Andrea Motis, la jove estrella del jazz català, actua a Londres - Actualitat - Institut Ramon Llull – Llengua i cultura catalanes\nMúsica. Londres, 20/03/2017\nAndrea Motis, la jove estrella del jazz català, actua a Londres\nLa jove trompetista i cantant Andrea Motis ha iniciat aquest 2017 una nova etapa amb l’estrena del seu primer àlbum en solitari, Emotional dance, editat pel llegendari segell Impulse! i gravat a Nova York amb una banda formada per músics catalans i nordamericans. Amb un acompanyament de luxe -Joan Chamorro al baix, Ignasi Terraza al piano, Esteve Pi a la bateria i Josep Traver a la guitarra-, Motis presentarà el disc a Londres en dos concerts al Pizza Express Jazz Club els dies 20 i 21 de març.\nAndrea Motis (Barcelona, 1995)\nAndrea Motis (Barcelona, 1995) es va formar musicalment com a trompetista amb a l'Escola Municipal de Música de Sant Andreu, del barri de Barcelona. El 2007, amb només 12 anys, va començar a col·laborar amb el grup de jazz Sant Andreu Jazz Band, dirigit pel professor de música i músic Joan Chamorro, qui també li va impartir classes de saxo. Des de llavors, ha participat en nombrosos concerts del circuit català i internacional de jazz.\nPresentarà el seu primer treball discogràfic a Londres al costat del polifacètic Joan Chamorro, músic que l’ha acompanyat als escenaris des de fa quatre anys.\nEl primer disc d’Andrea Motis, Emotional dance, ha estat editat per Impulse!, el mateix segell que va acollir mites del jazz com John Coltrane o Charles Mingus


Un incendi en un hotel de Montanejos deixa 33 desallotjats i 7 ferits lleus - Diari La Veu\nEscriba el número 445590\n23 juliol 2019 13:35h\nEl foc va provocar l'explosió d'una canonada i l'expansió del fum per tot l'hotel. / DIPUTACIÓ DE CASTELLÓ\nVALÈNCIA. Un total de 33 persones van haver de ser evacuades –set de les quals van ser ateses per inhalació de fum i crisi d'ansietat– a causa d'un incendi que es va iniciar en el fumeral de la barbacoa de l'hotel de la localitat castellonenca de Montanejos (Alt Millars) en què s'allotjaven.\nSegons han informat fonts del Consorci Provincial de Bombers de Castelló, les flames es van iniciar poc abans de les 20.45 hores d'aquest dilluns en una barbacoa situada en el bar de la planta baixa de l'establiment.\nEl foc es va propagar ràpidament pel fals sostre de tot el bar i començava a anar cap als pisos superiors amb una "forta combustió" que va provocar l'explosió d'una canonada i l'expansió del fum a tot l'hotel.\nFins al lloc es van desplaçar unitats dels parcs de bombers de l'Alt Palància i la Plana Baixa i a la seua arribada els 33 ocupants de l'establiment –la major part d'ells, ancians– ja havien eixit amb el suport de la Guàrdia Civil.\nDe les 33 persones desallotjades, 7 van ser ateses in situ pels serveis sanitaris per problemes respiratoris provocats per la inhalació de fum i per crisi d'ansietat. Posteriorment van ser traslladats al centre de salut de la localitat.\nEls bombers van procedir a comprovar i assegurar les estades després de controlar el foc. Tot i això, els hostes no han pogut tornar a l'hotel, ja que el fum ha afectat gran part de les instal·lacions.\nEscriba el número 147692


Spa Druskininkai Apartment Druskininkai Lituània - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDruskininkų g. 8-72, Druskininkai, Druskininkai, Lituània, LT-66167 - Veure al mapa\nMés informació sobre Spa Druskininkai Apartment\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Druskininkai, Spa Druskininkai Apartment és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Druskininkai. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nL'ambient de Spa Druskininkai Apartment es reflexa en cada habitació. balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, forn microones, habitacions interconnectades disponibles són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Spa Druskininkai Apartment la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Druskininkai.\nTots els tipus de viatgers (22) Parelles (1) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (3) Grups (6)


El sector de la construcción va por buen camino - Api.cat\nHome Api\tEl sector de la construcció va per bon camí\nby Eva Carnero February 2, 2015 0 comment\nDe l’anàlisi de l’últim butlletí econòmic publicat pel Banc d’Espanya es desprenen interessants conclusions. Entre elles, una de les que fa al sector immobiliari és la reactivació del sector de la construcció. En Api.cat ens fem ressò dels estudis de les fonts més reconegudes, com el Banc d’Espanya, amb una doble finalitat: que tinguis la millor i més actualitzada informació, i que puguis arribar a les teves pròpies conclusions amb ella.\nEl sector de la construcció es reanima\nLes dades són les que hi ha i, encara que es puguin interpretar de diverses maneres, el Banc d’Espanya, apunta que els últims indicadors del sector de la construcció mostren un clar “repunt”. Quins són aquests indicis que ens omplen de confiança en el creixement d’aquest sector de l’economia? Són diversos, però entre ells, destaca “l’acceleració de la xifra d’afiliats a la Seguretat Social”. A més, la millora de dades, no només confirma un repunt positiu de l’economia, sinó que a més assenyala una esperançadora continuïtat.\nA més, és interessant comprovar com l’informe remarca que aquesta recuperació es constata tant en l’àmbit de l’activitat constructora residencial com no residencial.\nTendència alcista en obra nova\nAltres xifres que es tradueixen en bones notícies són les que corresponen a la licitació d’obres noves. El seu augment fa pensar que la situació actual es vagi a prolongar durant els pròxims mesos en els dos sectors, residencial i no residencial. El Banc d’Espanya reflecteix aquesta pujada en els visats d’una altra nova residencial, sobretot en el mes d’octubre passat, el que significa una estabilització de la inversió.\nQuè passa amb l’habitatge de segona mà?\nL’Informe també destaca que les transmissions d’habitatge van mostrar en el tercer trimestre de 2014 una taxa interanual positiva. Pel que fa al preu, el Banc d’Espanya recull l’increment en el tercer trimestre de l’0,2%, que va situar la taxa interanual en el 0,3%\nEn definitiva, no es tracta de “llançar les campanes al vol”, però no es pot negar l’evidència que ens aporten els números, i més quan aquestes xifres les proporciona una institució de prestigi.\nHas detectat aquesta recuperació del sector de construcció? Creus que aquest repunt indica una tendència o és una cosa puntual? Dóna’ns la teva opinió\nIdees per fer que la teva casa sigui més acollidora aquest hivern\n5 raons per les quals hauries viure en...


