorgava 50 milions d’euros sobretot als districtes més desafavorits.\nDesprés del resultat de les eleccions municipals, Colau està en la disjuntiva de continuar sent líder, doncs l’empat la legitima a intentar ser alcaldessa de nou, o quedar en un segon pla. Això, però, no és el més important. El que vertaderament importa és si vol continuar amb un projecte de reducció de les desigualtats. Quan la bandera deixa de ser la de la igualtat social, l’esquerra perd el seu sentit. El pes de la decisió no pot ser un altre que l’habitatge, la pobresa, l’equitat. Rebre els vots dels rivals polítics o arribar a acords sota aquestes premisses és la política, fer política per ser útils a la ciutadania, tot passant de l’estètica i el simbolisme a la vida diària.\nLa via ibèrica que ve de Portugal i que sembla que es reeditarà a Espanya, pot tenir el seu epicentre a Barcelona, on l’esquerra real pot fer forta la visió social per superar l’austeritat i l’immobilisme. La via de la gent. De moment, les bases de Barcelona en Comú han triat per àmplia majoria que Colau opti a la reelecció. Ara està en mà dels regidors decidir si els seus vots serviran per aplicar polítiques per tothom.\nInvestiguda Ajuntament de Barcelona


DESCALÇ SOBRE LA TERRA VERMELLA (NOVA EDICIÓ). VIDA DEL BISBE PERE CASALDALIGA. FRANCESC ESCRIBANO. Libro en papel. 9788429770995 Librería Publics\nPere Casaldàliga va arribar a São Félix do Araguaia, al Brasil, l?any 1968. Tenia quaranta anys i per fi havia aconseguit fer realitat el seu somni: ser missioner. El món que va trobar a la selva del Matogrosso li va canviar la vida de manera definitiva. Quan va arribar al Brasil, Casaldàliga era un sacerdot que provenia d?una família tradicional i conservadora, i havia estat format com a capellà en l?ambient reaccionari de l?Espanya franquista. Gairebé mig segle després, és un bisbe d?esquerres, compromès amb la Teologia de l?Alliberament i respectat per la gran majoria, tot i que ha estat amenaçat de mort diverses vegades. Un bisbe que en la seva lluita en favor dels pobres i de les comunitats indígenes es va haver d?enfrontar amb la dictadura militar, amb els poderosos terratinents locals i fi ns i tot amb el Vaticà. Ara, ja gran, continua vivint al Matogrosso. No ha tornat mai a Catalunya. Les seves causes són la seva vida.


El director del gimnàs Essential Fit ajudant a una alumna a fer bé l'exercici en una imatge d'arxiu\nEls municipals no cobraran el mes d'abril i el DIR proposa mantenir intacte l'abonament\nActualitzada 29/03/2020 a les 10:55\nEl confinament decretat pel govern espanyol arran de la crisi del coronavirus ha deixat en dubte el pagament de les quotes als gimnasos. Els Centres Esportius Municipals (CEM) han acordat la supressió de la mensualitat d'abril, mentre que altres establiments com el DIR han proposat mantenir intacte l'import de l'abonament en «solidaritat» amb els «esforços» del club. L'Agència Catalana del Consum recorda, en declaracions a l'ACN, que el consumidor té dret a reclamar el retorn de la quota del període en el qual el centre hagi romàs tancat. Tot i això, apel·la a la «solidaritat» i a la importància de buscar solucions «que ajudin» tant als consumidors com als autònoms i les petites i mitjanes empreses davant aquesta situació de crisi.\nEn aquest context, l'Institut Barcelona Esports de l'Ajuntament de la capital catalana va acordar suprimir les quotes dels CEM a les més de 200.000 persones abonades dels 41 centres de la ciutat fins que aquests puguin tornar a obrir. Un cop es torni a la normalitat, es decidirà com «compensar» als abonats pels dies de març en què els centres han estat tancats.