▷ ⭐Definició de taoisme⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de taoisme\nDefinició de taoisme\nara pots veure La definició i diversos exemples de com utilitzar la paraula taoisme, en aquesta selecció de correccions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un context real aquest mot i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que veuràs aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més simple entendre què significa taoisme.\nReligió i corrent del pensament xinès tradicional fonamentats en el Tao, principi de l’univers.\n¿Cóm es diu taoisme en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice taoísmo en catalán?\nSi vols saber com es diu en espanyol taoisme has de saber que la seva traducció és taoísmo pots descobrir en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar taoisme\nL’antiga […] filosofia xinesa (el Taoisme) va proporcionar la base […] per al desenvolupament de les teories de la medicina xinesa.\nExisteixen molts sistemes […] filosòfics – com el taoisme o el budisme – que […] eliminen la idea de distinció entre creador i criatura.\nHi ha 100 milions de creients distribuïts […] entre les cinc grans religions del país, a […] saber, el budisme, el taoisme, l’Islam, el catolicisme […] i el cristianisme.\nMés tard, aquestes van ser […] absorbides més o menys pel Taoisme religiós i van ser més […] desenvolupades.\nA Àsia, la influència de les religions […] -budismo, cristianisme, taoisme, confucionismo- ha perdut […] un paper fonamental en les classes […] escolars ia la universitat.\nAquests van ser els començaments de la gran […] religió coneguda com Taoisme, que més tard va prendre […] formes molt diferents.\nNo obstant això, […] molts elements del Taoisme, els seus contes i la seva màgica […] imaginació estètica, són encara rics en la vida del poble […] xinès, especialment en les festivitats rurals.\nAmb l’emergència d’aquests dos […] moviments religiosos taoistes, la […] diferència entre medicina i taoisme es va emfatitzar, tot i que […] sense crear una ruptura, ja que les seves concepcions […] de la vida, la malaltia i les teràpies eren molt similars.\nSense oblidar que això succeeix en un continent on han nascut les principals religions del món: El Judaisme, el Cristianisme i l’Islam van tenir el seu origen en l’oest d’Àsia; l’Hinduisme, el […] Budisme i algunes altres van néixer al sud d’Àsia; el […] Confucianisme, el Taoisme i el simfonisme pertanyen […] a l’est d’Àsia.\nVaig passar molts anys llegint un ampli ventall de llibres sobre religió a un ritme gairebé frenètic, que anaven des de […] Norman Vincent Peale al taoisme.\nUn podria dir que on sigui que la […] medicina guarís, el taoisme alimentava i sustentava […] la vida.\nComparteixen una herència comuna de tècniques o teories que tenen el seu origen en l’antiga […] filosofia xinesa (Taoisme), amb més de 5.000 anys.\nEl taoisme és una filosofia […] oriental que se centra en la interrelació entre les coses.\nEl govern xinès és oficialment ateu però permet […] la pràctica de l’islamisme, […] protestantisme, catolicisme, taoisme i budisme sota la vigilància […] de les autoritats d’acord al Times.\nEl wu-wei del Taoisme filosòfic, un antic […] sistema de vida a la Xina, podria ajudar a l’home actual a assolir una vida de tranquil·litat espiritual.\nUn petit nombre de han creu en el protestantisme, […] el catolicisme o el taoisme.\nUn 60 per cent de la població de Malàisia és musulmana, el 19 per cent budista, el 9 per cent cristiana […] i el 6 hinduista, amb un 2.6 per cent de […] adherents al confucianisme, taoisme i altres religions xineses […] tradicionals.\nLes arts marcials per les quals la Xina és […] famosa també es van desenvolupar […] dins el context del taoisme i per tant segueixen els […] principis consistents amb la medicina xinesa.\nEl Taoisme és congruència entre […] home i natura.\nAquesta part de Déu – la veueta del […] cristianisme i el judaisme, l’Atman del […] hinduisme i el Tao del taoísmo- viu amb nosaltres a […] les nostres alegries i els nostres patiments.\nEncara més, Terra Endins és moralment més profund que la congruent natural relació de l’home […] i la naturalesa del Taoisme.\nAltres religions amb gran […] quantitat de fidels són el Taoisme, l’Islamisme i el Cristianisme, […] tant Catòlic com Protestant.\nAquelles paraules tenien a veure amb els més encastellats problemes de […] la Vida, la Natura, i la Humanitat en forma de filosofia senzilla i pràctica, i que […] conforma el secret del Taoisme.\nHubbard mateix considerava que Cienciologia seguia les tradicions de […] les religions més antigues, com l’hinduisme, la […] religió veda, el taoisme, el budisme, el judaisme […] i el cristianisme.\nEl taoisme adverteix: «Considera […] el guany de altres com la teva pròpia guany i la pèrdua d’un altre com la teva pròpia pèrdua.\nEl document lloa la conclusió reeixida del procés de selecció com a prova del compliment per part del govern de la política de llibertat religiosa garantida per la constitució de la RPC de 1982 (i que tan sols s’aplica als […] 5 cultes reconeguts […] oficialment, és a dir, budisme, taoisme, catolicisme, protestantisme […] i islam), i presenta l’ocupació […] de l’urna d’or com a mostra del respecte cap a les «convencions històriques» (terme que es repeteix fins a la sacietat en el document) del budisme tibetà, i, per tant, cap a aquesta tradició com a tal.


Notícies :: OBERT EL TERMINI PER DEMANAR ELS AJUTS PUA (PRESTACIÓ D’ATENCIÓ SOCIAL PER A PERSONES AMB DISCAPACITAT)\nOBERT EL TERMINI PER DEMANAR ELS AJUTS PUA (PRESTACIÓ D’ATENCIÓ SOCIAL PER A PERSONES AMB DISCAPACITAT)\nUs informem que s’han obertes les prestacions PUA (prestació d’atenció social per a persones amb discapacitat). Aquests ajuts van destinades a pagar econòmicament aquelles ajudes tècniques que s’hagin comprat durant aquest any per tal de poder facilitar l’autonomia personal. Heu de pensar que, per cobrar la prestació s’ha de presentar la factura del material i, per tant, aquest s’ha d’haver comprat prèviament.\nLes prestacions són per obtenció o reconversió del permís de conduir, adaptació de vehicle i ajudes per a l’autonomia personal i comunicació (aquí queda exclosa la butaca elèctrica).\nPer poder accedir s’han de tenir en compte les següents premisses.\nTenir reconegut el grau de discapacitat igual o superior al 33% abans dels 65 anys o haver presentat la sol·licitud. Si ets beneficiari d’una pensió d’incapacitat laboral també podràs tenir-hi accés.\nLa prestació estarà condicionada als ingressos econòmics de la persona beneficiaria (si cobreu una gran invalidesa només es compta el 100% de la base de cotització). Per accedir al 100% de l’ajut no es pot cobrar més de 853,68 €/mes, per cobrar el 75% de l’ajut no es pot cobrar més de 1.422,8 €/mes, per cobrar el 50% de l’ajut no es pot cobrar més de 1.707,36 €/mes. Si es cobra més de 1.707,36 €/mes, l’ajut serà del 25 %. Tot i així, si al domicili conviuen familiars a càrrec, el barem és més alt.\nSi valoreu que voleu demanar aquesta prestació us podeu posar en contacte amb la vostra treballadora social de la Fundació abans del 6 d’agost, us facilitarà la informació més detallada (com i on presentar el tràmit, què demanar i documentació a presentar). El termini per presentar l’ajuda finalitza el 16 d’agost.


EFE Madrid 14/07/2011 19:14\nEl Ministeri de Treball i Immigració ha comunicat avui que ha homologat l'acord aconseguit entre Telefónica i els representants dels treballadors per a extingir contractes d'ocupació per a un màxim de 6.500 persones de l'empresa entre 2011 i 2013.\nAquest ERO serà el primer on s'aconsegueix que una empresa amb beneficis no ocasioni costos al sistema de protecció per desocupació.\nPer assumir aquest cost, Telefónica s'ha compromès a crear un fons on s'integraran les aportacions econòmiques derivades de la situació per desocupació dels treballadors que s'acullin voluntàriament a l'ERO.\nTreball indica que el fons es constituirà amb uns 350 milions d'euros que es destinaran a desenvolupar polítiques actives d'ocupació dirigides als treballadors de més edat.\nL'acord entre sindicats i empresa s'ha establert sobre els principis de voluntarietat, universalitat i no discriminació, i contempla un pla de baixes en l'empresa a través de programes individuals de desvinculació i de jubilació.\nTambé inclou mesures per crear nous llocs de treball que seran del 7 % sobre les extincions d'ocupació que es produeixin, la qual cosa suposarà 450 ocupacions en tres anys.\nTelefónica oferirà al voltant de 4.000 beques per a joves i crearà un pla de recol·locació, finançat per l'empresa i pels treballador, per als empleats que es desvinculin de l'empresa i vulguin acollir-se.\nTambé recull el manteniment d'ocupació a les províncies a través de la formació i la requalificació, a més de mesures formatives per a l'ingrés i la promoció professional dins l'empresa.


Tortosa escenari de la recreació de l'expulsió dels jueus en el documental Terra d'Edom - Ràdio Tortosa\nEscrit per Núria Mora el 21 de gener de 2022\nTortosa esdevé un dels escenaris del documental històric Terra d’Edom que s’està realitzant sobre els jueus d’origen català. L’equip de la productora que impulsa el projecte, serà aquest dissabte, 22 de gener, a la capital del Baix Ebre per rodar algunes escenes de recreació històrica del moment de l’expulsió al segle XV i demanen persones que vulguin participar com a figurants. El documental s’estrenarà al Festival de Tel-Aviv el proper mes de juny.\nTerra d’Edom és un documental d’investigació sobre la història, la cultura i la vida del poble jueu als Països Catalans des de la seva arribada a la península ibèrica fins a l’actualitat, passant per la seva expulsió el 1492 i la Segona Guerra Mundial. La productora que realitza el projecte, Udol de Llop Produccions, trasllada el seu set de rodatge demà dissabte a Tortosa per filmar una recreació de l’expulsió dels jueus de la ciutat l’any 1492. Es farà a bord de Lo Sirgador amb la participació de la Jueva de Tortosa, tal i com explica Ramon Vallès productor de Terra d’Edom…\nPer a fer aquest rodatge la productora ha fet una crida a la ciutadania perquè hi participi com a figurants. Les persones que vulguuin formar part del rodatge s’han de presentar a les 9.30h a l’aparcament del Campus de la URV vestits d’època…\nEl rodatge a Tortosa es completarà amb filmacions a la Catedral, al Museu i al Call Jueu. El documental, dirigit pel vallenc Ignasi P. Ferré es grava en diferents indrets de Catalunya i la Mediterrània, en els quals es conserven indrets d’interès cultural i vestigis de la presència jueva. Terra d’Edom s’estrenarà el proper mes de juny al Festival de Tel-Aviv i a finals d’any també es projectarà al festival de Boston.