El hombre del tiempo (¡histórico, no meteorológico!): octubre 2014\nAVIAT, A FH, UNA HISTÒRIA MEDIEVAL DE LA GUERRA!\nLa Història Militar no ha gaudit de bona consideració: el fet que en els seus inicis al segle XIX fos una disciplina conreada exclusivament per militars, i la superació de la història dels esdeveniments -”l'escuma de la història”, diria Braudel- per l'Escola dels Annals la van carregar de consideracions negatives. Georges Duby va iniciar la seva recuperació quan va escriure “El Diumenge de Bouvines”; i des d'aleshores hem anat recuperant el seu estudi com a fenomen total, que influeix notablement en les societats, les economies, els discursos culturals i la política del seu temps.\nUn recull de les fonts medievals que parlen de la guerra ens permeten distingir dos discursos predominants: el que recull l'èpica de la lluita, i la bellesa del combat, omple els cantars de gesta i capitells romànics, com aquest tant famós que trobareu tot seguit, que està al Palau dels Reis de Navarra, a Estella-Lizarra... L'altre és el que considera la guerra el pitjor de tots els mals, una activitat malèfica, i converteix el cavaller -lluny de ser un referent heroic- en un ésser perillós i busca-raons, al que calia subjectar. D'aquest segon discurs sorgirà la proposta de l'Abat Oliba: les Assemblees de Pau i Treva demonitzen la figura del cavaller amb enginyosos jocs de paraules, com el que assimila la “militia” amb la “malitia”. Fruit d'aquests discursos que els condemnen a l'infern, molts cavallers de fortuna lleguen la seva riquesa a l'església; però el veritable objectiu de l'església era donar sortida a la violència medieval subjectant els cavallers, sotmetent a control la violència que campava per tot arreu. I a més de buscar-ne limitacions en l'espai (les sagreres) o el temps (els dies o períodes de prohibició), Bernat de Claraval proposa com a alternativa el “Miles Christi”: tot i fer referència sobre tot als monjos, veritables soldats de Déu concentrats en una guerra ideològica contra el mal, el cant gregorià, podia implicar també lluites sagrades per l'església. Em refereixo a les croades.\nFixem-nos que qui segueix la crida del Concili de Clermont (1095) no són reis. Els grans monarques no són, doncs, el target a qui va adreçada aquella crida. De fet, fins a la tercera croada no assistiran a fer-se la foto... La crida respon a necessitats gestades durant generacions i recull teories patrístiques (Sant Agustí ja definia la guerra santa com una confrontació dialèctica), la pràctica expansiva de l'imperi bizantí (que fa dels territoris controlats per heretges unes terres conqueribles) i recompenses virtuals (el cel, el perdó dels pecats). El senyor lluita així per Déu, i aquest -si ha estat bon cavaller- intervé en el seu favor. Aquesta legitimació del conflicte permetria -a començaments del s. XIII- tot un seguit de batalles campals, en les que ambdós exèrcits escullen lluitar en una localització escollida en un moment determinat i cada facció pot abandonar l'escenari de l'enfrontament abans que comenci o poc després del primer xoc. No és un atac atzarós, tipus escaramussa, ni forçar un exèrcit a lluitar, tipus setge. I sobretot, és un gran judici de Déu, en el que el guanyador es veu refermat per la victòria que demostra que la seva causa era justa. Són batalles com les que ha estudiat Martí Alvira: seguint la metodologia de Duby en el seu “Diumenge de Bouvines” -incloure la sociologia i les mentalitats- va descriure les batalles de Muret i Las Navas de Tolosa en la seva tesis “Guerra e ideología en la España Medieval: cultura y actitudeshistóricas ante el giro de principios del s. XIII” (2000), per situar-hi un punt d'inflexió en la història de l'època medieval. La imatge de la batalla campal com a xoc frontal entre masses de cavalleria i infanteria ha triomfat en el nostre imaginari historiogràfic: inventem confusos combats i duels singulars a espasa després d'heroiques i massives càrregues de cavalleria, malgrat que aquesta no era la realitat habitual de la guerra medieval. La guerra era, això sí, l'ofici, l'ocupació i la distracció del cavaller.\nI per dignificar aquesta tasca, la cort va respondre amb una altra definició del cavaller: és la que retrata la cavalleria com una forma de vida acceptable i moral, i canalitza cap a la caça -la lluita contra el monstre- la violència continguda, convertint-la en una forma reconeguda de guerra que no és guerra. La cacera no és l'única canalització de les violències; també ho són les justes. El torneig és un simulacre de guerra que entrenava els cavallers i desfogava de forma controlada la inquietud violenta de la noblesa. Aquells encontres preparats, celebrats fora dels castells i les ciutats, marginals, propis dels joves nobles desocupats, eren, vistos així, un instrument de pau perquè posaven fi a les guerres privades. Però també eren un joc econòmic: no només pels mercats informals que s'hi acaben celebrant al seu voltant; també pels rescats demanats per tornar els vençuts i perquè la reputació dels guanyadors els cotitza entre els que busquen construir la seva host. El cavaller va passant de la despreocupació lúdica a la professionalització, ja al s. XV: els valors idealistes fixats pels llibres de cavalleries deixen pas als mercenaris. I el seu ús obrirà tot un debat sobre els condottieri a la Itàlia del Renaixement.\nDe tot això ens parlarà, a la Biblioteca Pública Arús, l'historiador Alberto Reche. Doctorat per la Universitat Autònoma de Barcelona (“L'Speculode 1764: una aproximació documental al Montornés medieval i al seu entorn”), aquest especialista en Història de la guerra ens està demostrant una encisadora capacitat de divulgació, tant en el programa “A les portes de Troia”, de Matadepera Ràdio, com en el seu blog, EntreHistorias. Fa pocs dies que ha començat a impartir un curs sobre el tema a l'Institutd'Estudis Medievals, i ens en vindrà a exposar les conclusions dins la programació d'hivern de Fent Història. MOLT AVIAT!\nALVIRA CABRÉ, M: Muret, 1213. La batalla decisiva de la cruzada contra los cátaros. Barcelona, Ariel, 2008.\nALVIRA CABRÉ, M: Las Navas de Tolosa. Madrid, Sílex, 2012.\nCONTAMINE, Ph: La guerra en la Edad Media. Barcelona, Labor, 1984.\nDUBY, G: El domingo de Bouvines. Madrid, Alianza Editorial, 1988.\nDUBY, G: Guillermo el Mariscal. Madrid, Alianza Editorial, 1997.\nFLORI, J: La caballería. Madrid, Alianza Editorial, 2001.\nGARCÍA FITZ, F: La Edad Media, guerra e ideología. Justificaciones jurídicas y religiosas. Madrid, Sílex, 2003.\nGARCÍA FITZ, F: Las Navas de Tolosa. Barcelona, Ariel, 2005.\nKEEN, M: La caballería. Barcelona, Ariel, 1986.\nRUÍZ-DOMÈNEC, J.E.: El Gran Capitán, retrato de una época. Barcelona, Península, 2002.\nPublicado por ferran en 11:23 No hay comentarios: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: Català amb faltes, Conferencias, Fent Història, Libros, Medieval, Post amb link\nAGUSTÍ ALCOBERRO EXPLICA L'EXILI DESPRÉS DE 1714\nPublicado por ferran en 4:41 No hay comentarios: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: Barcelona, Moderna, Política Moderna, Videos\nDAVID GESALÍ ("LA GUERRA CIVIL A L'AIRE"), MOLT AVIAT A FENT HISTÒRIA\nEl 10 de maig passat es va produir a Toulouse, als 97 anys, el traspàs de Josep Falcó. Aquest cognom podia semblar premonitori, però la veritat és que aquest combatent republicà va fer el servei militar a la marina. Solament quan l'esclat de la guerra va obligar la Generalitat a reclutar pilots, ell -bon tècnic- va ser admès. Format a Múrcia i destinat a Sabadell, va reunir-se amb els darrers avions republicans després la batalla de l'Ebre a l'aeròdrom de Vilajuïga, a Girona. Va ser allà on -responent un dels atacs de la Legión Cóndor- va protagonitzar el darrer combat aeri de la guerra civil a Catalunya, enguany fa 75 anys. A la biografia que li va dedicar el periodista francès Pierre Challier s'explica que aquell dia va abatre dos Messerschmitts Bf 109 de la Luftwaffe i que aquella gesta li va valer l'ascens a capità. Quan va ser restituït després de la dictadura, es va localitzar a Vilajuïga l'estela que els nazis havien deixat en memòria d'un dels pilots abatuts aquell dia de 1939, Heinrich Windemuth; des d'aleshores va anar de tant en tant a deixar-hi flors. Deia Indalecio Prieto en un discurs que la República necessitava “pits durs per al combat, però cors sensibles dins d'ells” i ens sembla que, en aquest sentit, aquest Falcó volava molt alt.\nPer això a Fent Història volem recordar-lo enguany, quan s'acompleixen 75 anys del final de les llibertats republicanes, en representació de tants lluitadors que s'hi van deixar molt més que l'entusiasme. I per mirar amunt, per veure com va ser la guerra al cel, ningú millor que David Gesalí qui, juntament amb David Iñíguez, és autor de “La guerra civil des de l'aire” (Rafael Dalmau editor, 2012), un llibre important nascut d'anys de recerca en multitud d'arxius i de coneixement apassionat dels aviadors de l'ADAR (Asociación de Aviadores de la República). La seva visió de la guerra civil és plena de tantes històries heroiques com terribles i la seva lectura és obligada per aquells que troben insatisfactòria la guerra civil descrita en els manuals. La propera edició del butlletí de Fent Història incloura una entrevista suculenta, que vam realitzar l'Eva López i jo mateix, de la que us oferim un extracte:\nDavid, condiciona l'estat i evolució de l'aviació el propi desenvolupament de la guerra?\nSí. També la guerra al mar condiciona molt l'evolució del conflicte, tot i que el discurs general no incorpora aquests factors. Però és cabdal. Pensa que els nacionals compren avions, no tancs, quan preparen el seu cop. Sabien que el futur de la guerra estava a l'aire. L'arma puntera als anys trenta i quaranta, la que havia de decidir els conflictes, és l'aviació. Flash Gordon va en avió! L'estratègia considerada moderna explica que -davant la victòria del Front Popular el febrer de 1936- s'iniciïn les compres d'avions a Itàlia i tota la planificació del cop d'estat, tal i com manifesten les factures que ha trobat recentment Ángel Viñas. Per tant, indirectament l'aviació ens permet saber alguna cosa sobre la naturalesa del cop: per una banda la seva premeditació, tot just quan s'han produït els resultats electorals de febrer de 1936; per altra banda el seu tarannà monàrquic. Hem de pensar que Franco era un africanista, no un monàrquic, que la trama va ser pensada per Mola, i que hem trobat avions que porten l'escarapel·la monàrquica. Aquells avions ens parlen de la voluntat de reinstauració monàrquica, demostren que la trama inicial és monàrquica, i quan els africanistes donen instrucció de tatxar aquella simbologia dels avions se'ns apareix el “cop dins del cop”!\nEn el llibre expliqueu un bon grapat d'històries individuals de joves combatents republicans. Per què creieu que cal donar-los tant protagonisme?\nSí, hem de recuperar-los, igual que estem fent amb els represaliats que s'havien quedat a les voreres de les carreteres. Hi ha un tabú que ens impedeix reivindicar els militars, cosa que sí ha fet per exemple el discurs historiogràfic anglosaxó. Mentre que Churchill va dir que “mai tants han degut tant a tant pocs”, en reconeixement de la lluita desigual que van sostenir contra els avions alemanys durant la Batalla d'Anglaterra, els nostres pilots republicans han desaparegut sense que ningú els reconegui les seves heroïcitats, que van permetre que milers de refugiats arribessin a França. L'exèrcit republicà va fer la tasca de contenció que va permetre milers de persones fugir. Per què ho feien? Mireu, potser és perquè la meva experiència professional com a bomber em condiciona, però soc capaç d'entendre que de vegades fem les coses per compromís, per responsabilitat, perquè sentim que ho hem de fer. Jo mateix he preguntat a alguns dels pilots “per què ho feies?”, per què agafaves l'avió i t'enlairaves i plantaves cara als avions italians? Ells t'expliquen que ganes de volar en tenien però que de por en tenien encara més. Ho feien perquè vivien “ a tope”, com demostra el fet que alguns han arribat als 96 anys sense deixar d'iniciar projectes, vivint com si mai no haguessin de morir; però sobre tot ho feien perquè sentien que ho havien de fer, perquè en aquell moment eren els únics que podien fer-ho.\nL'entrevista inclou interessants interpretacions dels bombardejos sobre la població civil. La nostra modesta però trempada publicació es distribueix a biblioteques populars i universitàries, i entre els socis de l'entitat. No us la perdeu!\nPublicado por ferran en 14:11 No hay comentarios: Enlaces a esta entrada\nEtiquetas: Barcelona, Català amb faltes, Entrevistas, España s. XX, Fent Història, Libros, Personal, Post amb link, Segon de Batxillerat, Siglo20\nDAVID GESALÍ ("LA GUERRA CIVIL A L'AIRE"), MOLT AV...


Tres detinguts per estafar 10 milions «hackejant» correus de directius d'empreses - Diari de Girona\nTres detinguts per estafar 10 milions «hackejant» correus de directius d'empreses\nTres detinguts per estafar 10 milions «hackejant» correus de directius d'empreses Diari de Girona\nLa Guàrdia Civil va detenir tres persones i n'investiga una quarta per estafar més de 10 milions d'euros a empreses estrangeres hackejant els comptes de correu electrònic dels directius. Un dels detinguts és un veí de Tarragona. L'estafa ha afectat dotze empreses amb seu en deu països: Bèlgica, Veneçuela, Bulgària, Noruega, Estats Units, Alemanya, Luxemburg, Portugal, Xile i Regne Unit. Els atacants suplantaven la identitat dels directius, fent-se amb el control dels seus correus electrònics. Llavors sol·licitaven falses transferències als bancs amb els que les empreses acostumen a treballar. Els diners transferits acabaven en comptes de l'organització. Per tenir més credibilitat, adjuntaven fractures amb la capçalera de l'empresa estafada.\nEls detinguts s'enfronten als delictes de pertinença a organització criminal, estafa continuada, blanqueig de capitals, descobriment i revelació de secrets, falsedat documental i usurpació d'estat civil. Per blanquejar els diners, havien creat un complex entramat financer d'empreses i comptes bancàries. Els investigadors han arribat a identificar 83 societats i 185 comptes. Els diners es movien contínuament per no ser detectats.


dilluns, 20 de juny de 2016 06:54\nKiku Soler presenta el seu llibre de muntanya\nEs tracta del manual “Curses de muntanya” que l’autor promocionarà aquest dimecres a la biblioteca Josep Soler Vidal\nLa biblioteca Josep Soler Vidal acollirà aquest dimecres, a partir de les 18.30 horesl’acte de presentació del llibre “Curses de muntanya” de Kiku Soler. A l’acte, organitzat per la Unió Muntanyenca Eramprunyà, l’autor parlarà d’aquest manual pràctic per conèixer els diferents tipus de material i equips que hi ha per afrontar aquestes proves, així com explicacions entenedores sobre les habilitats adequades per poder progressar. L’obra pretén mostrar la senzillesa de córrer per la muntanya i realçar els valors positius que s’hi associen,i posa de manifest la desmesura en el nombre de curses, els quilometratges inhumans i els accessoris de tota mena.\nKiku Soler (Sallent, 1964) De ben petit se sent atret per l’atletisme de fons, esport en el qual al llarg dels anys aconsegueix resultats destacats d’àmbit català. Ja de jove sent la crida de la muntanya i, sense deixar de córrer, s’apassiona per l’escalada en roca i l’alpinisme fins al punt de formar part en quatre expedicions a cims de l’Himàlaia. El coneixement i domini d’aquests dos mons fa que en el moment que a Catalunya neixen les primeres curses de muntanya obtingui resultats immillorables, guanyant les tres edicions de la marató de l’Aneto, les curses del Canigó i la Pica d’Estats, entre altres; i es proclama campió d’Europa en la primera edició celebrada el 2001 a la Vall d’Aran. Ha contribuït, primer com a corredor i després com a tècnic i seleccionador, a aconseguir els nombrosos títols mundials de la Selecció Catalana de Curses de Muntanya. És agent rural de la Generalitat a la comarca del Berguedà, on viu, corre i escala, a més de ser especialista en treballs verticals i muntanya dins de la seva feina.\nEtiquetes: Biblioteca Josep Soler Vidal Cultura Societat\nDarrera actualització de dilluns, 20 de juny de 2016 07:25


Merceria Montserrat - Paypal\nMerceria Montserrat permet el pagament amb transferència bancaria i totes les modalitats de pagament PayPal que inclou els pagaments amb targetes de crèdit i targetes de dèbit per facilitar les seves compres segures.\nQue és PayPal?\nPayPal es una moneder virtual que podrà utilitzar per els seus pagaments per Internet sense necessitat d'introduïr les dades bancaries en cada plataforma. PayPal guarda aquestes dades de forma segura.\nPermet comprar de forma ràpida i segura en tendes de tot el món. Tot el que necessita es la seva direcció de correu electrònic i una contrasenya. No li caldrà indicar cap dígit ni informació de la seva targeta al realitzar compres per Internet amb PayPal.\nPer disposar de la seva conta PayPal ha de registrar-se a www.paypal.com.\nAmb PayPal entre el comprador i el venedor no hi ha intercanvi de dades bancaries i els pagaments son inmediats.\nLa privacitat, seguretat i simplicitat que ofereix PayPal li permet comprar en milions de tendes en tot el món, acceptant 26 divises de 203 països i mercats.\nKits de Punt de Creu\nCintes per roba\nServeis i cursets\nCarrer Marià Aguiló, 70 - 08005 BARCELONA Tel: 933 091 895\nCopyright © 2018 Merceria Montserat\nProductes - Botiga online - Serveis - Crafty World - Galeria - Newsletter - web dessign\nNota Legal - Termes i condicions generals