\nEn aquest sentit, el club Metropolitan de Barcelona ha anunciat també la «congelació» de totes les quotes fins a la reobertura del centre i una compensació «àmplia» per als dies de tancament del març. Als socis amb quotes semestrals o anuals se'ls allargarà l'abonament els mesos necessaris per compensar el tancament del centre.\nEsquaix Igualada també ha decidit no generar cap quota fins a la reobertura del centre. El club ha demanat «comprensió i solidaritat» als socis i s'ha compromès a «fer el que calgui» per correspondre «la confiança» dels usuaris.\nUna altra opció que planteja la companyia és mantenir intacte l'abonament «en solidaritat als esforços» del club. Durant el període de confinament, el DIR ha habilitat una plataforma d'entrenament virtual, amb classes dirigides d'esport i consells sobre fisioteràpia i nutrició.\nL'Agència Catalana de Consum recorda que el consumidor té dret al reemborsament de la quota en el període en què el centre hagi estat tancat. «Ara bé, el Codi de Consum preveu que els gimnasos puguin oferir serveis alternatius que satisfacin els consumidors», assegura la directora de l'agència, Beth Abad.\nL'Agència Catalana de Consum ha iniciat una campanya de consum «responsable i solidari» amb l'objectiu d'informar «permanentment» de les situacions derivades del confinament. La iniciativa s'articula en deu càpsules amb consells i recomanacions generals sobre els viatges i transports, subministraments bàsics, hipoteques, espectacles i esdeveniments o serveis que es paguen per quotes, entre altres.\nAtesa la situació de crisi actual i el tancament de petites i mitjanes empreses, Abad ha apel·lat a la «solidaritat» i ha demanat «buscar solucions» de consens per ajudar tant al consumidor com a la mateixa companyia.\nAquesta és també la petició que ha traslladat el Club de Natació Granollers als socis. En un comunicat oficial, el centre ha demanat «complicitat i compromís» als consumidors i ha recordat la importància del pagament de quotes a l'hora de fer front al manteniment de les instal·lacions.\n»Volem recordar que els abonaments van destinats a contribuir per l'adequat sosteniment i viabilitat de la mateixa associació i no són una contraprestació pels serveis dels quals també poden gaudir els socis», han recordat. Tot i això, el club s'ha compromès a «compensar» els clients amb serveis oferts al marge de la quota, com cursets de natació o lloguer d'armariets.\nComenta el contingut : El confinament deixa en dubte el pagament de quotes als gimnasos


Els millors generadors per sortir d’acampada – GENERADORS.COM\nBAIXES EMISSIONS, Generadors\nFa pocs dies llegíem a The New York Times quins són els quatre millors generadors portàtils, ideals per a les sortides i viatges amb caravana. És un bon començament, però nosaltres volem filar més prim i ampliar les opcions que tenim d’energia portàtil.\nEfectivament, tal com suggereix el Times, probablement l’Honda EU32i sigui el generador amb millors prestacions en el seu rang de potència, entorn de 3 kW. El motor Honda és sempre una garantia d’eficiència i durabilitat i, en aquest cas, està especialment adaptat per obtenir el rendiment més alt.\nL’EU32i és el millor generador portàtil, segons The New York Times.\nPerò hi ha alternatives, si no voleu invertir tants diners. Podeu optar, per exemple, per un Pramac PMi2000, de 2 kW de potència. Fins i tot n’hi ha un de més petit, d’1 kW, el PMI1000. Si us cal més potència, però si necessiteu que el generador sigui portàtil i manejable, una bona alternativa és el P3500 o fins i tot el PX5000. No és tan còmode a l’hora de transportar-lo, però ofereix més garanties, en funció del subministrament que necessiteu.\nUna altra bona opció, més assequible encara, és la gamma Power10. La seva virtut, a banda de la portabilitat, és el poc soroll que fan. El P2000IS i el P4000ISE són insonoritzats i no tenen res a veure amb cap dels altres generadors dels quals hem parlat. El P4000I és un model obert, per si el soroll no és un problema per als campistes.