La tradició comunista i les eleccions parlamentàries – Crida Comunista\n21 Novembre, 2018 23 Novembre, 2018 crida comunista\nLa tradició comunista i les eleccions parlamentàries\nEl 2n Congrés de la III Internacional (1920) va definir les directrius generals per a la lluita en el terreny parlamentari des d’una estratègia revolucionària. També va posar de manifest la inconsistència de les organitzacions que reivindiquen el marxisme en la teoria i en l’estètica, però se n’allunyen en la pràctica, substituint-lo per el reformisme, per l’anarquisme o per d’altres teories. Més enllà del context històric en què les directrius van ser aprovades, el seu contingut segueix sent vàlid per orientar-nos davant l’escenari polític electoral actual.\nEn elaborar les seves directrius, la III Internacional va tenir molt present l’experiència anterior dels partits marxistes. En un primer moment, els marxistes apostaren per l’activitat parlamentària amb fins d’agitació. Consideraven la participació en l’acció parlamentària des del punt de vista del desenvolupament de la consciència de classe. Però molts partits socialistes van modificar la conducta a mesura que la seva influència parlamentària prosperava i les democràcies burgeses parlamentàries es consolidaven.\nLlavors, bona part dels partits socialistes, instal·lats en les democràcies burgeses, passaren a prioritzar l’acció legislativa “orgànica” dedicant-se a fer propostes legislatives, algunes de les quals prosperaren. Amb “els éxits momentànis”, es va obrir la possibilitat d’introduir reformes, dins dels marcs del capitalisme, que permetien materialitzar alguns dels continguts del programa mínim. Es va, fins i tot, arribar a creure que la transformació parlamentària podria, amb el temps, arribar a materialitzar el programa màxim. Així s’establiren les bases perquè prosperés l’arribisme parlamentari dins els partits socialdemòcrates i es teoritzés sobre una fictícia via parlamentaria al socialisme.\nLa III Internacional, no només es va proposar denunciar i superar aquesta pràctica reformista sinó que va tenir en compte quin és el paper del parlamentarisme a l’època de l’imperialisme:\n“L’actitud de la III Internacional pel que fa al parlamentarisme no està determinada per una nova doctrina sinó per la modificació del paper del parlamentarisme. A l’època precedent, el parlament, instrument del capitalisme en vies de desenvolupament, va treballar en un cert sentit, pel progrés històric. Sota les condicions actuals, caracteritzades pel desencadenament de l’imperialisme, el parlament s’ha convertit en un instrument de la mentida, del frau, de la violència, de la destrucció, dels actes de bandolerisme. Per culpa de l’imperialisme, les reformes parlamentàries, desproveïdes d’esperit de continuïtat i d’estabilitat i concebudes sense un pla de conjunt, han perdut tota importància pràctica per a les masses treballadores.”\nAlguns van creure que aquestes paraules havien caducat, després de la Segona Guerra Mundial, quan en els països del centre capitalista van prosperar algunes mides legislatives de caràcter social i es va aixecar l’estat benefactor, però han tornat a recuperar l’actualitat a partir de la implantació de l’anomenat neoliberalisme.\nUtilització proletària del parlament burgés\nPer acabar d’establir quin és el veritable caràcter de classe del parlament burgès, el primer punt de les directrius de la III internacional, deia:\n“El parlamentarisme de govern s’ha convertit en la forma “democràtica” de la dominació de la burgesia, una forma a la qual és necessària, en un moment donat del seu desenvolupament, una ficció de representació popular que expressa en aparença la “voluntat del poble “i no la de les classes, però que en realitat, és, en mans del capital regnant, un instrument de coerció i opressió;…”\nMés endavant, el punt 4, desmuntava les il·lusions sobre la via parlamentària al socialisme:\n“Els parlaments burgesos, que constitueixen un dels principals aparells de la maquinària governamental de la burgesia, no poden ser conquerits pel proletariat(…). La tasca del proletariat consisteix a trencar la maquinària governamental de la burgesia, en destruir-la, incloses les institucions parlamentàries, siguin les de les repúbliques o siguin les de les monarquies constitucionals;”\nEl punt 5 deia el mateix, en relació als parlaments territorials i els plens i governs municipals, quelcom que molts no volen acabar d’entendre mentres es dediquen a fer volar cortines de fum sobre “les sobiranies”:\n“El mateix passa amb les institucions municipals o comunals de la burgesia, a les quals és teòricament fals oposar els organismes governamentals. En realitat també formen part del mecanisme governamental de la burgesia. Han de ser destruïdes pel proletariat revolucionari i reemplaçades pels soviets de diputats obrers;”\nLa III Internacional però, no suggeria destruir aquestes institucions, com veurem més endavant, quant el proletartiat no estava encondicions de girar la truita i es veia obligat a organitzar la resistència. Deia, en tot cas, que no eren institucions adequades per construir el poder popular i que per tant, aquest poder s’ha de construir amb unes altres institucions.