Els comerços catalans cobraran les bosses de plàstic a partir del 2009\nL'esmena presentada per ICV-EUiA pretén reduir les bosses al 50% el 2012\nEls comerços catalans no podran entregar gratuïtament les bosses de plàstic. A partir de l'any vinent els supermercats o botigues catalanes hauran de cobrar les bosses de plàstic que entreguin o bé descomptar-ne el cost de la factura de la compra, en cas que el client renunciï a utilitzar-les. El Parlament preveu aprovar en el darrer ple de l'any una esmena de llei que té com a objectiu «visualitzar el cost» de les bosses de plàstic i contribuir a reduir-les fins al 30% el 2009 i fins al 50% el 2012.\n+ Benach i la fundació per a la prevenció de residus.\nICV-EUiA ha presentat una esmena, acordada pels socis de govern, a la llei d'acompanyament de mesures fiscals i financeres, que s'aprovarà a finals d'any. A partir de l'entrada en vigor de la llei, caldrà diferenciar el cost de la bossa de plàstic del preu de la resta de productes adquirits. Si els ciutadans s'emporten la bossa, la pagaran, i si no se l'emporten, se'ls descomptarà del preu final. L'esmena, segons va explicar ahir el diputat d'ICV-EUiA Daniel Pi, és «una mesura per a la prevenció de residus». La bossa de plàstic ja es paga i es carrega en el preu del producte. Algunes cadenes de supermercats ja descompten o fan pagar el preu de les bosses, després d'acordar-ho voluntàriament amb l'Agència de Residus de Catalunya.\nD'altra banda, el president del Parlament de Catalunya, Ernest Benach, va rebre ahir diversos representants de la Fundació per a la Prevenció de Residus i Consum Responsable. Durant l'audiència van presentar la campanya Catalunya lliure de bosses, que es va posar en marxa al maig, i van proposar aplicar un impost ecològic de 0,20 cèntims per bossa de plàstic a partir del gener del 2009. Segons la fundació, a Catalunya s'usen més de catorze milions de bosses cada cap de setmana.\n>Les vendes del comerç al detall baixen un 7,3%\n>Els comerços hauran de cobrar les bosses de plàstic a partir del 2009\n>Les bosses de plàstic es pagaran a partir de l'any que ve


Penya @rlekinats.com: Sense reacció\nEl camp de la EF Montcada va veure una nova derrota (Foto: Pedro Salado)\nCE Sabadell: Segura, Yaiza, Silvia, Kosy, Gisela, Tania, Carla Ucero, Carla López, Peque, Romero i Arantxa. També van jugar: Cèlia, Judith, Mélody i María Grossi.\nGols: 1-0 (min.4), 1-1 Kosy (min.18), 1-2 Carla López (min.31), 2-2 (min.49), 3-2 (min.82).\nEstadi: Municipal de Can Sant Joan, Montcada i Reixac (250 espectadors).\nLa primera jugada de les rivals, va ser ja un mal presagi per al partit. Ens robaven una bola a la frontal de l'àrea i s'encaixava, de perfecta vaselina, el 1-0 en el minut 4. Amb l'equip encara noquejat, al minut 8, en un córner olímpic ens estavellaven una bola al pal. El Sabadell despertava i encara que al quart d'hora les de vermell van tenir un u contra u amb Laura Segura, aquesta va ser més hàbil i es va quedar la bola. Desprès, als vint minuts, Kosy va engaltar un fort xut des de fora de l'àrea per marcar el 1-1 per tota l'esquadra en un gol aplaudit per tota la grada. El partit llavors va entrar en una fase de domini altern i si bé l'àrbitre no va veure un clar penal per màns de les de Montcada, a la següent jugada Arantxa, de tir creuat, va estar a punt de marcar. No seria fins a la mitja hora de joc, que Laura aturaria un xut duríssim, treia ràpid de porteria, i Carla Ucero feia una passada interior que Arantxa deixava passar i Carla López, sola davant la portera, definia perfectament. 1-2 i desprès només un xut innocent de Ucero davant un equip local desarborat, tancaven la primera part.\nLa segona part, tot va canviar. Ja al minut 49, en la primera jugada de perill de les de vermell, una gran combinació acabava amb una jugada impressionant i un 2 contra 1 en el que Segura no va poder fer res. El CE Sabadell patia i no se li veia capacitat de reacció, molt lligades per les jugadores de Can Sant Joan i fins el minut 61 no podia deslliurar-se de la pressió i aconseguir xutar a porta, amb una Carla Ucero molt guerrillera i una Kosy que va estavellar al travesser una falta. Llavors també es va sumar a acabar les jugades Gisela, amb tres xuts quasi consecutius, un d'ells de falta i el domini tornava a ser arlequinat. Però qui perdona ho paga i al minut 82, en una errada en la jugada del fora de joc, una de les davanteres rivals va treure petroli marcant el definitiu 3-2. I a partir d'allà, tot van ser presses. Kosy per dues vegades, Gisela una altre i Judith, aquesta al minut 93 i en fora de joc, van tenir opcions, però l'equip rival es va defensar perfectament. La nota positiva, va ser el debut de la juvenil María Grossi en el primer equip, una mitja-punta que va acreditar maneres, habilitat i qualitats en els 25 minuts que va estar sobre el camp. La negativa, és que és la cinquena derrota consecutiva i l'equip comença a tenir que mirar la zona baixa de la taula.\nPublicado por Miguel Angel "almunia" en dimarts, de gener 18, 2011


Vist per a sentència: "El temps regalat", teràpies inútils per a homosexuals alemanys i temporada de castells - TV3\nVist per a sentència: "El temps regalat", teràpies inútils per a homosexuals alemanys i temporada de castells\nEl "vist per a sentència" del procés inspira la primera de les propostes literàries que ens porta aquest divendres a "Els matins" l'Anna Guitart, una secció que avui obre amb un fort accent alemany.\n14/06/2019 - 12.49\n"El temps regalat", d'Andrea Köhker (Angle editorial)\nAl voltant de l'espera els pròxims mesos fins a conèixer la sentència del Tribunal Suprem, l'Anna Guitart ens proposa "El temps regalat", una novel·la de la corresponsal alemanya als Estats Units Andrea Köhler, que parla de la impaciència dels temps moderns i ens convida a recuperar el "dolce far niente" que tan bé han explicat els italians.\n"Fa una reflexió sobre com ens neguiteja haver de fer cua al súper, esperar el naixement quan estàs embarassada o esperar una trucada d'algú que potser no ens truca mai, de com ens hem acostumat a la instantaneïtat de la foto digital i hem perdut el gust de saber perdre el temps", diu Anna Guitart.\n"El amor del revés", de Luisgé Martín (Ed. Anagrama)\nLa segona proposta ens porta també a Alemanya, on el nostre corresponsal, l'Oriol Serra, ens ha explicat aquesta setmana que acaben de prohibir les teràpies per revertir l'homosexualitat, sorprenement encara vigents.\nI d'una sortida de l'armari en primera persona en parla"El amor del revés", de Luisgé Martín, una autobiografia que relata l'angoixa que va patir als 15 anys quan va descobrir que li agradaven els nois. "Me juré a mí mismo, aterrado, que nadie lo sabría nunca", descriu al llibre. "Fins i tot va anar a una psicòloga a fer una teràpia que consistia a seduir dones", explica Anna Guitart. L'autor, ara feliçment aparellat amb un altre home, creu que el seu testimoni pot servir fins i tot també per a "aquells que són homòfobs".\n"El nan casteller" (Ed. Barcanova)\nI tanquem les propostes literàries amb una notícia pròpia del territori, l'inici de la temporada castellera, i amb una invitació a compartir-la amb els més petits amb la nova col·lecció de contes protagonitzats per "El nan casteller", que edita Barcanova i firmen Susana Peix i Marc Sardà.\n"Ara ja han publicat dos volums i a cada conte hi ha una parella de nens als quals els passa alguna cosa. Al primer els introdueix al món casteller per canalitzar la seva energia desbordant, que molesta la gent del poble perquè no paren de saltar a la font ", explica Anna Guitart.\nL'altre volum és "El nan i les abraçades perdudes", on es parla de la importància de les abraçades i com recuperar-les quan ja estàs cansat de fer-ne.\nTiranies, cossos de culte i dones de futur, a les propostes literàries de l'Anna Guitart\nEl retorn de Michel Houellebecq i altres novetats literàries\nLes recomanacions literàries de la setmana: el vist per a sentència, les teràpies de conversió i la temporada de castells


El proper 7 d’abril comença la fase lliure de registre de dominis .eu - Entorno Digital\nNotícies | El proper 7 d’abril comença la fase lliure de registre de dominis .eu\nEl proper 7 d’abril comença la fase lliure de registre de dominis .eu\nA partir de les 11:00 del matí d’aquest dia quedarà obert el registre de la nova extensió a totes les persones físiques i jurídiques amb residència a la Unió Europea.\nAquesta extensió uneix i aproxima a través d’ Internet, a tots els europeus, per seguir treballant en el projecte comú com entitat geogràfica, política, social y econòmica.\nTambé obre a un mercat de 200 milions de persones, amb moltes possibilitats per les nostres empreses.\nA partir del 7 d’abril el sistema de registre funcionarà amb la norma de que el primer que arriba registra el domini, si aquest està lliure. Per això els hi aconsellem que intentin protegir els seus noms comercials, d’empresa, marques o nombres que els puguin interessar registrar per les seves activitats comercials, culturals o ideològiques. A la nostra aplicació existeix un sistema de pre-registre amb el qual podran tenir més possibilitats d’aconseguir els dominis el dia 7 d’abril. Podrà trobar el nostre sistema de pre-registre en l’ apartat “Dominis .eu”, accedint a la seva compte de href="http://www.entorno.com" target="_blank">http://www.entorno.com.\nTotes les sol•licituds entrades en el nostre sistema s’enviaran automàticament a EURid el dia 7 a partir de les 11:00 del matí.


Abril, 2013 | thingsaboutcandles.com\nEstem contents de recuperar el clàssic suport d’estrella per espelmes: peça clau de centres florals i estilismes personalizats.\nEn tenir pestanyes ajustables, s’adequa a infinitat de diàmetres d’espelma de canelobre. A la vegada, té la gràcia de quedar ràpidament camulflat per qualsevol decoració mínima que l’envolti.\nSovint, les peces humils i discretes són les més versàtils! Ben aviat us oferirem algunes idees per a presentar-los.\nEtiquetes: casaments, flors / Categories: Novetats: Espelmes\nPosem l’accent a la Primavera\nLa llum i el verd s’escolen per tot arreu i molt a prop de la ciutat floreixen els cirerers i les primeres roselles. Amb la urgència dels primers brots, us presentem tres maneres senzilles de portar l’esclat de la nova estació cap a dins de casa amb espelmes perfumades de cera vegetal:\nPer sentir la combinació de notes d’almesc, violeta, rosa i muguet, proveu d’encendre una espelma aromàtica de Pètals. Una espelma-got perfumada d’Acàcia, en canvi, us acompanyarà amb tocs de mimosa i fulles verdes de figuera. Ara bé, per sentir el verd, disfruteu una espelma perfumada de Brots amb matissos de bambú barrejats amb rosa blanca i flor d’aigua .\nLa Primavera cal celebrar-la!\nEtiquetes: Benestar, perfum, primavera / Categories: Espelmes perfumades