\nMILLOR QUE SIGUI INVERTER\nUn assumpte important és que el model sigui inverter. Els models amb motor inverter incorporen un regulador de voltatge que els fa més estables i més eficients, sobretot si voleu connectar-hi aparell electrònics de precisió. No només es tracta de disposar d’energia, sinó de tenir-ne de la millor qualitat possible, oi?\n16 de Març, 2022 1 d'Abril, 2022 OvalNRGportàtils\nAnterior Entrada anterior: Els hotels i spas continuen patint apagades de llum\nSegüent Entrada següent: Oval Energy a la Fira de les 40 hores de Ripoll


EMPORDA.INFO 06.06.2019 | 16:57\nEl MIC–Mediterranean International Cup s'expandirà per primer cop als Estats Units el novembre d'aquest any amb un nou torneig internacional de futbol base. Coincidint amb els mesos previs del 20è aniversari del clàssic torneig de la Costa Brava, MIC i ISL portaran a terme aquesta nova competició que es disputarà a Florida, a la costa sud-est americana.\nAquest nou torneig ha sorgit de l'aliança (partnership) entre MICSports, empresa especialitzada en la gestió integral d'esdeveniments esportius amb seu a Sant Cugat del Vallès (Barcelona), i ISL, empresa de gestió i màrqueting esportiu nascuda a Barcelona i ara amb seu a Miami (Estats Units).\nEl torneig s'ha presentat aquest dijous al migdia en el Museu Colet de Barcelona i ha comptat amb la presència de Marc Bartra, futbolista del Real Betis Balompié i padrí del nou torneig. El jugador català, que va jugar el MIC el 2003 i el 2005, ha explicat que "és un honor i un orgull apadrinar el MICFootball USA, és adjuntar l'èxit de dues empreses en una i és el moment idoni per portar el torneig als Estats Units. Per mi, el MIC és el millor torneig internacional que hi ha, vaig tenir la sort i el privilegi de jugar i guanyar-lo dos cops contra el Manchester United i el Real Madrid". Bartra ha recordat que el MIC li fa posar "la pell de gallina" quan rememora que va guanyar una de les finals jugant amb el FC Barcelona amb el seu germà Eric. L'exjugador blaugrana ha animat als futurs jugadors del MIC que "gaudeixin del torneig, ha evolucionat molt".\nISL és una empresa de gestió i màrqueting esportiu que treballa amb clubs, esportistes i altres entitats de primer nivell mundial. L'empresa ofereix una gestió de 360º tant a dins com fora del camp i està especialitzada en la creació d'experiències, màrqueting i producció d'esdeveniments. ISL té seu a Miami (Estats Units) i compta amb més de 100 treballadors a les vuit oficines que l'empresa té a Espanya, Costa Rica i els Estats Units. ISL treballa i col·labora amb el FC Barcelona, Xavi Hernández, Gatorade, Nike, Jonathan i Giovani Dos Santos, i MICSports, entre d'altres.\nEl MIC de futbol i bàsquet mou 10.000 persones i té un retorn d'11,5 MEUR a la Costa Brava\nAquest 2019 el MIC ha comptat, en la seva 19a edició, amb 35 seus a les comarques de Girona, amb xifres que han arribat als 900 partits, 6.550 jugadors i fins a 364 equips procedents de 43 països dels cinc continents. D'entre les moltes novetats ha destacat la inclusió de l'àrbitre assistent de vídeo (VAR) en els partits de juvenils disputats a Lloret de Mar i en quatre finals a Palamós, l'augment de les retransmissions televisives i el desdoblament de la categoria juvenil.\nEl MIC, que aquest any ha tornat a comptar amb la Diputació de Girona, CaixaBank i LaLiga com a socis principals, mou, juntament amb el MICBasketball -tercera edició enguany- més de 10.000 persones entre jugadors, entrenadors, voluntaris, pares i àrbitres. Segons l'Estudi d'Impacte Econòmic encarregat pel Patronat de Turisme Costa Brava Girona, el MIC 2018 va generar un retorn superior als 11,5 milions d'euros al territori.