\nLa conquesta d’aquest poder popular no està limitada a l’actitud parlamentària. Això ho aclaria en el punt 8:\n“La lluita política no es redueix, per tant, a un problema d’actitud davant del parlamentarisme, abasta tota la lluita de la classe proletària, en la mesura que aquesta lluita deixi de ser local i parcial i apunti a la destrucció del règim capitalista en general…”\nEl punt 9 advertia que la lluita revolucionària no l’han de protagonitzar els parlamentaris ni els petits grups d’activistes desvinculats de les masses. És una tasca de les masses:\n“El mètode fonamental de la lluita del proletariat contra la burgesia, és a dir contra el seu poder governamental, és abans de res el de les accions de masses. Aquestes últimes estan organitzades i dirigides per les organitzacions de masses del proletariat (sindicats, partits, soviets), sota la conducció general del partit comunista, sòlidament unit, disciplinat i centralitzat. La guerra civil és una guerra. En ella, el proletariat ha de comptar amb bons quadres polítics i un estat major que dirigeixi totes les operacions en el conjunt del camp d’acció…”\nUn cop fetes aquestes consideracions sobre el protagonisme de les masses, els punts 10 i 11 clarificaven quina és la tasca que els comunistes atribuïm a l’acció parlamentària, com a palanca de suport:\n“Aquesta acció parlamentària, que consisteix sobretot a usar la tribuna parlamentària amb fins d’agitació revolucionària, a denunciar les maniobres de l’adversari, a agrupar al voltant de determinades idees a les masses que, sobretot en els països endarrerits, consideren a la tribuna parlamentària amb grans il·lusions democràtiques, ha d’estar totalment subordinada als objectius i a les tasques de la lluita extraparlamentària de les masses….”\nPerò què passa si els comunistes obtenen majoria, per exemple en un municipi? El punt 13 ho aclaria:\n“Els comunistes, si obtenen majoria en els municipis, han de: a) formar una oposició revolucionària en relació al poder central de la burgesia; b) esforçar-se per tots els mitjans a prestar serveis al sector més pobre de la població (mesures econòmiques, creació o temptativa de creació d’una milícia obrera armada, etc.); c) denunciar sempre els obstacles posats per l’estat burgès contra tota reforma radical; d) desenvolupar sobre aquesta base una propaganda revolucionària enèrgica, sense témer el conflicte amb el poder burgès; e) reemplaçar, sota determinades circumstàncies, als municipis per soviets de diputats obrers. Tota acció dels comunistes en els municipis ha de, per tant, integrar-se en l’obra general per la destrucció del sistema capitalista;…”\nLa III internacional, advertia del perill de subordinar la campanya electoral a l’obtenció d’una representació parlamentària numèrica, fent concessions per aconseguir-ho. El punt 14 deia:\n“La campanya electoral s’ha de dur a terme no en el sentit de l’obtenció del màxim de mandats parlamentaris sinó en el de la mobilització de les masses sota les consignes de la revolució proletària. La lluita electoral no ha de ser realitzada només pels dirigents del partit sinó que en ella hi ha de participar el conjunt dels seus membres..”\nLa lluita contra els boicotejadors\nLa III internacional va fer públiques les directrius, quan els comunistes ja disposaven d’ensenyaments extrets de l’experiència i dels debats dels bolxevics a partir de 1905 i quan Lenin havia escrit el seu imprescindible llibre “l’esquerranisme, malaltia infantil del comunisme”. Tot plegat va permetre posar els boicotejadors dogmàtics en el lloc que els pertoca. Això deia el punt 16:\nL’antiparlamentarisme de principis, concebut com el rebuig absolut i categòric a participar en les eleccions i en l’acció parlamentària revolucionària, és una doctrina infantil i ingènua que no resisteix la crítica i moltes vegades és el resultat d’una sana aversió cap als polítics parlamentaris però que no percep, d’altra banda, la possibilitat del parlamentarisme revolucionari. A més, aquesta opinió es basa en una noció totalment errònia del paper del partit, considerat no com l’avantguarda obrera centralitzada i organitzada per el combat sinó com un sistema descentralitzat de grups mal units entre sí.”\nLa tàctica revolucionaria\nSegons la III Internacional, els parlamentaris han de ser, abans de res, militants revolucionaris mereixedors de la confiança del partit. La proposta per seleccionar els candidats, diferia de la que acostumen a utilitzar els partits polítics actuals amb representació parlamentària:\n“(…) Els partits comunistes han de renunciar al vell hàbit socialdemòcrata de fer triar exclusivament a parlamentaris “experimentats” i sobretot a advocats. En general, els candidats han de ser elegits entre els obrers. No han de tenir por de designar a simples membres del partit sense gran experiència parlamentària.”\nUn cop elegits, els diputats, es deia, han de formar part de l’engranatge del partit:\n“Els diputats comunistes estan obligats a subordinar tota la seva activitat parlamentària a l’acció extraparlamentària del partit. La presentació regular de projectes de llei purament demostratius concebuts no de cara a la seva adopció per la majoria burgesa sinó per a la propaganda, l’agitació i l’organització, s’ha de fer sota les indicacions del partit i del seu comitè central.”\nEl diputat comunista no ha d’allunyar-se de les masses. Ha de ser una persona senzilla, situada sempre al costat de la gent senzilla i ha d’utilitzar un llenguatge intel·ligible.\n“… està obligat a recordar que no és un “legislador” que busca un llenguatge comú amb altres legisladors, sinó un agitador del partit enviat a actuar al costat de l’enemic per aplicar les decisions del partit.”\nEl segon congrés de la tercera internacional es va situar en un context en què els partits comunistes consideraven que la conquesta del poder estava a l’abast de la mà. Després la conjuntura va empitjorar i les possibilitats d’èxit revolucionari immediat es van allunyar. Malgrat això, ens va llegar una ferma estratègia parlamentària combativa i classista, que assenyala amb claredat i precisió la forma en què els comunistes hem d’actuar davant les institucions de representació burgeses.\nÉs evident que ara, parlar d’estratègia electoral comunista quant a Catalunya no hi ha partit comunista ni és possible promocionar una candidatura comunista capaç de portar comunistes al Parlament, pot semblar una quimera. Però aquelles directrius ens poden prestar un excel·lent servei a l’hora de decidir com actuem davant de les eleccions vinents al Parlament Europeu.\nEntrada anterior Lenin i les eleccions\nEntrada següent La Revolució no es fa, s’organitza!