El Llobregat regala l’enciclopèdia esportiva del Baix Llobregat y L'Hospitalet | El Llobregat\nL’Hospitalet, Esports, Baix Llobregat, El Llobregat\njueves 17 de diciembre de 2020, 21:22h\nEn aquests moments foscos que ens ha tocat viure no val rendir-se. Hem de tenir més esperit esportiu que mai. Un esperit que atresora els valors de l'esforç, el treball, la humilitat, l'afany de superació. Si alguna cosa distingeix als deportistes és el seu afany de superació i que mai perden l’esperança. Per aixó 30 periodistes hem format equip per fer una obra enciclopèdica del món de l’esport del Baix Llobregat i l’Hospitalet, per donar-los suport en aquests difícils moments. El treball en equip sempre dóna mès potència.\nEn el llibre EsportBaix que es pot descarregar gratuïtament des de la pàgina principal a www.elllobregat.com com a regal de Nadal, els lectors descubriran al llarg de 800 pàgines a tot color profusament il.lustrades, que hi ha vida més enllà del futbol, encare que aquest esport és el rei absolut de la comarca, amb més de 14.000 llicencies. Cal diferenciar entre l'esport il·lusió que és seguit des de la passivitat i la forma de viure dels que practiquen qualsevol disciplina. En aquesta obra oferim tots els esports poliesportius, les instal.lacions, els clubs i gimnasos i una repasada als municipis de la comarca, amb la relació de totes les seves entitats esportives. I també el plat fort de 50 capítols que són informes i reportatges, des del rescat del món de l’esport, “tocat de mort” per la pandemia, a la força de les dones, les corrupcions politiques i de jugadors, els esports minoritaris o desconeguts i molt més…\nL'aposta esportiva del nostre territori és ferma i ja s'inicia en els més petits amb l'esport escolar, on destaca el model de competició "Juga Verd Play" per transmetre alguns dels valors imprescindibles en la vida: respecte, humilitat, treball, sacrifici...\nUna potència esportiva\nEl Baix Llobregat és una potència esportiva, però fins al moment no l'hem posat prou en valor. Nosaltres com a periodistes posem el nostre gra de sorra amb aquesta obra enciclopèdica d’equip per ajudar a començar a creure'ns-ho i així la fem créixer. L'esport és una forma de viure, i aquest llibre servirà de guia per als que visquin al Baix.\nA més de les relacions de clubs i entitats esportives i de l'opinió dels màxims responsables de l'esport a la nostra comarca, en EsportBaix destaquem la importància de la indústria esportiva per a la reactivació econòmica, a més de reportatges sobre els esportistes més destacats, els millors entrenadors, els àrbitres, les millors instal·lacions, i les celebracions mítiques com el centenari de la Santboiana que es compleix en 2021 o els 75 anys del beisbol de Viladecans, entre d'altres. Són mig centenar de reportatges a la primera part del llibre, que continua amb un segon bloc que ofereix un capítol per cadascun dels municipis de la comarca, incloent l'opinió del màxim responsable municipal de l’esport de cada poble.\nTambé oferim contingut periodístic sobre els nostres esportistes que més alt han arribat, els que competiran en els Jocs de Tòquio, a més de les iniciatives sobre esport solidari, les rutes més saludables pels "pulmons" de Baix, les botigues de material esportiu, un record per als olímpics del 92, l'esport per a gent especial, la digitalització de les entitats i l'accent en les escasses ajudes que rep el món de l'esport. Tot això sense oblidar, com no podia ser d'altra manera, l'esport rei: el futbol, del què donem complerta compte, començant per una entrevista a Paquita Linares, la "mamma" del futbol a la comarca a l'ésser la delegada de la Federació Catalana al Baix Llobregat.\nOferim als lectors d’El Llobregat la feina en equip de 30 periodistes, el major nombre agrupat al voltant de l'esport del Baix Llobregat i LH. Volem donar les gràcies a ells i a totes les institucions i empreses que ens han ajudat a que aquesta obra pugui divulgar-se de forma gratuïta. Qui vulgui el llibre imprès, ha d’escriure a [email protected] o enviar un WhatsApp al 661236881. Només abonarà les despeses d’impressió i d’enviament. Citus, altius, fortius!\nDes d'aqui pots accedir de forma totalment gratuïta al EsportBaix 2020-2021: www.elllobregat.com/esportbaix2020


Cs de Castelló presenta una moció per a renovar la cartelleria pública i senyalística viària en valencià, castellà i Anglés\nMarín-Buck: “Des de les administracions no podem imposar una llengua cooficial en detriment d'una altra. Fomentar no és sinònim d'excloure”\nEl portaveu de Ciutadans (Cs) a l'Ajuntament de Castelló, Alejandro Marín-Buck, ha traslladat que “el seu Grup ha presentat hui una moció per a fer un ús del plurilingüisme real en la redacció de la nova ordenança municipal reguladora de la cartelleria i senyalística viària de la nostra ciutat”.\nEl portaveu de Cs ha recordat que “després de l'aprovació de la versió valenciana del topònim de Castelló per Castelló de la Plana, el regidor de política lingüística, Francesc Mezquita, va anunciar la redacció d'una ordenança per a regular el disseny i la tipologia lingüística dels cartells en la via pública”.\nEn aquest sentit, Marín-Buck, ha indicat que “aquesta és una bona ocasió perquè aqueixa normativa i en conseqüència, els cartells i senyals complisquen amb la normativa vigent de garantir l'ús del valencià i el castellà ja que són les dues, llengües cooficials a la nostra ciutat”. A més, Marín-Buck ha apuntat que “des de les administracions no podem imposar una en detriment d'una altra perquè fomentar no és sinònim d'excloure”.\nA més, “tenint en compte que Castelló, ha quedat finalista, en segon lloc com a millor ciutat accessible europea 2020, caldria incloure en aquesta ordenança municipal reguladora de cartelleria i señalítica per a la seua posterior aplicació, l'anglés, considerant aquesta la primera llengua estrangera coneguda i usada”, ha matisat l'edil de Cs.\nFinalment, Marín-Buck ha explicat que en Cs “pretenem complir amb la Constitució Espanyola, l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana i Llei de de Trànsit, Circulació de Vehicles a Motor i Seguretat Viària vetlant per la igualtat i la llibertat de tots els castellonencs i d'aquells que ens visiten” i per descomptat, “perquè l'administració cobre fins a l'últim euro de les multes, també de les que es recorren, perquè no podem permetre que el criteri lingüístic siga un recurs per a evitar el pagament”, ha conclòs el portaveu de Cs.\nEl responsable de Cs a l'Ajuntament ha aprofitat aquesta ocasió per a anunciar que des de Cs es sumen a la mobilització de hui per la llibertat d'elecció de la llengua i contra la llei del timolingüismo de Marzà.


Tractament de la Insuficiència Cardíaca al Clínic | Hospital Clínic Barcelona\nInsuficiència Cardíaca Tractament al Clínic\nTractament de la Insuficiència Cardíaca al Clínic\nA Catalunya la Insuficiència Cardíaca (IC) origina uns 16.000 ingressos a l'any. A l'Hospital Clínic representen prop de 1.100 ingressos anuals. El 60% dels ingressos tenen lloc a Medicina Interna, ja que es tracta de pacients de certa edat i amb més d'una malaltia. En aquests casos, l'equip d'Insuficiència Cardíaca actua com a consultor quan cal. La resta de pacients ingressen a Cardiologia i, aproximadament, la meitat els tracten cardiòlegs de la Unitat d'Insuficiència Cardíaca i Trasplantament.\nA consultes externes d'insuficiència cardíaca s’hi fan 950 visites/any de mitjana, 335 a la consulta de trasplantament, 210 a la consulta de miocardiopaties familiars, 50 a la consulta de cardiopatia chagásica, 102 a la consulta d'hipertensió pulmonar i 130 a la consulta d'infermeria.\nL’Hospital Clínic té gran experiència en els procediments següents:\nTeràpia de Resincronització Cardíaca. El Clínic és un dels centres nacionals i internacionals de referència en nombre d'implants i recerca clínica i en el desenvolupament d'aquests dispositius. Actualment s'hi implanten entre 100 i 120 dispositius a l'any.\nTractament de la Hipertensió Pulmonar. L'estudi de les pressions pulmonars es fa mitjançant cateterisme dret a la sala d'hemodinàmica. Al Servei s’hi realitzen una mitjana de 120 cateterismes drets anuals, el 90% dels quals els sol·licita l'equip d'Unitat d'Insuficiència cardíaca. Els pacients que presenten hipertensió pulmonar i es consideren candidats potencials a trasplantament cardíac són tributaris d'un assaig farmacològic amb vasodilatadors pulmonars.\nMiocardiopaties i Cardiogenètica. En una consulta específica es visiten pacients amb miocardiopaties estructurals familiars que inclouen miocardiopatia hipertròfica, miocardiopatia dilatada familiar, miocardiopatia restrictiva o miocardiopatia no compactada. L'Hospital Clínic compta amb la certificació CSUR de Cardiopatia Familiar, de manera que s'hi atenen pacients d'altres comunitats autònomes. L'objectiu principal de la unitat és aportar la màxima experiència en el maneig d'aquest tipus de cardiopaties complexes i des d'un punt de vista familiar, amb atenció a tots els possibles familiars implicats.\nAltres procediments per al tractament de la Insuficiència Cardíaca:\nCoronariografia i cateterisme cardíac dret amb Swan-Ganz. Test de reversibilitat amb nitroprusiat i amb òxid nítric\nBiòpsia endomiocàrdica per valoració miocarditis i miocardiopaties\nEstudis genètics per a l'avaluació de miocardiopaties i malalties familiars\nTècniques d'imatge: Ecocardiografia 2D, 3D, speckle tracking, transesofàgic, dobutamina i d'esforç. Ressonància Magnètica Nuclear\nPilota de contrapulsació intraaòrtica\nRevascularització de l’oclusió crònica completa en disfunció ventricular severa\nClip mitral i clip tricuspideu\nAblació d’extrasistòlia ventricular monomòrfica freqüent per via epicàrdica o endocardíaca en pacients amb disfunció ventricular severa\nTècniques de remodelat ventricular esquerre: cirurgia de Dor, dispositius Bioventrix, Parachute\nMiomectomia per miocardiopatia hipertròfica obstructiva\nAssistència ventricular de curta durada: ECMO, Centrimag-Levitronix\nAssistència Ventricular de llarga durada: HeartMate II i III


Del 28 de març de 2022 al 11 d'abril de 2022\nAlice Borchi és professora d'indústries creatives a la School of Performance and Cultural Industries de la Universitat de Leeds, on imparteix mòduls de grau i postgrau en diferents programes. Els seus interessos de recerca inclouen l'estudi dels béns culturals comuns i el valor cultural, amb un enfocament particular en les pràctiques participatives i la governança compartida en la política i gestió cultural. Això l'ha portat a mirar les pràctiques de base fora de l'elaboració de polítiques culturals tradicionals. També està interessada en els enfocaments interdisciplinaris de la salvaguarda dels béns comuns que aglutinen perspectives ambientals i culturals. És membre del Centre de Política Cultural de la Universitat de Leeds.\nDurant la meva estada treballaré en una monografia sobre els comuns culturals, titulada provisionalment Commoning cultural value: Building hope and resistance in neoliberal times. L'objectiu d'aquest llibre és formalitzar un marc orientat als comuns per a la formació del valor cultural com una forma d'oposar-se a les interpretacions neoliberals actuals del valor de la cultura. Per fer-ho, d'una banda, el llibre valorarà com el neoliberalisme ha canviat la nostra comprensió de la cultura; de l'altra, s'explicarà com el concepte de comú proporciona una manera de resistir-se a aquesta narració.\nQuè és la cultura i com valorar-la?, per Alice Brochi, a la Universitat d'Andorra\nIntroducció del concepte cultura comuna per Alice Borchi a Museus d'Andorra


IFB: Sa Pobla 49 - DAKOTA ALCÚDIA 45\nÚltim partit de la temporada de l'infantil B a Sa Pobla on havíem de guanyar per arribar a les semifinals d'aquest torneig de la federació i seguir jugant.\nEl partit no podia començar millor, controlant el partit i ficant diferència en el marcador 9/17.\nEn el segon quart vam arribar a tenir una diferència que semblava definitiva 9/25.\nA poc a poc les locals van endurir la defensa, ens vam anar al descans 19/29.\nDesprés del descans les nostres es van anar diluint i vam començar a patir 14/6.\nIFB: DAKOTA ALCÚDIA 50 - Sant Francesc Llops 42\nVictòria sense brillantor del nostre infantil femení davant del Sant Francesc Llops, un equip que ens havia vençut en la pròrroga a la seva pista i al que teníem ganes de guanyar.\nEn un bon inici de partit en el qual vam sorprendre a les visitants amb atacs ràpids, vam agafar una petita renda en el marcador 19/11.\nEn el segon període, el joc va ser molt embolicat, amb molts errors per part dels dos equips 8/6.\nDesprés del descans, les d'Inca van pujar la intensitat defensiva, tot el contrari de les nostres que la van baixar, el cansament d'algunes jugadores que havia jugat també amb l'equip A, es feia notar. Tot i això seguim competint 10/13.\nIFB: Esporles 65 - DAKOTA ALCÚDIA 27\nMal partit el jugat per les nostres a Esporles tot i les circumstàncies adverses amb les que vam haver de bregar.\nSeguim amb molt mala ratxa en el tema de lesions. Dijous se'ns cau una altra vegada Aina Domingo, havent d'afrontar el partit amb tan sols 7 jugadores.\nIniciem el partit molt bé, controlant-i manant, fins que en una entrada a cistella d'Isabella que a més va anotar, en la caiguda va tornar a torçar-se el mateix turmell, quedant-se fora del partit i havent d'afrontar el mateix amb tan sols 6 jugadores.\nIFB: Calvià 68 - DAKOTA ALCÚDIA 53\nMolt bon partit de les nostres infantils "B" a la pista del Calvià, un equip físicament molt superior al nostre però al que el vam posar molt difícil gràcies a la gran actitud de les nostres jugadores.\nLes nines van demostrar davant d'un equip que ens havia guanyat de manera molt clara i fàcil fa uns mesos a Alcúdia, que han realitzat una gran progressió en el seu joc i que el treball tècnic i tàctic en els entrenaments, està donant els seus fruits.\nLes nostres van anar de menys a més, llàstima d'un mal segon quart que va marcar el resultat final.\nVolem quedar-nos amb el molt bo que vam fer i anirem millorant el que no vam fer també.\nIFB: DAKOTA ALCÚDIA 40 - Cide 37\nEl nostre infantil femení s'està convertint en un mata gegants, i és que quan està tot l'equip al complet, les nostres pugen molt el seu nivell de joc.\nMalgrat tot, cal seguir millorant i no dependre de cap jugadora per ser un equip potent, això dirà molt de la resta de l'equip.\nAquesta vegada va ser el Cide, un molt bon equip que ens havia tancat el marcador en el partit de la primera volta, tot i que cal dir que en aquest partit només vam poder comptar amb 6 jugadores i vam patir molt físicament.\nEl partit es va decidir en un extraordinari segon quart amb un parcial de 23/6.\nLa resta de parcials van ser molt igualats: 8/10 -23 / 6 - 5/12 - 4/9.\nCom negatiu destacar que vam perdre 3 quarts dels 4.