Blog Oriol Nel·lo: La Llei de Barris: una continuïtat necessària\nEl proppassat dia 14 d’abril el Parlament de Catalunya aprovà la Moció 12/IX, en la que s’insta el Govern a “garantir la continuïtat de l’aplicació i el desplegament de la Llei 2/2004, del 4 de juny, de millora de barris, àrees urbanes i viles que requereixen una atenció especial, per mitjà de la convocatòria anual de projectes de millora de barris, àrees urbanes i viles”. Així mateix, el mandat insta el Govern a realitzar la convocatòria d'ajuts corresponent a l’any 2011 i a enfortir els programes complementaris de la llei com són "Treball als barris" i "Salut als Barris". L’acord fou adoptat per unanimitat de la Cambra, amb el vot favorable del grup majoritari i del mateixos membres del Govern de la Generalitat.\nLa unanimitat parlamentària és una mostra particularment rellevant de l’elevat suport amb què ha comptat la Llei, d’ençà de la seva promulgació l’any 2004, per part dels ajuntaments, veïns i les forces polítiques catalanes. La seva aplicació ha permès emprendre actuacions de rehabilitació integral en 141 barris d’arreu de Catalunya, amb una població beneficiària de més d’un milió de ciutadans i una inversió total compromesa de 1.330 milions d’euros. Actuacions que han servit per lluitar contra els efectes de la concentració de la problemàtica social en els barris amb majors dèficits i millorar les condicions de vida de la seva població. Així, s’ha pogut intervenir en la millora de carrers i places, rehabilitar l’habitatge, construir equipaments com centres cívics o espais per a la formació ocupacional, dotar sistemes de gestió de l’aigua i residus, impulsar polítiques de protecció social i de paritat de gènere.\nEn conjunt l’experiència ha donat resultats pràctics molt positius, tal com mostrà l’avaluació global que, amb la participació d’experts universitaris i consultors independents, se’n va fer l’any 2009. Una simple visita a Collblanc-la Torrassa de l’Hospitalet del Llobregat, el centre històric de Balaguer, la Mariola de Lleida o el barri de l’Erm de Manlleu, per posar només alguns exemples, permetrà confirmar a qualsevol persona interessada aquest judici. Tant és així que el desenvolupament de la Llei ha atret fins i tot atenció internacional i ha estat considerada una iniciativa modèlica en el context europeu. En les presents circumstàncies de crisi econòmica, la seva continuïtat i aprofundiment resulta del tot imprescindible per tal de defensar les condicions de vida i la cohesió social dels nostres barris.\nPer això resulta difícil de comprendre que l’avantprojecte de Llei de mesures fiscals i financeres per a l’any 2011, en el seu article 53, prevegi la modificació de la llei de barris per tal que les convocatòries no siguin anuals, com fins ara, sinó subjectes a les necessitats pressupostàries. L’objectiu de la modificació, segons han afirmat els responsables del Govern de la Generalitat, és permetre, d'entrada, no realitzar la convocatòria d’ajuts per a l’any 2011.\nDe prosperar aquesta proposta el govern, a més d’incomplir un mandat unànime del Parlament, privaria als ciutadans dels barris més necessitats dels ajuts que tants bons resultats han donat fins ara. I això en un context de crisi que comporta, com es deia, un increment de les necessitats socials i una reducció dels mitjans amb els què els ajuntaments compten per tal de fer-hi front. Per això, sembla del tot necessari que des dels ajuntaments, les entitats municipalistes, les forces polítiques i el moviments ciutadans es reclami, per un costat, la retirada de l’article 53 de l’avantprojecte de Llei de Mesures Fiscals i Financeres per a l’any 2011 i, per l’altre, l’acompliment íntegre de la Resolució 12/IX del Parlament de Catalunya amb la convocatòria dels ajuts previstos en la Llei de Barris durant l’any 2011.\nEl text íntegre de la Moció 12/IX del Parlament de Catalunya, sobre el desplegament de la Llei 2/2004, de millora de barris, àrees urbanes i viles que requereixen una atenció especial pot veure’s a: www.parlament.cat/activitat/bopc/09b057.pdf\nEtiquetes de comentaris: Barris, Catalunya, Generalitat de Catalunya, Llei de Barris, Parlament de Catalunya\nLa ordenación del territorio en España\nCrisi i govern urbà al sud d'Europa\nVot d'extrema dreta i segregació urbana\nThe New North: quin món tindrem, quin món volem?


La banyolina Pilar Codony guanya el Premi Documenta 2021 amb la novel·la 'Distòcia' - El Gerió Digital\nEl jurat destaca "la mirada íntima i valenta sobre l’avortament i la maternitat" del llibre\nDijous, 25 de novembre de 2021 12:45h\nRedacció / Pla de l'Estany / Barcelona\nPilar Codony ha guanyat el Premi Documenta 2021 amb la novel·la 'Distòcia'. El jurat del guardó ha destacat que l'obra guanyadora destaca "pel ventall de personatges complexos i vivíssims que presenta, per la mirada íntima i valenta sobre l’avortament i la maternitat, per la representació del dia a dia en una granja de vaques i ovelles i d’un món rural molt arran de terra".\nAixí mateix, ha destacat sobretot que la novel·la "fuig de populismes literaris i llocs comuns, per l’autenticitat del relat i per una escriptura àgil, molt llegidora, i una llengua genuïna, entenedora i naturalíssima, lluny d’artificis i pirotècnies embafadores". 'Distòcia' es publicarà a L'Altra Editorial a principis de març de 2022. El jurat del guardó, format per Pau Vidal, Marina Espasa, Albert Forns, Josep Cots i Eugènia Broggi i reunit a Barcelona aquest dijous, ha decidit premiar per "insòlita unanimitat" la novel·la per ara titulada 'Distòcia'.\nPilar Codony, de trenta-tres anys, és veterinària d'animals de granja, sobretot vedells. Com ha explicat l'Altra Editorial va treballar amb vaques de llet una bona temporada, per això li va ser fàcil ambientar la novel·la en una granja de vaques de llet. És natural de Banyoles i viu en un poble molt petit del Pla de l'Estany, en un mas on també hi té animals.


Mariano - Bocairent: Proclamació de les Festes d'Estiu a Sant Agustí 2008\nAquest passat dissabte, va tenir lloc al teatre Avenida de Bocairent, la proclamació de les Festes d'Estiu a Sant ASant AgustíAgustí 2008, acte molt diferent al dels darrers anys, ja que enguayn no estarà present la figura de la Clavariessa Major.\nL'acte va estar a l'altura esperada, i els majorals ens van preparar un audiovisual molt emotiu. Finalitzat aquest, En Josep Vicent Ferre i Dominguez, batlle de Bocairent, va fer la proclamació de les festes, i acte seguit, la mantenidora de la nit, N'Adelaida Ferre ens va començar a parlar dels seus records al voltan de la dansa i la festa de Sant Agustí. Després va fer un discurs on va denunciar d'una manera molt serena i relaxada, alguns dels aspectes més masclistes de la festa i va motivar als assistens per tal de fer una reflexió sobre futurs possibles camvis. Per a mí, un discurs atrevit però necesari.\nL'actuació del grup "Tira-li folk", va servir per tal de donar-li una nota musical a l'acte, que va acabar amb el cant de l'Himne a Bocairent d'Àngel Bernat i Juliàn Herrero.\nDestacar la gran presentació que ens va fer el majoral David Beneyto Gisbert, digna dels oradors més eloqüents.\nPresentació de les Festes d'Estiu a Sant Agustí 2008


Primer debat legislatiu el proper 17 de maig sobre una nova llei de contractes del sector públic a Catalunya | ACM\nInici › Actualitat › Primer debat legislatiu el proper 17 de maig...\nPrimer debat legislatiu el proper 17 de maig sobre una nova llei de contractes del sector públic a Catalunya\nEl proper dimarts 17 de maig, l'Associació Catalana de Municipis organitza el primer dels tres debats legislatius emmarcats dins la iniciativa Legislem per avançar. En aquesta sessió, que tindrà lloc de 10 a 12.30 h en format online a través de les xarxes socials de l'ACM, es debatrà sobre la necessitat d'una nova llei de contractes del sector públic de Catalunya.\nTot i l'entrada en vigor de la Llei de Contractes del sector públic en l'àmbit estatal (9/2017) i les diverses modificacions que ha experimentat, des dels òrgans de contractació dels ens locals s'ha posat sobre la taula la creació d'una legislació catalana, que sigui la que explori els possibles àmbits de millora. L'objectiu del debat és encetar el procés per analitzar a fons l'aplicació a l'àmbit local de la Llei 9/2017, i valorar possibles millores per fer una proposta legislativa pròpia per a Catalunya.\nL'acte començarà a les 10.00 h amb la inauguració a càrrec del president de l'ACM, Lluís Soler. A continuació, la directora general de Contractació Pública, Neus Colet, reflexionarà sobre l'aplicació de la Llei 9/2017. Finalment, hi haurà una taula rodona amb la participació de: Francesc Homs, advocat i membre de la CJA; Alfredo Galán, catedràtic de Dret Administratiu de la UB i membre de la CJA; Jordina Moltó, cap de l’àrea d’Estudis i contractació de l’ACM; Jofre Clofent, cap del servei de contractació de l’Ajuntament de Badalona i Roger Cots, vicesecretari de l’Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat.\nAquest debat és el primer dels 3 que componen la iniciativa Legislem per avançar, que vol donar resposta a tres àmbits sensibles per als ens locals i els seus electes: una Llei de contractes del sector públic de Catalunya, una Llei de governs i finances locals i un Estatut de l'electe local.\nPots consultar el programa i inscriure't a l'acte en el següent ENLLAÇ.


L'Estany de Banyoles es desempallega de 100.000 peixos exòtics - El Gerió Digital\nPer contra partida n'ha alliberat més de 20.000 d'autòctons en quatre anys\nDilluns, 30 de desembre de 2013 12:55h\nTècnics capturen exemplars de barb i bagres al riu Terri que aboquen a l'Estany © ACN\nAquest desembre conclou el projecte Estany Life + Natura, el segon concedit per la Unió Europea al Consorci de l'Estany i amb un tercer a punt de començar el pròxim gener. Banyoles es converteix així en un dels pocs territoris en aconseguir-ho i en part és gràcies al fet que el seu entorn natural, protegit per la Xarxa Natura 2000 i a la llista RAMSAR, compta amb una gran biodiversitat que a nivell comunitari s'ha cregut necessari conservar i potenciar.\nMés de 100.000 peixos exòtics retirats\nEl cas més il·lustratiu és el dels peixos. Les espècies exòtiques com el 'black-bass' o la carpa, introduïdes des del 1910 per la pesca esportiva , s'han convertit en la gran amenaça dels peixos autòctons fins al punt de posar en risc la seva supervivència. Si l'any 1950 hi havia un 55% d'espècies autòctones i un 44% d'exòtiques, la proporció en els últims anys ha passat a ser de l'1% en el primer cas i del 99% en el cas de les invasores. Aquest desequilibri ha comportat l'extinció de peixos com l'espinós i el confinament d'altres espècies com la bagra i el barb de muntanya, que ara gràcies al Life han tornat a guanyar terreny.\nPer aconseguir-ho, ha calgut eliminar més de 100.000 peixos exòtics en quatre anys. Els treballs s'han concentrat sobretot en reduir fins a un 75% els grans exemplars de perca americana i un 90% el de les carpes, de més de 60 centímetres de llargada. "Hem retirat els més depredadors, agressius i amb més capacitat reproductora amb la idea que els exemplars més petits puguin conviure amb els autòctons", explica el director tècnic del projecte, Miquel Campos, que recorda que sempre més hi haurà peixos exòtics a l'estany però que cal mantenir-los a ratlla perquè no facin recular les poblacions autòctones.\nEl pas següent ha estat la reintroducció de peixo autòctons. Concretament, s'han alliberat més de 20.000 exemplars, sobretot barbs de muntanya. Aquest peix juntament amb la bagra són dues espècies clau per a la recuperació d'una altra espècie amenaçada com és la nàiada, un mol·lusc d'aigua dolça, indispensable per a la seva reproducció.\nLes nàiades i el laboratori experimental\nBanyoles concentra quatre de les deu espècies de nàiades que hi ha a tot l'estat espanyol i des del 2011 compta amb un laboratori experimental que ha aconseguit una gran fita científica a nivell europeu: produir 130.000 juvenils. La cria i engreix a gran escala ha permès alliberar a l'estany més de 500 exemplars de dues varietats, l''Unio mancus' i 'Unio ravoisieri', que han vist incrementar les poblacions a la zona lacustre en un 40% i un 200%, respectivament, amb individus de fins a 3 centímetres.\nProp de 600 tortugues exòtiques eliminades i 130 autòctones alliberades\nLes tortugues exòtiques són també una amenaça en aquest entorn natural. És per això que el projecte també ha permès eliminar 580 tortugues exòtiques de fins a set espècies diferents per després poder-ne alliberar una trentena d''Emys orbicularis', una espècie que es remunta al neolític de fa 7.000 anys tal com han confirmat les restes trobades al jaciment de la Draga. Els exemplars alliberats provenien del Centre de Recuperació de Tortugues de l'Albera i han tingut una bona adaptació en aquest nou entorn.\nAquest projecte Life que ara acaba també ha permès actuar en dotze hectàrees del voltant de l'Estany de Banyoles, on s'han retirat plantes exòtiques com ara el xuclamel o la canya americana així com la replantació de 400 arbres i arbustos autòctons de ribera. També destaca l'adquisició de 2.750 metres quadrats de terrenys agrícoles per millorar la connectivitat i afavorir l'hàbitat per a espècies amenaçades com la llúdriga.\nEls responsables del programa fan un balanç molt positiu dels quatre anys. El director del Consorci de l'Estany, Jordi Bosch, recorda que aquest projecte era un "experiment a gran escala", d'una gran complexitat i també ambició, en què el sol fet de poder-se dur a terme ja era tot un "èxit". També reconeix que aquest projecte, dotat amb 1,02 MEUR -la meitat de fons europeus i la resta de la Generalitat, Diputació de Girona, Agència Catalana de l'Aigua i Aigües de Banyoles- no hauria estat possible amb fons propis de l'Ajuntament i que ha suposat un gran avanç per a la recuperació d'aquest patrimoni.\nPer la seva banda, el director tècnic del projecte, Miquel Campos, subratlla que aquest Life, que ha permès disposar de noves tècniques i ampliar els coneixements científics, tindrà una continuïtat amb un tercer programa, que es farà des del 2014 fins al 2018 amb la implicació de nous socis i més espai, ja que l'objectiu és conservar la fauna fluvial en deu espais més de la Xarxa Natura 2000 de les conques dels rius Ter, Fluvià i Muga.