La pitjor crisi dels últims anys? Mas i Montilla responen al "FAQS" - TV3\nEl 128è president de la Generalitat, José Montilla, i el 129è, Artur Mas, han respost les preguntes de Cristina Puig sobre la sentència del Procés, els aldarulls que l'han seguit i l'actuació aquests dies del president Quim Torra i els cossos policials.\n20/10/2019 - 00.17\nEn una setmana fortament marcada per la sentència del Procés i les conseqüències que està tenint al carrer, dos expresidents de la Generalitat han donat la seva visió del que està passant a Catalunya a "Preguntes freqüents". El programa ha liderat la seva franja amb 419.000 espectadors de mitjana durant l'emissió i un 24,5% de quota.\nEstem davant la pitjor crisi d'ordre públic dels últims anys? Mas assegura que li costa trobar un precedent que comparar amb el que està passant. Recordant el setge al Parlament del 2011, remarca que els incidents actuals són més durs, més intesos i que, sobretot, "estan durant més".\n"L'únic precedent que recordo va ser arran del moviment del 15-M, quan hi va haver problemes d'ordre públic fins al punt que hi va haver el setge al Parlament el 2011". Artur Mas\nPer Montilla, no es tracta només d'un problema d'ordre públic, sinó que va molt més enllà: Catalunya viu, segons l'expresident, una crisi política, institucional i social.\n"No és només una crisi d'ordre públic, és una crisi política i institucional molt més profunda. Una crisi social, també" @JoseMontillaA #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/rT2UAbqMGo\n Preguntes freqüents (@FAQSTV3) 19 d'octubre de 2019\nQuin és el límit en aquestes protestes? Mas ha marcat la violència com a semàfor vermell. Una violència que, assegura, no identifica al moviment sobiranista.\n"El semàfor vermell de qualsevol idea és la violència, d'aquest semàfor no es pot passar. Aquests dies hi ha gent, segurament no molta, però hi ha gent que ho està fent. Això és totalment condemnable i no ens identifica. I especialment no identifica el moviment sobiranisa." Artur Mas\n"Recomanaria que no hi hagi ningú que defensi el moviment sobiranista o independentista que caigui en el parany de pensar que a través de la violència organitzada aconseguirem els nostres objectius" Artur Mas #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/laVkMtajAD\nPuig també ha interrogat als expresidents sobre el paper, aquesta setmana, del president de la Generalitat, Quim Torra.\n"El president Torra té la seva manera d'actuar i el seu llibre d'estil. A mi em preocupa més el que es fa que no pas si ets el primer de sortir" Artur Mas #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/a0ioH77DGx\nMontilla ha denunciat que Torra no ha estat a "l'alçada de les circumstàncies", com sí que ho ha estat Buch, segons el seu parer. Tot i així, no creu que la solució passi per apartar-lo.\n"No crec que s'hagi d'apartar el president Torra. El que caldria és donar la paraula a la gent" @JoseMontillaA #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/mYVEe8jT9A\nUna altra de les preguntes freqüents d'aquests dies és el paper dels Mossos als aldarulls. Segons Mas, "ho estan fent bé i s'han de sentir defensats".\n"El cos de @mossos està fent el que ha de fer. No són monjos, són policia. No es pot pretendre que actuïn d'una manera amable. Ho estan fent bé i s'han de sentir defensats" Artur Mas #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/eOrTVJzrVL\nSobre la sentència, Mas la considera "un gran fracàs", mentre que per Montilla és "més dura" del que esperava.\n"La sentència és un gran fracàs de la política" Artur Mas #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/TW0ZgBiBWQ\n"M'ha semblat una sentència més dura de la que esperava i de la que desitjava. És una sentència que arriba d'una presó provisional poc justificada i llarga" @JoseMontillaA #FAQSkeepcalmTV3 ▶ https://t.co/LmZAJIuIBG pic.twitter.com/uFycyoHecw\nPer finalitzar, cap a on ha d'anar Catalunya? La solució, segons tots dos expresidents, passa pel diàleg.\n"És evident que ni el projecte sobiranista ni l'Estat han arribat a tots els seus objectius. Raó de més per iniciar un diàleg". Artur Mas\n"Desitjo que després de les eleccions torni la política i això és el diàleg". José Montilla\nComín: "No poder tornar a casa és molt dur. Has de fer un exercici quotidià perquè la nostàlgia no et vagi conquerint"


Si sou de la tribu dels mitjons divertits, aquest és el vostre cofre! 😍😍\nPeus calents i acolorits\nHappy Socks celebra el seu desè aniversari amb un exclusiu repàs dels seus 'bestsellers'\nSegur que si heu passejat pels carrers comercials d'una capital europea o de fora d'Europa us haurà cridat l'atenció en algun moment alguna de les cridaneres botigues de Happy Socks. A mi, particularment, m'encanten, perquè són una explosió de color i perquè la gran majoria de dies fan que et faci il·lusió vestir-te al matí per la dosi de surrealisme que et poden aportar quan te'ls poses. Sobretot, segons com els combinis.\nDoncs bé, ara resulta que aquesta marca que ha fet que totes les firmes del 'fast fashion' no parin de produir una pila de mitjons de colors ja celebra deu anys. I, esclar, a ells, que es van inventar això de portar mitjons d'inspiració psicotròpica, una dècada els ha donat per a molt. Tant, que per celebrar l'efemèride han tret al mercat un cofre de col·leccionista on es poden trobar els més guais de cada any i uns d'extra que combinen els estampats de coloraines dels més guais de cada any. És a dir, la reducció a uns únics mitjons de la història d'una marca que es va atrevir a somiar una mica en un àmbit on existia un regnat absolutista de l'avorriment.\nLa marca se la van inventar dos suecs, Mikael Soderlindh i Viktor Tell, que van pensar que l'avorriment que sentien ells quan es posaven aquesta tradicionalment menyspreada peça de vestir potser també el sentia altra gent. I la van encertar. De fet, des de llavors se n'ha posat fins i tot Iris Apfel. Com és que no es va inventar aquesta marca ella?\nMikael Soderlindh i Viktor Tell, fundadors de Happy Socks / HAPPY SOCKS\nAra, a més, han portat la seva felicitat colorista als banyadors i als calçotets i les calces. Ja veurem com els va. De moment, parteixen d'una bona base, ja que si el cofre aquest de col·leccionista el venen a 100 euros, deu ser perquè la seva marca és com Apple, que, en comptes de clients, té fans que paguen el que els demanen perquè estan encantats de portar els seus productes.