Premià de Dalt posa en marxa el Dia de la Tapa a partir del proper dissabte 6 d’octubre | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nPremià de Dalt posa en marxa el Dia de la Tapa a partir del proper dissabte 6 d’octubre\nPublicat el 05/10/2018\nCada primer dissabte de mes, restaurants i bars del municipi de Premià de Dalt proposaran a qui ho desitgi degustar l’oferta de les seves tapes. La tapa i la beguda tindran un preu de 3 euros.\nPremià de Dalt fa una aposta decidida per potenciar el consum de les tapes en els establiments d’aquesta localitat del Baix Maresme i posa en marxa una suggeridora iniciativa gastronòmica, el Dia de la Tapa. Aquesta proposta començarà el proper dissabte 6 d’octubre i seguirà fent-se el primer dissabte de cada mes.\nEl Dia de la Tapa de Premià de Dalt posarà a l’abast dels consumidors una tapa i una beguda (cervesa o refresc) a un preu excepcional de 3 euros.\nEls establiments que participaran en la iniciativa i en els quals es podrà prendre una tapa de 10 a 14 h són: Bar-Terraza La Petanca (Torrent de Santa Anna, s/n), Restaurant Avenida (Av. Sant Pere, 6), La Piazza de Dalt (Plaça de la Fàbrica, 2), Restaurant Can Martí (Masia Can Martí, s/n), Primer Express Frankfurt (Plaça de la Fàbrica, 2, local 7), Restaurant El Balcó de Premià de Dalt (Torrent de Mateu Mas, 31) i Bar Restaurant El Polígon (Carrer Ponent, 15).\nD’altra banda, es podrà prendre la tapa de 17 a 20 h als següents establiments: El Caliu (Carrer Bonavista, 1), Bar restaurant Sant Jaume (Riera de Sant Pere, 157), Pamsucre (Passatge Sant Josep, 1) i El Celleret (Passatge de la Cooperativa, 26).


Uncategorized Archives - Associacio Arqueolegs\nDavant la situació d’excepcionalitat que estem afrontant com a societat, instem als professionals de l’arqueologia a col·laborar en totes aquelles tasques i iniciatives que ajudin a facilitar els treballs dels col·lectius de professionals que estan treballant per afrontar amb èxit aquest atzucac. Tots ells mereixen tot el nostre reconeixement i agraïment al respecte.\nEn aquest sentit, som conscients que des de les administracions, col·lectius i entitats de professionals del patrimoni s’està insistint que en l’exercici de l’activitat s’adoptin totes les mesures necessàries per mitigar la incidència i propagació del contagi de la pandèmia. I que es respectin, estrictament, les indicacions que al respecte estan dictaminant les administracions públiques.\nActe d’homenatge a Oriol Mercadal\nEl proper dijous 13 de desembre a les 19,00 hores se celebrarà a l’aula magna de la Universitat de Barcelona (C/ Montalegre, 6) un acte d’homenatge a Oriol Mercadal, organitzat pel Seminari d’Estudis i Recerques Prehistòriques (SERP).\nIII Jornades d’Estudis Comarcals de Cerdanya Memorial Oriol Mercadal\nXerrada Experiències professionals amb Cristina Belmonte, arqueòloga\nPropera Xerrada del Cicle -Experiències professionals- a càrrec de l’arqueòloga Cristina Belmonte Santisteban que amb el títol De catalhöyük al nord d’Europa. Arqueologia comercial i de recerca, tindrà lloc el proper dimarts dia 6 de novembre a les 19,00 a la seu de l’Associació d’Arqueòlegs de Catalunya (c. València, núm. 225, àtic, 3 de Barcelona)\nXerrada Experiènies professionals -6 novembre 2018-