i Queralbs | enciclopèdia.cat\nGrafia antiga deCaralps\nEl poble de Queralbs\nFustanyà i Serrat\nLa Farga, Rialb i Vilamanya\nLa vall i el santuari de Núria\nLes coves i les restes arqueològiques\nVista general del poble de Queralbs\nQueralbs té el terme municipal més extens de la Vall de Ribes amb 93,47 km2. Limita pel N, el NW i l’W amb el Conflent i l’Alta Cerdanya; al S amb els municipis de Planoles i Ribes de Freser, per l’E amb el terme de Vilallonga de Ter i al NE fa de límit amb el municipi de Setcases. El terme municipal és format per les dues antigues parròquies de Sant Jaume de Queralbs i Sant Sadurní de Fustanyà, esmentades totes dues en l’acta de consagració de la catedral d’Urgell, el 819, amb els noms de Keros-albos i Fustiniano. A més de Queralbs, que és el cap de municipi, i el llogaret de Fustanyà, dintre d’aquestes parròquies s’han format altres nuclis secundaris com el veïnat de Serrat, la caseria de la Farga, la de Vilamanya (sobre les coves de Rialb), la de Rialb, i el gran complex de Núria, el qual comprèn el santuari del mateix nom, diverses dependències i edificis, i les instal·lacions d’unes pistes d’esquí. Tots els seus nuclis de poblament, a excepció de Núria, es concentren en uns pocs quilòmetres quadrats, des de la Farga a les coves de Rialb, amb altituds inferiors als 1 300 m, als pendents de la vall del Freser, mentre que la major part d’aquest extens municipi, formada per l’alta vall del Freser i la conca del riu de Núria, és formada per carenades i valls pregones, obertes en els durs sediments paleozoics, sobretot del silurià, formats per ampelites negres i resistents i llicorelles.\nEl cap de municipi dista 7 km de Ribes de Freser, vila amb la qual s’uneix per una carretera que segueix paral·lelament el curs del Freser i surt des de la N-152. Té estació de ferrocarril del cremallera de Ribes a Núria.\nEl terme queda encerclat per l’ampli arc que descriu la serralada pirinenca entre el pic de Gorrablanc al NW del poble i el puig de Bastiments al NE, on es troben els cims de Puigmal (2 913 m), el puig de Segre (2 843 m), el puig de Finestrelles (2 827 m), el pic d’Eina (2 794 m), el pic de Noufonts (2 864 m), el pic de Noucreus (2 799m), el pic de l’Infern (2 860 m), i el puig de Bastiments (2 874 m), que coincidint amb la línia fronterera limita en aquest sector amb els municipis d’Oceja, Er, Sallagosa i Eina, pertanyents a l’Alta Cerdanya, i amb Fontpedrosa, que pertany al Conflent. Des del puig de Bastiments el terme municipal segueix la carena que passa pel coll de la Marrana, el Gra de Fajol (2 708 m), Martinell, el puig de Balandrau (2 585 m), i la serra de la Canya, i limita en aquest sector de llevant amb els municipis de Setcases, Vilallonga de Ter i Pardines; des d’aquí el terme segueix el torrent de Serrallonga en direcció a ponent, que separa el bosc de Serrat i el de Ribes, fins a trobar el Massanell, el segueix fins a la seva incorporació al Freser i l’acompanya fins a sota el serrat del Vent; a partir d’aquest punt, el límit municipal s’enfila de nou seguint la serra d’Estremera fins a trobar el pic de Gorrablanc; en aquest sector limita amb Ribes a migdia i Planoles.\nLa part NE del terme pertany a la conca del Freser, la qual és formada per diversos circs i cubetes glacials i queda separada de la vall de Núria per la carena que arrenca de Noucreus i segueix per la coma de Fontnegre, el serrat de les Pedrisses i les Roques i el Roc de Totlomón. El Freser neix al S del puig de Bastiments, a la vall del Freser; aigües avall, ja en el pla de Coma de Vaca, rep per la dreta el torrent de Coma de Vaca, que recull les aigües des de la vall que s’inicia a la Fossa del Gegant i que queda limitada al N per les Trunferes i el pic de la Vaca (2 826 m), i al S pel puig de Torreneules (2 711m). En aquest pla conflueixen els dos rius i el torrent que per l’E baixa del coll de Tres Pics. Aigües avall, ja en plenes gorges del Freser, rep diferents torrents que recullen aigües procedents del puig de Balandrau pel marge esquerre, i del vessant del puig de Torreneules pel marge dret. A Daió rep, pel marge dret, el seu principal afluent, el riu de Núria.\nLa vall de Núria, centrada al N del terme municipal, va del Puigmal fins al pic de Noucreus formant un conjunt de valls glacials i torrenteres, com les de l’Embut, de Finestrelles, d’Eina, de Noufonts i de Mulleres, que desemboquen al pla de Núria. És una vall de formació glacial, i queda tancada per les carenes secundàries que arrenquen del puig de Fontnegre i el Puigmal i convergeixen a la Creu d’en Riba, per on s’escola el riu de Núria, que a partir d’aquest punt segueix en fort pendent per les espectaculars gorges de Núria seguint el que en èpoques glacials era una llengua de gel. A la sortida d’aquestes gorges conflueix amb el Freser, en el paratge de Daió (1 200 m ). Durant el seu trajecte, aquest riu rep per l’esquerra i no lluny de Núria el torrent de Fontnegre, nascut a la coma del Clot, aproximadament a la meitat del seu recorregut. A Carcal, sota el salt del Sastre, rep per la dreta el torrent de Fontalba, que neix a la vall del mateix nom en una important surgència a 2 020 m (l’Adou de Fontalba). Aquesta vall de formació glacial composta de diferents circs penjats, és limitada per les carenes del Tros de Bou, el serrat del Borrut i la serra de Fontalba que arranquen del Puigmal; a migdia de la serra de Fontalba s’inicien les pendents que porten a Queralbs.\nDes de Daió el Freser encara rep alguns torrents fins a arribar al paratge del Molí, sota Queralbs, on pel marge dret hi conflueix el riu de Tosa, que recull les aigües de la vall formada per diferents antics circs glacials i situada al S del Puigmal i tancada pel Pas dels Lladres i la serra d’Estremera.\nPels volts del 1370 a Queralbs es registraven 41 focs i 3 a Fustanyà, on el 1553 ja n'hi havia 32. Al principi del segle XVIII (1718) hi havia 300 h (queralbins) al cap de municipi i 120 a Fustanyà i Serrat, que el 1787 ja havien passat a 352 i 151 respectivament. Durant el segle XIX s1arribà al punt àlgid de 602 h a tot el municipi (1860), xifra que no se superaria fins el 1900 (611 h) i que encara es remuntaria fins al màxim de població (871 h) el 1940. A partir d’aquest moment el municipi va perdre la seva antiga vitalitat i s’inicià un descens progressiu: 502 h el 1950, 393 el 1960, 229 el 1975, i les xifres de 223 i 199 per als anys 1981 i 1991. Malgrat aquest descens, durant l’última dècada del segle XX, la població es mantingué força estable, així, el 2001 hi havia 194 h. El 2005 es comptabilitzaren 202 h, malgrat la majoria de cases de la població són de segona residència i d’estiueig.\nLes muntanyes d’aquest municipi amaguen un seguit de comes, solanes i jaces on tradicionalment, des de la història més remota, han pasturat els ramats dels grans monestirs, dels naturals del país i de gent de les terres baixes, que enviaven els seus ramats a estiuejar a muntanya i a hivernar a la plana, a través d’antigues carrerades que anaven fins a l’Empordà per Besalú, i fins al Vallès i el Penedès per Osona. A Queralbs, com a la resta dels Pirineus, els prats dominen fins a altituds d’uns 1 800-2 000 m. Més avall hi ha els boscos, i fins als 1 300 m s’enfilen els conreus de farratge, pel bestiar, ja que la ramaderia és l’única activitat que encara perdura a la població, i la majoria dels camps es dediquen a la pastura. Els ramats són d’ovelles, vaques i cavalls, encara que aquests últims es troben en regressió.\nL’aigua és el do més notable d’aquestes muntanyes; cada raconada amaga una deu o un torrent, que es precipita avall per engruixir altres torrents o els dos rius cabdals del municipi. El 1903 es va inaugurar la primera central hidroelèctrica, i després en seguiren d’altres, fins a un total de cinc (Freser superior, Daió, les Ielles o la Farga, el Molí i Rialb) que té el terme. Són totes centrals petites, inferiors als 3 000 kw de potència. Una altra antiga riquesa del terme era l’existència de meners d’arsènic, ferro i plom argentífer, explotats, els de ferro, des de l’edat mitjana, i potser abans i tot, i els d’arsènic a càrrec de la Societat Aurífera dels Pirineus Orientals, iniciada el 1843 i que es va tancar definitivament l’any 1916. Les instal·lacions de la Farga, malmeses en gran part per la riuada del 1940, i les de Rialb, són restes d’aquestes explotacions, ben oblidades. El 1820 s’hi havien trobat velles escodes, que hom va creure romanes, sota el salt del Sastre, al camí de Queralbs a Núria, cosa que fa suposar que aquests meners ja eren explotats des de l’època romana.\nModernament les úniques activitats industrials de Queralbs es limiten a les centrals hidroelèctriques i al sector de la construcció, mentre que cada vegada més, la principal activitat econòmica del municipi és el turisme. Pel que fa als serveis el municipi disposa d’hotels, pensions, residència casa de pagès i un alberg, a més de les instal·lacions de l’estació d’esquí alpí i nòrdic de la Vall de Núria.\nEl poble de Queralbs (156 h el 2005) es troba a 1 236 m d’altitud, al S del terme, en un replà del vessant dret del Freser, més amunt del torrent d’Estremera o de Toses. Es troba en un fort pendent, de manera que constitueix un bon exemple de la localització dels nuclis habitats a mitja muntanya, característica de les terres de l’alt Freser. Encara que en els últims anys s’han construït algunes cases seguint una arquitectura centreuropea, la imatge general de la població encara presenta un grau d’unitat notable gràcies a l’organització dels estatges, que correspon sobretot a recorreguts horitzontals i esgraonats per la necessitat d’aconseguir el màxim de solellada.\nA Queralbs hi havia un petit castell o torre de defensa, la qual, però, mai no va tenir la categoria de castell termenat, encara que el 17 de març de 1375 el rei Pere III va dictar un privilegi per a la conservació d’una fortalesa. Hi destaca l’església parroquial de Sant Jaume, romànica, del final del segle XI, que reemplaçà 200 anys més tard una altra església anterior consagrada el 978. Es troba a l’extrem de ponent de la població, a 1 236 m d’altitud, en un replà graonat del vessant dret del Freser, posat en una solana. L’entrada és situada en el mur de migdia, mentre que al darrere de l’església s’inicia el gran massís pirinenc que s’enfila vers la collada de Fontalba. Aquesta església, que ha sofert diverses campanyes de restauració (la darrera finalitzà el juliol del 2001), és d’una nau amb absis i un creuer més tardà. Té la volta sensiblement apuntada, cosa que revela una nova construcció, possiblement del segle XV. Com a frontal d’altar es pot contemplar la còpia del retaule gòtic del segle XIV, actualment conservat al Museu Nacional d’Art de Catalunya. La porta d’accés encara conserva algunes restes de la ferramenta que abans la decorava. Protegeix la porta un porxo o nàrtex, format per sis arcades, a manera d’andanada de claustre, que descansen sobre cinc columnes amb capitells esculpits que es poden relacionar amb els tallers rossellonesos que actuaren especialment durant la segona meitat del segle XII en tota la Catalunya del Nord; representen animals fantàstics, fulles estilitzades, volutes i algun cap humà. Aquest atri o porxo és cobert amb un vessant, i sota la coberta es poden observar els extrems de testa ben tallats en les bigues de fusta empotrades en el mur. A l’extrem N de l’església hi ha un campanar de torre amb una petita espadanya al damunt, semblant a la que corona l’extrem de migdia del braç del creuer.\nUna notícia del 1428 diu que la majoria dels habitants de Queralbs moriren en el terratrèmol del 2 de febrer d’aquell any, i que possiblement es va malmetre també l’església; alguns dels escrostonaments dels capitells es podrien haver produït per aquest motiu, i l’església de Núria restà gairebé totalment destruïda.\nEl poble de Queralbs, que celebra la festa major el 25 de juliol, per Sant Jaume, conserva algunes velles tradicions, com les benediccions del terme i les caritats, repartició de panets i ofertes, que per Sant Joan se celebren a la parròquia de Queralbs, i el 26 de juny a la de Fustanyà.\nEl llogaret de Fustanyà (12 h el 2005) es troba entre Queralbs i Rialb, a migdia del terme, però a l’esquerra del Freser, un xic enlairat. Hi porta una pista de 2 km llargs des de la Farga.\nEl lloc de Fustanyà és un indret d’unes cinc cases disperses i una gran masia, dita Fustanyà, esmentada ja al segle X; l’edifici actual data del segle XVIII. Prop de la masia es troba l’església romànica de Sant Sadurní, que és un edifici del segle XII, d’una nau, amb volta apuntada i absis, aquest amb una cornisa amb mènsules i una finestra central. El portal és a la façana o mur de migdia, i és format per arquivoltes en degradació. La porta manté una notable ferramenta romànica. El campanar de l’església sembla resultat de la transformació d’una espadanya primitiva en campanar o comunidor cobert. L’aparell de l’església parroquial és de carreus calcaris, semblants al marbre, extret, diuen, del lloc conegut com Roc de Sant Serni.\nUna restauració canvià l’aspecte de la façana, incorporà un nàrtex, i varià l’entorn del recinte. Davant de l’església hi havia una terrassa que servia de cementiri, però actualment és voltada amb un mur i el cementiri fou desplaçat al costat de ponent.\nDe l’església actual no es coneix l’acta de consagració, però per l’aspecte es pot considerar la construcció dins del segle XII. Durant els anys 1982 i 1983 es féu un forat davant de la façana meridional. S'hi trobaren nombroses tombes que formaven part d’un cementiri medieval, i també fragments de ceràmica i les restes d’una olleta de terrissa negra, segurament del final del segle XI o del XII, per tant d’una època propera al moment en què es construí l’església.\nEl nucli de poblament més important de la vella parròquia de Fustanyà és el veïnat de Serrat (22 h el 2005), situat a la cota dels 1 300 m d’altitud, amb cases esglaonades al pendent de la serra. Es tracta d’un conjunt gairebé verge en el qual encara perduren molts dels processos compositius i constructius tradicionals. Els habitatges són de pedra pissarrosa lleugerament amorterada, reforçada amb passeres de lligada. Les teulades tenen doble vessant de lloses arrodonides, sobre cabirons de fusta amb ràfecs petits, fets amb diverses filades del mateix material. Moltes fusteries encara mantenen les coloracions originals o es presenten sense pintar. Són molt característics els forns semicirculars afegits a les construccions, coberts amb una llosa d’un sol vessant i una xemeneia potent generalment aparedada. La casa més notable és la casa Bonada, erigida a l’indret d’una torre de defensa alçada l’any 1519. Serrat pertany a la demarcació parroquial de Fustanyà, però té una petita església pròpia, dedicada a la Mare de Déu del Remei, que és una ampliació feta al segle XVII d’una església romànica, de la qual es conserva totalment l’absis. Sobre l’entrada hi ha un petit cor de fusta amb enteixinat policromat. La façana és acabada amb un campanaret d’espadanya.\nA 1 km de Serrat, en el marge dret del riu, encara es poden veure les ruïnes del que fou el molí fariner. La festa major de Serrat se celebra el segon diumenge de setembre.\nL’indret de la Farga (4 h), al NE de Queralbs, situat sota la gran recolzada que fa la carretera que ve de Ribes de Freser abans de pujar a Queralbs, fou erigit el 1843 per a l’extracció d’arsènic; a més d’un conjunt de petits edificis, es construí un tren de via estreta fins a Rialb. L’extracció fou abandonada, però, arran de la Primera Guerra Mundial, i la riuada de 1940 s’endugué bona part de les instal·lacions. Una part fou renovada i convertida en residència dels Germans Maristes.\nA 2 km de la Farga en direcció a Ribes hi ha la central elèctrica del Molí, construïda el 1914, amb dos edificis característics de l’arquitectura industrial amb detalls i elements modernistes. En l’antic molí fariner que hi havia en aquest mateix lloc, Guimerà situà el molí del drama de Terra Baixa.\nRialb fou creat arran de les explotacions mineres ja esmentades. Era l’estació d’emmagatzemament del mineral que arribava per tren des de la Farga, i a més hi havia les oficines de l’empresa explotadora. Avui, les edificacions renovades són una residència privada. És situat al marge dret del Freser i al costat de la carretera de Ribes.\nVilamanya (6 h) és un nucli format per masies que es troben situades just sobre Rialb, a 1 250 m d’altitud, a l’extrem S del terme. Aquest nucli, malgrat que es troba situat al marge dret del riu, pertany a la parròquia de Fustanyà (marge esquerre), la qual cosa es deu possiblement al fet que la seva fundació es remunta al moment en què la principal parròquia encara era aquesta.