VOLTANTS DE LA COLÒNIA GÜELL\nEnguany els camps de la Colònia Güell són de civada\nTota la part de muntanya, la que mira a ponent, fa temps que són camps de blat (o més ben dit, d’ordi) que a començaments de primavera agafen aquell color verd brillant que fa l’efecte d’un paisatge pirinenc, com de prats alpins. Després s’anirà enrossint fins al groc d’or vell i cap a Sant Joan els segaran. Des de llavors i fins l’hivern següent seran ermots on s’hi podrà passejar camps a través vigilant de no clavar-se les tiges arrelades que s’enlairen com pues esmolades.\nColònia Güell: a l’esquerra Can Julià\nSegons l’estació de l’any, les hores del dia, el clima o l’orientació, els colors són canviants\nDurant la meva infància, a la Colònia Güell, tots aquests terrenys van ser camps de garrofers, excepte un sector, de la meitat cap a muntanya, que eren uns camps de cirerers que havien fet les delícies de tota la canalla del poble. Durant tota la meva infantesa, des de les cases més pobres fins als més empolainats, tots havíem anat a “agafar cireres” (la paraula “robar cireres” és més moderna) i tots havíem corregut davant dels pagesos indignats.\nColònia Güell: mirant al Montpedrós\nels rengles de ginesteres enquadren el paisatge de la Colònia Güell\nEls nens de la Colònia Güell, en canvi, als camps de garrofers només hi anàvem els del barris fronterers amb els camps: els del capdemunt del carrer Claudi Güell i els de can Julià. Als seus marges hi buscàvem espàrrecs, i aplegàvem cargols (sobretot de la mena vinyals, grossos i d’un marró fosc. Els bovers, grogosos i amb molta bava estaven als llocs on s’hi regava, i els mongetes, mitjanets i més blanquinosos, als camps de carxoferes del Pla). Ens hi enfilàvem per les soques amples i recargolades, i des de dalt observàvem els moviments dels pagesos, habitualment el popular Jeroni, el terror dels infants.\nColònia Güell: la Torre Salvana\nLa Torre Salvana fa mil anys que hi és, però llavors la Colònia Güell no existia\nTan arrelat tenia el record d’aquest indret que en un concurs literari de Sant Jordi de la Colònia Güell vaig presentar una poesia que va quedar segona i em va omplir d’orgull. Aquesta poesia l’he perduda, per més que l’he buscat entre els arxius de l’ordenador i per entremig dels papers antics, no hi ha hagut manera de localitzar-la. Ara només en recordo el començant, que el transcric per evitar-ne la desaparició definitiva:\nJa s’acosta el més de juny\nFeu onades de bandera\nGoig de mar si es veu de lluny\nAl centre de la imatge hi ha el campanar de la famosa Cripta de Gaudí\nColònia Güell: les cases ensotades\nTots aquest terrenys de la Colònia Güell estan al punt de mira d’un gran projecte especulador per construir-hi cases, amb molts carrers i molta alçada de pisos. Es destruirà un paratge privilegiat i una part important de la nostra memòria nacional. El progrés és un drac ferotge que tot s’ho empassa, roselles, esparregueres, ametllers, conills, guineus, estols d’estornells, els colors de les estacions, l’olor de la ginesta, els pensaments més íntims i més sublims. El progrés és una paraula ambigua que fa referència al compte bancari dels que en fan més propaganda i ens fa canviar el Paradís per un supermercat.\nColònia Güell: Can Ros\nAbans tot el que ara és la Colònia Güell era Sant Boi. Ara només en queda el barri de Can Ros\nA la Colònia les estacions van i vénen cada any (n’hi ha que diuen que si això passa aquí podem extrapolar que també passa arreu) i només sortir de casa te n’adones: tan aviat els camps fan goig de prats pirinencs com són erms de rostolls glaçats de gebre.\nVoltants de la Colònia Guell al més de juny\nEl temps passa dia a dia. Te n’adones quan els cabells es tornen blancs o quan els camps han enrossit\nAra, des de finals de maig fins a finals de juny estan banyats d’un or que es va fent vell, tan bonic que t’hi quedaries encisat com aquells mussols que sovint veus quiets a dalt d’un pal de telèfon. La bellesa natural és efímera i potser per això és més valuosa si els teus ulls la saben traslladar als teus records. Els camps de blat, que enguany són de civada, engalanen els voltants de la Colònia i en fan quadres molt millors que els del Soler, que els del Boloix, que els del Bernal o els de l’Altés, O els del Van Gogh de la Provença.