Núm. 217 // Dimecres 28 d’abril de 2010 | Web de Esquerra Unida de les Illes Balears\nNúm. 217 // Dimecres 28 d’abril de 2010\npor EUIB | Abr 29, 2010 | Aixeca't amb el peu esquerre! | 0 Comentarios\nEL PP TORNA A FER VICTIMISME… MENTRE CARDONA ESPERA LA RESOLUCIÓ DEL TSJB\nLes declaracions del portaveu del PP, Antoni Pastor, en què acusava el Govern d’utilitzar els casos de corrupció per anar contra el PP són per a EU “reiteratives i victimistes”, i recomanen als populars “desfer-se dels pressumptes corruptes, ja que és això el que fa mal al PP i la seva actitud de tirar balons afora, i no l’esquerra i la denúncia activa de la corrupció”.\nPer això, “mentre el PP fa victimisme, tenen assegut al Parlament a persones com Josep Juan Cardona, pendent de la resolució del TSJB i amb una petició de la fiscalia de 2 milions d’euros de fiança civil”. Segons el coordinador d’EU, David Abril, “de qui s’ha de protegir el PP és d’ell mateix”.\nPer a EU, són indignants les declaracions de Bauzà dels darrers dies, en què acusa jutges i fiscals d’anar contra el partit: és més de la mateixa estratègia de victimisme, i consideram que de res no els servirà contractar un exfiscal per defensar els pressumptes implicats en corrupció si no comencen per assumir responsabilitats polítiques davant els casos de corrupció de la passada legislatura”.\nLES DADES DE L’EPA, PREOCUPANTS\nLes dades de l’Enquesta de Població Activa (EPA) donades a conèixer ahir dimarts són del tot preocupants, per a EU, ja que demostren que es segueixen destruint llocs de treball arreu del país, i que fins i tot la recuperació és complicada a Balears, on la dada d’atur real es situa en el 22,41% per al primer trimestre d’enguany, la cinquena més alta de l’estat.\nUna xifra històrica (una de cada quatre persones no tenen feina) que ha de fer reflexionar les diferents institucions als diferents nivells per situar el treball com la màxima prioritat política, ja que de l’accés a una feina depèn en bona mesura la dignitat de les persones.\nPer a EU, es tracta d’un indicador alarmant de què ja no basta “amb més del mateix” per combatre aquestes xifres, i que calen polítiques valentes i afrontar d’una vegada per totes el “canvi de model” a Balears, ja que no podem seguir esperant a què millori la situació o la temporada turística vagi bé. Del que es tracta és de construir una societat a mida de les persones, i no un mercat on segons com decideixin els touroperadors, o els promotors, la gent tengui feina o no.\nUna xifra que hauria de servir perquè el 1er de Maig d’enguany el clam per les polítiques actives d’ocupació i contra un model econòmic que condemna a l’exclusió a milions de persones arreu de l’Estat i a desenes de milers de famílies a Balears canviàs d’una vegada per totes.\nMOBILITZACIONS A PALMA CONTRA LA PRIVATITZACIÓ DE CORREUS\nEls sindicats de Correos han convocat pe ravui a les 15 h. a la Plaça d’Espanya a Palma una concentració per reivindicar un pla de viabilitat econòmica que inclogui regulació i finançament i eviti l’anomenat “apagón postal” que està patint l’ens públic de correus, amb un retall del 50% i una reducció de contractació de més de 4.000 llocs de feina en el darrer any.\nEls sindicats exigeixen la moratòria de la Directiva que liberalitzarà el sector postal, i per contra que aquest es reguli i sigui finançat suficientment, ja que entre altres coses està afectant a la qualitat del servei i a la situació dels treballadors i treballadores del servei, que avui es manifesten a les diferents capitals espanyoles.\nA més, demà es celebra la Conferència Postal Europea d’alt nivell a València, amb la participació del Ministre José Blanco, el Comisari europeu per la Competència, Joaquín Almunia, i alts responsables d’empreses postals d’Europa, i a la qual l’ens públic de Correos ha estat finalment convidat per la pressió sindical exercida, però no estava convocat inicialment pel Ministeri, la qual cosa demostra la consideració de l’executiu de ZP cap al servei públic postal.\nPer altra banda, cal recordar que avui, 28 de març, és el dia mundial de la salut laboral, i els sindicats també han convocat una concentració davant el monòlit en memòria de les víctimes de l’explosió del polvorí de Sant Ferran. Serà al carrer Cecili Metel (davant Hisenda), a Palma, a les 12:30 h.\nLES SEQÜEL·LES DEL GRIP A AFECTEN TAMBÉ ELS RECURSOS PÚBLICS DE LES ILLES\nLa pressió de les farmacèutiques l’any passat, lligada a la forta campanya mediàtica de la “por” al grip A va donar el seu fruit a tots els nivells. Si fa uns dies denunciàvem la posició del Ministeri de Sanitat, que per desfer-se dels milions de dosis de vacunes que havien sobrat les volia vendre com a “cooperació al desenvolupament”, ahir es va fer pública la dada de vacunes que no s’han fet servir a Balears.\nUn 78% de les prop de 180.000 dosis comprades pel Govern l’any passat, per un valor aproximat d’1 milió d’euros, caducaran enguany sense que hagin estat utilitzades. Una dada que uns consideraran una tudada de diners públics i altres, una mesura necessària “pel que hagués pogut passar”.\nAllò cert, per a EU, és que en els moments clau de la presa de decisions sobre aquestes qüestions, a tots els nivells, el que varen primar varen ser les veus de les farmacèutiques per damunt de la d’experts sanitaris i científics crítics amb la vacuna. La pròpia Organització Mundial de la Salut (OMS) està essent investigada justament per haver promogut unilateralment la compra de vacunes i els lligams d’alguns dels seus mandataris amb les multinacionals farmacèutiques.\nEL BCE CRITICA EL DÈFICIT D’ESPANYA PERÒ NO FA RECOMANACIONS SOBRE FISCALITAT\nEl BCE va posar ahir Espanya com a exemple de deteriorament fiscal. No obstant, no ho va fer en al·lusió a una política impositiva cada vegada més regressiva, que es va iniciar a l’època Aznar (paga menys qui més té, i els imposts indirectes com l’IVA són elevats). Ho va fer en referència al dèficit públic de l’Estat, entorn al 11% del PIB.\nEl BCE, per a EU, el que està fent és ficar-se en política, ja que diu el que està bé i el que està malament, però no es va ficar en el seu dia tampoc amb la injecció multimilionària als bancs, ja que per a aquesta institució, era “bona” per al sistema financer. Tampoc no es veu mai el BCE fer recomanacions per a la millora de l’ocupació i la seva qualitat, els salaris o les condicions de feina en general de treballadores i treballadors: sempre plantegen mesures d’ajustament.\nCom han fet a Grècia, on s’han desmantetllat els sistemes públics i s’ha fet pagar els treballadors i treballadores una crisi promoguda pels especuladors, certament protegits pel BCE i per la banca en general.\nMANIFEST D’ESQUERRA UNIDA DAVANT EL 1R DE MAIG\nPER UN 1R DE MAIG DE\nMOBILITZACIÓ I LLUITA\nAquest Primer de Maig de 2010 de nou sortim al carrer sota una crisi sense precedents del capitalisme, que ha conduït a una greu situació social i política i ha posat en evidència que les polítiques neoliberals (que són l’última expressió del sistema capitalista) són irreconciliables amb els drets del món del treball, la sostenibilitat mediambiental i el benestar de la immensa majoria de la ciutadania. Fa ara 120 anys que es va celebrar a Espanya per primera vegada el 1 de Maig, «Dia Internacional del Treball», i és necessari subratllar en aquesta ocasió el carácter internaciolista d’aquesta festa i el seu contingut solidari que ens duu, en primer lloc, a expressar la nostra germanor amb tots els quals lluiten en el món contra la crisi i per una societat nova, sense explotació, i molt especialment amb els treballadors i treballadores d’Amèrica Llatina que, especialment a Cuba i Veneçuela, s’enfronten al setge de l’imperi i al cèrcol feroç de la dreta internacional, i amb els de Grècia i França, que estan mostrant la seva fermesa enfront de les imposicions de les polítiques neoliberals. En Espanya la crisi copeja als treballadors i treballadores amb especial rigor. L’atur supera realment ja la xifra de 4.612.000 persones, més del 20% de la població activa, se segueix destruint ocupació i cap de les mesures adoptades pel govern ha resultat eficaç per a detenir aquesta sagnia. PER UN GIR EN LA POLÍTICA DEL GOVERN Per contra, el Govern, proposa acords irrellevants per a atallar la crisi, mentre propicia un pacte real amb la dreta econòmica i política que es traduïx en un suport sense límits al sector financer privat, completat amb el lliurament de les Caixes d’Estalvi a la Banca i la reforma del sistema de pensions, oferix sustanciosos nínxols de mercat (infraestructures i serveis socials, principalment els vinculats a la Llei de Dependència) a les empreses que conformen el nucli central del capitalisme espanyol i planteja una reforma laboral propera als interessos de la gran patronal. Aquests són els pilars d’aquest gran pacte. En aquest 1 de Maig cal proclamar que els drets dels treballadors i treballadores si estan afectats per la política del Govern. El primer dret, el del treball. El segon, el de la protecció social. El tercer, el dret a una pensió digna. La cambra, el dret a un habitatge d’acord amb les necessitats. La llista no s’esgota aquí. Per això, segueixen sent necessàries les més àmplies mobilitzacions i segueixen madurant les condicions per a una Vaga General. PER L’OCUPACIÓ\nPER LA PROTECCIÓ EFECTIVA EN CAS D’ATUR\nPEL SUPORT A L’ECONOMIA PRODUCTIVA Esquerra Unida considera que no hi ha sortida a la crisi per la dreta, que les polítiques neoliberals que el Govern ha decidit encapçalar són les mateixes que ens han dut a aquesta situació. Que, en definitiva, una sortida com l’es intenta imposar, en aliança amb el PP i els partits nacionalistes de dretes, farà més dura la situació del treball, incrementarà la feminització de la pobresa i trencarà les aspiracions de la joventut. PER UNA EUROPA SOCIAL I DE PROGRÉS Quan segueix augmentant l’atur, ens trobem en una nova onada de problemes, centrats ara en les dificultats de l’euro i del pagament del deute. Convé no perdre de vista que, en aquest nou aspecte de la crisi, tenen molt a veure les operacions especulatives del capitalisme internacional en les quals ha participat la Banca espanyola realitzant operacions contra el deute del país. Les solucions no passen per la retallada de la despesa pública ni per l’adopció de mesures d’austeritat fiscal. Ens oposem al Pla d’Estabilitat i Creixement que vol resoldre el problema del dèficit amb un alt cost social i una reducció severa del sistema de protecció social. En Espanya el just és una reforma fiscal progressiva i una lluita eficaç contra l’economia submergida i el frau fiscal, que permeti obtenir recursos per a combatre l’atur. La Presidència Espanyola de la Unió Europea hauria de ser una oportunitat per a avançar en la creació d’ocupació, especialment el juvenil, millorar els sistemes de protecció social i impulsar la convergència fiscal i el reconeixement dels drets de vaga i negociació col·lectiva a nivell europeu. LA NOSTRA LLUITA ÉS LA LLUITA PER L’OCUPACIÓ L’objectiu central de qualsevol política d’esquerres per a sortir de la crisi és la creació d’ocupació i és possible crear-lo amb una política diferent. Enfront de la desesperança i la resignació, Esquerra Unida proclama que hi ha alternativa. Esquerra Unida ha proposat “100 mesures per a sortir de la crisi i crear ocupació” tanta al Govern com a la resta de les forces polítiques. La principal preocupació d’aquestes mesures és contribuir a crear nous llocs de treball i protegir a qui estan en l’atur. A més, cal impulsar l’ocupació pública i les inversions, i donar suport l’economia real mitjançant l’ajuda a les petites empreses i els autònoms. Esquerra Unida defensa una ocupació estable, digne i de qualitat i, en conseqüència s’oposa a qualsevol mesura d’abaratament de l’acomiadament i de reducció dels costos salarials. No han estat aquestes, ni de bon tros, les causes de la crisi i no està aquí la solució. Per aquest camí només es tracta d’assegurar de nou els beneficis de qui ha generat aquesta situació, a costa dels treballadors. Esquerra Unida reivindica el repartiment del treball perquè puguin treballar més persones, reduint la jornada a 35 hores setmanals, sense pèrdua de retribució, i baixant progressivament l’edat de jubilació EN DEFENSA DE LA TEVA PENSIÓ El Govern es proposa un atac al sistema públic de pensions d’una gran envergadura. Amb les mesures que ha avançat, les pensions es retallarien en 80.000 milions d’euros en 2030, mentre el nombre de pensionistes augmentaria. Es tracta de deteriorar el sistema per a fomentar els plans privats de pensions i lliurar aquest mercat als fons de pensions de les institucions financeres per als seus majors beneficis. Tant l’augment de l’edat de jubilació a 67 anys, com l’increment del període de temps per a calcular la pensió són les eines amb les quals es pretén entrar a sac en la caixa de la Seguretat Social. Esquerra Unida està en contra d’ambdues mesures i considera, per contra, que cal elevar i millorar les pensions i enfortir el sistema públic que les sustenta. PER UN NOU MODEL PRODUCTIU La raó per la qual la crisi econòmica és més greu i destructora d’ocupació a Espanya està en el model productiu que ha predominat en l’economia espanyola fins a ara. Les esperances que el Govern de Rodríguez Zapatero encapçalés el canvi necessari estan frustrades i el projecte de llei d’Economia Sostenible és un desengany referent a això. Esquerra Unida defensa un model productiu clarament alternatiu al que ens ha dut a superar el 20% de desocupats. Lluitem per un model basat en la plena ocupació, de qualitat i bé remunerat, i en un elevat nivell de protecció social, amb una profunda participació dels treballadors en la gestió de les empreses. Un model productiu que haurà de ser liderat per un fort sector públic empresarial, del que la banca pública ha de ser un factor essencial i una garantia. Defensem un model productiu igualitari i integrador, on els immigrants siguin iguals en drets i la discriminació salarial i d’oportunitats per raons de sexe o edat desapareguin definitivament. EL TREBALL, EL VALOR CENTRAL Finalment, enfront de qui segueixen apel·lant al mercat, vam reivindicar el paper del públic. Enfront dels quals propugnen la lògica del màxim benefici, oposem el treball digne com valor central del sistema econòmic. PER UN 1 DE MAIG DE MOBILITZACIÓ Esquerra Unida flama a tots els treballadors i treballadores, a tota la ciutadania a participar en els actes, concentracions i mobilitzacions convocades per CCOO i UGT. Esquerra Unida considera que aquest 1 de Maig ha de deixar clar que no estem disposats a acceptar una sortida de la crisi que no vagi a favor de la majoria social d’aquest país. Esquerra Unida flama a estendre i aprofundir la mobilització per una sortida social de la crisi, amb els següents continguts essencials: – Per l’ocupació i la millora dels salaris i les pensions – Per la garantia de protecció als desocupats – Per la defensa del sistema públic de pensions – Per la igualtat i la no discriminació – Per la salut i la seguretat en el treball – Pel suport a la creació d’ocupació i a l’economia productiva – Pel dret a l’habitatge – Per una sortida de la crisi favorable als treballadors\nPodeu accedir al manifest en castellà fent clic al següent enllaç


Durant la construcció de la tèrmica, que va coincidir amb els últims temps de la dictadura franquista, van tenir lloc uns fets lamentables que van acabar amb la vida d’un jove treballador de 27 anys, Manuel Fernández Márquez, fruit d’un tret de bala de la “Policia Armada”.\nEra l’abril de 1973 quan els treballadors de les empreses constructores van fer unes demandes de millores laborals i, davant la negativa a negociar per part de les empreses, van fer una aturada i van ocupar els menjadors. Les empreses van respondre amb una sanció de suspensió de feina i sou durant cinc dies a tots els treballadors i van penjar a les portes uns cartells comunicant la sanció. El dimarts 3 d’abril, quan els treballadors van anar a la feina, es van trobar amb les portes tancades i la presència de la “Policia Armada” amb furgonetes i cavalls. Es van produir els enfrontaments i la policia, fent ús de foc real, causà la mort de Manuel Fernández Márquez i va ferir de bala al coll, a Serafín Villegas Gómez de 25 anys.\nAquests fets van provocar una forta reacció per part de treballadors d’altres empreses, estudiants i ciutadans. Durant els dies posteriors es van succeir nombroses mobilitzacions de solidaritat, no només a Sant Adrià si no també a altres poblacions i a diferents empreses com Siemens, Pegaso, Gincar, Fecsa, Esesa, Bultaco, Carrocerías Catalanas, Hispano Olivetti, La Maquinista i SEAT així com a les universitats i als carrers per part dels estudiants. Moltes d’aquestes manifestacions i aturades van ser també fortament reprimides per les forces del règim produint-se quantioses detencions i empresonaments.\nLes reivindicacions dels treballadors eren aquestes:\n40 hores de feina amb el mateix salari que abans es cobrava per fer-ne 56\naugment de 4.000 pessetes mensuals per a totes les categories30 dies de vacances\nanul·lació dels contractes en blanc i tot el personal fix a partir dels 15 dies de prova\ntres pagues extraordinàries a l’any de 30 dies de salari real\nIRTP a càrrec de l’empresa\najuda escolar de 500 pessetes per cada fill d’entre 4 i 16 anys\ndret de reunió i assemblea a l’empresa\ncobrament del 100 % en cas de malaltia, accident, jubilació o invalidesa\nbotes de seguretat, casc, roba de feina, vestuaris i dutxes en condicions\nL’endemà es va fer l’enterrament al cementiri de Pomar (Badalona). Només va poder assistir la seva dona i els familiars més propers. Els milers de treballadors que van intentar assistir a la cerimònia i que es trobaven pels voltants, van ser dispersats per la policia.\nPoema que li dedicà un company i que va llegir el dia del seu enterrament\nLlegiu el treball publicat al suplement “Vivir en Barcelona” de La Vanguardia els dies 1, 2 i 3 de maig de 2002 i signat per Genís Sinca:\nDia 1 primera part dia 1 segona part dia 2 dia 3\nCliqueu els enllaços per decarregar els pdf.


Balaguer acull dissabte la presentació dels resultats de la investigació sobre el fenomen de la bruixeria al Pirineu i a les terres de Ponent\nLa recerca es plasma en l’exposició que aquests dies es pot visitar a Balaguer: ‘‘Se’n parlave... i n’hi havie”, la mostra més exitosa de la Xarxa de Museus de les terres de Lleida i Aran\nLa Xarxa de Museus de les Terres de Lleida i l’Aran presenta el proper dissabte dia 9 de febrer al Museu de la Noguera de Balaguer el resultat de la recerca que s’ha dut a terme al llarg de dos anys i mig sobre el fenomen de la bruixeria a les Terres de Ponent i al Pirineu.\nEs tracta d’un llibre amb el títol “Se’n parlave... i n’hi havie. Bruixeria al Pirineu i a les terres de Ponent”, on es recopila, tant la recerca històrica, desenvolupada en els darrers 10 anys sobre la cacera de bruixes a Catalunya, com etnogràfica. Així, el llibre recull la visió d’especialistes en folklore i cultura popular sobre la bruixeria a Catalunya, com Josefina Roma, Ramona Violant o Pep Coll i inclou la reedició d’un text pioner sobre la bruixeria al Pallars, escrit per l’etnògraf Ramon Violant i Simorra abans de la Guerra Civil. Però la part més inèdita de la investigació és el recull dels darrers testimonis vius que han tingut contacte amb la bruixeria al Pirineu i les Terres de Lleida que mostren la pervivència d’aquest fenomen fins l’actualitat. El llibre també inclou la recerca etnogràfica portada a terme a Andorra, que ha posat de relleu l’arrelament que les creences sobre la bruixeria van tenir al país i la seva supervivència fins a èpoques molt recents.\nAquest volum inclou també imatges de l’exposició ‘Se’n parlave... i n’hi havie’, la més exitosa de les organitzades per la Xarxa de Museus, que és a Balaguer fins el proper 24 de febrer, que itinerarà per diferents museus de la Xarxa i que inclou documents, objectes, àudios d’entrevistes realitzades i imatges sobre bruixeria i la cacera de bruixes al Pirineu i les Terres de Ponent.\nLes conclusions tenen molt a veure amb el fet que els primers judicis sobre bruixeria van ser al Pirineu, concretament a les Valls d’Àneu, on es va registrar la primera llei europea contra la bruixeria (s. XV). Aquest fet és determinant per mostrar dues realitats, la de les comarques del Pirineu, on encara avui hi ha testimonis que han viscut en primera persona fenòmens relacionats amb la bruixeria als anys 50, i la de les comarques del Pla de Lleida, on les experiències no són tan directes, però perdura el record d’embruixaments i persones, la gran part dones, senyalades com a bruixes.