\nEntre les masies del terme cal destacar el Puig, antiga cabana ja mencionada al segle XVII, els masos de la Ruira (o Rovira) de Dalt i de Baix, del segle XVI, i Can Constans, al vessant de Queralbs, com també la Plana, Cal Tregurà i la Casa Nova al vessant de Serrat. La riuada de l’any 1940, a més de bona part de les instal·lacions de la Farga, s’endugué altres edificis propers al llit del riu, com eren les anomenades cases d’en Bonada, situades enfront de les coves de Rialb al marge esquerre del Freser.\nAquestes masies estan comunicades per carreteres forestals: passa per Vilamanya la carretera que s’inicia entre Rialb i el Molí en el marge dret del Freser i gairebé arriba fins a la font de l’Home Mort. Aquesta mateixa carretera, una vegada sobrepassades les cases de Vilamanya, té enllaç amb la que surt de Planoles i puja al collet de les Barraques. Can Constans i la Ruira tenen comunicació amb la que sortint de l’inici del poble puja fins a la serra de Fontalba; també per sobre del poble aquesta carretera té un enllaç amb el Puig. La Plana i Cal Tregurà estan en el camí forestal del bosc de la Calç, que s’inicia a Fustanyà i també des d’aquest punt es comunica amb la Casa Nova.\nLa vall de Núria, que es troba a una altitud de 1 960 m, és encerclada pels cims del Puigmal, el pic del Segre, el puig de Finestrelles, el pic d’Eina, el pic de Noufonts, el pic de Noucreus, i el puig de Font Negre.\nVista del paratge on hi ha el santuari de Núria\nHa estat en bona part modelada per l’acció erosiva de les glaceres que ocupaven aquests paratges en l’època glacial confluint en forma de llengües de glaç en l’actual pla de Núria, i procedents dels diferents circs que l’envolten. Al final del pla hi ha un llac artificial que es va construir l’any 1956.\nLa vegetació, com correspon a la seva alçada, pertany a l’estatge sub-alpí, i hi ha boscos de pi negre (bosc de la Verge i bosc de Sant Gil) i prats de pastures i tarteres; el gavet (neret) hi és molt abundant i forma grans capes vermelloses en el moment de la florida, també hi trobem el ginebró i el bàlec. Entre les moltes flors que es troben a la vall de Núria cal destacar les gencianes, la regalèssia de muntanya, l’herba tora (que és tòxica), ranuncles pirenencs, aster alpí, safrà de muntanya, etc.\nEl santuari de Núria ha estat des de fa segles un dels santuaris marians més importants del país. La devoció a Núria és tradicional de les comarques del Ripollès, la Cerdanya, el Conflent, el Vallespir, etc. Modernament, a les romeries de devots a la Mare de Déu s’hi han afegit els excursionistes, els esquiadors i els turistes que volen gaudir de la pau i tranquil·litat que regnen en aquest racó pirinenc. Fins a l’any 1916 el santuari era obert només del 29 de juny, Sant Pere, fins al 27 de setembre (Sant Miquel).\nAntigament i fins a l’any 1931 calia fer el viatge a peu o a cavall d’un mul de bast des de Queralbs, la qual cosa representava una caminada de 3 hores, però malgrat això, eren milers els pelegrins que seguien aquest camí vell, que s’enfilava per la font de la Ruira, l’oratori de Cubrell, els Descansadors, el pont de Cremal, el salt del Sastre, el salt del Frare, el salt de l’Aigua o de la Cua de Cavall, el pla de Sallent, el pont dels Tres Molins, la Font Negra, i finalment la Creu d’en Riba, que obria a la vista del caminant la visió del santuari —format per l’església i les hostatgeries—. Avui aquesta visió la tenen els viatgers del cremallera en sortir del túnel de la Creu d’en Riba, ja que de manera sobtada passen del profund engorjat a l’àmplia perspectiva del pla de Núria.\nEstació del cremallera, santuari de Núria\nL’any 1917 hom projectà la construcció d’un funicular, però la idea no va prosperar. Al mes de maig del 1928 començaren les obres d’un ferrocarril de muntanya, concebut com a tren mixt, amb via normal fins a prop de Queralbs i amb engranatges de cremallera fins a dalt al santuari. Aquesta via fèrria, de 12,5 km i un pendent que oscil·la entre el 5,5 i el 15%, fou inaugurada el 22 de març de 1931, i al cap de poc rebé com a passatgers els parlamentaris comissionats per la Generalitat republicana per a redactar l’avantprojecte d’estatut de Catalunya, conegut després com l’Estatut de Núria. Un cop descartada totalment la possibilitat que Núria tingués en el futur una carretera d’accés, es decidí potenciar l’ús del cremallera i facilitar la possibilitat de visitar la zona amb el màxim de condicions possible. Així, doncs, l’any 1986 la companyia Ferrocarrils de Muntanya i de Grans Pendents, de la Generalitat, inicià una nova etapa del carrilet de Núria, un dels pocs que queden a Europa, i l’únic de la Península Ibérica. Es posaren en funcionament tres nous automotors que s’afegiren als anteriors, de tal manera que el cremallera augmentà la seva potència i es reduí el temps del trajecte, que passà de 55 minuts a 35; també s’amplià notablement la capacitat de passatgers.\nEl cremallera segueix més o menys de prop el camí vell, al qual se sobreposa en alguns trossos, però n'evita els engorjats i les fondalades formades pel riu de Núria. El recorregut del cremallera té la particularitat d’ésser senyalitzat de tram en tram, amb esment d’altres cims i llocs notables del país i de fora del país: així, al costat d’indicacions sobre les altures de Tagamanent, Sant Jeroni, Mogrony, Gósol o el turó de l’Home, s’hi troben indicats els llocs i les corresponents altituds de Cortina d’Ampezzo, Wengen, Somosierra, Navacerrada, San Murezzan o la Mer de Glace.\nEl santuari de Núria, situat d’esquena al N, forma mig quadre, ja que es troba obert per una banda. Per tal d’assolir-ho calgué dividir el pavelló, abans titulat de Sant Josep, que tancava pel migdia una bona part del quadrilàter de la plaça. L’església que presideix aquest conjunt és un edifici modern de concepció neoromànica, iniciat el 1883, beneït el 1911 i completat darrerament amb el coronament del campanar situat a la façana, la instal·lació de calefacció i altres millores internes.\nAl costat de l’església hi ha l’hotel i quatre cases d’edificació: la casa de Sant Jeroni, construïda l’any 1929, la de Sant Antoni, acabada el 1929, la de Sant Josep, del 1930, i la de Sant Gil, del 1931. A l’ala antiga de la de Sant Antoni es muntà el Gran Hotel Vall de Núria. En les altres dependències hi ha les clàssiques botigues, una cafeteria i un menjador. Tot l’any ha sofert darrerament una reestructuració a causa de l’allau del turisme. Hom pot accedir a totes aquestes dependències per mitjà d’un corredor cobert.\nAlberg Pic de l’Àliga, a la vall de Núria\nL’antic Hotel Puigmal, enllaçat inicialment per un funicular procedent de l’Exposició Universal de Barcelona de l’any 1929, ha estat transformat en l’Alberg de Joventut Pic de l’Àliga, i l’antic funicular ha estat substituït per un modern telecabina, que assegura una comunicació més ràpida i còmoda amb l’estació del cremallera. Al mateix vessant hi ha un Via Crucis monumental que s’enlaira fins al cingle anomenat de la Creu d’en Riba.\nEn el pla de davant del santuari, al marge dret, hi ha la capella de Sant Gil, on la tradició diu que fou trobada la imatge de la Mare de Déu, junt amb la creu, la campana i l’olla, tot amagat per aquest sant penitent que féu estada en aquesta vall cap a l’any 700. La primera capella que substituïa la feta per sant Andreu fou construïda el 1615 i l’actual n'és una ampliació. Prop de la capella i al costat del llac es troba la font de Sant Gil, famosa per la gelor de les seves aigües.\nLa millora del tren cremallera ha estat un fet important per al santuari i per a l’estació d’esquí. Aquesta estació, una de les més antigues dels Pirineus, disposa d’equipaments moderns que donen servei a una superfície esquiable de 15 ha distribuïdes per diferents pistes. Les remodelacions de tot el complex de Núria, a més de representar una gran millora de l’entorn, donen una capacitat de pernoctació òptima. Serveis de la Creu Roja comarcal i equips especialitzats garanteixen la seguretat dels visitants i els esportistes que freqüenten aquesta vall.\nL’aspecte actual de Núria és el que ha adquirit en la darrera etapa d’una evolució històrica certament accelerada a partir del 1930. La documentació diu que la vall de Núria (o Annúria, en els primers documents) fou cedida el 1087 pel comte Guillem Ramon de Cerdanya al monestir de Ripoll perquè hi pogués fer pasturar els seus ramats. Aleshores Núria ja devia ser una vall coneguda i apreciada, sobretot per la seva situació estratègica i per les carrerades que la unien amb l’Alta Cerdanya. La primera notícia històrica del santuari és una concessió d’indulgències que féu el papa Alexandre III el 1162 a tots els fidels que pugessin a celebrar la festivitat de la Mare de Déu del dia 8 de setembre, cosa que revela l’existència d’un santuari potser ja presidit per la imatge actual, la qual, en contra de totes les suposicions llegendàries, no és pas anterior al segle XII.\nL’origen de Núria és un enigma, com el de tants altres santuaris. S'ha suposat que podia ser, com de fet era els primers temps, un hospital o lloc destinat a hostal i recollida dels pastors de la muntanya. De fet, durant els segles XIII i XIV és documentat sempre com un hospital a cura de donats i d un prevere o capellà de Núria. Des de la fi del segle XIII en endavant hi ha notícies de deixes de terres i llegats a l’hospici o hospital i capella de Núria. Com sempre, allò que la història no sap ho explica fil per randa la tradició i la llegenda. Sant Gil, nascut a Atenes, arribà a Núria buscant en les seves solitàries valls el recolliment necessari per a practicar la vida eremita i restà en aquests paratges tres o quatre anys fent oració i predicant l’evangeli entre els pastors que durant l’estiu feien estada en aquestes valls pasturant els seus ramats. La talla de la Mare de Déu és atribuïda a aquest sant, el qual en el moment de marxar a causa de les persecucions, la deixà amagada junt amb la creu que presidia les seves predicacions, l’olla que emprava per a fer les sopes dels pastors, i la campana amb què els convocava cada vespre. Vers el 1072 arribà a Núria un pelegrí de nom Amadeu que procedia de Dalmàcia, i que per una aparició divina buscava la imatge de la Verge amagada en aquesta vall. Ajudat pels pastors construí una humil capella, on començà a acollir als primers devots que ja iniciaven les anades a Núria. Amadeu se n'anà sense trobar la preuada imatge, i fou l’any 1079 que a causa de la insistència amb què un bou gratava en un determinat lloc, els pastors descobriren la imatge de la Verge, junt amb la creu, l’olla i la campana. Tots els objectes sagrats foren dipositats en la petita capella, on el 8 de setembre d’aquell mateix any el rector de Queralbs celebrà la primera missa amb presència de la majoria del poble. A partir d’aquest moment es devia iniciar el santuari marià i la veneració dels objectes deixats per sant Gil que, si bé han estat renovats a causa de les destrosses de les guerres, especialment la de 1936-39, encara es veneren a Núria. Era tradicional que les dones que volien ésser mares posessin el cap dintre l’olla i toquessin la campana. Cada toc, es deia, representava un fill que es demanava a la Mare de Déu.\nLa història de Núria és com la de tots els santuaris, i antigament tingué una confraria que aplegava molts devots. Li concediren indulgències papes i bisbes, tant l’esmentat any 1162 com en moltes ocasions posteriors, les més antigues de les quals daten dels anys 1338 i 1638. El santuari primitiu fou ampliat i renovat diverses vegades, bé per la seva vellúria, bé perquè el terratrèmol del 1428 l’ensorrà gairebé del tot. La darrera reconstrucció abans de la del segle passat es féu entre el 1639 i el 1642. El 1728 fou afegit un cambril a la capella.\nLa història i la llegenda de Núria es feren popularíssimes a tot el país gràcies als santers o recaptadors d’almoines, que resseguien el país i n'ofrenaven goigs, i especialment gràcies a la Història i miracles de la Sagrada Imatge de Nostra Senyora de Núria, escrita pel seu devot capellà Francesc Marès; se'n feren onze edicions entre el 1666 i el 1896. Modernament se n'han escrit diferents monografies, com les de Fortià Solà, J. Roca, Hilari d’Arenys i Eduard Corredera.\nEl rector de la parròquia de Queralbs ha estat sempre el rector de Núria, on hi ha permanentment un capellà custodi. A Núria se celebren durant l’any molts aplecs de pobles que, de pujar al santuari, n'han fet una tradició. La festa solemne, però, és la del dia de les marededeus trobades, el 8 de setembre. L’1 del mateix mes té lloc l’aplec de Sant Gil, en el qual els pastors de la rodalia fan la tradicional ofrena a la Verge de pa, llet, xais, i formatge. El dia 29 de juny, data en la qual antigament s’obria l’església i altres annexos del santuari que havien estat closos durant l’hivern, és tradicional l’aplec de les Farinetes. Aquest aplec constitueix una de les festes principals del santuari de Núria, es fa benedicció del terme, i es distribueixen les populars farinetes i l’ofrena d’un petit pa. Ja d’antic, aquest dia hi anaven els pastors i romeus de la Vall de Ribes i també molts procedents de la Cerdanya travessant els colls de Finestrelles i d’Eina. Acabat l’ofici es fa la benedicció de les farinetes i el pa i es reparteixen entre els assistents. D’aquí el nom de l’aplec. També són molt celebrades al santuari les festes de Nadal i cap d’any, i antigament també s’hi celebrava l’Aplec de Tancar el Santuari.\nEn totes aquestes celebracions religioses no hi manca mai el cant dels Goigs a la Verge de Núria, un dels quals fou compost pel poeta Joan Maragall:\ndel vent i les tempestes...\nEn una muntanya escarpada\nvolgué prendre per estada\nanem tots a visitar...\nLes coves són nombroses arreu del terme. Cal destacar les de Rialb, situades al marge dret del Freser, amb estalactites i estalagmites i d’uns 250 m de profunditat. En el marge esquerre del riu de Tosa, poc abans de la seva confluència amb el torrent del Borrut, hi ha la cova de les Encantades d’uns 500 m de profunditat i abundants estalactites i estalagmites. En el mateix paratge i situades sobre la font de l’Home Mort hi ha les coves del Penitent, on segons una llegenda visqué durant uns quants anys un penitent que només baixava els diumenges per anar a missa a Fustanyà. Seguint el marge esquerre del mateix riu hi ha la cova de les Orenetes; aigua avall i al marge dret, la Grallera i les coves dels Fadrins; i davant de les coves de Rialb, en el marge esquerre del Freser, en el Roc de Sant Serni, sota Fustanyà, hi ha el Tut de Fustanyà. Totes aquestes coves han estat explorades i s’hi han fet importants troballes que indiquen la remota existència de l’home en aquests paratges des del Paleolític Inferior a l’edat dels Metalls.\nA Rialb s’ha trobat ceràmica, una pinta d’os, agulles de banya i objectes d’adornament. Al Tut de Fustanyà hi havia ossos de diversos animals, carbó i instruments lítics de quars. A la cova de les Orenetes, a 1 870 m d’alçada, es trobà una necròpoli hallstàttica on es classificaren 22 cranis, 8 restes de crani, 20 mandíbules, i nombrosos ossos llargs fins a un total de 1 048 peces, a més de restes de gos, cabra, xai, conill i guilla; una mòmia funerària de pedra amb dibuix lineal sobre fragment de pissarra, restes de ceràmica cordonada i llisa, torques de bronze i fragments d’anell del mateix metall. No es pot assegurar, en canvi, l’existència d’altres restes prehistòriques que alguns autors situen a la Fossa del Gegant com ara dòlmens, menhirs, etc., ja que no se'n té documentació, ni cap informació oral fiable.\nLa història documental d’aquest municipi, després de la menció del 839, es reprèn un segle més tard amb el testament d’Auresza, que el 938 llegà béns de Cairosalbos a Sant Joan de les Abadesses; però el document més important d’aquests primers temps és la consagració de l’església de Sant Jaume de Cheros Albos, feta el 30 de juliol del 978 pel bisbe Guisad II d’Urgell a petició dels habitants del lloc. La cosa més notable és que el bisbe consagrant subjectà la nova església consagrada a la de Sant Sadurní de Fustanyà, construïda dins de la mateixa parròquia i que, per tant, tenia aleshores una major categoria.\nEntre els segles X i XII veiem confirmades les pastures d’aquests indrets a grans monestirs: així, el 966 el comte Oliba Cabreta concedeix les pastures de Coma de Vaca i Coma de Freser al monestir de Sant Joan de les Abadesses, i l’any 1087 el comte Guillem Ramon de Cerdanya dóna les pastures de la vall de Núria al monestir de Ripoll; al segle XIII seran concedides amb exclusivitat, almenys les del terme parroquial, als homes de Queralbs i de Fustanyà. El 22 dtabril de 1273, amb privilegi expedit a la ciutat de Perpinyà, l’infant Jaume concedeix, per 500 sous melgoresos, les pastures de les muntanyes incloses en les dites parròquies als homes de Queralbs i de Fustanyà, sota un cens anual de 50 sous, amb exclusió de tothom, sense el seu consentiment. Aquest privilegi, que indubtablement devia ésser lucratiu per als homes d’aquests llocs, fou confirmat l’any 1277 perquè s’havia fet malbé el document anterior.