\nCamps de civada a tocar de la Colònia Güell\nDiu que un dia tot això seran cases i carrers plens de vida i d’alegria, serà una altra Colònia Güell\nEnguany hi han sembrat civada. De lluny es confon el blat amb l’ordi i també amb la civada, tot són catifes verdes a la primavera i rosses a començaments d’estiu. Però de la vora la civada es distingeix sense cap dubte.\nDe la civada, a Espanya en diuen “avena”, i de l’ordi en diuen “cebada”. I d’aquí que alguns catalans es pensen que la cervesa la fan amb civada (traduït de “cebada”) per comptes d’ordi.\nDel bosc d’Estudi, de la Colònia Güell, mirant al nord\nLa Colònia està entre el Bosc de Missa i el Bosc d’Estudi, i els camps de blat són la corona\nI per fi ha arribat la sega. Abans era per Corpus que començava la temporada i els segadors s’agrupaven a Barcelona esperant el crit de la terra. Ara esperem i desitges que seguin abans de Sant Joan per evitar incendis indesitjats. De petits cantàvem la cançó:\nQuan el blat ja està segat\nRecollit i apilotat\nSurten les petites formiguetes del seu niu\nFent xiu xiu, fent xiu xiu\nQuan entren les màquines passen via i la Colònia Güell sembla desolada\nI un cop segat tocava rostollar, els camps s’obrien a les famílies que volguessin recollir les espigues que s’havien quedat a terra i que ja ningú recolliria. A la Colònia no s’havia practicat el dret a rostollar, però sí que havíem anat a espigolar, que era el mateix però referit a les vinyes. Un cop acabada la verema teníem el dret a repassar els gotims que s’havien quedat als ceps. Jo hi havia anat sense que mai cap pagès m’hagués renyat quan collia els darrers raïms de la temporada.\nEntre els camps segats i la Ciutat Cooperativa de Sant Boi\nhi ha la Colònia Güell\nAra els rostolls s’aniran pansint fins que ho tornin a llaurar\nQuan s’acabi aquesta crisi econòmica i els tractors i les grues acabin definitivament amb els darrers terrenys sense asfaltar, la memòria dels garrofers, els cirerers i els camps de blat s’anirà fent petita, cada cop més petita, fins que els darrers infants que van córrer davant dels pagesos ja no hi siguin i haguem perdut tots els records.


"El problema de la Generalitat no és el sistema de finançament"\nR.T. BARCELONA Actualitzada el 04/08/2012 00:00\n260x366 Mas ja ha demanat una reunió a Rajoy per carta. / PERE VIRGILI Mas ja ha demanat una reunió a Rajoy per carta. / PERE VIRGILI\nEl cop de porta formal, per ara, no hi és, però és l'únic que va faltar ahir per demostrar que el govern espanyol té ben poques ganes de negociar amb Artur Mas el pacte fiscal aprovat per CiU, ICV i ERC. Rajoy va evidenciar desinterès, cert menyspreu i la constatació que no és una qüestió que entri en la seva agenda. "El problema de la Generalitat no és el sistema de finançament -va sentenciar-, sinó que ha caigut la recaptació i els impostos".\nEl president català ha afirmat diversos cops que vol intentar convèncer Rajoy que el pacte fiscal no només serà beneficiós per a Catalunya, sinó també per a tot l'Estat, però el cap de l'executiu espanyol no ho veu així. Per ell, el Govern ha d'abandonar la reivindicació per centrar-se en "la prioritat, el que és necessari i imprescindible", que al seu parer "és anar cap a la mateixa direcció", sense particularitats, perquè "la resta no té gaire sentit en aquest moment". "Si creixem i creem ocupació, tots hi sortirem guanyant", va concloure Rajoy evidenciant un posicionament que no admet debats territorials. La seva recepta passa per ballar tots al ritme de Madrid.\nI, tanmateix, la porta per parlar-ne segueix oberta, però gairebé com un gens dissimulat favor i no tant perquè hi hagi possibilitats d'acord. "Si algú em vol veure..., en fi..., jo ja m'he vist amb Mas i no tinc cap problema per tornar-lo a veure, com a qualsevol altre president de comunitat autònoma", va etzibar Rajoy, que va recordar que l'únic amb qui encara no s'ha reunit és el d'Astúries. En qualsevol cas, queda clar que l'aposta de la líder del PP a Catalunya, Alícia Sánchez-Camacho, per millorar el finançament encara no té interlocució a la Moncloa.