Teatre de peça única – Terrícola empedernida\nTeatre de peça única\nPosted on 30/04/2013 30/04/2013 by terricolaempedernida\n“La Trastienda del Polvorí” és un nou viatge oníric que es fa i desfà entre penombres,on la totalitat dels sentits absorbeixen i retornen informació de i a la obra.\nL’any passat, vaig ser una de les afortunades que va viure, que no veure, la obra “Filatura” a Fabra i Coats. L’obra era d’una riquesa que no hauria pogut imaginar mai; Sóc una defensora de la paciència i el perfeccionisme en combinació amb el risc i l’experimentació en les obres plàstiques i d’artesania. Aquesta combinació acostuma a ser un símptoma d’excel.lència. Així doncs, em vaig inclinar gustosament davant el mestratge aconseguit amb l’esforç just, la composició equilibrada , la proliferació dels significants a partir d’uns recursos tan poc ostentosos.\nTambé vaig poder assistir a “ El mundo al revés” i caminar sobre el cel, sentir la foscor girant , alhora que els meus punts cardinals es convertien en difuminats records passats.\nEm pregunto si encara podem parlar de teatre quan una acció involucra de tal manera al públic que el fa sentir protagonista. Allà, tot es mou en la direcció de fer emergir unes zones molt delicades, curosament embalades en el traster de l’inconscient per impedir que es trenquin amb el vaivé de la vida quotidiana. Una es troba revisquent sensacions tan familiars com antigues i empolsades, tan definitòries del que una és, com arraconades han quedat.\nMurmuris, xiuxiueigs a cau d’orella, varietat de sons, olors, gustos…. són la pell d’un treball artístic que trascendeix la ficció . N’escapen en tragicòmica expedició envers el ritual cerimonial motivat per una voluntat vera, sincera, sencera.\nÉs un veritable regal que Enrique Vargas i la seva companyia ens fa per viure l’experiència singular d’un teatre d’alta costura, fet a mida per cada espectador i moment.\nPublicat a art terrícola, crònica terrícolaEtiquetat enrique vargas, polvorí, teatre, teatro de los sentidos\nSegüent entradaAlexandra David-Neel


L’OBESITAT AGREUJA LA COVID19 EN PACIENTS JOVES | Endocrinologia i Nutrició Hospital Quirón Dexeus Barcelona\nL’OBESITAT AGREUJA LA COVID19 EN PACIENTS JOVES\ncategoría Nutrició Obesitat\nNoves observacions situen els pacients amb obesitat com aquells qui han patit la COVID19 amb més gravetat. Els resultats posen de manifest que els pacients més joves ingressats eren els que tenien un IMC més elevat.\nAmb el pas dels dies, van arribant noves investigacions que semblen permetre’ns conèixer una mica millor aquesta malaltia que ens ha capgirat la realitat d’un dia per l’altre.\nEn aquest cas, és la revista The Lancet qui publica noves observacions que situen els pacients amb obesitat com aquells qui han patit la COVID19 amb més gravetat.\nDes de l’inici, s’ha parlat que la COVID19 afectava amb poques complicacions a la població jove, però aquesta afirmació podria ser totalment contraria si aquests joves presenten obesitat. La majoria de pacients joves que han requerit hospitalització a UCI, tenien un excés important de pes.\nRecordem que l’obesitat ve definida per l’índex de masa corporal (IMC) i es parla d’obesitat quan aquest és superior a 35kg/m2. Actualment, la prevalença d’aquesta malaltia és al voltant del 40% al EUA, 24% a Espanya, 20% a Itàlia i 6,2% a la Xina.\nL’observació es va fer a EUA entre finals de març i principis d’abril a 265 pacients ingressats a l’UCI. El 58% dels quals eren homes i la mitjana d’edat es situava en 55 anys. Els resultats, van correlacionar significativament l’edat amb l’IMC, posant de manifest que els pacients més joves ingressats eren els que tenien un IMC més elevat. També s’observa una relació entre més gravetat i l’obesitat més important.\nEl cap d’investigació assegura que la relació entre mal pronòstic i el pes, no va ser difícil de fer i de seguida van adonar-se’n en veure quins pacients estaven a la UCI. Tanmateix, assegura, que malgrat el prototip de malalt amb pitjor pronòstic coincideixi amb edat avançada y malalties prèvies, un pacient jove, simptomàtic i amb obesitat pot tenir les mateixes complicacions.\nEls mecanismes pels quals l’obesitat agreuja la COVID19 son varis. D’una banda, la mateixa massa grassa exerceix una pressió addicional sobre el diafragma. D’una altre, l’obesitat ja és per si mateixa una condició proinflamatòria, pel que el transcurs d’una infecció vírica empitjora. A més, els receptors del virus SARS-CoV-2 causant de la COVID19, s’expressen en quantitats elevades al teixit adipós.\nSi fins ara l’edat havia estat un paràmetre tranquil·litzador per a molts de nosaltres, cal ser conscients de la nostre condició física per a valorar la vulnerabilitat. En població jove, la COVID 19 pot afectar amb més gravetat de la que es pensava quan existeixi un excés de pes.\nEls col·lectius de risc que les autoritats sanitàries han llistat des d’un bon començament, no inclouen aquest aspecte relacionat amb el pes. Tot i això, amb les dades a la mà, caldria destacar la importància de conèixer aquesta realitat i considerar aquests perfils com a població susceptible.\nPensem que aquesta associació pot motivar a més d'un per a perdre pes i millorar l'estat de salut. Perdre pes de forma definitiva requereix una estratègia. Et podem ajudar, no dubtis en demanar-ho.\nDietista-Nutricionista Educadora en diabetis Coordinadora de la unidad de Diabetis Especialista en tecnologies en diabetis, diabetis tipus 1 i diabetis pediàtrica Especialista en nutrició en gestació i lactància Responsable unitat de nutrició clínica\nQuin pes he de tenir durant L’EMBARÀS ?\nTens sobrepès o obesitat i estàs pensant a quedar-te embarassada? Millorar la teva salut sí que importa. Saps quant pes hauries d’augmentar durant l’embaràs per a garantir la salut del teu nadó? Trobar-se en un pes correcte i augmentar-ne l’adequat durant la gestació és crucial pel teu bebè.\nEl Protocol Nutricional Autoimmune, una possible ajuda per a pacients amb malalties autoimmunitàries?\nEl Protocol Autoimmune és un estil de vida que combina l’alimentació i hàbits saludables, i que pretén millorar la salut de les persones amb malalties autoimmunitàries. Val a dir que aquest protocol no ha assolit nivell d’evidència científica però ens el demana gent amb trastorns autoimmunitaris, especialment digestius, que no milloren amb la teràpia bàsica i provar-ho tampoc no perjudica.