Si el nostre fill o filla es nega a menjar…\nLa majoria dels pares i mares han passat alguna vegada per aquesta situació: “No m’agrada, no em ve de gust…”. “Què” i “quant” es menja es converteix, sovint, en un camp de batalla. Aquí és quan els pares han de mostrar la seva capacitat per poder “controlar” aquests comportaments.\nSi el nostre fill es nega a menjar, analitzem les causes (manca de gana, malaltia…). Si el vol cridar l’atenció, haurem de tractar de no donar-li més importància de la que mereix. En aquests moments, és millor intentar parlar d’altres temes que no siguin el menjar (la seva sèrie favorita, els seus amics…). És important que creem un ambient agradable a aquesta hora.\nEls especialistes en psicologia infantil coincideixen en la idea que: si el nen es nega en rotund a menjar, no se l’ha d’obligar. El millor és aconseguir fer-li veure que tot ho fem pel seu bé, que si no, no serà un infant sa i fort.\nEviteu, en la mesura del possible, recompenses materials.\nProcureu no servir-li massa quantitat de plats que no li agradin massa. Si està en una taula amb altres persones (un sopar familiar o d’amics) i el nen no menja, retireu-li el plat sense discutir, per passar al següent. Si després, a mitja tarda o a la nit té fam, li heu de recordar que no podrà prendre res fins a l’horari del següent àpat, perquè aprengui la lliçó.\nPer descomptat, cal evitar que l’infant mengi cap llaminadura abans de menjar, o prengui algun tipus de beguda refrescant dolça, que li llevi la gana.\nQuè fas quan et sents ferit?


L’Oficina de la DGT de Girona - Diari de Girona\nL’Oficina de la DGT de Girona\n14·07·21 | 23:08\nHe estat pràcticament un any intentant que em donessin cita prèvia per a fer un canvi de nom a unes motos. Cal demanar-la per internet, però es veu que l’obren mitja hora cada dia i, cada dia, a una hora diferent.\nVaig tenir sort: m’esperaven un dilluns a les 11. Et diuen, això sí, que hi siguis 10 minuts abans. Vaig arribar a 3/4 d’11 per si de cas. Em van atendre al cap d’una hora. Sort d’un llibre! El noi, molt atent, consultava cadascuna de les passes que feia. Les fotocòpies i la introducció de les dades a l’ordinador, amb molta calma.\nAbans de fer qualsevol tràmit has de pagar. Ja t’adverteixen que el pagament només pot ser amb targeta de crèdit. Però, ai las! En aquell precís instant va caure el sistema informàtic de la DGT. Es veu que era el sistema informàtic de tota la DGT d’Espanya sencera. La funcionària que era a la taula del costat es va posar a remugar que allò era un malson, que cada dia els passava el mateix, que així no es podia treballar. El noi atent em va suggerir que m’esperés una mica per si de cas tornava la xarxa, però passaven els minuts i la cosa no semblava tenir solució.\nNomés de pensar que havia de tornar-hi un altre dia, em va venir una suor freda. Aleshores va sortir la directora provincial a donar ordres als seus funcionaris que els pagaments els havíem de fer cadascú de nosaltres a través del banc.\nÉs a dir, havia d’abandonar aquella cadira. I si no em deixaven tornar a entrar? I qui em guardava els papers? Em deixarien passar i ell em custodiava els papers, em va calmar el noi atent. Puc anar a qualsevol banc? Em va assegurar que sí. Em va imprimir un full amb un codi de barres. Vaig anar al primer banc que vaig trobar i allà em van dir que no, que el pagamanet l’havia de fer al meu. Estava fent una gimcana. Vaig tornar que eren ja la 1. Em vaig esperar 45 minuts més i, evidentment i com era d’esperar, el sistema no s’havia reprès. A 3/4 de 2 vaig poder-li dir al noi atent que tenien la informació malament: que hom pot anar al quasevol banc sempre i quan pagui la taxa en metàl·lic; si no, ha d’anar al seu banc (avís per a navegants). Vaig sortir d’allà a les 2 i 6 minuts.\nSort que estic de vacances i que no havia quedat amb ningú més. Si vols estar fresqueta tot el matí i aprofitar per acabar-te un llibre, o dos, no ho dubtis: demana hora i ves-hi.


Detenció d'un home amb ordre de recerca i captura\nPublicat el Divendres, 18 Novembre 2016 13:40\nAquesta matinada, durant una actuació rutinària, la Policia Local d'Eivissa ha detingut un home que tenia una ordre de recerca i captura per part de la Policia Nacional degut a uns fets anteriors de conducció sense carnet.\nEls fets es varen produir quan la patrulla de la Unitat Nocturna es va personar a un local del carrer de la Mare de Déu, número 75, on s'havia produït un avís per remors provocades per un bar, aproximadament a les 2.40 hores d'avui.\nArribats els agents al lloc dels fets, comprovaren que efectivament la música no complia amb la normativa vigent, per la qual cosa es va procedir a tramitar denúncia per infracció a les Ordenances Municipals, concretament per tenir música que provoca molèsties a l'exterior del local.\nA més, els agents varen procedir a identificar i revisar els antecedents de l'encarregat del local, que va resultar ser un ciutadà de nacionalitat francesa, nascut a l'any 1985, i sobre el que constava ordre de recerca, detenció i presentació en Comissaria. Els agents varen procedir a filiar i detenir a aquesta persona, que va ser traslladada a la Comissaria de la Policia Nacional per tal que aquesta realitzés les diligències corresponents.


La Jornada Científica 2014 de l’IDIBGi potencia la col·laboració multidisciplinària per afrontar els reptes de salut del futur | InfoICS\n← Creix el nombre d’usuaris atesos a la Unitat de Salut Internacional de la Catalunya Central\nVall d’Hebron millora les cicatrius de les cremades injectant cèl·lules mare adultes dels pacients →\nPosted on 14 Juliol 2014\tby icscat\nEl director de l’IDIBGi, Albert Barberà, en una de les sessions\nL’IDIBGi (Institut d’Investigació Biomèdica de Girona) ha celebrat avui la seva Jornada Científica 2014, que ha aplegat al recinte del Monestir de Sant Feliu de Guíxolas a més de 70 investigadors de l’entitat, i a la que també han assistit professionals de l’Hospital de Palamós.\nSegons Albert Barberà, director de l’IDIBGi, la trobada ha servit per convertir-se en un espai de coneixement que ha de permetre crear noves sinergies entre els diferents grups que integren l’institut. També s’ha reflexionat sobre els reptes de futur i el paper fonamental de la recerca i com pot revertir directament en la societat i en la salut i el benestar de les persones. A més, ha permès fomentar la participació dels investigadors joves, que han tingut l’oportunitat de presentar els seus treballs de recerca.\nL’acte ha comptat amb la presència de Vicenç Martínez Ibáñez, gerent de l’ICS Girona i de l’IAS; Francesc Soler, director de l’ICO Girona; Gabriel Capellá, responsable de Recerca i Innovació en Salut del departament de Salut de la Generalitat de Catalunya. Tot i que Ramon Moreno, vicerector de Planificació, Innovació i Empresa de la Universitat de Girona, també hi havia d’assistir, ha excusat la seva presència i ha enviat un representant. Tots ells han coincidit en destacar la importància de l’IDIBGi per vertebrar i potenciar la recerca en biomedicina i salut a les comarques gironines.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb IDIBGI, Institut d'Investigació Biomèdica de Girona, recerca, retreat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Inici > Col·leccions (LIJ)>Narrativa>Espurna>L'infern de Marta\n"L'infern de Marta" recomanat per Paula, Carmen i Jesús\nAutoria: Pasqual Alapont, Vicente Garrido\nNúm. col·lecció: 63\nVicente Garrido (València, 1958) és criminòleg, psicòleg i escriptor. Graduat en Criminologia i doctorat en Psicologia, treballa de professor a la Facultat de Psicologia de la Universitat de València. Va ser assessor de la Direcció General d'Institucions Penitenciàries de l'Estat espanyol, així com del Servei de Rehabilitació del Departament de Justícia de Catalunya en diverses ocasions. També va exercir de consultor de Nacions Unides per a la prevenció de la delinqüència juvenil a l'Amèrica Llatina.\nHa dirigit nombroses investigacions sobre àmbits molt diversos de la criminologia, de la psicologia de la delinqüència i de l'educació correccional, en l'anàlisi sobre diferents àmbits com el tractament penal de la conducta i la prevenció de delictes juvenils i l'eficàcia dels programes correccionals.


La campiona, eliminada del Mundial\nAlemanya perd contra Corea i cau per primer cop des del 1938 a la primera fase del campionat\n3 min. Barcelona 27/06/2018 17:59\n651x366 Hummels lamentant-se després de caure eliminat del Mundial / EFE Hummels lamentant-se després de caure eliminat del Mundial / EFE\nLa selecció d’Alemanya va caure ahir eliminada del Mundial. L’última jornada de la fase de grups es va cobrar finalment la primera gran víctima. El ritme de resultats ajustats i seleccions modestes al nivell de les favorites va acabar ahir amb el KO de la vigent campiona, acostumada a l’èxit de les medalles en les últimes quatre edicions. La salvació 'in extremis' d’Espanya primer i de l’Argentina després van quedar-se en dos simulacres. Una sorpresa a mitges que reescriu -com va fer ell mateix via Twitter- la frase de l’exjugador Gary Lineker: “El futbol és un esport de 22 jugadors on no sempre guanya Alemanya”. L’equip continental diu adeu molt aviat per primera vegada en 80 anys, amb uns resultats a l’altura de qualsevol país menys de la mannschaft i una derrota ahir 2-0 contra Corea del Sud. Els asiàtics van reconduir el seu mal recorregut.\n“Hem merescut ser eliminats en aquest punt del campionat. No ens mereixíem guanyar el títol. És una decepció enorme. Ara mateix estic en xoc”, va dir Löw en roda de premsa, fent una autocrítica sana. És la història d’un drama escrit a quatre mans entre les accions del Kazan Arena i el Suècia-Mèxic que es va disputar a la mateixa hora (3-0). Ni la pressió d’afrontar un match ball ni els canvis de Löw van servir per sumar els tres punts. El pla del seleccionador, “estudiat”, va assegurar una possessió de pilota poc útil però no els gols.\nEls alemanys van monopolitzar la pilota amb un 80% fins al minut 40, però les ocasions eren les mateixes a les dues bandes del camp: 4. La poca inspiració als dos partits de la tarda va fer que la vigent campiona comencés a especular amb el marcador. Els dos 0-0 els enviaven a la següent fase del campionat, però un gol de Suècia o de Corea del Sud els deixava fora de la cursa pels vuitens de final. El risc va ser enorme, i la selecció germànica es va cremar, a poc a poc. La segona meitat va començar amb una rematada de cap de Goretzka, sol al cor de l’àrea, que va topar amb Cho Hyun-woo, el millor dels seus. Va ser una imatge més en el món de l’esport de perdonar i acabar pagant-ho. La primera resposta va arribar amb el primer gol de Suècia.\nCau Alemanya i Mèxic segueix\nL’encert nòrdic va anar asfixiant el conjunt de Löw. El problema és que les oportunitats no van créixer al ritme que creixia el nerviosisme. Entre l’entrada de Mario Gómez i Thomas Müller, els suecs van afiançar la seva classificació amb un segon gol de penal. La crisi va despertar els europeus, més actius amb els canvis, i van sacrificar pràcticament la línia defensiva i assegurar el mig del camp al balcó de l’àrea coreana. Una pluja d’individualitats, moltes, liderades per Kross, que no va poder evitar l’eliminació.\nI aquí, entre el pànic escènic, l’equip dirigit per Shin Tae-yong va esmicolar Alemanya. Kim Young-gwon va aprofitar una pilota morta per batre Neuer al temps afegit. La galleda d’aigua freda va fer que tots els jugadors busquessin desesperadament el miracle, Neuer inclòs. En una acció amb el porter del Bayern a camp rival, els coreans van robar la pilota i van rematar la victòria a plaer. Corea del Sud salvava el seu honor i Mèxic, que queia per 3-0, respirava alleujat. De tenir tots els números de ser la primera de grup a mantenir-se viu gairebé de retruc. La 'Tri' i Rússia 2018 seguiran endavant, ja sense Alemanya.\nPaulinho obre el camí del triomf d'un Brasil sense alegria (2-0)\n“Els alemanys ja no guanyen sempre”