Convertir un pati en habitatge?\nTinc un local amb pati posterior molt ben situat i m’estic plantejant reconvertir-lo en un habitatge. He de demanar permís a la comunitat per fer-ho? Només ha de comunicar el canvi [...]\nIn L'usuari pregunta, Uncategorized @ca\nPuc tenir cap problema de caire fiscal si venc una propietat als meus fills?\nEl fet que hi hagi una relació de parentiu entre les dues parts no impedeix que pugui vendre la propietat ni ha de comportar titllar l’operació de donació encoberta. Si realment es demostra [...]\nEs poden modificar elements comuns acordats en una obra nova ja venuda?\nPot una promotora en el decurs de l’obra, fer canvis en els elements comuns si ja ha venut departaments amb document privat? Aquesta pràctica ha estat habitual en els últims anys en que [...]\nNomés en fem 10 passes, però molt importants i necessàries per tal d’assolir el nostre objectiu que, en definitiva, és el mateix que el dels nostres clients: gestionar la seva propietat de la [...]


Els forestals de Lloret pateixen dos atacs vandàlics en tres mesos - Diari de Girona\nL'agrupació de voluntaris estudia traslladar la seva seu a Blanes si l'Ajuntament no els autoritza a fer un tancat per protegir els dos cotxes que van aparèixer ratllats el 19 de setembre i el divendres passat\nroser albertí lloret de mar 14.12.2017 | 10:31\nEls cotxes de l´ADF de la Selva Marítima van patir ratllades a tot el xassís. aDF Lloret-Blanes-Tossa\nEls forestals de la Selva Marítima estan estudiant si traslladar la seva seu de Lloret de Mar a Blanes després que els dos vehicles dels quals disposen per a la tasca de protecció, prevenció i extinció d'incendis hagin patit dos atacs vandàlics en només tres mesos de diferència.\nEl primer es va produir el 19 de setembre i el segon, divendres passat, i en tots dos casos els cotxes presentaven severes ratllades a tot el xassís.\nSegons va explicar el cap d'aquesta Agrupació de Defensa Forestal (ADF), Enric Martínez, la problemàtica va començar quan fa dos anys es van traslladar al local que ocupen actualment a la urbanització Roca Grossa de Lloret. Es tracta d'un xalet de mostra que data dels anys 70 i que pertanyia a l'Entitat de Conservació d'aquesta urbanització que, en compliment d'una sentència judicial, es va dissoldre.\n«L'entitat va cedir aquesta finca i la piscina a l'Ajuntament, que el va assumir com a edifici municipal i hi va fer un centre cívic», va explicar ahir Martínez, qui va precisar que a causa de la seva ubicació estava en desús.\n«L'espai que ocupàvem abans al costat del parc de bombers era inoperatiu i vam demanar al consistori si ens podíem traslladar a Roca Grossa», va afegir el cap de l'ADF, que també és regidor no adscrit a l'Ajuntament.\nEl canvi va ser aprovat pel consistori i per la majoria de membres de l'assemblea de veïns, ja que les instal·lacions també són utilitzades per l'Associació veïnal de Roca Grossa.\n«Quan ens vam instal·lar vam pintar i arreglar l'entorn, que estava molt abandonat, però per poder fer-lo operatiu vam haver de talar un pi que estava malalt», va especificar el representant dels forestals.\nUna actuació que no va agradar a alguns dels veïns, que van acusar els membres d'aquest cos de voluntaris «d'ocupes». «Aquí ja van començar problemes, però vam decidir no dir res i esperar», va afegir.\nA l'agost, l'assemblea va tornar a ratificar la decisió de mantenir l'agrupació de voluntaris a la urbanització. «A molts residents els va bé que siguem allà perquè fem vigilància de la zona», va valorar Martínez. Tot i això, uns dies més tard –el 19 de setembre– els dos cotxes de l'ADF van aparèixer ratllats per tots costats.\n«A la part de darrere del local hi tenim un espai reservat per aparcar-los, però estan totalment desprotegits», va criticar el portaveu dels forestals.\nTot i els desperfectes, l'entitat va decidir no posar denúncia, pintar els vehicles i posar una càmera de seguretat per intentar evitar nous atacs vandàlics. Mesures que no van ser efectives, ja que divendres passat, els vehicles tornaven a estar ratllats de dalt a baix. «Som voluntaris i arreglar els cotxes ens surt molt car. No podem permetre que es repeteixi», va assegurar Martínez, qui va recordar que en un parell de setmanes disposaran d'un nou camió.\nReunió amb el regidor\nDe moment, l'entitat ha denunciat aquest segon incident als Mossos d'Esquadra i està previst que aquesta setmana Martínez es reuneixi amb el regidor de centres cívics del consistori lloretenc, Cristian Fernández (PSC), per tractar aquesta problemàtica.\n«Demanarem a l'Ajuntament que ens doni permís per fer un tancat per protegir els vehicles del vandalisme de certs personatges», va remarcar el representant d'aquest cos de voluntaris.\nEn cas que l'Ajuntament no ho permeti «per l'oposició dels veïns a l'actuació», l'ADF té previst traslladar la seva seu a una altra localitat, preferentment a Blanes, on ja hi tenen un vehicle. «Ja n'hi ha prou. Aquests cotxes ens costen molt de mantenir, i ara que amb l'aplicació del 155 les ajudes estan congelades, encara més», va lamentar Martínez.\nPer la seva part, l'edil Cristian Fernández va assegurar que es reunirà amb els membres de l'ADF «al més aviat possible» per intentar trobar una solució a aquesta problemàtica.\nEls veïns de Rocagrossa de Lloret no volen que l´ADF faci un tancat per als cotxes. La Selva