L’ús del roure en els vins | Blog Vila Viniteca\nL’ús del roure en els vins\nPublicat\t15 de Juny del 2020\nPer Raül Bobet\nParlar de qualsevol producte de la natura, encara que sigui per analitzar els seus efectes en un altre mitjà, com és el cas del vi, té les mateixes limitacions que quan volem analitzar el món del vi. És a dir, podem fer una primera inspecció i donar força informació, que ens servirà per situar-nos i agafar idees sobre el subjecte que parlem. Però si el que volem és endinsar-nos més, ens trobarem amb un primer problema que és el llenguatge científic/químic i la necessitat de tenir clars alguns conceptes. En segon lloc, hi haurà un moment que ni els especialistes en cadascuna de les diverses matèries relatives al vi, ens podran respondre a força qüestions. Es tracta d’entendre que en matrius complexes, la quantitat de possibilitats de combinacions és gairebé il·limitada. També cal considerar les dificultats d’anàlisi de les molècules, moltes vegades de mides i complexitats importants. Sense esmentar que part de l’anàlisi també ha de ser sensorial, fet que implica disposar de patrons vàlids per les moltes probabilitats que existeixen. En poques paraules, si després de molts anys de recerca li preguntéssim a un molt bon erudit i rigorós de l’estudi de l’enologia, “Què en sap d’enologia?”. Crec que l’única resposta seria: “Algunes coses, però n’hi ha moltíssimes més que no sé”.\nParlem doncs de la incidència de la fusta en el vi i en particular de la del roure.\nCal esmentar que, com moltes altres praxis en els productes de la nostra alimentació, el seu ús no ha estat quelcom premeditat sobre els efectes organolèptics que pot donar-li al vi, sinó més aviat per raons inicials de transport i conservació. Encara que la fusta s’ha emprat des de fa segles en major o menor grau, cal dir que la fermentació dels vins ha esdevingut en molts altres materials com cups de pedra, intestins d’animals o ceràmiques d’entre altres. Les ceràmiques en forma d’àmfora però, varen estar més emprades per transportar els vins en l’època romana que no pas per fermentar. Va ser una mica abans d’aquesta època, quan es troben els primers usos per part dels gals.\nAra però, en l’era de la informació, on tot s’analitza, on tenim en teoria un nivell de sofisticació important, i on els aspectes organolèptics i hedonistes juguen un paper important, on tenim un sector de la restauració capdavanter al nostre país, i on moltes d’aquestes variables sensorials poden ésser en un cert grau analitzades, quina lectura en podem fer de la parella vi/roure?\nCal dir al respecte que l’ésser humà, els costums i els aspectes culturals hi tenen un paper cabdal, de manera que la funció original hi pot donar el posterior sentit sensorial. No podem jutjar fàcilment com avaluaríem els vins, si mai haguessin estat criats en roure, i ara féssim una acurada recerca del seu ús i amb les mateixes condicions que les actuals, però sense el rastre de memòria i vivències prèvies.\nEl roure en primer lloc és un element exogen al vi i les pràctiques culturals actuals (darrers cent anys) poc tenen a veure amb les anteriors, on els recipients de fusta tenien volumetries força variades, molts cops amb capacitats molt superiors a les botes que actualment coneixem, i a més s’empraven durant molts anys. Cal considerar que una bota al cap d’un any d’haver estat emprada ja ha cedit al voltant del 70% dels compostos que el vi pot assimilar. De manera que al quart any, la bota resta com a un contenidor amb els possibles problemes dels recipients de fusta com la difícil neteja des del punt de vista microbiològic, ja que la superfície específica per la seva rugositat és molt elevada, i el líquid pot arribar a penetrar de l’ordre de 8-9 mm. Aquest fet obliga a tenir-ne molta cura a l’hora de preservar aquests recipients. Tot i això, i degut precisament a elements culturals, la contaminació amb certs microorganismes com pot ser el cas dels llevats de brettanomyces, és admesa com a tipicitat en alguns llocs. En canvi, els aspectes oxidatius de certs bacteris i certes formes fenòliques de compostos derivats de la interacció entre el vi i el roure són cada cop menys acceptats.\nAnem a analitzar primer quines són les característiques que han fet del roure un continent apte pel vi. La primera variable seria la impermeabilitat, una altra que les aromes transmeses al vi han d’ésser d’interès. També cal considerar algunes característiques físiques com la mal·leabilitat a l’hora de doblegar les dogues. La disponibilitat de la matèria primera i el seu cost serien altres aspectes a tenir en compte.\nTIPUS DE ROURE\nAl marge de què s’han emprat i s’empren, encara que amb molta menys quantitat, altres tipus de fusta (acàcia, cirerer, pi…) per fer la criança dels vins, quan parlem de roure ens referim a una molt àmplia família d’espècies i subespècies que farien ara mateix que hi dediquéssim un llarg capítol per descriure-les. La més utilitzada a nivell europeu és Quercus Robur. Malgrat no ser uns productors importants de botes a causa de les característiques climàtiques i sobretot de sòl, a la Península Ibèrica trobem força parents dels Quercus Robur. A tall d’exemple a Catalunya podem trobar entre d’altres l’espècie Quercus Robur (roure pènol) a Olot i a la Vall d’Aran (és el més estès a la vessant atlàntica d’Europa), el Quercus Faginea (roure de fulla petita) al Prepirineu Occidental, el Quercus Pyrenaica (roure reboll) a les muntanyes de Prades, on s’estan fent ja algunes proves de botes, o fins i tot el Quercus Canariensis (roure africà). Però resumint podríem dir que a Europa els roures més utilitzats són de la família Robur amb les subespècies Quercus Robur Sessilis i Quercus Robur Pedunculata. Per contra, als Estats Units d’Amèrica el Quercus Alba és el més utilitzat i amb característiques força diferents dels europeus, encara que com tot, als EUA trobem també un roure (poc emprat), més similar a l’europeu a l’estat d´Oregón (Quercus Garryana).\nAixí que ens trobem amb dues categories força diferenciades entre el roure de procedència europea i l’americà (sobretot meitat est del país). En el roure americà, les xiloses (una molècula de sucre provinent de la cel·lulosa de la fusta) tenen una densitat superior, fet que permet que pugui ser serrat sense perdre les propietats de permeabilitat. Per contra, els roures europeus s’han de treballar seguint els nervis de la fusta. Evidentment, això comporta un aprofitament molt superior a l’hora de fer botes en els roures americans, que és un dels factors que repercuteix en el preu final del producte. D’altra banda, el roure americà té un creixement més ràpid que el roure francès causa de la climatologia.\nAbans d’entrar en altres diferències organolèptiques importants entre aquests dos tipus de roure, passem a analitzar algunes característiques generals a considerar en els Quercus i també en els tractaments durant el procés de producció de les botes.\nLes variables més importants a l’hora de produir una bota de roure són les següents: velocitat de creixement del roure, el curat de la fusta, com es dobleguen les dogues, el nivell i tecnologia del torrat i el volum de la bota.\nL’altre factor clau és com afecta la fusta en el procés de fermentació si aquest es du a terme dins de la bota.\nSi ens fixem en la velocitat de creixement del roure (que es mesura amb l’amplada mitjana de creixement anual dels anells), podríem establir com a norma fàcil que una amplada inferior als 3 mm anuals, la podríem classificar com a porositat petita. Recordeu, però, que al començament hem esmentat que quan volem aprofundir en qualsevol aspecte de la natura les coses no es poden simplificar, de manera que trobareu en molts llocs que el roure de gra més fi té una millor microoxidació. Doncs bé, res d’això està comprovat, encara que com que és més car semblaria que fer afirmacions amb certs avantatges enològiques faria més fàcil de justificar el cost.\nLa realitat, però, és la següent: els vasos conductors de la primavera són més nombrosos i amples que els de l’estiu, a la vegada que més regulars. Els de l’estiu són més densos i varien més en funció de la climatologia de l’any. Els roures classificats com de gra gros tenen menys vasos per unitat de superfície i més fibra i parènquima que els de gra fi. Contràriament al que molta gent pot pensar, tenir més vasos com és el cas del gra fi, es tradueix en tenir més espais buits, i per tant més porositat. Els anells espessos són més rics de composició i això explica el perquè de l’increment de productes aromàtics dels roures de gra fi. A la vegada, el fet que el gra més gruixut tingui més fibra, ens explica per què hi ha un increment de la tanicitat (astringència, amargor). Les característiques d’un gra més fi, doncs, no ens expliquen pas que permetin més bescanvi d’oxigen, més aviat l’explicació a l’oxidació l’hauríem de cercar en el procés de la tilosi, l’orientació medul·lar de les betes de les dogues, i també en els espais que existeixen en la construcció de les botes (entre els fons i les dogues). Cal considerar que el darrer aspecte de vegades, junt amb la bolonera (tap) de les botes, suposen el sumatori més important de penetració de l’oxigen, més que la permeabilitat a través de la fusta.\nGeneralment, un cop els troncs de roure arriben als seus parcs d’assecatge, els boters els classifiquen més aviat per la seva mida de porositat que per la procedència del bosc específic, tot i que de vegades una procedència determinada ja indica com és el gra. Com es pot imaginar, en els boscos hi ha força heterogeneïtat i és més real fer aquesta classificació que no pas per les indicacions geogràfiques específiques. En el cas dels frondosos boscos de Limousin, considerats com els de gra més gruixut, normalment s’empren més pels conyacs, brandis, i alguns vins blancs. En canvi els boscos d’Allier o Nevers per exemple, són classificats com a roures de gra fi.\nA nivell organolèptic, el roure europeu té una concentració de compostos fenòlics com els elagitanins i cumarines molt més alt que l’americà, i per tant la cessió de fenols amb el temps serà més alta que amb el roure americà. Cal considerar també que part d’aquests fenols (com les cumarines) es poden unir a sucres, i una vegada hidrolitzats poden donar compostos com l’escopoletina (compost molt més neutre). Cal considerar també que tots els tanins hidrolitzables (els que donen més astringència) amb el temps poden donar una sensació de dolçor, perquè part d’aquesta hidròlisi el que fa és alliberar sucres de la fusta. És a dir, tenim un comportament dinàmic des del punt de vista de la química en el temps des del moment en què tallem l’arbre.\nEls fenols més volàtils en canvi estan més associats al torrat, perquè durant el procés de fabricació de les botes es transformen i donen a lloc a tota una gamma d’aromes diferents.\nUn altre tipus de compostos, són els tanins de cadenes més grans que són menys solubles amb aigua, i per tant són menys astringents. Aquests tanins amb el temps també polimeritzen i contribueixen al gust d’envelliment del vi.\nEn el cas del roure americà, la concentració de lactones del roure, principalment la metilheptolactona, és més gran, fet que es tradueix en notes de coco, cafè, vainilla i sensació de dolçor. Podríem dir de manera genèrica que el roure francès té un efecte més important a la boca, donant més llargària i complexitat als vins, mentre que l’americà té un efecte més notori en les aromes olfactives.\nLa fusta de roure consisteix fonamentalment en macromolècules de cel·lulosa, hemicel·lulosa i compostos que són solubles com els ellagitannins, la lignina i altres precursors aromàtics. La cel·lulosa, i l’hemicel·lulosa són compostos complexos de les parets cel·lulars de la fusta, i suposen de l’ordre del 50% de la composició del roure. L’hemicel.lulosa està formada per enllaços covalents amb la lignina (prop del 30% de la composició) i amb enllaços tipus èster amb unitats d’acetil i àcids hidroxicinàmics. Aquests enllaços donen estabilitat a l’ estructura mecànica de la fusta.\nSi ens fixem en altres variables, les coses es compliquen més si volem un grau d’aprofundiment superior, i en aquest sentit cal entendre que alguns components del roure poden tenir transformacions importants d’impacte organolèptic.\nAnalitzem un altre procés un cop tallades les dogues, que és el de l’assecatge. Aquest es pot realitzar en un forn a uns 50ºC durant un mes aproximadament, o bé assecar-lo a l’exterior durant un llarg període de temps (2-3 anys) i exposat al rentat de la pluja (lixiviació).\nDurant aquest procés de rentat i també de l´acció de microorganismes com certs fongs, etc., el que es fa és reduir la quantitat excessiva d’aigua que té el roure i eliminar els compostos que cedeixen gustos molt vegetals, astringents, amargs, que procedeixen d’alguns tanins més durs.\nDurant el procés d’assecatge els vasos conductors són obturats i així creem unes dogues amb la suficient impermeabilitat.\nCom hem dit, per mitjà de la hidròlisi d’alguns compostos fenòlics hi ha un important descens de la sensació astringent. De tota manera, en el cas dels roures assecats a l’exterior, tindrem una concentració més important de compostos aromàtics derivats de la degradació de les lignines, eugenol, i alguns aldehids importants aromàticament com el siringaldehid (notes semblants a la vainilla) i el vaníllic (notes de vainilla), també un increment de compostos aromàtics com methyloctolactona (notes coco i similars), i un descens en l’olor de tauló.\nDe manera resumida i per aquest ordre, les aportacions dels diferents components de la fusta després de l’assecatge són els següents: la cel·lulosa (és poc aromàtica, però podrà cedir sucres), l’hemicel·lulosa (de cadena més curta) que es pot transformar en polisacàrids que aportarà sucres i altres compostos i les lignines (són una font important de compostos aromàtics). Cal també afegir a la llista altres components fenòlics presents a la fusta, majoritàriament tanins hidrolitzables (galotanins i elagitannins) que tenen una important influència en l’estructura dels vins, a la vegada que actuen com a antioxidants.\nPassem ara a analitzar què passa en el procés de doblegar les dogues i torrat de les botes.\nHi ha dues maneres de doblegar les dogues. Una seria mitjançant vapor, i l’altra amb foc, amb calor directa. Normalment es fa amb vapor, o bé amb aigua a 90ºC durant 20 minuts, tècnica que es fa servir normalment a la Borgonya. Aquesta tècnica extreu bastants compostos tànnics i per tant suavitza els gustos.\nLa tècnica del foc no produeix aquesta alliberació de tanins i al seu efecte s’hi ha de sumar l’efecte posterior del torrat que parlarem ara.\nLes tècniques de torrat són variadíssimes en quant a temperatura, foc (intensitat i proximitat del foc) i temps. Hi ha gent que en lloc de foc fan un “bany d’espurnes”. Les tècniques són molt variades i cada boteria té els seus secrets, de manera que el que es dirà a posteriori no existeix gairebé a la pràctica, perquè el nivell de sofisticació de les tècniques de torrat actuals, són gairebé tan complexes com la cuina actual.\nEn general, simplificant molt, es pot classificar en torrats lleugers, mitjos i intensos.\nEn els torrats lleugers, 5 minuts a 150ºC, l’estructura esponjosa de la fusta no desapareix i sí que es modifica la lignina i les hemicel·luloses, en canvi la cel·lulosa no es veu modificada.\nEn torrats mitjos, uns 10 minuts a 200ºC, hi ha una modificació de la superfície de la fusta important.\nEn el cas dels torrats intensos, 15 minuts a 230-240ºC, les estructures cel·lulars es veuen alterades de manera important, i es fan bombolles.\nEn general, el torrat redueix totes les olors de fusta verda i la calor produeix la degradació de la lignina envers aldehids volàtils i derivats de cetones (productes resultat de l’oxidació). En aquest sentit, hi ha importants compostos com el guayacol i syrinjol (cetones) i els seus derivats que donen lloc a notes especiades i de tipus fumat. Cal dir que compostos com l’eugenol (que té olor de clau i especiat) disminueixen si augmentem el torrat. Si el torrat és molt més fort, comencen a aparèixer notes de sutge, que provenen del crezol i de compostos tipus guayacol. En general totes aquestes cetones que es formen donen aromes de compostos rostits i de caramel. Hi ha un altre tipus de compostos furfurals que apareixen quan torrem, que donen notes de fum, pa torrat, caramels…\nCal considerar que si no es torra gens, el roure és molt agressiu. Durant el procés de torrat reduïm tots aquells compostos més astringents, però si el procés de torrat és excessiu, molts d’aquests compostos poden ser modificats i arribar a ser desagradables. En un torrat excessiu, els compostos tipus furfural, que són molt estables, costen més de lligar, i pot ser que solapin les aromes del vi.\nEls torrats que són més lents i llargs ens donen més penetració dins de les dogues i són més homogenis. Cal entendre que, a l’inici, el vi està en contacte amb les primeres capes de la fusta, però amb el temps el vi penetra més, i està en contacte amb fusta menys afectada pels torrats.\nHem deixat pel final un altre tema molt important: l’efecte que té en el vi el fet de fermentar o no a la bota, ja que hi ha una interacció clara entre les mares i els compostos del roure, de manera que les mares poden reduir el contacte amb el vi, i absorbir part dels compostos del roure, traient part de l’aromaticitat d’aquest roure. Els polisacàrids procedents de l’autòlisi del llevat, per altra banda, redueixen l’amargor dels tanins del roure, i afegeixen certa complexitat al vi. Compostos com la vainilla també es veuen afectats pels polisacàrids.\nL’alta població de llevats actius assimila compostos aromàtics del roure, però també cal considerar que les cèl·lules del llevat interaccionen amb els compostos de roure i donen compostos diferents dins del vi una vegada assimilats, com l’àcid ferúlic i altres fenols del roure es poden convertir en compostos tipus vinil-guayacol i incrementar la sensació de notes de clau i especiades. Per altra banda, alguns aldehids com el vaníllic i el furànic poden ser reduïts als alcohols corresponents que no tenen olor. El resultat és que els vins fermentats en bota mostren les notes de roure amb més subtilitat que si només estigués envellit en roure. A tall d’exemple, els polisacàrids i les manoproteïnes fruit de la degradació del llevat interaccionen amb els tanins del roure per crear compostos que des del punt de vista organolèptic són més cremosos a la boca al marge d’afegir estabilitat al color del vi.\nEl que tenim llavors és l’efecte de les mares per una banda, del roure per l’altra i dels compostos que interaccionen. Cal tenir en compte que el mix de tots aquests compostos és sinèrgic i per tant de complexa avaluació, ja que no és lineal el que els nostres òrgans de percepció rebran.\nEn general, per això, envellir el vi amb el roure farà més fàcil la polimerització dels tanins (fenols) i per tant la sensació d’astringència serà menor ja que gastarem menys proteïna salivar. També durant el procés d’envelliment del vi, es formaran a través de processos de polimerització nous compostos fruits de la interacció entre el vi i el roure, com és el cas de l’acutissima. Cal dir que, al marge de la polimerització, també cal considerar els processos oxidatius i de precipitació per la poca solubilitat d’algunes molècules més pesades, fet que contribuiran també a la suavització del vi.\nL’edat de la bota, tal com hem esmentat, és un paràmetre important. Al marge de l’aportació gairebé nul·la (a partir del quart any) tant de compostos aromàtics com els que cedeixen estructura al vi, cal considerar que la quantitat d’oxigen que entra en una bota vella, és de l’ordre d’una tercera part del que entra en una bota nova (amb molta variabilitat), bàsicament per l’obturació de la porositat del roure. Un altre aspecte important a considerar són les pèrdues de vi durant el primer any tant per absorció, com per evaporació i que poden suposar de l’ordre del 10% del volum d’una bota de 225 litres. Cal dir que si continuéssim envellint el vi en aquesta mateixa bota, les pèrdues baixarien prop del 2,5% anual\nPer tancar aquest article, ens agradaria comentar dos aspectes a tenir en compte.\nD’una banda, una variable molt important seria la capacitat del recipient en relació amb la ràtio de vi que toca amb el roure i amb la quantitat d’oxigen que entra. En els recipients grans entra menys oxigen i hi ha menys superfície de fusta en contacte amb el vi. Com a exemple, en una bota de 500 litres la superfície de contacte es redueix a dues terceres parts de la d’una bota de 225 litres.\nL’altre element important a introduir és l’evaporació del vi i cal considerar tant el balanç de masses com l’equilibri aigua/alcohol. Tothom sap que des de temps antics, el vi s’envelleix en cellers on hi ha humitat important i s’eviten els corrents d’aire. Si la humitat del celler està de l’ordre del 85%, les concentracions aigua/alcohol dintre de la bota no canvien gaire. Per això aquesta dada és important, al marge de la quantitat del vi evaporat que depèn més de la temperatura i de la renovació de l’aire. Això només aplica als recipients susceptibles d’evaporació, no a elements estancs com les ampolles.\nEstem en uns moments en què la moda és tot o res. Als anys noranta i inicis del 2000 estava de moda posar molta fusta. Ara, en canvi, s’imposa respectar el vi i no posar-hi fusta. Un cop més, estem davant unes decisions enològiques on el més important és saber què vols i conèixer molt bé les propietats dels teus vins, de la mateixa manera que un cuiner ho fa a l’hora d’afegir espècies als seus àpats.\nIntentar simplificar les coses sobre el respecte o no respecte del vi, és quelcom molt més complex, ja que el vi és un producte cultural que des del primer moment reflecteix les condicions d’on s’ha plantat el raïm, la climatologia, les pràctiques culturals de vinya, les decisions a l’hora de collir, i com l’hem elaborat al celler. Intentar prescindir de tota aquesta complexitat és intentar simplificar una qüestió que en la seva gènesi ja no és simple.\nRaül Bobet és enginyer químic i Masters in Food Science per la Universidad de California Davis (UCD). També és llicenciat en Química per la Universidad Ramón Llull i compta amb tres postgraus: un en Direcció d’Empreses per la Pompeu Fabra, un segon de Comunidades Europeas pel Ministerio de Asuntos Exteriores i el Patronat Català Pro Europa i el tercer en Advanced Finances que va obtenir a Brusel·les. Bobet també és Doctor en Enologia per la Universitat Rovira i Virgili. Actualment, és director tècnic de Ferrer Bobet (Falset, Priorat) i president de Castell d’Encús (Pallars Jussà), durant la seva trajectòria professional va treballar com a enòleg, director tècnic i de producció, assessor i director general de Bodegas Torres, així com en el departament d’investigació de Robert Mondavi Winery a Napa Valley (Califòrnia).\nPer què no beuen vi els joves\nOn Barcelona 11/11/2016 – Acusp 2014\nReflexions i consideracions sobre els vins dolços naturals europeus\nLa bodega Catena Zapata está muy ligada a la historia del vino argentino. Nicolás 2018 es su cuvée especial elabora… https://t.co/J77TlMXmxT 08:03AM - 6 Dec 2021\nTour d’Argent. Les vins (III) -QV https://t.co/cWP1OyUlpa 07:32PM - 5 Dec 2021