Boreal Kids | Misitio\nPrograma d'anglès que desperta el potencial dels alumnes\nWelcome to Boreal Kids generation\nHem creat un programa d'estimulació de la llengua anglesa que treballa a partir d'una metodologia i enfoc en tres dimensions: Natural English, Discovery Projectes i Educació Emocional.\nVols saber que més comparteixen totes les activitats del programa Boreal Kids?\nA Boreal Kids sabem l'important que és jugar. Gràcies al joc els nens gaudeixen, descobreixen, experimenten, pensen, treballen en equip ...\nEls beneficis del joc són infinits ... Llàstima que cada cop hi hagi menys temps per jugar!\nPer això, nosaltres hem convertit el joc en el pilar indiscutible de tot el nostre programa.\nLa neuroeducació acaba de demostrar una cosa que ja sabíem: allò que emociona s'aprèn millor. Per aquest motiu, la sorpresa, la curiositat i la motivació són presents en totes les nostres sessions.\nA Boreal Kids desenvolupem projectes on els alumnes de diferents edats conviuen a la mateixa aula en determinades ocasions... D'aquesta manera, els petits aprenen dels grans, i els majors reforcen els seus coneixements ajudant els altres.\nEl cervell aprèn millor en moviment. Per això, a Boreal Kids no hi ha classes magistrals ni alumnes en silenci. A les nostres sessions els alumnes es mouen, s'expressen, s'aixequen de les cadires i, per descomptat, surten de l'aula sempre que sigui possible.\nHi ha mestres que deixen empremta. I així volem que siguin els nostres professors. A Boreal Kids tots els mestres tenen formació docent i senten passió per l'educació.\nNo hi ha res més important per a l'educació d'un nen que el que passa a casa. A Boreal Kids estem sempre en contacte amb les famílies, proporcionant-los recursos i eines per ajudar els seus fills a desenvolupar el seu talent.\nFomentant la seva autoestima\nFins on podria arribar un nen que cregués en les seves pròpies possibilitats? Nosaltres estem segurs que molt lluny. Per aquest motiu, tots els nostres programes treballen valors tan importants com l'autoestima i l'autoconfiança.\nDescobreix la Boreal Crew


Browsing by Keyword "Teatre radiofònic"\nUn home rep la visita d'una venedora de cases adossades. Sense cap interès aparent per ésser comprador, l'home la reté amb la incertesa per tal que algú l'escolti.\nLa memòria d'una Ludisia \nUna dona refugiada de la dictadura argentina explica la seva vida actual i recorda com vivia amb la por al cos durant la dictadura del seu país. Una realitzadora de televisió intenta treure-li informació sensacionalista, ...\nNeva : Un te \nSobretaula d'un dinar de família. Els quatre personatges mantenen una conversa en relació a la situació matrimonial de la filla. La mare vol eludir el tema durant tota l'estona: no vol saber-ne res de separacions o de ...\nUna nit \nDues veus insomnes passen revista, poèticament i fins a trenc d'alba, dels veïns d'un barri cosmopolita, un veïnatge bigarrat, amb habitants indígenes i nouvinguts que conviuen en un barri multiètnic d'una ciutat de la ...\nNit de ràdio dos punt zero \nEstà a punt de començar el programa de ràdio de mitjanit “Ho busco però no ho trobo”: la Candela, el Llorenç, el Pedro i la Blanca estan llestos. Avui, però, serà un dia diferent perquè l’Anna, la becària, també participarà ...


Sanitat espera que augmente el nombre de dosis que rebrà Espanya i la resta de la Unió Europea\ndissabte, 3 d’abril 2021 - 17:05h\n- El ritme de vacunació comença a agafar velocitat a Espanya\n- Les autoritats mantenen l'objectiu del 70% de vacunats al setembre\n- Pfizer, la farmacèutica que més vacunes ha enviat fins hui\nDes de l'inici de la vacunació contra la Covid-19 al nostre país, les crítiques davant la insostenible lentitud del procés no han deixat d'augmentar. Malgrat això, i aprofitant les últimes novetats sobre el subministrament de dosi per part de les farmacèutiques, el ministeri de Sanitat ha reiterat estos dies que el seu objectiu és immunitzar al 70% de la població al setembre d'este 2021.\nUn objectiu que avui dia sembla molt allunyat, però que la ministra Carolina Darias considera que està «a l'abast de la mà». Ara com ara, segons les dades oficials, únicament 2.797.015 espanyols han estat vacunats amb les dos dosis, que no arriba a representar ni el 6% de la població total del nostre país. Amb estes dades a la mà, els experts assenyalen que a la fi d'any, si seguim igual, costarà arribar al 30% d'immunitzats.\nEl ritme de vacunació comença a agafar velocitat a Espanya\nTambé és cert que, amb l'arribada d'este mes d'abril, la vacunació està començant a agafar ritme, amb l'arribada de més i més vials. «Esta arribada massiva de vacunes possiblement és indicatiu que ja es comence a normalitzar el ritme d'arribada de vacunes al nostre país i a la resta de països de la UE», ha assegurat a 'El Mundo' el president de l'Associació Espanyola de Vacunologia, Amós García Rojas.\nEll mateix forma part de l'equip tècnic que assessora el govern en l'estratègia nacional de vacunació contra la Covid. En este sentit, Rojas reconeix que la situació actual no és la idònia, ja que fins ara hi ha hagut problemes principalment de lliurament de vacunes per part de les farmacèutiques: «Han arribat tard, a un ritme inferior al previst, al planificat, al programat i fins i tot al contractat en tota la Unió Europea», assegura.\nLes autoritats mantenen l'objectiu del 70% de vacunats al setembre\nEncara que estiga esta situació primaveral del procés de vacunació, la possibilitat de tindre 33 milions d'espanyols vacunats abans de tardor sembla encara molt remota. «Depén del fet que es complesquen els ritmes d'arribada d'immunitzacions i els contractes de la UE amb la indústria», Matisa Rojas, que també reconeix que no serà fàcil.\n«Desconeixem si pot passar qualsevol succés que alentesca el ritme, per la qual cosa no podem definir un escenari», assegura, si bé insisteix que, si tot va bé, a l'estiu el volum de persones que ja estiguen vacunades «serà important».\nAra com ara, el ministeri de Sanitat ha destacat les arribades, estos dies, de noves dosis d'AstraZeneca i Pfizer al nostre país, i ha animat a les comunitats a administrar-les fins i tot per Setmana Santa. «Estem agafant velocitat de creuer. Cada dia anirem a més velocitat i a més rècord de vacunació», ha insistit Darias.\nPfizer, la farmacèutica que més vacunes ha enviat fins hui\nLa veritat és que fins al passat 31 de març, a Espanya s'havien administrat un total de 8.342.160 dosis de les vacunes de Moderna, Pfizer i AstraZeneca. Estes inoculacions representen un 86% de totes les dosis que han arribat al nostre país, que ascendien a la fi de març a un total de 9.589.995 dosi. Qui més ha complert ha estat Pfizer, amb 6.470.295 dosi, de les quals s'han injectat 6.236.534.\nA continuació trobem AstraZeneca, que encara i els seus contratemps i lliuraments tardans ha enviat 2.175.700 vacunes, de les quals s'han administrat 1.639.662, i finalment Moderna, que ha lliurat tan sols 1.044.000 dosis, de les quals s'han administrat 475.959.\nVal la pena afegir que els ulls estan ara mateix llocs en la vacuna de Janssen, que s'administra com una única dosi, i podria accelerar moltíssim més tot el procés. Les primeres dosis arribaran, molt probablement, a principis de maig.\n"Molta precaució amb gossos i gats: els esquers enverinats que sestan trobant a EspanyaM" "L'empresa espanyola amb 200 empleats que treballen 4 dies a la setmana: com ho fan"\ngovern Coronavirus Vacunació


Enguany fa cent cinquanta anys del Foc de la Bisbal d'Empordà. Així, del 3 al 6 d’octubre, de dijous a diumenge, el municipi acollirà un ampli ventall d’actes commemoratius dels fets del 6 d’octubre de 1869. «És important que com a bisbalencs i bisbalenques i com a capital de comarca del Baix Empordà, no oblidem fets d’unió col·lectiva com els del 6 d’octubre de 1869», va declarar l’alcalde Enric Marquès.\nUna de les actuacions que ha dut a terme l’Ajuntament amb motiu del 150è aniversari del Foc de la Bisbal és la restauració del Mausoleu en memòria a les víctimes dels Fets del 6 d’octubre de 1869: s’ha fet un sorrejat adaptat al monument, s’han pintat les baranes, s’han reparat les jardineres i s’hi han plantat lantanes.\nEls qui van morir lluitant o, per motius derivats del conflicte, van ser enterrats al cementiri vell de la Bisbal d’Empordà. L’any1888 el municipi va voler retre’ls homenatge i per aquest motiu van encarregar a l’escultor Ramon Casal la construcció d’un monòlit commemoratiu, monument fet de pedra artificial de base quadrada que s’estreny a mesura que agafa alçada donant-li una estètica d’obelisc. A la seva part superior hi ha dipositada l'urna on es diu que es guarden les despulles de les persones difuntes. Les despeses econòmiques generades per aquesta obra, van ser sufragades mitjançant les aportacions de la ciutadania. L’any 1931 el monument va ser traslladat al nou Cementiri Municipal, que es troba indicat a un trencall de la carretera GIV 6441 que va de la Bisbal a Fonteta.