JuanRa Bonet, David Fernández, el Mag Lari, Pedro Casablanc i Jordi Banacolocha passaran per l’escenari del Núria Espert | El Llobregat\nmiércoles 06 de julio de 2016, 09:32h\nEl Teatre Núria Espert de Sant Andreu de la Barca ha aconseguit trencar la capitalitat del món teatral ubicada al sud del territori, on es troben importants equipaments com l’Auditori de Cornellà o l’Atrium de Viladecans, per descentralitzar les propostes culturals també en aquesta zona centre del Baix. Així ho tornen a demostrar els noms que passaran, a partir del 4 de setembre i fins a finals d’any, per l’escenari d’aquest teatre de referència al Baix.\nJuanRa Bonet i David Fernández, amb la seva delirant aventura d’humor absurd en ‘Dos’ (4 de setembre); Pedro Casablanc a ‘Yo, Feuerbach’ (5 de novembre), drama intens i exigent on Casablanc demostra que és un mestre de les arts escèniques; Jordi Banacolocha a ‘Avui No Sopem’ (25 de novembre) o el Mag Lari, amb el seu espectacle ‘Lari Poppins’ (30 de novembre) són alguns dels noms que passaran pel Núria Espert en aquesta segona part de la temporada teatral del teatre de Sant Andreu.\nAixí ho ha presentat l’Ajuntament de la ciutat que opta per una proposta arriscada i creativa, amb drama i humor, amb teatre i propostes musicals, després de l’èxit del primer semestre de l’any. A més dels coneguts artistes, el Núria Espert completa la seva programació amb ‘Família’, de la companyia local TeatrAndreu (25 de setembre); ‘Testimoni de Càrrec’, d’Agatha Cristie (22 d’octubre); ‘Paradís’, amb la companyia Divinas (26 de novembre; i un concert de Gospel que posarà el 17 de desembre punt i final a la temporada amb ‘The Sey Sisters.\nEn paral·lel, la programació recull també tres propostes de teatre familiar amb ‘En Jan totifan’; ‘Xino-Xano’; i ‘La Dàmaris en concert!’.


El Cant de la Sibil·la. – laveujovetv.cat\nEl Cant de la Sibil·la.\n14 desembre 2019 Leave a Comment Written by Artur\nEl Museu de la Vida Rural i el Monestir de Poblet han unit esforços per tal de representar el Cant de la Sibil·la a l’interior de la basílica de Santa Maria de Poblet.\nUna jornada dedicada al cant tradicional dels dies de Nadal i les cançons de la vida rural.\nSerà el pròxim diumenge 29 de desembre i a més a més de la posada en escena a l’església, el Museu de la Vida Rural acollirà una xerrada al matí sobre la mateixa temàtica.\nLa jornada està organitzada entre el Monestir de Poblet i el Museu de la Vida Rural amb la col·laboració de Tornaveus. També compta amb el suport del Museu de la Música de Barcelona i el Consell Comarcal de la Conca de Barberà. L’accés és gratuït, però es necessita reserva prèvia enviant un correu a info@museuvidarural.cat\nActualitat Local-Comarcal, Cultura, Entitats, l'Espluga de Francolí, Municipis de la Conca, Museu Vida Rural\ncultura, Museu de la Vida Rural, musica, oci\nEl Champagne francès.\nPessebre Vivent de l’Espluga


La Prèvia de la 3a jornada de Lliga Catalana\nBenvolguts seguidors de l’Handbol Català, com cada setmana tornem a ser aquí per fer una petita explicació del que tindrem aquesta jornada de Lliga Catalana sènior masculina. Aquesta jornada és la tercera i dels 4…\n2a jornada de Lliga Catalana: Els quatre favorits ja són a dalt\nBenvolguts seguidors de l’Handbol Català, ja tenim els quatre equips que ocupen la part alta de la classificació un cop passades dues jornades. Potser m’equivoco però aquests quatre equips seran uns fixes d’aquestes posicions, es…\nL'Handbol Gavà va guanyar un partit irregular on l’equip va tardar vint minuts a entrar veritablement en joc, amb el Poblenou tres gols per davant. Fins llavors, poca circulació de pilota, un atac molt individualitzat,…\nEl Sant Quirze torna amb els dos punts de Sarrià\nEl Sant Quirze va aconseguir dissabte a Girona, la segona victòria en dues jornades a la Lliga Catalana Sènior Masculina i va ser gràcies a la victòria contra el filial de la UE Sarrià de…\nLa Prèvia de la 2a jornada de Lliga Catalana\nBenvolguts seguidors de l’Handbol Català, encetem la segona jornada de la Lliga Catalana. Serà una jornada on crec que augmentarà la diferència d’alguns equips sobre uns altres a 4 punts i es començarà a definir…\nUn Handbol Gavà molt renovat va aconseguir dissabte un triomf de mèrit (32-29) davant un dels equips més complerts de la categoria: el Banyoles. De ben segur serà un dels equips que estaran a dalt…\nResum de la igualada 1a jornada de Lliga Catalana\nBenvolguts seguidors de l’Handbol Català, ha acabat la primera jornada de la Lliga Catalana i com a conclusió general podem dir que la majoria dels partits han estat molt igualats. Passo a fer un breu…\nEl Sant Quirze comença la lliga amb victòria\nEl primer equip de l'Handbol Sant Quirze va sumar els dos primers punts de la temporada després d'emportar-se la victòria en un partit marcat pels nervis propis del primer partit de lliga disputat al Poliesportiu…\nEstrenem la Prèvia de la Lliga Catalana que comença!