Qui som - Hebei Shouzheng Technology Co., Ltd.\nHebei Shouzheng Technology Co., Ltd. és un fabricant professional, majorista i exportador de productes sanitaris i sanitaris professionals, que es troba a la ciutat de Shijiazhuang, província de Hebei a la Xina.\nTenim certificats FDA, CE, ISO i garantim una gran qualitat del producte. El nostre hàbil equip de producció, equip de vendes professionals, estricte control de qualitat i dissenyadors de paquets de talents us oferirien serveis sense cap tipus de preocupació.\nUs convidem sincerament al client a la Xina i a l'estranger a desenvolupar cures de salut i negocis mèdics i treballar junts amb grans perspectives. Tenim ganes de treballar amb tu durant molt de temps!


Ressenyes de Sony MDR-1ABT - NOTÍCIES TÈCNIQUES: consumidor d'Internet\nConvenients controls "invisibles"\nExcel·lent rendiment sense fils\nBy No hi ha alta fidelitat? 60\nFinalment, aquest Sonys fa moltes coses. Tot i això, també hi ha una manca de factor d’entreteniment que ens faci mirar cap a un altre lloc. Consulteu les ressenyes completes de Sony\nBy Pelusa de butxaca 80\nEls auriculars Bluetooth Sony MDR-1ABT no només són de grans dimensions, sinó també del departament d’àudio. Ofereix grans greus sense ser excel·lent, té la qualitat versàtil i l’equilibri perfecte que es poden trobar aquí.\nAuriculars còmodes i de gran so amb música intel·ligent "invisible" ...\nBy reviewed.com 80\nComoditat excepcional amb un gran so sense fils Els auriculars sense fils tenen la reputació de perdre més del que guanyaven. En transmetre per Bluetooth, sol haver-hi una pèrdua de qualitat del so que no excedeix la comoditat de tallar el cable. ...\nBy Digital 80\nEl MDR-1ABT ofereix un so bastant clar i detallat, però no és completament independent dels baixos, és força dinàmic i net. I més enllà de la taxa d’inclinació de la mostra, la seva increïble comoditat que ens deixarà records.\nBy Techzilla 90\nSony se centra molt en la indústria de l’àudio, especialment en aquests auriculars sense fils: la marca japonesa té molts models al mercat i aquest MDR1A BT representa el vaixell insígnia, el model superior de la col·lecció. Absolutament ...\nEls Sony MDR-1ABT són uns auriculars molt bons. Estèticament bonic, molt còmode de portar, un so convincent per cable i encara molt bo amb Bluetooth. Perden molt poc en comparació amb altres models, sobretot en l’escolta sense fils ...