Mark Cavendish i Tony Martin, els campions del món en línea i contrarellotge, respectivament, formen part d'un equip que desapareixerà el 2012\nCavendish ha tornat a ser el més ràpid a l'onzena etapa del Tour de França PASCAL PAVANI / AFP\nBarcelonaEls campionats del món de Copenhaguen han tingut en les dues proves per a professionals dos ciclistes que corren en el mateix equip: l'HTC-Highroad. L'estructura de Bob Stapleton, que ha estat la més brillant dels últims anys batent rècords de victòries anuals, no continuarà en el ciclisme l'any 2012 per falta de patrocini.\nGran part de l'equip ja s'està col·locant en altres equips de cara a la pròxima temporada. El campió del món contrarellotge, l'alemany Tony Martin, correrà amb la fusió belga entre Omega Pharma i Quick Step, on compartirà equip amb Levi Leipheimer. El campió en ruta, en canvi, encara no ha fet oficial la seva destinació, tot i que es veu molt propera des del mes de maig la possibilitat d'anar a parar al gran equip del seu país, Sky, que li doblaria el seu seu actual fins al milió i mig de lliures.\nPer veure la gran quantitat de bons ciclistes que han passat per aquest equip, tan sols cal veure el podi d'aquest diumenge: tant el primer, Mark Cavendish, com la medalla de plata, Matthew Goss, estan en plantilla a l'equip aquest 2011, però la temporada passada compartien equip amb el que ha estat tercer, l'alemany André Greipel. En definitiva, un patrocinador que ha creat dos campions del món però que lluiran els seus merescuts mallots en uns altres colors.\nmundial de ciclisme 2011 Mark Cavendish Tony Martin


Responsabilitat Global: Sense assumir els valors democràtics l'Administració no pot parlar de Responsabilitat Social\nSense assumir els valors democràtics l'Administració no pot parlar de Responsabilitat Social\nSovint parlem de la Responsabilitat Social de l'Administració Pública (RSA), i tendim a comparar-la amb la de les empreses (RSE) i les organitzacions socials (RSO).\nHo fem introduint elements de subtilitat (integralitat, creació de valor...), o altres de més senzills (ambientals, laborals, econòmics...). Però per a parlar de l'RSA cal imperiosament una prèvia: que s'hagin assumit els valors democràtics.\nContra aquest requeriment, ens arriben notícies conforme algunes institucions espanyoles no han superat el canvi cultural que va suposar la transició de la dictadura franquista a la democràcia formal. Aquesta darrera setmana hem sabut que un ajuntament ha condecorat una persona entre els mèrits de la qual hi ha la d'haver participat en l'execució de Puig Antich, i un altre ajuntament ha previst un homenatge 'als caiguts per Déu i per Espanya'.\nÉs vergonyós i indignant que es condecori una persona per haver presenciat com mataven Puig Antich al garrot vil, i és ignomiós i impresentable que s'homenatgin els 'nacionals' que van fer un cop d'estat contra la legalitat democràtica i van portar la dictadura.\nAquestes polèmiques accions posen damunt la taula una vegada més que el feixisme no s'ha superat plenament a tot arreu. De vegades em pregunto què fem parlant de la Responsabilitat Social de les Empreses quan l'Administració encara està en fase zero. Potser es tracta que la pressió de les empreses faci evident la distància que hi ha entre algunes administracions i les expectatives de la societat. En tot cas... trobo altament preocupant que la societat -les seves comunitats respectives i els seus grups d'interès- no reaccioni amb major contundència.\nMelilla condecora un exconseller que té la "virtut" d'haver estat en l'execució de "Puch Antich"\nEl govern de la ciutat autònoma, del PP, lliura la medalla d'or de la Policia Local a Ramón Antón Mota, del qual destaca que va estar en comissió de serveis a Barcelona "amb motiu de l'última execució que hi va haver a Espanya". Medalla d'or de la Policia Local de Melilla per a Ramón Antón Mota, un policia que va ingressar a l'antic Cos Superior de Policia espanyola el 1970 i que ha estat conseller de seguretat ciutadana del govern autònom del popular de Juan José Imbroda (PP), del qual continua sent assessor. I entre els mèrits del guardonat hi ha el fet d'haver assistit "amb el delegat governatiu" a "l'última execució que hi va haver a Espanya, la de Puch Antich" (sic! per Puig Antich).\nL'acte s'emmarca en les festes patronals d'un poble de Toledo\nMéntrida, una població de Toledo (Estat espanyol) ha organitzat pel proper dimecres 7 de setembre un 'Homenaje a la bandera y a los caídos por Dios y por España' amb la presència de l'exèrcit espanyol. El diari Público explica que l'acte ha provocat el rebuig del Foro por la Memoria i IU, els quals han demanat a la ministra espanyola de Defensa, Carme Chacón, i a la Subdelegació del Govern que ho evitin.\nEtiquetes de comentaris: drets humans, espanya, RSA


La visita de la vella dama, a Figueres i Sant Cugat | TRANSVERSAL\nArts escèniques > La visita de la vella dama, a Figueres i Sant Cugat\nAmb col·laboració de Transversal, aquesta obra es podrà veure el proper divendres 13 d’octubre a les 21h al Teatre municipal El Jardí de Figueres i el dissabte 14 octubre a les 21h al Teatre Auditori de Sant Cugat\n“Un espectacle, a partir d’aquest clàssic del segle XX, d’humor negre, per a una actriu, quatre actors, dos músics i molts titelles.”\nClara Zachanassian torna a Güllen, el seu poble natal, per tancar una ferida oberta fa molts anys: quan era jove va quedar embarassada i el seu enamorat va negar la paternitat; això la va ensorrar a la misèria. Ha necessitat 45 anys per refer-se, ordir la trama de la venjança i recuperar el seu amor. Ara torna al seu poble per passar comptes.\nQuè farà Clara quan l’objectiu de la seva vida hagi estat assolit?\nL'Univers Mouawad arriba a Granollers


El PS està disposat a portar el reglament de l’esquí de muntanya al Constitucional - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl PS està disposat a portar el reglament de l’esquí de muntanya al Constitucional\nEls socialdemòcrates han tramès una carta a la síndica general posant de manifest que la normativa que aixopluga el Forfet Natura tot un seguit d’invasions de competències legislatives\n09/12/2020 (14:13 CET)\nPracticants d'esquí de muntanya en un paratge del Principat. ARXIU\nEl Partit Socialdemòcrata (PS) està disposat a portar al Tribunal Constitucional (TC) el reglament regulador de l’esquí de muntanya perquè al seu entendre envaeix de manera clara competències legislatives. No obstant això, la formació liderada al Consell General per Pere López espera que no calgui acudir a l’Alt tribunal perquè hi ha el convenciment que la Sindicatura intervindrà tal i com s’ha sol·licitat formalment aquest mateix dimecres.\nEls socialdemòcrates han fet arribar a Roser Suñé una carta on exposen el que al seu entendre són qüestions que recull el reglament i que van molt més enllà del que hauria de ser el desplegament legislatiu. Ben al contrari, el PS considera que la normativa en la qual s’aixopluga el Forfet Natura creat per Ski Andorra va més enllà de les prerrogatives de desenvolupament de la llei que regula el transport per cable i les estacions d’esquí. El PS té molt clar que el Govern s’ha passat de frenada amb el reglament aprovat.\nEntre altres coses, els socialdemòcrates remarquen a Suñé que el reglament crea obligacions i també regula infraccions i sancions aplicables als usuaris dels dominis esquiables, quan legalment no ho poden fer. També lamenta el PS, entre altres coses, però essent nucli essencial de tot plegat, que el reglament habilita a cobrar per quelcom que la llei no preveu. Així, els dominis esquiables estan habilitats a fer pagar per un forfet sempre i quan s’usin els ginys, i només pels ginys, però no pas pel fet que es passi per un espai natural concret per molt que pertanyi a una concessió determinada.\nEl PS reclama que es retiri el reglament de l’‘skimo’ perquè “no es pot posar tanques a la muntanya”\nTambé es retreu que el reglament estableix definicions (com ara, què és o què són els esports de neu) quan la legislació, tant la relativa a les estacions d’esquí com la que fa referència a l’esport, no valida dites definicions. En tot cas, un conjunt de situacions que fan als socialdemòcrates considerar que el Govern s’ha extralimitat i, per tant, demanen a Sindicatura que pari els peus a l’executiu demanant-li a la síndica que intervingui com escau, és a dir, sol·licitant al Govern que replantegi el reglament.\nEn el cas que aquesta intervenció no es produeixi, els socialdemòcrates activarien els canals corresponents per tal que sigui el Tribunal Constitucional qui resolgui que, efectivament en opinió del PS, el reglament governamental va més enllà del que la llei li permet i, per tant, s’ha de modificar per ajustar-se a les previsions legals establertes actualment.


Actualitzada 24/09/2019 a les 19:35\n«Hi havia una vegada, una ciutat anomenada Ciutat Escombraria. Era un lloc on la gent no sabia què fer amb les escombraries i les llençaven al carrer. Aviat tot va quedar cobert per les escombraries i els escombriaires no les podien recollir totes i mantenir-ho tot net. Ja no hi havia espais per jugar, tot feia mala olor, els ocellets no visitaven la ciutat i la gent començava a posar-se trista i a emmalaltir». Així comença el conte «La màgia de reciclar», que es treballa al cicle mitjà de primària per conscienciar els nens i nenes de l’important que és reciclar per a un futur sostenible.\nConvençuts que encara hi ha molt a fer i de la necessitat de millorar els índexs de recollida selectiva i la gestió dels residus a casa nostra, al ple del 19 de juliol vam demanar al govern les dades actuals de reciclatge a la ciutat. Ens temíem males notícies i les xifres ens ho van confirmar: Reus és el segon municipi de la comarca que menys recicla. Només el 30 per cent de la brossa generada pels reusencs i reusenques se separa per reciclar. De les 47.000 tones de residus que van generar-se l’any 2018, tant sols 14.118 van ser de recollida selectiva.\nLa xifra situa la nostra ciutat 12 punts per sota de la mitjana catalana i molt lluny de l’objectiu marcat per la Unió Europea, que demana que al 2020 es recicli la meitat de la brossa generada. És evident doncs que l’Ajuntament ha de destinar recursos, de manera urgent, que facin viable complir amb aquest objectiu, que augmentarà fins al 70% de cara al 2030.\nPer això, reclamem al govern municipal un pla de xoc per conscienciar la població, apostant per la figura de l’educador ambiental, però també una replanificació de la ubicació dels contenidors de les diferents fraccions per tal que estiguin repartits per tota la ciutat de manera homogènia i a l’abast de tota la ciutadania. En aquest sentit, al PSC hem rebut la preocupació de veïns i veïnes sobretot del centre i de la zona est de la ciutat que no poden reciclar perquè, o bé no disposen de contenidors a prop de casa, o bé els que tenen sempre estan plens. I això, en molts casos provoca que hi hagi persones que, tot i haver separat la brossa a casa, l’acaben llençant a un mateix lloc.\nD’altra banda, la nova licitació del servei de neteja viària i recollida d’escombraries pot ser una oportunitat d’or perquè es contemplin estímuls per fer campanyes de separació de la brossa per part de les empreses que optin a realitzar el servei. Una reducció de la taxa d’escombraries, és a dir, pagar menys si recicles, també pot ser un incentiu perquè la ciutadania recicli més i millor.\nEn clau econòmica, estem exposats a una important sanció de la Unió Europea si no som capaços d’assumir el repte que ens han marcat des de Brussel·les. Però, a més, ens gastem molts més diners dels que caldria en la gestió de residus. Només aquest 2019, l’eliminació del rebuig ens va costar 1,9 milions d’euros.\nPerò no només hem de revertir la situació per una qüestió econòmica. Es tracta del futur del nostre planeta, que reclama canvis dràstics per frenar la degradació a la que es veu abocat. No hem tocat sostre i l‘actitud conformista del govern fa feredat. A Reus, el 2010 separàvem més que ara. I al conjunt de Catalunya, hi ha moltes ciutats que ja han superat l’objectiu del 50%: Amposta, Cervera, Falset, Gandesa, Girona, Moià, Montblanc, Olot, Santa Coloma, La Seu d’Urgell, Sort, Vic. L’objectiu és del tot assumible si un govern s’ho creu i treballa per aquest objectiu.\nEns calen ciutats més sostenibles i Reus ha de fer una aposta valenta i decidida en aquesta línia. Perquè la nostra mai no s’assembli a la ciutat del conte. Ho hem de fer per a tots i totes. Però, sobretot, pel futur dels nostres fills i filles.\nComenta el contingut : Ho hem de fer pel futur dels nostres fills i filles


Finalitza una nova edició del Projecte “Joves per l’Ocupació ”al Consell Comarcal de l’Anoia\nDesprés de 15 mesos d’execució, el darrer 31 de març de 2017, va finalitzar l’edició 2015 - 2016 del Projecte Joves per l’Ocupació al Consell Comarcal de l’Anoia.\nEn aquesta darrera edició s’han dut a terme dos cursos: Monitor/a Esport i Apropa’t al Món del Motor. Totes dues formacions han finalitzat amb molt bona participació dels alumnes i implicació de les empreses per a la realització de les pràctiques. Hi han participat 20 i 10 joves respectivament.\nL’acte de cloenda va comptar amb la presència del Conseller de Promoció Econòmica i Ocupació, Jordi Badia, el qual va poder fer, personalment, les entregues dels diplomes i compartir amb les persones joves participants els coneixements i l’experiència adquirits.\nEl projecte Joves per l’Ocupació, afavoreix un desenvolupament dels joves tant a nivell personal, com professional i en l’àmbit formatiu. Permet, gràcies a la formació professionalitzadora adquirida, la formació per a l’obtenció del Ges (Graduat en Educació Secundària) mitjançant la IOC i el seguiment tutoritzat durant tot el projecte, un acompanyament personalitzat que busca que les persones joves que hi participen, puguin aconseguir la inserció laboral i/o el retorn al sistema educatiu.\nGràcies a l’oportunitat que han tingut de formar part d’aquest projecte, les persones joves participants han començat a encaminar el seu futur, un dels majors reptes del projecte.\nAquest projecte està subvencionat pel Servei d’Ocupació de Catalunya, el Ministeri d’Ocupació i Seguretat Social i el Fons Social Europeu en el marc de la Iniciativa d’Ocupació Juvenil, d’acord amb el Programa d’Experiència Professional per a l’ocupació juvenil a Catalunya “Joves per l’ocupació”, regulat per l’Ordre EMO/251/2014”.\nActualitat Finalitza una nova edició del Projecte “Joves per l’Ocupació ”al Consell Comarcal de l’Anoia