TRÀNSIT - Teletransfer ¬\nEn els darrers 20 anys ens hem especialitzat en la impressió i aplicació de vinil en qualsevol mitjà de transport (autobús, tramvia, ferrocarril) així com flotes i vehicles comercials entre els que destaca especialment l’aplicació en autobusos urbans.\nUn suport de comunicació amb característiques especials:\nExposició als elements:\nTreballem amb els millors materials per a assegurar la durabilitat de la impressió, sense que es vegi afectada pel sol, l’aigua i la pròpia contaminació\nConeixem els suports\nPortes, juntes, finestres, comportes… T’assessorem per a assegurar una imatge perfecta, sense talls en parts crítiques del teu missatge.\nLa nostra experiència ens permet ser eficients en l’ús de materials i reduir el material sobrant.\nReducció de la inactivitat\nEls elements de transport han d’estar circulant per a optimitzar els costos. Per això, el nostre equip d’instal·lació s’adapta als horaris i es desplaça per a realitzar la instal·lació.\nSuports embarcats (displays, publicitat impresa)\nVols ser ambaixador d’ORBITA i ser dels primers anunciants en purificar l’aire dels seus clients.


Entrevista a la guanyadora absoluta femenina de la 36a Cursa Popular d’Igualada – Club Atlètic Igualada\nEntrevista a la guanyadora absoluta femenina de la 36a Cursa Popular d’Igualada\nAquesta ha estat la 4ª victòria absoluta de la jove atleta Cadet del C.A. Igualada Petromiralles, i alumna de l’IES Alexandre de Riquer de Calaf. Després del seu 2n lloc absolut de l’any 2010, enguany encadenava el seu 4t triomf en la prova, amb un gran registre de 19’34", seguida de la seva companya Èlia Ibarra -Monalco/CAI Petromiralles- 2ª absoluta i 41ª general amb 20’27", i de Mª Teresa Segués -Esquaix Igualada- , 3ª absoluta fem. i 61ª general amb 20’57", i entrant 4ª i 68ª general Júlia Solé -Academia Igualada/CAI Petromiralles- amb 21’04", entre els 2.168 atletes classificats en la prova gran. Un total de 3.915 atletes globals entre les 2 curses, establiren un nou rècord de participació en la prova igualadina.\nParlem amb Paula Blasco un cop ha recollit el guardó corresponent:\nP – Com has viscut aquesta nova edició de la Cursa Popular igualadina?\nR – Doncs la veritat és que aquest any m’he trobat millor que l’any passat. Desde la sortida volia anar amb algú durant la cursa, i he sortit junt amb els companys d’entrenament del CAI des del principi de la prova. Al final m’he trobat bé per poder apretar el ritme, i assolir aquesta nova victòria, i estic molt contenta.\nPaula Blasco ha assolit ja importants èxits en la seva, de moment, curta trajectòria atlètica, proclamant-se enguany sots-campiona d’Espanya en 1.500 m. obstacles a Huelva, i sots-campiones estatals Cadet en Cros junt amb l’Èlia Ibarra, competint amb la selecció Catalana a Móstoles. Ens diu que espera poder repetir experiència amb la selecció Catalana, ja que s’ho va passar molt bé en la seva participació del passat mes de febrer. També van ser 3eres per equips amb les Cadets del CAI als Camp. d’Espanya de Cros per Clubs d’Oropesa del Mar (Castelló), entre altres destacades classificacions.\nP – Quins seran els teus objectius de cara a la propera temporada 2014/15?\nR – Bé, començaré amb el Cros, i faré una mica de tot, amb la participació als Campionats de pista coberta, participant segurament en els 1.000 m.llisos. Posteriorment, en la temporada a l’aire lliure, segurament les distàncies en que em centraré seran els 1.000 m.llisos, i els 1.500 m obstacles, participant també als Campionats catalans en pista, i a nivell estatal probablement participaré en les mateixes proves, pendents d’acabar de confirmar amb el meu entrenador Sergi Badet.\nP – Quina és la teva opinió sobre la novetat del cronometratge amb xip, en la cursa A d’enguany?\nR – Crec que és millor amb el xip, tot i que hi poden haver també alguns petits problemes, però el canvi és positiu, millor amb el xip que sense.\nEns acomiadem de la Paula, tot desitjant-li sort de cara a la temporada que és a punt d’iniciar, en que serà atleta Cadet de 2n any.


Com cancel·lar StrongVPN i obtenir un reembossament - actualització de 2020\nStrongVPN ofereix a Garantia de devolució de 30 dies. Ho posem a prova.\nEns complau veure que, tot i que vam comprar el pla més barat de StrongVPN, era fàcil tancar el nostre compte i reclamar un reembossament complet.\nSi cerqueu un proveïdor alternatiu, fes un cop d’ull a NordVPN. Pot desbloquejar 400+ serveis de streaming inclosos Netflix, ofereix seguretat de gamma alta i admet connexions P2P. A més, pots prova-ho gratuïtament durant 30 dies!\n1 Com cancel·lar StrongVPN: Guia ràpida\n2 Cancel·lació de StrongVPN en 7 senzills passos\n3 He cancel·lat la meva subscripció: ara què?\nCom cancel·lar StrongVPN: Guia ràpida\nPoseu-vos en contacte amb StrongVPN Live Help i sol·liciteu una cancel·lació i reembossament.\nFeu clic a l’enllaç que us ha enviat Live Help i inicieu la sessió al vostre compte.\nAssegureu-vos de cancel·lar qualsevol pagament amb el proveïdor de pagament.\nCancel·lació de StrongVPN en 7 senzills passos\nN’hi ha no hi ha manera automàtica de cancel·lar el vostre compte StrongVPN i demaneu els vostres diners. Haureu de fer-ho contacteu amb l’equip d’assistència en directe de la VPN primer.\nDesprés, però, el procés és senzill i podeu esperar rep el reemborsament molt ràpidament.\nInicieu la sessió al vostre compte StrongVPN i accedeix a Ajuda en directe. Un cop us heu connectat a un xat, sol·liciteu una cancel·lació i reembossament.\nNota: l’assistència al client us demanarà per què voleu cancel·lar-ho ha de proporcionar una raó. A continuació, us enviaran un enllaç de cancel·lació.\nFeu clic a l’enllaç i introduïu les dades d’inici de sessió.\nMarqueu la casella que hi ha al costat de la subscripció que voleu cancel·lar. Com s’indica al xat en viu, assegureu-vos que selecciona l’opció que diu “Ara” incloure una sol·licitud de reembossament.\nSi seleccioneu “A la data de renovació”, la subscripció es cancel·larà però no rebràs cap reemborsament.\nSe us demanarà si esteu segurs que voleu cancel·lar-lo. Desplaçar-se cap avall i feu clic a “No vull protegir la meva privadesa”.\nSeleccioneu el motiu pel qual voleu cancel·lar. A la casella titulada “Hi ha alguna cosa que ens agradaria explicar-nos?” escriu un comentari d’almenys 10 caràcters.\nSe li oferirà 60 dies de servei gratuït. Si voleu continuar amb la cancel·lació, feu clic a “Encara vull cancel·lar.”\nJa heu acabat Se us mostrarà una pantalla de confirmació perquè pugueu fer el seguiment de la sol·licitud de reembossament.\nHem rebut el reemborsament d’aquí a un parell de minuts.\nAixò és impressionant, tenint en compte altres VPN les devolucions solen tenir entre 7 i 10 dies hàbils.\nSi heu cancel·lat la subscripció amb StrongVPN, perquè teniu la preocupació per la seva base en un país de l’Aliança de 5 Ulls, hi ha molts VPNs més segures podeu triar.\nNordVPN és la nostra millor recomanació. Té la seva seu a Panamà, de manera que podeu confiar política estricta sense registres per mantenir les vostres dades realment privades.\nNordVPN és un excel·lent reemplaçament de StrongVPN treballa a la Xina i és capaç de desbloquejar tant Netflix EUA com Hulu. Tu ets velocitat de llums garantida per a transmissió en temps real i protecció seguretat de grau militar.\nIgual que StrongVPN, NordVPN també ofereix un Garantia de devolució de 30 dies de manera que podeu assegurar-vos que és la VPN adequada per a vosaltres.\nRecobrar els vostres diners també és fàcil, així que podeu prova el servei sense cap risc absolut. Obteniu més informació a la nostra senzilla guia per cancel·lar el vostre compte NordVPN i sol·licitar un reembossament.\nPotser heu fet clic a “No vull protegir la meva privadesa” quan heu cancel·lat StrongVPN, però estem segurs que no és cert!\nSi voleu provar NordVPN, assegureu-vos que aprofiteu al màxim aquestes sorprenents ofertes en lloc de pagar el preu complet.\nNo estàs convençut? També podeu fer una ullada a la nostra llista d’altres grans VPN que funcionen amb Netflix.\nO bé, consulteu la nostra llista dels millors VPN en general.