Úrsula Corberó estrena pel·lícula de Hollywood a Ocine Tarragona... i pinta molt bé!\nSnake Eyes | Cedida\nSnake Eyes és una superproducció americana d'acció i suposa la incursió de Corberó a Hollywood. Ens trobem davant la nova Penélope Cruz?\nper Frederic Recasens 11/08/2021 11:00h\n- Cuestión de sangre\n- Escape Room II: mueres por salir\n- Snake Eyes: El origen\nCom cada dimecres a TarragonaDigital, arriba el moment de repassar les estrenes cinematogràfiques d'Ocine Les Gavarres a partir d'aquest divendres 13 d'agost.\nAquestes són les novetats de la cartellera:\nThriller dramàtic protagonitzat pel sempre efectiu i excel·lent actor, Matt Damon. Es posa a la pell de Bill Baker, un treballador d'una plataforma petroliera que viatja fins a Marsella. El motiu és dur: la seva filla és a presó acusada d'un crim que assegura no haver comès.\nDirigeix Tom McCarthy (The Visitor o Spotlight) i mescla el thriller, la denúncia social i el drama. La relació pare-filla, que no passa pel seu millor moment, és un dels aspectes claus de la pel·lícula, com també les dificultats del protagonista en un entorn hostil.\nLa història, basada en fets reals, vol posar de manifest també la manca d'entesa entre cultures i el paper dels americans a l'hora de relacionar-se amb la resta de món.\nCoprotagonitzen la història Camille Cottin i Abigail Breslin, la nena de Little Miss Sunshine, que ha crescut i s'ha convertit en una de les noves promeses de Hollywood.\nEscape Room II: mueres por salir\nEl gènere de terror és inesgotable a l'hora de buscar trames i arguments al servei dels ensurts i la tensió. També és veritat que les fórmules són bastant calcades unes de les altres i més quan funcionen.\nL'any 2019 va arribar Escape Room, coincidint amb la moda d'aquestes activitats on has d'aconseguir sortir d'una habitació tancada i plena de pistes. A la pel·lícula si no te'n sorties, corries el risc de morir. La broma va sortir bé (a taquilla) i ara n'arriba la segona part.\nEls mateixos protagonistes (i algun participant mes) tornen a veure's en un escape room que té l'origen en un perillós vagó de metro. Per anar avançant, hauran de fer cas de les indicacions. Equivocar-se pot tenir conseqüències mortals.\nTorna a dirigir Adam Robitel.\nLa superproducció de la setmana arriba amb la participació d'Úrsula Corberó que debuta a Hollywood amb Snake Eyes: El origen.\nEs tracta de la tercera pel·lícula de la franquícia G.I. Joe. El guerrer Snake Eyes (Henry Golding) és acollit per un clan japonès que l'entrenarà per convertir-lo en ninja.\nUn repartiment internacional, una inversió milionària i una pel·lícula d'acció espectacular i molt ben feta.\nÚrsula Corberó és La Baronessa, una manipuladora i poderosa antiheroïna a la pel·lícula. Descoberta gràcies al fenomen mundial de La casa de papel ara té una oportunitat d'or que el món segueixi descobrint-la.\nDe moment sembla que se n'ha sortit prou bé i ja estan pensant en un spin off del seu personatge. Veurem si estem davant de la nova estrella espanyola que conquereix Hollywood com va fer Penélope Cruz.\nLa pel·lícula fa bona pinta. Això sí, haver vist les dues primeres parts ajuda a entendre la trama i ubicar l'acció correctament.\nRecordeu que podeu comprar les vostres entrades en línia i estalviar-vos cues a taquilla. També podeu comprar els refrescos i crispetes que us vinguin de gust des de casa i recollir-les abans d'entrar a la sala. Ho trobareu tot a la web d'Ocine\nLa millor pel·lícula de superherois dels últims anys arriba a Ocine Tarragona\n'Jungle Cruise' i 'Tiempo', dues bones pel·lícules al cinema, que no us podeu perdre


El sistema d'informació geogràfica que permet conèixer la disponibilitat de parcel·les industrials a les Illes Balears\nL’IDI ha estat l’encarregat de recollir les dades per al Sistema d’Informació Geogràfica de Sòl Industrial (SIG) amb visites als municipis i als polígons industrials existents. Posteriorment, s’han validat les dades amb SITIBSA, que ha creat un visor que es pot trobar aquí i també al visor general de l’IDEIB (Infraestructura de Dades Espacials de les Illes Balears), desenvolupat per SITIBSA.\nEl visor de sòl industrial permet identificar la referència cadastral de les diferents parcel·les, l’illa i l’adreça, si es troben a un polígon o a una zona aïllada, les dimensions en m2, si estan edificades, i si estan en explotació o disponibles.\nTota aquesta informació facilitarà la tasca de persones empresàries i emprenedores que vulguin implantar una indústria a les Illes Balears, que podran consultar amb el visor les principals dades de les parcel·les, així com la seva disponibilitat. A més, tota la informació recollida pel SIG servirà perquè les administracions tenguin una visió real del sòl industrial de les Illes i puguin desenvolupar polítiques efectives.\nLes primeres dades disponibles que es deriven del SIG és que les Illes Balears compten amb 9.791.707 metres quadrats de sòl industrial, dels quals un 14,58% està disponible (1.427.866 m2). És a dir, Balears té 818 parcel·les industrials lliures de les 3.936 existents.


Ensenyar a veure la TV: una assignatura pendent II - Una guia para el espectador crítico\nInicio > Blog > Ensenyar a veure la TV: una assignatura pendent II\n03/07/2010 - Maria Bofarull\nEl projecte d’educació audiovisual de TAC comprèn dues edats. Des dels més petits (de 4 als 6 anys) als adolescents de secundària. Les dues franges d’edat són èpoques decisives per assentar bons hàbits televisius. Per als més petitons, TAC té «Aprendre a mirar», un programa educatiu dissenyat especialment per als parvularis, i envia als centres activitats mensuals en les que ensenya a raonar als nens sobre el valor de la imatge. Per exemple, es comparen anuncis de joguines amb la mateixa joguina.\nI d’aquesta forma, els nens veuen que no tot el que apareix a la televisió és realment com apareix. Totes les activitats es renoven cada mes i els parvularis que participen en aquestes repeteixen any rere any. A «Aprendre a mirar» no només treballem amb nens. També arribem als pares i professors. Cada any, a principi de curs, presentem als mestres les activitats per a l’ensenyament i apresentatge amb el fi de que es duguin a terme a l’aula.\nTambé proposem la creació d’un Racó d’Audiovisuals al hall del parvulari. Es tracta d’un espai d’intercanvi, dirigit a pares, professors i alumnes, en el que es troben notícies, articles de fons, fitxes tècniques de programes infantils, i una bústia que recull suggerències, dubtes, opinions, etc. Tot aquest material és proporcionat per TAC mes a mes. L’objectiu és potenciar la reflexió contínua entorn al tema dels audiovisuals.\nAmb aquest projecte, esperem sensibilitzar, conscienciar i educar a alumnes més petites, educadors i pares al voltant de la importància de la televisió, establint els primers pasos per organitzar bons hàbits audiovisuals en els nens.\nAmb els adolescents de secundària, TAC imparteix unes jornades, també anomenades Crèdit de Síntesi, per ensenyar a veure la televisió amb sentit crític. En aquestes jornades es treballa intensament per blocs: publicidad, informatius, ficció i entreteniment.\nL’objectiu del crèdit és sensibilitzar als alumnes, transmitint coneixements i actituds, sobre com veure la televisió. A través de les diferents sessiones, s’incideix en temes estructurals del món televisiu -com les diverses maneres en què s’organitza aquest mitjà audiovisual i com incideix aquesta organització en l’audiència-, i en el seu propi contingut. S’estudien també les eines que utilitza la televisió per aconseguir comunicar el seus missatges.\nEs treballa, a més, amb els adolescents la actitud de la persona davant la televisió. Enfrontar a un adolescent a pregunes com En què ens afecta la televisió? o Com ens relacionem amb ella? porta inevitablement a una reflexió sobre possibles alternatives en el temps d’oci. S’analitza amb ells la possibilitat de repartir el temps d’oci en activitats que també valguin la pena: esports, amics, família, lectura, cinema…\nTambé s’explica als alumnes els seus drets com a teleespectadors (continguts, conscienciació i camp d’actuació): punts bàsics de la legislació, coneixement pràctic, i importància de les associacions de teleespectadors. El que podríem dir drets i deures de l’usuari. Les sessions s’imparteixen de forma dinàmica i participativa.\nL’instructor introdueix el tema i suscita el debat. De les opinions i raonaments surt la llum. Cada tema està recolzat amb material educatiu audiovisual gravat i dissenyat a TAC. De forma que, les classes no són blocs avorrits sinó que el dinamisme que requereix i enganxa la televisió està present a l’aula. Els alumnes veuen exemples en el mateix moment en què es debat un tema, i això ajuda molt pedagògicament per a il·lustrar i conduir el tema.\nFormes i continguts són analitzats. Els alumnes de secundària aprenen a ser espectadors crítics, a jutjar els missatges publicitaris, a informar-se i a diferenciar entreteniment d’ideologització. A TAC som conscients de la influència que pot causar un mal consum televisiu, i per això, tot i que segons Raffaele Simone, professor de Lingüística de la Universitat de Roma, «L’esforç de llegir no pot competir amb la facilitat de mirar», nosaltres ensenyem als adolescents a «llegir» els missatges de la televisió, perquè siguin espectadors crítics, i no víctimes de la manipulació audiovisual.\nEl Projecte Eduactiu de TAC engloba altres moltes activitats: debats, conferències a pares, professors i alumnes i concursos de redacció i dibuix sobre temàtica audiovisual. En el fons, totes aquestes actuacions responen a la necessitat de portar la televisió a les aules.\nL’educació audiovisual és un repte al que hem d’enfrontar-nos si no volem que la rapidesa dels missatges televisius malmeti en quinze segons l’educació que durant anys s’imparteix als alumnes. És inevitable que a mig plaç els continguts de l’ensenyament canvïin radicalment per ensenyar també als alumnes a veure la televisió o manejar Internet. Estan arribant a la universitat, en els últims anys, amb una millora del seu equipatge informatiu, però els continguts són més pobres.\nPer això, com TAC ja està fent en més de cent cinquanta centres escolars, si se’ls ensenya a veure televisió o manejar Internet, podrem aprofitar infinitament més el contingut de transmissió i informació que tenen aquests mitjans.\nTAC també imparteix cursos als professors dels centres que així ho sol·liciten, a més dels Crèdits de Síntesi dels que ja hem parlat. No obstant això, convé destacar que, un cop formats els docents de cada centre, la labor amb els estudiants és molt més directa i s’expandeix al llarg del curs.\n1. Informació a les famílies\nEn una sociedad on cada cop són més abundants els reclams que atrauen i «regiren» les consciència de les persona, la comunicació amb els pares es revela com un aspecte fonamental en l’educació, on es posa en joc la felicitat de cada fill i l’harmonia familiar.\nLes conferències a pares i els col·loquis amb ells que experts del TAC impartiexen són una guia pedagògica fantàstica, ja que els pares exposen les seves inquietuds i obtenen la millor resposta i orientacions pràctiques.\nLa revista Contraste Audiovisual és una publicación mensual, que reben les famílies dels col·legis que participen en el Projecte Educatiu de TAC, i que té com a fi, dotar a les famílies d’una guia senzilla i pràctica sobre els continguts televisiu, a més d’informació sobre les estrenes de cinema, DVD i videojocs.\nEn aquests moments, més de 150 institucions educatives estan repartint aquesta publicació entre les seves famílies. Encara que és el col·legi el que s’encarrega del repartiment, habitualment és l’associació de pares d’alumnes del col·legi (APA) la que s’encarrega de finançar aquest servei, i per tant, de contractar-lo amb TAC.\n2. Informació sobre televisió «online» (Internet)\nTAC posa a disposició de les institucions educatives amb web un portal, ContrasteA, amb informació diària, setmanal i mensual sobre la programació de la televisió, estrenes de pel·lícules en cinemes i novetats en vídeo o DVD. Cada dia actualitza a la web del col·legi que ho sol·liciti els programes que recomana per aquest dia, classificats per públics: per a tots, per a nens, per a joves i per a adults.\nAixí mateix, cada setmana actualitza a la web de cada col·legi una selecció de les millors pel·lícules que s’estrenen al cinema setmanalment, i, cada mes, fa el mateix amb els vídeos/DVD d’estrena. Aquest servei permet als pares, professors i alumnes d’un col·legi de dispondre, a la pròpia pàgina web, d’una informació actualitzada de molt interès per a les famílies i persones individuals.\nAmb aquesta informació a la web del col·legi, TAC li dóna un valor afegit important, ja que és una informació de consulta molt freqüent. Cal destacar el servei on-line del buscador de pel·lícules que compta amb més de 2.500 fitxes tècniques. És una eina molt emprada per aquelles persones que volen fer cine-fòrum i posen en el nostre cercador el tema sobre el que els agradaria debatre; per exemple, amistat, i l’edat a la que es dirigirà la projecció. A l’instant apareixen diversos títols, i un se’n pot informar per escollir així el més idoni.\n3. Seminaris, conferèncias a pares, crèdits de síntesi…\nTAC disposa d’experts (metges, psicòlegs, advocats, pedagogs, etc.) que estudien aspectes de la televisió des del seu àmbit professional. Aquests, acudeixen als col·legis que així ho sol·liciten per a donar xerrades, conferències, taules rodones, cine-fòrums, etc., tant a pares com a professors i alumnes.\n4. Auditories a col·legis sobre consum audiovisual\nDes de TAC s’ultimen els detalls d’un nou servei on-line, disponible a partir de setembre, pel que els col·legis podran conèixer les característiques del consum audiovisual dels seus alumnes a través d’Internet. De manera anònima els estudiants respondran una enquesta on-line sobre el seu ús de pantalles: televisió, mòbil, videojocs, internet i cinema.\nEls resultats que s’analitzaran de forma automàtica revelaran les característiques del consum audiovisual dels estudiants. Aquesta radiografia del consum de pantalles es feia abans en paper. El temps invertit en la realització i la correció, ara, es redueix notablement i la incidència en el medi ambient és nul·la. Un cop analitzats els resultats, TAC proposa diferents línies d’actuació depenent de les necessitats específiques de cada centre. Aquestes auditories sobre consum audiovisual a les aules són una eina molt útil per als pares i educadors preocupats per la influència dels mitjans de comunicació.\nTAC intenta sensibilitzar a la societat sobre la necessitat d’un consum de televisió responsable. És conscient de les característiques bones de la televisió i les aplaudeix i aprofita per a l’educació. Però també sap que, en el seu costat obscur, la televisió realitza, a diari, competència deslleial en el món educatiu.\nAquesta «escola paral·lela» d’efectes nocius, pot i ha de ser contrarestada. El Projecte Educatiu de TAC és un exemple d’acció positiva en educació audiovisual que corregeix aquests efectes, al mateix temps que potencia la part positiva del consum responsable de tots els nivells de l’escola: pares, professors i alumnes.\nAGUADED, J.I. (Ed.) (2003): Luces en el laberinto audiovisual. Edu-comunicación en un mundo global. I Congreso Iberoamericano de Comunicación y Educación. Huelva.\nAZNAR, H. (1999): Comunicación responsable, deontología y autorregulación de los medios.\nCASTELLS, P. y de BOFARULL, I. (2002): Enganchados a las pantallas.\nCASTELLS, P. (2007): Víctimas y matones, claves para afrontar la violencia en niños y jóvenes.\nFirma: Luis Boza