Pare i filla discuteixen sobre Donald Trump - El Temps\nEl pare de la treballadora de l’Spiegel, Jiffer Bourguignon, va defraudar-la quan va votar a Trump. Poc després que es complissin dos mesos de l’elecció del multimilionari magnat del sector immobiliari com a president, Bourguignon es va posar en contacte amb el seu pare a través d’un debat telefònic sobre les noves polítiques administratives.\nEl meu pare i jo sempre hem tingut opinions polítiques contraries i les eleccions del 2016 només van fer que exacerbar-ho. El pare va votar a Donald Trump a les eleccions generals, però ni ell ni jo pensàvem que el partit republicà guanyaria.\nVaig passar la nit de l’onze de novembre al Javitz Center a Nova York, on va tenir lloc la festa electoral oficial de Hillary Clinton. A cada estat que es decantava per Trump, la idea que esdevingués el nou president anava, a poc a poc, materialitzant-se. El meu pare i jo ens vam estar enviant missatges de ...


#DoingTalent, el nostre programa de desenvolupament professional per a joves enginyers/es – Nae\n#DoingTalent, el nostre programa de desenvolupament professional per a joves enginyers/es\nInicia la teva carrera en un entorn que t’ajudi a créixer\nL’era digital suposa grans reptes per a empreses i organitzacions de qualsevol sector, públic o privat. Els desafiaments econòmics i socials són immensos i els mercats i la societat demanden professionals creatius, flexibles i àgils, que facin realitat totes les oportunitats que imaginem.\nPer connectar amb la nova generació professional en el camp de l’enginyeria, la programació i la consultoria, a Nae hem dissenyat un programa específic per al desenvolupament de la carrera professional. Volem que els i les recentment titulats/des trobin a Nae el millor entorn per iniciar i consolidar la seva professió.\nA Nae la persona és el principal. Valorem molt el benestar dels que trien treballar amb nosaltres i per a això advoquem per un model de persones en el qual es tenen en compte les necessitats específiques de cada un. A més, oferim diverses opcions per conciliar la vida familiar i el treball a distància.\nUna figura de mentor t’acompanyarà durant el teu període d’incorporació i acollida, assegurant un pla de formació pràctica mitjançant la participació a projectes de diferents sectors i àrees d’activitat.\nGestió de projectes d’alt nivell\nTindràs una visió global de projectes de gran envergadura i de caràcter estratègic en clients nacionals i internacionals de primer nivell. Treballem amb clients líders de sectors com banca, indústria, telecomunicacions i administració pública.\nOportunitats de creixement\nAmb el nostre Pla de Trajectòries Professionals podràs créixer amb nosaltres adquirint de manera progressiva i ordenada, competències i responsabilitats en la gestió de projectes i equips.\nTambé impulsem la igualtat de gènere en les TIC. La nostra companya Ana Moliner explica en aquest article la importància de la mentoria en les enginyeries, en base a la seva experiència com a estudiant i després mentora.\nEstarem encantats de conèixer-te. Pots consultar les nostres ofertes del programa #DoingTalent per a Madrid i Barcelona.


CONTES CRUIXENTS : 08/20/21\nNo era cap àngel però estava volant. En Josep Maria corria una cursa boja i desenfrenada amb una lleugeresa sorprenent pel seu centenar i pico de quilos. Fugia amb ulls esperitats, com si el mateix diable en persona l’empaités. En cinc minuts mal comptats ja portava a les seves cames un quilometratge digne de medalla olímpica, no obstant però, eren metres malaguanyats en un cercle inacabable al voltant de la plaça de Vic. De tant en tant torçava el coll per veure si la dona el seguia. El darrer cop que s’havia girat li havia semblat que es quedava enrere, però com que no n’estava segur, no es podia permetre reposar, no fos cas que aquella harpia l’atrapés. El terror que sentia, lluny de frenar-lo, donava ales a uns peus diminuts per a un home de la seva envergadura. Per primera vegada a la vida el seu cos responia amb escreix davant d’una situació del tot inesperada i n’estava prou cofoi.\nDe sobte va notar el cor bategar dins la laringe i, per uns instants, li va semblar que el paladejava, el mastegava i l’escopia per la boca. Esverat, es va arrencar d’una estrebada la mascareta que duia posada i va comprovar que no, que el cor encara era dins la caixa toràcica, com havia de ser. Va llençar amb ràbia el tapaboques. Mai acceptaria palmar-la al bell mig del carrer i fer-ne, a més, un espectacle. En aquell moment la seva vida no depenia d’un refotut virus, sinó d’esquivar a una pervertida que el perseguia.\nEs va aturar i la va veure allà, plantificada just al mig de la plaça de sorra, i va sentir vergonya d’ell mateix, fent voltes ridícules en rodó com un hàmster mentre ella ja feia estona que s’havia parat i l’observava enriolada.\nAmb les cames tremolant va caminar unes poques passes més fins a la plaça del Pes i, en descobrir-hi una font, s’hi va abraonar com un boig, però l’aixeta no rajava. La maleïda pandèmia feia que, les coses que abans eren regals senzills i gratuïts, ara es convertien en luxes inabastables. Hauria donat la vida per un glop d’aigua, però els bars estaven tancats perquè la població de Catalunya vivia l’enèsim repic de contagis, i les autoritats i els entesos en sanitat havien pres aquesta inapel·lable decisió. Ni una ànima enlloc, carrers deserts. Valga’m Déu... I amb aquest panorama que feia feredat, l’enviaven a ell a fer de comercial pel país, per intentar vendre a uns pobres botiguers que, amb els calaixos buits de feia mesos, s’encaminaven a la fase intermèdia entre el desànim i el suïcidi.\nAnava xop de suor i notava com la camisa i la samarreta d’imperi se li quedaven enganxades. Es va passar el dit pel coll i, forcejant amb la corbata, no va parar fins que va aconseguir arrencar-se-la. Llavors es va llevar l’americana i va aclucar els ulls, uns breus minuts, repenjat a la font de pedra.\nAleshores va sentir un repic de talons contra les llambordes. Va afinar l’oïda i un mal presagi li va provocar una esgarrifança. Es va tensar tant tot ell que els tirants blaus que duia van sortir disparats i van encertar de ple a un gavià ajocat que en aquells moments feia una capcinada al sol, repenjat al piló de dalt de tot de la font. La pobra bèstia va llençar un esgarip tan estrident que la noia de l’Oficina de Turisme, que també feia una becaina damunt el taulell, es va despertar sobresaltada.\nQuan va obrir els ulls i va girar el cap, va veure a la botiguera de calces i sostenidors a escassos metres d’ell. No s’ho podia creure... Allà la tenia, farruca i tossuda com ella sola. L’havia estat empaitant amb el vestit jaqueta granat i les sabates de taló. Escabellada, cara vermella, amb la mascareta penjada a l’orella i un somriure guerxo.\nVan fitar-se uns segons, just el temps de veure com ella es desprenia de les sabates amb gest cadenciós i queien sorollosament al mig del carrer. I en aquest tret de sortida, en Josep Maria va emprendre de nou una carrera frenètica, encarant-se cap al fosc carreró de Les Carnisseries.\nMai de la vida cauria a les urpes d’una pantera afamada, ni d’aquella ni de cap altra!, es deia mentre mirava de recordar on havia aparcat el cotxe. I va tardar uns minuts, els mateixos que li van caldre per tombar cap a la dreta i al carrer següent a la dreta i de nou a la dreta i... Merda! Tornava a ser de nou davant la font. Quina mania de fer voltes en rodó. Mecasum dena...\nTenia el cotxe aparcat al pàrquing subterrani del passeig, però, amb aquells esveraments, no tenia ni idea de quin era el camí més curt per arribar-hi. Havia vingut molt poc a Vic i no coneixia prou bé la ciutat; el pont romànic, els carrers estrets i tortuosos, el coi de plaça porxada i res més. Va seguir corrent i aquesta vegada sí, va trencar cap a l’esquerra i va enfilar carrer dels Argenters enllà. De seguida es va adonar que l’havia espifiada. Ostres, que burro... Se’n tornava de dret a la cotilleria de la boja!\nAra que si ella encara rondava pels carrers buscant-lo, potser podria aprofitar per agafar les seves coses abans de fotre el camp definitivament d’aquesta ciutat de salvatges. Va entrar gairebé de puntetes. Va tibar d’una estrebada la nansa de la seva bossa de pell i va afanyar-se a engrapar els nous models de sostenidors que feien una bona pila damunt el taulell. Per ell era una mica incomodant recórrer comarques amb una maleta plena d’una varietat infinita d’aquelles “cosetes” tan delicades que en prou feines sabia perquè servien i d’altres que poca utilitat devien tenir vista la seva esquifidesa. Pensava en això mentre amb mala traça anava llançant el gènere dins la maleta que badava esventrada a terra. Ja estava. Només li faltava tancar-la i marxar, abans que aquella beneita tornés a la botiga, però li costava encertar la tanca, atribolat com anava i també perquè algunes peces havien quedat mig a dins mig a fora de la maleta i ho feien tot més difícil.\n“Clec” va fer finalment la tanca. I quan va anar per posar-se dret, no va poder; alguna cosa el tibava cap a terra i no entenia què carai passava. Va girar una mica la vista i va veure, a menys d’un metre, uns peus bruts amb les ungles mig despintades que li trepitjaven els tirants, unes mitges negres destrossades que penjaven com si fossin restes de pell i un genoll ensangonat. Aleshores un peu juganer es va alçar i, seguidament, ho va fer l’altre. En Josep Maria va aprofitar aquest segon de llibertat per posar-se dret en un pim-pam. I allà la tenia, a dos pams, amb un aspecte ben deplorable, però ella vinga a somriure i a mirar-lo. I com el mirava, la tocada del bolet... Les ganes d’ell empenyien a aquesta femella de manera malaltissa cap al seu objecte de desig.\nElla es va passar la llengua pels llavis amb un posat carregat de luxúria i això el va descol·locar. I va ser llavors que li va fotre una empenta i ell, gros i talòs, va caure com un sac sobre el taulell mentre la dona aprofitava el seu atordiment per saltar-li al damunt. Li va arrancar d’una estrebada la camisa i els botons van sortir disparats cap a totes bandes com els coets d’un castell de foc. I, en aquell precís moment, li va fer una morrejada digna de pel·lícula.\nVa ser plenament conscient de sentir una alegria molt íntima i secreta quan la poca-solta va engrapar-li amb força allà baix. Li va caldre desviar molta sang freda cap al seu cervell i pensar. Seria dir una mentida molt grossa no admetre que va dubtar entre quedar-se i que sigui el què Déu vulgui o fugir.\nDesprés d’uns instants d’incertesa, se la va treure del damunt d’una manotada tan forta que la va esclafar contra les estanteries. Llavors li va saber greu haver sigut tan brusc i va esperar uns segons per veure si es retornava, però just ella va obrir els ulls amb el seu somriure malèfic intacte, va fugir cames ajudeu-me altra vegada.\nVa córrer de nou en direcció cap a la plaça Major, però aquesta vegada va trencar cap al carrer Estret. Tenia el cotxe bastant lluny, al principi de l’aparcament, i va seguir corrent amb els tirants al vent i la maleta engalanada a la mà. Es va girar i aquell descuit va fer que es tirés a sobre d’una senyora d’edat avançada que havia sortit a comprar. L’anciana, sorpresa i emprenyada en trobar-se al damunt a aquell homenàs, va aixecar el bastó que duia i li va fotre garrotada.\nEn Josep Maria es va posar dret d’un bot i va intentar protegir-se endebades amb la maleta, però la tanca, forçada de feia estona, va cedir justament llavors, deixant a la pobra iaia colgada de calcetes de blonda i sostenidors de colors tardorencs. Va sentir de lluny que li cridava: “Pervertit” però ell ja tornava a córrer perquè, per la cua de l’ull, havia entrevist al diable vestit de femella venint en la seva direcció. Panteixant, es va ficar dins l’ascensor just al moment de veure com la botiguera passava de llarg als cops de braços que li feia la vella que encara jeia en un jaç de roba interior.\nVa sortir esperitat de l’ascensor, va pitjar el botó de les claus del cotxe i, a sis o set metres més enllà, el seu Citroën blanc va fer-li l’ullet. Gràcies a Déu... Se sentia a prop del col·lapse, però ara ja estava quasi salvat. A punt d’arribar al cotxe, un crit el va deixar glaçat: “Ratolí! Ratolinet! Et deixes això...” Colloooons... Caminava fent rodar un tanga a la punta del dit. El rímel corregut li pintava unes ombres negres sota els ulls que se li escampaven galtes avall. Així i tot, encara reia d’alguna cosa divertida que li devia passar pel cap.\nEs va ajupir de cop i es va encabir entre un cotxe i una furgoneta aparcats a escassos metres del seu vehicle. La folla s’aproximava perillosament. L’opció més ràpida era arribar al seu cotxe passant entre els cotxes aparcats i la paret, però la furgoneta era molt llarga i havia deixat molt poc espai i no li permetia esmunyir-se per aquest costat. Mentrestant ella l’estava buscant pel mig dels cotxes aparcats, a quatre grapes. Semblava ben bé una bestiola amb aquell caire tan salvatge i, només de contemplar-la, se li van arrissar els pèls de la nuca.\nEl cor li bategava tan fort que per força ella havia de sentir-lo. Es va deixar caure a terra i es va posar a plorar però a través de les llàgrimes va veure l’única sortida possible: arrossegar-se com un Rambo per sota dels cotxes. I així ho va fer. Un cop va haver tret la pols dels baixos de dos cotxes, ja era davant del seu. Anava tan ple de grassa que quan es va fregar amb la màniga, ja no semblava ni ell.\nVa obrir la porta d’una revolada, va tirar-hi l’americana i la bossa de pell. Es va asseure al volant fent un sospir. El cotxe va arrencar al primer cop de clau i va anar amb la marxa enrere a tota llet. I mentre canviava de marxa i posava la primera: plaf! La cara de la clienta més viciosa amb qui s’havia topat en aquests tres mesos va quedar esclafada contra el vidre. Cony de dona!!\nEs van mirar uns segons, els suficients perquè ella se’l mirés lasciva mentre es llepava luxuriosament els llavis amb la llengua en un gest que pretenia ser seductor. Ell, valent amb la seguretat que li proporciona el vidre, va iniciar un gest que mai s’hauria cregut capaç de fer: va aixecar la mà dreta a l’alçada de la seva cara i va cloure els dits, tots menys un, i va deixar dret i ben remarcat el dit del mig.\nLa cara d’ella es va tòrcer decebuda i en Josep Maria es va allunyar prement el gas, tant envelat que ni tan sols va parar a la barrera. La va passar per damunt mentre duia pintat al rostre un somriure, el somriure del guanyador.\nPublicat per Dolors a 10:47 2 comentaris:


Onda inaugura l'exposició de l'artista Enric Mestre 'Retrospectiva 1.0'\nEs podrà visitar del 15 de juny a l'1 d’octubre al Museu del Taulell 'Manolo Safont'\nAquesta vesprada, al Museu del Taulell 'Manolo Safont' d’Onda, ha tingut lloc la inauguració de l’exposició 'Retrospectiva 1.0', de l’artista de Alboraia (València) Enric Mestre. A l’acte han acudit en representació de la corporació municipal, l’alcalde de la localitat, Ximo Huguet, així com la tinent d’alcalde de l’Ajuntament Encarna Ribes, i el comissari de la mateixa, Josep Pérez Camps. 'Retrospectiva 1.0' romandrà oberta al públic des d'avui, 15 de juny, fins al pròxim 1 d’octubre.\n“Aquesta vocació de treball disciplinat i constant durant més de 50 anys ha tingut com a resultat l'existència d'un conjunt d'obres d'impressionant magnitud, que en gran part es conserva en els propis tallers d'Enric Mestre, i que de manera exclusiva han servit per configurar la Retrospectiva 1.0”, ha explicat l'alcalde d'Onda, Ximo Huguet, en l'acte de presentació que ha tingut lloc aquesta tarda.\n“No obstant això, el no haver disposat d'alguna de les obres més emblemàtiques, actualment en Museus i col·leccions privades de tot el món, creiem que l'exposició de les 120 obres que ací presentem compleix amb l'objectiu inicial d'oferir una visió de conjunt de l'obra d'Enric Mestre”, ha afegit Huguet per glossar el treball de l'artista valencià.\nEls qui visiten el Museu del Taulell 'Manolo Safont' podran observar des de les primeres obres de joventut (pràcticament inèdites), centrades en el recipient com a objecte artístic d'una gran bellesa que es manifesta, principalment, en les qualitats materials que són exclusives de la ceràmica, fins a les escultures posteriors a 1.982 que, amb les successives derivacions que sobrepassen el 2.016, representen una expressió personalíssima i única dins de l'àmbit de l'abstracció geomètrica contemporània..


La classificació directa d'Espanya pel Mundial passa per guanyar a París - Empordà\nLa classificació directa d'Espanya pel Mundial passa per guanyar a París\nLa greu ensopegada contra Finlàndia deixa la selecció obligada a la repesca si falla a França\n23.03.2013 | 06:30\nEls jugadors finlandesos celebren el gol de l´empat d´ahir a Gijón. vincent west/reuters\nLa selecció espanyola es va estavellar contra el mur que va plantar Finlàndia a El Molinón i es jugarà el bitllet directe pel Mundial dimarts que ve a França. El gol de Sergio Ramos, que celebrava el seu centenari amb la "Roja", a l'inici de la segona part, feia pensar en l'inici d'una golejada, però l'equip es va relaxar i Pukki, en l'única arribada visitant, va firmar un empat que posa l'equip en un embolic greu. En una situació límit per a un equip que fa quatre anys que domina el món. Contra França al Calderón el cop en forma d'empat va arribar en l'afegit. Ahir també es va fallar amb una dèbil Finlàndia. La condemna és haver de guanyar a París per evitar la repesca.\nEspaña afrontava el partit sense els seus "cervells" Xavi Hernández i Xabi Alonso. Iniesta va assumir el comandament. Va buscar espais i buits impossibles per on colar passades. Villa va ser titular i va viure un emocionant retorn a casa. Però l'entramat defensiu finlandès va impedir que brillés: per moments els deu jugadors de camp finlandesos defensaven a la seva àrea.\nLa possessió d'Espanya arribava a un aclaparador 87 per cent però les ocasions clares no apareixien. Del Bosque meditava donar entrada al "pla B" en el segon acte. Ja havia posat Pedro i tenia escalfant Navas i Negredo quan va aparèixer Ramos per celebrar els seus cent partits amb un cop de cap que feia caure el mur. Ni el gol va canviar el panorama. Finlàndia va mantenir el seu 4-5-1 i Espanya va pensar que la feina estava feta.\nDel Bosque s'enfadava a la banda per la falta d'intensitat i el càstig no va tardar a arribar. En una acció aïllada, a onze del final, una badada defensiva va permetre una centrada des del costat esquerre que Pukki va rematar a plaer. El primer xut a porta de Finlàndia va ser gol. El Molinón es va apagar.\nPer acabar-ho d'adobar es va lesionar Jordi Alba amb els tres canvis fets. El lateral blaugrana va acabar forçant malgrat les seves molèsties físiques i caldrà veure si pot jugar dimarts a París.


ferrancab: Què és la transició nacional i què en podem esperar? (CatDem)\nQuè és la transició nacional i què en podem esperar? (CatDem)\nDes que Artur Mas va començar a parlar de la “transició nacional” s’ha donat per fet que aquesta era una transició cap a la Independència i que Mas callava per no espantar els prudents. Se suposa, i és normal que es faci, que la transició nacional és el que ve després de la construcció nacional. Del fer país. I que aquest nou pas només pot ser un pas cap a la Independència. Sembla ser que ja hem acabat de fer país i que el que ara toca és fer Estat. I aquesta és, sens dubte, una interpretació raonable, que omple el silencis del President amb paraules que bé podrien ser les seves. Però és una interpretació que porta a alguns equívocs. El primer, el de creure que la construcció nacional s’ha acabat. El segon, creure que aquesta transició només pot ser una transició cap a la independència.\nLa construcció nacional encara no ha acabat perquè no pot acabar mai. Ho hem recordat fa ben poc amb la polèmica sentència sobre la immersió lingüística. Una qüestió que és especialment polèmica i que ho és amb raó, perquè enlloc és més clar que en l’àmbit de l’educació que tota societat madura està condemnada a preocupar-se eternament de les qüestions identitaries. Que està condemnada a lluitar constantment per situar-se a l’alçada de les seves aspiracions. L’evident necessitat de formar els homes del demà és indestriable de la obligació de definir com volem que sigui la seva societat, la societat del demà. I és precisament d’aquí d’on semblen venir les dificultats educatives. No del nostre desconeixement de com serà el món futur, sinó del nostre desconeixement de com volem que sigui. I és per això que debats com el de la immersió lingüística, precisament per ser tant fonamentals per a la construcció nacional, no poden donar-se per tancats o per superats.\nD’aquesta “transició nacional” no en podem esperar, per tant, que doni per acabada la tasca de la “construcció nacional”. I, en lògica conseqüència, tampoc podem esperar que aquesta sigui la simple transició de l’ordre present a un nou ordre, ja conegut, ja definit, però encara per realitzar. És per això que tampoc cal esperar que, tal i com se’ls acostuma a reclamar, els polítics deixin de banda les seves diferències partidistes en favor de la plenitut nacional. Simplement, perquè no coneixem millor forma de patriotisme que el millor partidisme. I per això tampoc cal esperar que aquesta “transició nacional” sigui liderada per algú capaç d’elevar el poble per sobre dels seus interessos immediats. En tenim prou amb uns polítics que estiguin a l’alçada del seu poble. Amb uns polítics capaços de reconèixer i defensar els interessos dels catalans. Capaços de reconèixer i defensar que decidir com ha de ser Catalunya és feina dels catalans. I de fer-ho independentment de quina sigui la voluntat dels catalans. Perquè, com va dir el President, no hem de posar límits a la voluntat dels catalans.\nArticle publicat a la secció "Altres veus" de la Fundació CatDem\nPublicat per Ferran Caballero a 11:54 Etiquetes: CatDem