Seven Chances 2017: set joies per descobrir - Sitges Film Festival - Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya\nSeven Chances 2017: set joies per descobrir\nIwai, Sherman, Morrison, Mundruczó, Jodorowsky, Ebersole & Hughes, i l'últim de Raúl Ruiz i Valeria Sarment, protagonistes de Seven Chances 2017\nProgramada en col·laboració amb l'Associació Catalana de la Crítica i l'Escriptura Cinematogràfica (ACCEC), la secció Seven Chances reuneix set destacables títols que, a dia d'avui, romanen inèdits en les nostres pantalles de cinema.\nA Bride for Rip Van Winkle és juntament amb All About Lily Chou-Chou la pel·lícula més arriscada de Shunji Iwai. Oscil·lant amb gran habilitat entre els gèneres, el director ofereix un relat sense pietat d'una societat japonesa en la qual el conservadorisme i la necessitat de guardar les aparences condicionen la vida de les dones fins a extrems inimaginables.\nDeath Line (coneguda també com Raw Meat) va ser el debut en la direcció de Gary Sherman i una de les pel·lícules favorites de Guillermo del Toro. La pel·lícula penetra en les profunditats del metro londinenc, on tenen lloc una sèrie d'inexplicables desaparicions. Pel·lícula injustament oblidada que compta amb un cameo de Christopher Lee i que dóna indicis del talent que Sherman confirmaria amb el seu segon llargmetratge, Muertos y enterrados.\nMés conegut com a artista multidisciplinari, Bill Morrison combina habitualment en la seva obra material d'arxiu amb música contemporània. Al llarg de la seva carrera ha col·laborat amb músics com Philip Glass, Steve Reich, Kronos Quartet o Bill Frisell, compositor nord-americà juntament amb el qual va concebre The Great Flood, obra inspirada en la inundació més destructiva de la història d'EE.UU, aquella que en 1927 va obligar a l'evacuació de més de mig milió de persones i va provocar la mort de més de dues-centes.\nA més de tenir l'oportunitat de veure en la secció oficial Jupiter's Moon, últim film de Kornél Mundruczó, Seven Chances rescata Johanna, autèntica raresa del director hongarès inspirada en la història de Juana d'Arc. Premi especial del jurat al Festival de Sevilla, aquesta arriscada, tenebrosa i desconcertant òpera cinematogràfica narra la història de Johanna, una drogoaddicta que després de sortir del coma en recuperar-se d'un greu accident, decideix donar un gir radical a la seva vida dedicant-la per complet als malalts. La seva decisió no serà acceptada de bon grat per tots.\nPoesía sin fin, segona part de la trilogia autobiogràfica d'Alejandro Jodorowsky, està marcada per un (su)realisme màgic audaç i poc complaent. A la pel·lícula el cineasta recorda la seva joventut a Santiago de Xile, les exaltades relacions amb el seu pare o el descobriment de l'art i l'amor. Si ressuscitéssim Buñuel perquè fes una adaptació de Los detectives salvajes, aquesta adaptació tindria probablement l'esperit de Poesía sin fin.\nMansfield 66/67 -dirigida per P. David Ebersole i Todd Hughes- se submergeix en els dos últims anys de vida de l'actriu nord-americana Jane Mansfield, abans que un inesperat accident acabés amb la seva vida de forma prematura. La premsa i els persistents rumors (alguns bastant sòrdids i macabres) s'encarregarien posteriorment de crear una llegenda, o més aviat vàries, al voltant d'aquest accident que va ocupar les pàgines de successos d'aquell estiu de 1967. Erotisme, glamur, satanisme i tafaneries barrejats a parts iguals a un documental que no deixarà ningú indiferent.\nPer parlar de La telenovela errante, millor deixar parlar Raúl Ruiz: “La realitat xilena no existeix, més aviat és un conjunt de telesèries. Són quatre províncies audiovisuals i es respira la guerra entre els bàndols. Els problemes polítics i econòmics estan dissolts en una gelea ficcional dividida en capítols vespertins. Tota la realitat xilena està tractada des del punt de vista de la Telenovel·la i compleix la funció de filtre revelador d'aquesta mateixa realitat”. Estrena a Espanya.\nTotes les sessions de Seven Chances vindran acompanyades per la presentació d'un crític membre de la ACCEC.\nAconsegueix la teva entrada al 'Climax' de Sitges\nGaspar Noé, el director de Climax i l’equip de la pel·lícula seran els am...


Traducció sobre tecnologies de la informació en la combinació català-italià: Barcelona | LinguaVox\nLinguaVox: especialistes en traducció sobre tecnologies de la informació a Barcelona\nLinguaVox ofereix traducció sobre tecnologies de la informació a clients de Barcelona i d'arreu del món.\nConfieu en el nostre servei de traducció sobre tecnologies de la informació\nLinguaVox gestionarà el vostre projecte de traducció sobre tecnologies de la informació amb rapidesa, professionalitat i confidencialitat.\nQuan sol·liciteu un pressupost gratuït de traducció sobre tecnologies de la informació, podeu estar segur que el vostre projecte el gestionarà un coordinador de projecte qualificat, atent i amb experiència, qui respondrà a qualsevol dubte que pugueu tenir, dedicarà el temps que calgui a enviar-vos una oferta personalitzada i explicar-vos-la detalladament sense compromís, i tractarà els vostres documents amb la màxima confidencialitat.\nEl vostre projecte de traducció sobre tecnologies de la informació en la combinació català-italià està en les millors mans\nLa nostra empresa de traducció només treballa amb traductors experimentats que tradueixen a la seva llengua materna. Això és particularment important en el cas de la traducció sobre tecnologies de la informació.\nEls nostres lingüistes tenen estudis universitaris superiors, normalment en traducció i interpretació; viuen o tenen contacte quotidià amb els seus països d'origen i les seves llengües maternes, i estan en disposició de traduir al/a l' italià el vostre projecte de traducció sobre tecnologies de la informació.\nLa majoria dels nostres traductors de Barcelona i d'altres llocs són especialistes en traduccions tècniques, jurídiques, mèdiques o empresarials. El vostre projecte de traducció sobre tecnologies de la informació en la combinació català-italià sonarà tan natural en italià que el lector no percebrà que la llengua de partida era el català.\nGràcies al nostre equip de traductors especialitzats, distribuïts arreu del món, gestionarem el projecte de traducció sobre tecnologies de la informació que ens encarregueu amb total garantia de qualitat.


Country i Punk. Dos estils de música diferents.: Origens del Country\nOrigens del Country\nEl country, és un estil musical sorgit als anys 20 del segle XX a les regions rurals del sud dels Estats Units i a les províncies marítimes del Canada. En els seus orígens, va combinar la música folklòrica¹ d'immigrants d'alguns països europeus.\nEl terme es coneix també com alt-country i inclou bandes que incorporen influències que van des de la música folk, bluegrass², rock & roll, rockabilly³, música acústica, Americana, honky tonk⁴ o punk rock.\nCap els anys 1930-1960 les emissions de ràdio d'aquest estil musical, van fer-se molt populars i van esdevenir una font important d'entreteniment.\nA finals dels 60, la música Western, en particular les més relacionades amb el món dels cowboys, estava en ple retrocés. Relegada a formar part del gènere "country and Western" per les agències de màrqueting, estrelles populars dels Western van publicar àlbums amb èxit molt moderat. Al principi de la dècada dels 50 una barreja de Western swing, country boogie, i honky tonk era la que tocaven la majoria de bandes de country.\nA l'any 1970-1980 va derivar dels estils tradicionals Western i honky tonk, barrejada amb una alenada de ràbia que marcava la subcultura dels Estats Units d'aquell període, el gènere outlaw va revolucionar el panorama música de la música country.\nMusica folklòrica¹ : És la música que es transmet de generació en generació com una part més dels valors i de la cultura d'un poble.\nBluegrass² : Estil musical derivat del country i les cançons es caracteritzen per ser interpretades per una banda de variats instruments de corda no elèctric.\nRockabilly³ : Estil musical nascut en la dècada de 1950 en el sud dels Estats Units d'Amèrica, molt similar al rock and roll però amb major influència dels ritmes i la instrumentació del country.\nHonky Tonk⁴ : Un Honky Tonk és un tipus de bar amb acompanyament musical típic del sud dels Estats Units. El terme també s'aplica a diversos estils de música nord-americana del segle XX.\nPublicado por Judith Lorca en 16:35


Teresa Serrano aborda la problemàtica del tràfic de drogues a la Galeria Senda | Bonart\nTeresa Serrano aborda la problemàtica del tràfic de drogues a la Galeria Senda\nLa Galeria Senda de Barcelona presenta en la seva mezzanina la primera exposició a Barcelona de Teresa Serrano (Ciutat de Mèxic, 1936), reconeguda artista multidisciplinari el treball aborda temàtiques socials i polítiques des de la subjectivitat femenina. L’exposició The forgotten history of the drug war ens acara a la dura realitat del tràfic de narcòtics a Mèxic alhora que ens remet a la idea de bellesa natural mitjançant una tècnica pictòrica depurada.\nA The forgotten history of the drug war, Teresa Serrano aborda poèticament la problemàtica del tràfic de drogues. La rosella és un exemple paradigmàtic de la perversió de la naturalesa associada a les drogues: a Mèxic ha perdut la seva condició natural i ja no creix de forma silvestre; tan sols és conreada pels cartells per a la producció d’estupefaents. L’artista manifesta el seu posicionament polític i ens convida a admirar la subtil bellesa de la rosella com a símbol del seu paper de víctima i botxí. A la mostra es presenta una instal·lació d’obres que rendeixen tribut a la flor de forma anàloga a les il·lustracions botàniques i on la pintura acrílica s’aplica directament al paper, sense esbós previ ni dibuix preparatori. D’aquesta manera orgànica s’organitza aquesta ofrena a la bellesa de la rosella, vermell, seductora i provocadora de guerres.\nEn aquest manifest visual en contra de la guerra i de la violència, Teresa tracta de restituir l’estigma de la natura en l’imaginari col·lectiu. La mostra inclou un vídeo, llenguatge artístic del qual Teresa Serrano és pionera al continent Llatinoamericà. Al vídeo Rosella, l’artista canta l’himne clàssic del compositor gadità José María Lacalle des d’una perspectiva amable i propera com a contrapès i gest de resistència davant el seu impacte negatiu. Així, el projecte The forgotten history of the first drug war conforma un procés vital de posicionaments estètics i polítics que atorguen veu a conflictes contemporanis silenciats.\nTeresa Serrano (Mèxic D. F, 1936) és una de les més creatives artistes iberoamericanes amb una extensa trajectòria artística internacional. Va iniciar la seva etapa artística en l’any 1975 i es va mudar a Nova York el 1982. La seva producció artística és singular i desplega un discurs creatiu on ètica i estètica es donen la mà a través de la seva implicació personal i artística. Són diversos els interessos sobre els quals ha enfocat la seva mirada i construït les seves obres, però la majoria d’ells es concentren al voltant de perspectives de gènere des d’òptiques feministes.\nA la imatge, part de la instal·lació “Roselles”, 24 peces pintades en paper Fabriano, Strathmore, Canson i acrílic.\nEtiquetes: Galeria Senda · Teresa Serrano · The forgotten history of the drug war