Pis Plaça Catalunya, 9 (Navàs) - Vallrovi promocions\nEts aquí: Inici / Venda segona mà / Pis Plaça Catalunya, 9 (Navàs)\nPis Plaça Catalunya, 9 1r 1a (Navàs)\nPis amb dues habitacions de matrimoni, una amb bany dins de l’habitació (amb banyera, moble de bany amb pica i wc) i una habitació individual.\nUn bany de cortesia amb plat de dutxa, lavabo, wc i adaptat per bidet.\nCuina amb mobles de fòrmica i tots els electrodomèstics inclosos.\nHabitació per la rentadora.\nTotes les habitacions, cuina i menjador tenen sortida a un balcó i a una terrassa de 16,5m2\nTerra radiant d’aigua amb gas.\nTerra porcelànic beix de 60×60\nConsum d’energia: 281 kwh/m2\nEmissions: 59 Kg/m2 any\n5 cases unifamiliars (Navàs) Baixos B. Carrer Santa Teresina del nen Jesús (Navàs)


Shooting Halloween 2018 | FotoSalt\non 10/11/2018 at 08:23\nTornem a celebrar l’exitós shooting de Halloween amb una sessió diferent aquesta vegada. Com els últims anys la Mònica Quintana conduirà la sessió amb la temàtica: “Distòpies i realitats alternatives”. Agafant com a referència conegudes series i pel.licules com «The handmaid’s Tale», «Els Jocs de la Gana- Sinsajo», «Stranger Things», i «Blade Runner».\nLa localització triada aquest any és la Casa de turisme rural Can Massot a Darnius. Antiga masia catalana amb llarga història , molt espaiosa i plena de llocs increibles per fer-hi fotografies.\n17:30h-18:00h: Arribada dels assistents, benvinguda.\nParking Pavelló Fontajau: https://goo.gl/maps/ZHF1Htc8hsS2\nCan Massot : Crta. Maçanet, 17 – 17722 Darnius (Girona) https://goo.gl/maps/g1yByi8PDmk\nActivitat per socis (sopar inclòs): 25€\nMENÚ SOPAR: Coca de poma, alberginia i figues, Roastbeef de vedella ecològica, Brownie . Aigua, vi, i cafè\nL’aforament està limitat. Es seguirà l’ordre d’inscripció i pagament. La inscripció es validarà només desprès de confirmar el pagament.


Néstor Abad i Jorge Molina, millors esportistes alcoians del 2019 | ARA Multimèdia\nNéstor Abad i Jorge Molina\nLa gimnasta Maia Llácer Sirera ha guanyat el premi a millor esportista de promoció, mentre que les mencions especials individuals han recaigut sobre la jugadora de futbol sala Mónica Castillo, i el veterà jugador de bàsquet Antonio Jordà.\nSón els dos esportistes alcoians més exitosos de l'actualitat. El futbolista Jorge Molina i el gimnasta Néstor Abad han guanyat ex aequo el premi 'Juan Agudo Garat' al millor esportista alcoià de 2019. Tots dos rebran el reconeixement en la gala dels premis de l'esport alcoià, que se celebra el 22 de novembre en la sala Àgora.\nMolina ha sigut un dels principals artífex de què el Getafe s'haja classificat la temporada 2019-20 per a disputar l'Europa League. Durant la temporada 2018-19 ha disputat 41 partits entre lliga i copa, en els quals ha anotat 16 gols i ha realitzat 5 assistències.\nNéstor Abad per la seua part s'ha classificat enguany per a disputar per segona volta uns jocs olímpics, els que se celebraran en Tòquio a 2020, i on l'alcoià participarà en la modalitat d'Equips. Entre el palmarés d'enguany cal destacar una tercera posició en la classificació per equips en la copa del món de França, i una setena posició en la copa del món de Tòquio en la classificació individual per aparells.\nLa resta dels premiats a la gala\nQuant a la resta de premis, la gimnasta Maia Llácer Sirera s'ha fet mereixedora del premi al millor esportista de promoció. En 2019 ha sigut subcampiona d'Espanya absoluta per equips.\nUna de les mencions especials recaurà enguany sobre Mónica Castillo, jugadora de futbol sala amb l'equip de la Universitat d'Alacant, amb el qual juga en la 1a Divisió Nacional de Futbol sala Femení. L'altra serà per a Antonio Jordà, jugador de basquet des de fa més de 3 dècades i que ha disputat totes les lligues organitzades per l'Associació de Temps Lliure d'Alcoi.\nEn l'apartat d'equips, les mencions especials seran per al Grup Excursionista Ratot, amb ocasió del seu 50 aniversari; així com per al Club d'Escacs Tabiya d'Alcoi i el Club de Patinatge Artístic Santa Rosa, tots dos havent celebrat el seu 25 aniversari.\nPresentadora i padrí de la gala\nLa gala dels premis de l'esport alcoià serà presentada per Núria Trenzano, molt lligada a l'esport alcoià exercint entre altres càrrecs el de directora del Complex Esportiu Eduardo Latorre. El padrí de la gala serà Damián Quintero, karateka amb un campionat del món en 2014, i dos subcampionats en 2016 i 2018. Ha sigut esportista olímpic, i en 2017 es va convertir en el millor karateka espanyol de la història en la modalitat de 'katas'.\nGemma Mengual serà la madrina de la Gala de l'Esport Alcoià 2018\nPolèmica en les ajudes a esportistes locals d'Alcoi. Critiquen la falta de difusió en la convocatòria\nAlcoyano i Reial Madrid-Castilla empaten en un partit on el Deportivo ha merescut la victòria 22 gener 2022\nBons resultats del Judo Club Alcoi a la Copa d’Espanya Infantil 18 gener 2022