Imatge via Gerardo Mora / Getty Images\nPat Sajak va morir i el seu patrimoni net va deixar la seva família en plors.\nEl febrer de 2021, el patrimoni net de Pat Sajak va ser objecte d’una publicitat en línia enganyosa. Sajak és, per descomptat, ben conegut com a amfitrió del programa de jocs 'Roda de la Fortuna' des de principis dels anys vuitanta.\nL'anunci afirmava que 'El patrimoni net de Pat Sajak deixava la seva família en llàgrimes' i la imatge que l'acompanyava era de Sajak capturat en un partit de bàsquet de Los Angeles Lakers el 2018. Un altre anunci publicat a la mateixa pàgina va informar el mateix sobre els antics ' La família importa 'actor Jaleel White, que va retratar el veí entremaliat Steve Urkel a la sitcom:\nUn segon anunci similar deia: 'A l'edat de 73 anys, Pat Sajak deixa enrere un patrimoni net que us enganyarà la ment', amb una imatge que l'acompanyava. pres el 2007:\nTanmateix, no hi ha indicis que el patrimoni net de Pat Sajak hagi deixat ningú plorant o amb la ment 'embadalida'. A més, l’amfitrió de la roda de la fortuna encara estava viu en el moment en què van aparèixer aquests anuncis.\nPat Sajak no va ser la primera celebritat que va ser objecte d'una publicitat enganyosa que valia la pena. De fet, ni tan sols va ser el primer amfitrió de programes de jocs a aparèixer en un dels anuncis sobre 'el patrimoni net que va deixar la seva família en plors'. Anteriorment vam informar sobre una història similar per al difunt amfitrió del programa de jocs 'Jeopardy' Alex Trebek .\nHi ha altres celebritats els noms i semblances dels quals s’han utilitzat en anuncis tan enganyosos Pierce Brosnan , Chuck Norris , Richard Gere , Clint Eastwood , i Sean Connery . Trebek i Connery van morir el 2020, però les afirmacions sobre el seu patrimoni net que deixaven a les seves famílies 'en llàgrimes' no eren més que una estratagema dels anunciants.\nEls lectors que van fer clic als anuncis amb patrimoni net de Pat Sajak van ser dirigits a un article de presentació de diapositives de 233 pàgines en què Sajak no va aparèixer fins pàgina 94 :\nPAT SAJAK - EST. 65 MILIONS DE Dòlars\nPersonalitat televisiva i presentadora de xerrades Pat Sajak va néixer el 26 d'octubre de 1946 a Chicago. Quan servia a l’exèrcit nord-americà, també va organitzar un programa musical a American Forces Radio durant la guerra del Vietnam. Després de la guerra, Sajak va ancorar l’informatiu de cinc minuts i un home meteorològic substitut a NBC. Molts el coneixen ara com a amfitrió del programa de televisió de llarga durada 'La roda de la fortuna'.\nPat Sajak tindria un valor de 65 milions de dòlars. Curiosament, Sajak va compartir que va créixer pràcticament pobre amb els seus pares, que finalment es van separar quan era jove, sent incapaç de permetre’s ni els objectes més trivials. Va començar com a DJ i, ben aviat, va acabar sent home del temps per a KNBC-TV. El 1981 va ser convidat a organitzar el programa de televisió 'La roda de la fortuna' i Sajak, al seu favor, l'ha organitzat des de llavors.\nNo han faltat aquests estranys anuncis de valor net en línia. És probable que els anuncis enganyosos es continuïn mostrant per a altres personatges famosos en el futur, ja siguin morts o vius.\nFloyd tenia antecedents penals\nl'etiqueta és realment el toc i vaja\nquants trets massius des que Obama va assumir el càrrec


Diverses institucions apel·len al diàleg | Canal Reus TV\nDiverses institucions apel·len al diàleg\n13:25 - 14 octubre 2019\nLa publicació de la sentència del procès als líders independentistes ha generat diverses reaccions entre entitst i institucions del territori. Les universitats catalanes, l'Arquebisbat de Tarragona o l'ACM i L'AMI són algunes de les que han difós comunicats per mostrar el rebuig contra la condemna i demanar diàleg.\nAltres reaccions arran de la publicació de la sentència han estat la dels rectors i rectores de les universitats públiques catalanes. Han publicat un comunicat on reiteren l'error que suposa empresonar els dirigents politics catalans i fan una crida al diàleg per buscar una sortida al conflicte. El document també fa referència a la defensa de la llibertat d'expressió i a la confrontació d'idees, fent publica la seva opinió i malestar respecte la condemna.\nL'Arquebisbat de Tarragona, per la seva part, també s'ha manifestat envers la situació política on han apel·lat al diàleg per tal de vetllar per la convivència social. Per últim, l'Associació Catalana de Municipis i l'Associació de Municipis per la Independència proposen al món local convocar plens extraordinaris en les properes 72h i suspendre tota activitat institucional. Les dues entitats lideren el rebuig contra la condemna des d'una perspectiva de representació municipal.


Alimentació durant la lactància: consells i riscos | Consumer\nAlimentació durant la lactància: consells i riscos\nAugmentar la ingesta de fruita seca i evitar el consum de greixos saturats són algunes claus per alimentar-se de forma sana mentre s'alleta\nData de publicació: Dijous, 23deOctubrede2014\nEls riscos de no seguir una dieta saludable durant la lactància afecten sobretot a la mare, que pot sentir-se molt cansada o feble si no consumeix els nutrients que necessita. Però també hi ha alguns perills per al bebè, si la dona ingereix substàncies nocives o determinats medicaments. Aquests i altres consells d’alimentació per al període de lactància, com la respectar l’equilibri i la varietat de la dieta, hidratar-se bé i prendre’s un any per recuperar el pes anterior a l’embaràs, es detallen a continuació.\nAlimentació saludable durant la lactància materna\nUna bona hidratació és fonamental durant la lactància materna, com també oblidar-se de les grasses trans\nUna dieta saludable durant la lactància no s’allunya massa dels preceptes de la necessària per a la resta de les etapes de la vida. La importància de la dieta té a veure amb la salut de la pròpia dona, ja que la llet materna té la capacitat de proveir tots els nutrients que el bebè precisa, més enllà de l’alimentació de la mare (tret que aquesta pateixi desnutrició o practiqui un vegetarianismo molt estricte).\nPer això, per afavorir la salut i el bon estat físic de la lactant, és convenient que aquesta segueixi una sèrie de consells, com els quals s’enumeren a continuació.\nLactància materna: aliments equilibrats i amb varietat\nIgual que abans i després del període de lactància, el requisit bàsic per a una alimentació saludable és mantenir una dieta variada i equilibrada. Respectar alguna cosa tan bàsic com la informació que proporciona la piràmide nutricional és important per gaudir de bona salut en aquesta etapa. EROSKI CONSUMER compta amb un programa de menús per al primer trimestre de la lactància.\nMenjar durant la lactància: proveir-se d’energia\nEls primers mesos de la maternitat -i de la lactància materna- suposen un esforç de vegades agotador. Per això, a més d’aprofitar cada moment disponible per descansar, és fonamental que la seva dieta la proveeixi d’energies per resistir aquesta exigència. A més dels aliments habituals, s’aconsella augmentar el consum de fruita seca i fruites disecadas, que proporcionen proteïnes, ferro i àcid fólico.\nLactància i vitamines\nPer complementar aquests nutrients naturals, en certs casos és convenient continuar amb els suplements vitamínicos que es prenien durant l’embaràs. En tot cas, s’ha de consultar amb l’especialista perquè confirmi si és apropiat i la quantitat en què s’ha d’ingerir.\nLactància materna: hidratar-se\nAquest consell és particularment important a l’estiu i en regions d’altes temperatures. En haver de produir llet, el cos de la dona requereix una major hidratació en aquest període. El millor és beure aigua, encara que també els sucs i les infusions (millor, sense cafeïna) ajuden.\nA més, cal parar esment al color de l’orina: si és d’un groc més aviat intens, vol dir que el cos està necessitat de major hidratació.\nLactància materna: evitar els tòxics\nEn el grup dels tòxics es poden incloure molts components: des dels greixos trans, que es traslladen de forma gairebé directa de la mare a la llet materna, fins a l’alcohol i el tabac.\nTambé cal anar amb compte amb els contaminants, en particular els pesticides i insecticides que poden romandre en algunes fruites i verdures. Per això, és essencial rentar bé i pelar, sempre que es pugui, aquests productes i, en el cas de la carn, no menjar ni la pell ni el greix.\nCura amb els medicaments\nLa majoria dels medicaments són segurs i no generen problema algun, però existeix un reduït grup d’ells que, si es consumeixen, sí passa a la llet materna i podrien originar problemes.\nPer això, s’ha de consultar amb l’especialista i, en cas que el fàrmac sigui imprescindible, s’haurà d’optar per deixar la lactància materna.\nPerdre pes a poc a poc\nLes imatges de dones famoses que apareixen en els mitjans de comunicació, en les quals, pocs dies després del part, es veuen de la mateixa forma que estaven abans d’haver estat embarassades, poden ser perjudicials per a l’ànim i l’autoestima de moltes mares recents. Però existeixen diverses iniciatives que mostren els cossos imperfectes però reals de les dones després del naixement, que procuren evitar aquest malestar.\nL’important és no obsessionar-se amb la pròpia figura i perdre pes a poc a poc. Segons l’Institut Nacional d’Excel·lència en Cura i Salut, de Regne Unit, l’aconsellable és que solament un any després del part el pes de la dona sigui el mateix que abans de la gestació.\nlactància materna llet materna alimentació com alimentar-se durant lactància dieta en la lactància lactancia-ca


9SON publica el seu tercer disc #ÍSSIM - 9son\nPer fi podem dir que hem parit! Hem parit i ben parit! Surt el nostre tercer treball discogràfic, que de manera superlativa, hem titulat #ÍSSIM\nUn total d’11 cançons que ens han demostrat que 10 músics poden donar naixement a un estil propi. L’energia i el positivisme és el tret identitari de tot el disc, sense deixar de banda la ironia i la defensa d’elements tant identitaris com els nostres grans mamífers, els porcs.\nDisposem del disc en descàrrega gratuïta, així que us animem a descarregar-lo, comprar-lo, i passar una bona estona escoltant-lo. Bones estones, que malgrat haver-lo escoltat ja unes deu mil vegades, nosaltres continuem vivint cada cop que premem el “Play”\nEl disseny del disc és la contraposició i la convivència de la claredat amb l’explosió de colors en perfecta harmonia. Disseny realitzat per Andreu Robusté i Ramon Escolá.


tarifes_MAiGD - Màster en Arxivística i Gestió de Documents amb la qualitat i garantia de la UAB_CAT\nPer conèixer l'import exacte segons la modalitat de pagament que escolliu, consulteu l'apartat PAGAMENT\nMatrícula amb ajut*\nPreu crèdit de primer curs amb ajut: 71,83 €\nCrèdits 1er curs: 60 ECTS\nImport de l’ajut per crèdit: 4,17 €\nImport total ajut: 250,00 €\nTotal matricula: 4.310,00 €\n* L'ajut s’aplica sempre que l’alumne es matriculi d’un mínim de 60 crèdits per primera vegada i no se li apliqui qualsevol altre modalitat de deducció al preu de matrícula.\nPreu crèdit: 76,00 €\nTotal matricula: 4.560,00 €\n- Becaris Ministeri d’Educació i Ciència (MEC): Descompte 100% del Preu Públic** dels crèdits matriculats per 1ª i 2ª vegada.\n- Família Nombrosa: Descompte del 50% del Preu Públic** dels crèdits matriculats a les famílies nombroses de categoria general. Descompte del 100% del Preu Públic* dels crèdits matriculats a les famílies nombroses amb categoria especial.\n- Els alumnes que hagin obtingut matrícula d’honor en algun mòdul del màster tindran dret al 100% de descompte sobre l’import del Preu Públic** per al mateix nombre de crèdits matriculats per 1ª vegada en el curs següent (en cap cas, la quantitat total de la deducció podrà sobrepassar l’import de la part subvencionable de la matrícula).\n**La quantia del Preu Públic la fixa el Decret de Preus Públics segons el grau d’experimentalitat dels estudis impartits, pendent de publicació el preu públic per al curs 2016-2017.\nImport dels crèdits de segona, tercera i quarta matrícula\nEn el cas de mòduls que es matriculen per segona, tercera o quarta vegada les taxes aplicables són les que corresponen als imports fixats pel Decret que estableix els preus dels serveis acadèmics a les universitats públiques de Catalunya 2014-2015 i aprovats pel Consell Social de la UAB, sobre els quals l’ESAGED no aplica cap recàrrec addicional.\nSegona matrícula: 76,00 € per crèdit***\nTercera matrícula: 78,75 € per crèdit***\nQuarta matrícula: 84,38 € per crèdit***\n***Aquests preus corresponen al curs 2016-2017 i són orientatius. Pendent publicació preu públic 2017-2018 al juliol de 2017.