L'home tranquil: de setembre 2011\nAvui una recepta, que fa temps que no poso res sobre gastronomia. L'extrec del llibre Receptes per estimar, d'Enriqueta Mercadé i Josefa Contijoch, que ens van regalar al nostre comiat de solters (molt formalet, cal dir).\nL'he provada unes quantes vegades perquè tenia un bon excedent d'esbergínies a l'hort i m'ha sortit força bé.\n2 esbergínies* grosses (o 5 de mitjanes, que la producció és ecològica)\nEscalivar les esbergínies* i pelar-les. Posar-les en un got per batedora junt amb els ous, la llet, sal i pebre. Triturar-ho tot amb la batedora i, si convé, rectificar-ho de sal.\nPreparar un motlle de mida rectangular i abocar-hi la barreja. Posar al bany maria al forn. Sabrem que està acabat si hi introduïm un ganivet i surt net. Deixar refredar-ho una miqueta i desmotllar.\nNo és del meu hort, vull aclarir-ho.\nEs pot acompanyar d'una salsa de pebrots feta amb 2-3 pebrots escalivats i pelats, 200 ml llet i sal.\nP.S. No poso fotografies del flam perquè ràpidament ens el cruspim.\n*esbergínia: mot dialectal per referir-se a l'albergínia. L'home tranquil reivindica la parla del seu lloc!\nEls gargots són de Anònim a 23:17 Cap comentari:\nUns amics ens han comunicat que tindran un fill. No és el primer, ni el segon...És el quart.\nEls gargots són de Anònim a 19:59 Cap comentari:\nUn altre dels llibres d'aquest estiu ha estat les memòries de Julius Henry Marx: Groucho i jo. Una lectura lleugera que ha servit per a les esperes burocràtiques, mèdiques, nits en vetlla o migdiades frustrades.\nÉs obvi que el gènere dels escrits autobiogràfics tendeix a deformar la realitat, edulcorant afers desagradables, passant de puntetes per altres o bé justificant a posteriori accions i decisions preses en el seu moment. El sr. Marx ho fa sobradament i amb el seu humor característic: descriu el seu pare com el pitjor sastre del món "si et creuaves amb un senyor que duia una americana amb l'espatlla més alta que l'altra veies una víctima dels crims del pare amb l'agulla".\nImpulsats per la seva mare van acabar desenvolupant diferents facetes artístiques (recordem el virtuosisme al piano i a l'arpa de Chico i Harpo) en companyies que a principis del segle XX actuaven arreu dels joves Estats Units. Els primers capítols del llibre descriuen precisament els intents de Julius (Groucho) de triomfar en solitari fins que la seva combativa mare en va fer un paquet de cinc (el cinquè germà era Gummo, Milton, que no va actuar al cinema). Groucho posteriorment continuà la seva popularitat com a presentador d'un programa de ràdio i, posteriorment, televisió.\nEls europeus ens hem quedat amb les imatges de les pel·lícules que va protagonitzar amb els seus germans Chico (Leonard), Harpo (Arthur) i Zeppo (Herbert, aquest últim en menys); però aquesta gent va començar com a actors de varietats.\nL'anècdota que he trobat més sucosa té precisament a Groucho, a Gummo i a Zeppo com a protagonistes.\nPermeteu que us l'expliqui: tota la família vivia a Chicago; Groucho i Gummo havien conegut dues noies, companyes de pis, que vivien a la zona nord de la ciutat.\nPer tal de quedar amb elles els calia fer un llarg trajecte en transport públic i arribar al seu habitatge. Groucho i Gummo van ajuntar els estalvis que tenien per tal de comprar un cotxe que els estalviés el trajecte i de pas els facilités progressar adequadament amb les senyoretes. Van trobar un vehicle de segona mà i bastant atrotinat que, tot i així, va fer l'efecte desitjat: impressionar les noies.\nUn vespre que els dos germans es prometien a sí mateixos que aquella nit era la del coup de grâce (ja ens entenem) el cotxe no s'engegava. Desesperats van cridar Zeppo, que els va demanar que obrissin el motor (el què? van respondre); després d'una ullada el seu dictamen fou que calia una reparació de 2 dies i el seu consell era que si tant important era la cita correguessin a la parada del tramvia. Un cop perduts de vista els seus germans Zeppo va treure de la butxaca una petita peça, va obrir el motor, la va introduir al seu lloc i a continuació es va endur el cotxe perquè havia quedat amb la seva xicota.\nGroucho continua: cada vegada que Zeppo tenia cita (5 dies a la setmana) el cotxe s'espatllava, però teníem unes factures de benzina... Finalment ell es va quedar el vehicle i les dues belleses del nord de la ciutat es van quedar amb dos nois afortunats que posseïen sengles motos Harley-Davidson.\nÉs un llibre lleuger i en ser autobiogràfic passa de puntetes sobre temes personals: els matrimonis de l'autor, una petita menció als fills, els últims anys dels seus pares, la relació entre els germans després dels èxits cinematogràfics, definicions polítiques i socials serioses (òbviament és un llibre pretesament còmic). Et quedes amb la impressió que el senyor Marx es preocupava, un cop aconseguit el triomf, de qüestions com els diners, els esports de les classes altes i poc més. Ah! I la mania de posar a tothom el cognom Delaney per no dir el de veritat!\nPer cert, en un dels capítols es troba la cèlebre frase:\n"No formaré part d'un club que m'accepti com a membre"\nMarx, Groucho: Groucho y yo; Tusquets, Madrid, 2011 (14a edició), 300 pgs.\nEls gargots són de Anònim a 14:07 Cap comentari:\nAquest últim mes he estat llegint la trilogia que l'escriptora Maria Barbal va dedicar al seu Pallars natal: Pedra de tartera, Mels i metzines, i Càmfora.\nPedra de tartera ja la coneixia: el passat mes d'abril ens vam permetre el luxe la meva senyora i jo, d'anar al teatre un dissabte i l'obra era la dramatització del llibre, força ben aconseguida.\nEn aquests tres relats Barbal ens retrata un món rural, de muntanya, on era difícil la supervivència per a la gran majoria, i l'evolució que ha sofert durant el segle XX.\nUn món que fins fa dues generacions escasses era ben viu. Lluny de la idíl·lica visió que ens donaven els escriptors de la Renaixença vuitcentista (quant mal han fet aquelles idealitzacions!) els fills eren un parell de braços més per ajudar al camp i alhora una boca més per alimentar, mitja dotzena de vaques una fortuna i si algú tenia ofici (paleta, fuster, ferrer...) volia dir que no era de merèixer per a les noies.\nEls dos primers títols, Pedra de tartera i Mels i metzines, tenen una cronologia força clara que transcorre dels primers anys del segle cap al temps de la República, després ve la cesura de la Guerra Civil i, ves per on, els personatges sempre estan al bàndol derrotat.\nL'un és víctima de la repressió: li afusellen el marit, és internada amb les filles en un camp de presoners, pateix la marginació social de la postguerra...\nL'altre és home, soldat, i fuig cap a la frontera per ser tot seguit tancat a Argelers, punt de benvinguda de la França republicana als vençuts. D'allà sortirà per treballar a la capital i amb el temps prosperar.\nM'impactà sobretot Càmfora, situat a l'entorn dels anys seixanta. Amb la veu dels diferents personatges l'autora teixeix la història d'una família benestant d'un poblet del Pallars, amunt de Sort, que fa un viatge d'anada i de tornada a Barcelona buscant fortuna amb resultats dispars.\nEl xoc entre el món tradicional de la muntanya i el nou urbà motiven les accions, moltes d'elles desconcertants, de les persones: el vell, l'hereu i la seva dona, la germana i el cunyat -enfrontats per temes de dot al vell-, els veïns, els patrons, la gent de mala vida.\nAl cantó dels diferents arguments i descripcions de la vida rural uns usos de la llengua que a baix a la plana xoquen: camins per parlar de vegades (Si la Rosa s'havia trobat amb jo un bon ramat de camins...), padrins (avis), ús del pronom jo enlloc de mi (va enraonar de jo, només un instant) , berena (àpat al treball preparat abans a casa), truitada... i tants altres que se m'obliden.\nEn resum una bona ocasió per fer una visita literària a un dels racons més oblidats d'aquest país.\nBarbal, Maria: Pedra de tartera. Mel i metzines. Càmfora. Columna, Barcelona, 2011, 580 pgs.\nEls gargots són de Anònim a 19:29 1 comentari:\nUn rètol curiòs\nAhir al vespre passava amb el cotxe per una població de la comarca, quan, parat davant un semàfor, vaig desviar la vista a una banda del carrer i vaig veure-hi un local comercial.\nNo tenia llums encesos i, per tant, semblava tancat, com altres del nostre país. Tot i així conservava la marquesina del negoci que hi devia haver hagut. El vidre de l'aparador estava cobert de paper, pel que semblava que encara es feia alguna cosa a l'interior.\nEl més curiós era un rètol fixat al mateix aparador:\n"Tancament per trasllat online"\ni a continuació l'adreça web del negoci.\nCertament ho trobo, i no crec que sigui l'únic, força xocant: un establiment es trasllada físicament per raons diverses (canvi a local de propietat; cost de l'arrendament; resolució del contracte de lloguer per una de les parts...) o tanca (per jubilació, defunció del propietari del negoci o simplement per inviabilitat econòmica, com uns quants ara) però això de trasllat online és la primera volta que en sento parlar.\nSona a "No podem pagar els costos de tenir local obert i ens surt molt més a compte tenir l'estoc emmagatzemat i vendre'l via internet"\nEn aquest cas queda més elegant un "Ens trobareu a (adreça web)" o "Vendes on-line a (adreça web)"\nSuposo que un gurú de la comunicació ho diria amb més estil o no hi dedicaria ni un minut a parlar-ne. Esperem que aquell negoci, si és d'aquells que creen valor afegit, pugui sobreviure on sigui.\nEls gargots són de Anònim a 19:13 Cap comentari:


Arxius de Mas Roger - PAE MATARÓ MARESME\nPoblació: Mas Roger\nDificultat de circulació en el polígon #2019.054#\nEmpresa ubicada al polígon Mas Roger a Pineda comunica que hi ha dificultat d’accés al polígon. Molts carrers són de direcció única i la gent es posa en contra direcció. Els camions en doble fila també dificulten el pas.\nDeteriorament del polígon per la quantitat de brossa #2019.057#\nEmpresa de Pineda informa que les empreses alimentàries de la zona deixen els contenidors oberts i el carrer s’embruta. Pregunta si i hauria una forma millor de fer posar els residus que no provoqués aquest problema?\nInformació sobre el gremi d’instal·ladors #2019.039#\nEmpresa vol rebre informació sobre el gremi d’instal·ladors.\nInstal·lar punts de càrrega elèctrica #2019.128#\nEmpresa vol instal·lar punts de càrrega elèctrica per a vehicles elèctrics i els agradaria que anés un comercial a fer un pressupost.\nInstal·lar punts de càrrega elèctrica #2019.127#


Almenys 43 morts en estavellar-se un avió iranià als Emirats Àrabs\nTres passatgers sobrevisqueren al sinistre i es troben hospitalitzats, dos en estat greu\nFrance Press | 11 febrer 2004\nAlmenys 43 persones moriren ahir en estavellar-se un avió iranià de l'aerolínia Kish quan es disposava a aterrar a l'aeroport de Sharjah, un dels Emirats Àrabs Units (EAU), informaren fonts oficials emiratianes.\nSegons l'agència de notícies local WAM, a l'aparell viatjaven 46 persones, encara que fonts de l'Organització de l'Aviació Civil d'Iran esmentades per l'agència d'aquest país, IRNA, assenyalaren que els ocupants eren 45: 39 passatgers, entre ells un nin, i 6 tripulants.\nL'agència emiratiana confirmà a més que tres persones continuen ingressades a l'hospital d'Al-Qasimi, a Sharjah, dues d'elles en estat greu i una fora de perill. Segons la llista de passatgers, a l'aparell viatjaven ciutadans de Filipines, Iran, Egipte, Nepal, Índia i Nigèria.\nFonts de les aerolínies Kish informaren des d'Iran que l'avió sinistrat és un Fokker-50 de fabricació alemanya, que té una capacitat per a 50 passatgers i la tripulació. Testimonis citats per WAM asseguraren que els efectius de rescat han recuperat quaranta cossos d'entre les restes del avió, que foren introduïts en diverses ambulàncies i coberts amb llençols blancs. L'accident es produí a les 11.00 hora local, a prop de l'emirat de Sharjah, situat a la costa del golf Pèrsic.\nL'agència explicà que l'avió, que havia sortit de l'illa iraniana de Kish cap a l'aeroport de Sharjah, s'estavellà, per causes de moment desconegudes, abans d'assolir la pista d'aterratge.


ARBRE DE NADAL FARCIT DE SOBRASSADA\nPublicat per La Cuina de l'Olga el dia de desembre 14, 2021\nAvui us porto una recepta molt senzilla de fer i que fa molt Nadal. L'he dut a la pràctica en tres classes de cuina nadalenca Thermomix i ha estat tot un èxit.\nÉs un arbre que queda molt bonic, que fa molt goig a la taula.\nNo deixa de ser una senzilla massa de pa farcida d'allò que més us agradi. El farciment de les classes presencials va ser de pernil i formatge cremós i la de la classe online va ser de sobrassada. Això vol dir que vosaltres el podeu farcir d'allò que més us agradi.\nPensant en un berenar d'una tarda de Nadal...el podríeu farcir de xocolata i podríeu gaudir d'un pa amb xocolata ben bonic i divertit. Us sembla bona idea?\nFormatge per gratinar (al gust)\nPREPARACIÓ AMASSAT TRADICIONAL: en un bol barregem els líquids amb el llevat fins que està ben dissolt i anem incorporant poc a poc la farina. Ho barregem amb les mans i ho acabem d'amassar sobre el pedrís enfarinat fins que obtenim una massa fina (com la de la pizza). Formem una bola i la deixem reposar uns 20 minuts en un bol prèviament untat amb oli. Tapem amb un drap o film transparent.\nPREPARACIÓ AMASSAT THERMOMIX: posem dins del got l'aigua, el llevat i l'oli i ho fem tebi. Si tenim un TM6 activem la funció HERVIDOR/37º i si tenim TM5 o TM31 programem 1min.30segons/37º/Vel.1. Incorporem la farina i la sal i ho amassem durant 2 minuts. Formem una bola i la deixem reposar uns 20 minuts en un bol prèviament untat amb oli. Tapem amb un drap o film transparent.\n1.Preparem una llanda de forn, folrant-la amb una làmina de paper vegetal. Escalfem el forn a 200º.\n2.Enfarinem el pedrís de la cuina, pressionem lleugerament la massa per desgasificar-la una mica i la dividim en 17 boles.\n3.Pressionem una mica amb la mà cada bola i al centre posem una culleradeta de sobrassada o el farcit que vosaltres vulgueu. Tanquem la massa amb els dits, formant un bola. Col·loquem cada bola sobre la llanda del forn per la part que l'hem tancat (fixeu-vos en la imatge). Cobrim l'arbre amb film transparent i el deixem reposar uns 20 minuts. Escalfem el fon\n4.Empolvorem l'arbre amb formatge ratllat i ho enfornem durant 30 minuts. Tot i així...a partir dels 20 minuts vigileu-lo.\n5.Una vegada hagi acabat la cocció el deixem refredar sobre una reixeta.\nI ja ho teniu enllestit per poder-ne gaudir! Us encantarà, estic plenament convençuda!\nNADAL PA THERMOMIX\nNo tot són postres 2 de gener de 2022, a les 13:17\nÉs una monada nadalenca boníssima.


Pieter Jansen va estudiar piano amb Jo Dusseldorp i Jean Antonietti, percussió amb Jean Semmeling i direcció amb Piet Stalmeier al conservatori de Maastricht, Països Baixos. Va començar la seua carrera com a percussionista principal a l'Orquestra Limburg Symphony a Maastricht.\nEl 1985, va ser nomenat professor de percussió, i des del 2008 ha sigut també professor de direcció al Conservatori de Maastricht.\nVa guanyar diversos premis nacionals amb diverses bandes de vent holandeses de renom, entre les quals hi ha: Harmonie St. Aemiliaan Bleijerheide, Koninklijke Philharmonie Bocholtz i Harmonie Orkest Concordia Treebeek.\nEl 1996, va ser nomenat director principal de música de la Banda Reial Militar de l'Haia.\nEl 2001, es va traslladar a la Banda de la Marina de la Reial Armada Holandesa a Rotterdam, com a director principal. Amb ambdós bandes va viatjar al voltant del món, per a celebrar nombroses cerimònies militars i concerts, i va gravar diversos CD.\nDes del 2008 fins al 2012, va ser l'inspector de música militar de les Forces Armades dels Països Baixos.\nDes del 2012, Pieter Jansen ha estat actiu com a director invitat i ha impartit classes magistrals a directors de tot Europa, tasca que compagina amb el seu treball al Conservatori de Maastricht. També participa com a jurat en molts concursos nacionals i internacionals.