\nBenvolguts seguidors de l’Handbol Català, enceto aquesta temporada fent una prèvia de la primera jornada de la Lliga Catalana Sènior Masculina - Antonio Làzaro. Intentaré parlar de moltes més coses que aquesta categoria i que…\nEn un magnífic cap de setmana, La Garriga (tercer classificat de LLiga Catalana) ha assolit l'ascens a Primera Estatal guanyant la seva fase d'ascens disputada a Elgoibar. Per la seva banda, el Banyoles haurà d'esperar…\nFase d'ascens a 1a Estatal Si hi ha una fase que interessa (i molt) als clubs catalans és la d'ascens a 1a Estatal que jugaran Banyoles i La Garriga, segon i tercer a la Lliga…\nAmb el Granollers C ja campió, i Banyoles i La Garriga classificats per jugar les fases, es va disputar la darrera jornada de Lliga Catalana amb l'interès a la part baixa, on de moment baixen…


Els bombers de l'SPEIS s'extingeixen un incendi que afecta diversos habitatges amb quatre ferits per inhalació de fum a Alacant.\nQuatre persones i un bomber han hagut de ser assistits este matí després de declarar-se un incendi en un habitatge a la Glorieta Rodolfo Llopis de Alacant.\nLa regidoria de Seguretat de l'Ajuntament d'Alacant informa que un operatiu amb dotze bombers de el Servei de Prevenció, Extinció d'Incendis i Salvament d'Alacant (SPEIS), s'han desplaçat esta matinada per extingir un virulent foc en habitatge, originat en un baix d'un edifici.\nEn l'incendi han resultat ferides per inhalació de fum a quatre persones, un home de 48 anys i dos dones de 71 i 91 anys, que van ser ateses pels serveis sanitaris i traslladades a l'hospital. així com una altra dona de 27 anys atesa in situ, i també un bomber de 45 anys per cop de calor.\nEl SPEIS va rebre l'avís al voltant de les 06,30 hores, i fins al lloc de l'incendi s'hi van desplaçar quatre patrulles de la Policia Local que van tallar els accessos i van auxiliar els ferits fins a l'arribada dels serveis sanitaris, i tres dotacions de Bombers amb XNUMX Bombes Urbanes Pesades i una Lleugera.\nEls Bombers de la SPEIS, a l'arribar van actuar muntant línies d'aigua per atendre l'incendi que es propagava molt ràpidament per l'efecte xemeneia i afectava el foc a totes les habitacions de l'habitatge. L'incendi va començar al menjador per causes que es desconeixen, i va afectar a causa de les flames a la façana de les plantes dels pisos superiors.\nEls bombers van intervenir extingint el foc amb celeritat, i els efectius de l'SPEIS han tingut molta dificultat per sufocar-lo, i l'habitatge va quedar totalment calcinada, amb posterioritat van intervenir amb els grups de pressió positiva per ventilar. Les tasques d'extinció es van allargar més de dos hores, i un cop apagat els efectius van procedir també a realitzar les tasques de sanejament de la zona afectada en l'habitatge i la façana.


L’espectacle ‘Sonoma’ es representarà el 21 d’agost a les 22.00 hores al Teatre Romà. És una producció internacional amb idea i direcció artística del valencià Marcos Morau\nLa Veronal llega al Sagunt a Escena.\nValència — 20 de agosto de 2021 10:38h\nLa figura de Buñuel i el surrealisme són la base de ‘Sonoma’. Marcos Morau ja havia tractat ambdós temes essencials en 2016 en la peça que va crear per al Ballet de Lorraine titulada ‘Le surrealisme au service de la Revoluction’, a partir de la figura de Buñuel, la Calanda medieval i el París cosmopolita. Entre la disciplina jesuítica i la llibertat surrealista, aquest microcosmos es desenvolupa i s’amplia en ‘Sonoma’ per al seu projecte amb La Veronal.\nAmb idea i direcció de Marcos Morau i una coreografia creada per Morau amb la col·laboració de les intèrprets, veiem en l’escenari deu ballarines enmig d’un paisatge entre la realitat i la ficció, un grup de dones que tracten d’alliberar-se dels lligams del que es coneix, de traspassar les seues fronteres servint-se de la seua intuïció i el seu instint. Quan s’uneixen, aquest crit interior que comparteixen s’amplifica, creix fins a desbordar-se i ho celebren amb rituals, ofrenes, càntics i balls. Entren en un estat que els allibera la ment però que, alhora, els recorda la seua condició humana.\n‘Sonoma’ és una paraula que no existeix en castellà, encara que conté les partícules del grec ‘soma’ (cos) i del llatí ‘sonum’ (so). Cos de so i so del cos.\nD’aquesta manera, l’obra és el crit de la humanitat sotmés a un ritme frenètic, un udol per sobreviure i sentir-se viu, amb la certesa que els àmbits virtual i digital només poden ser superats per la tornada a l’origen.\n‘Sonoma’ torna a un origen que se situa entre el somni i la ficció, en què el més humà es troba amb el més extraordinari. Per a fer estranyes les coses quotidianes i renunciar a buscar significats, comunicant-se amb les capes més irracionals de l'ésser humà, on el que s’ha unit demana a crits separar-se i el que s’ha separat busca tornar a unir-se.\nMarcos Morau, el seu creador, ha declarat: “Sempre he estat amb la figura de Buñuel en la meua ment. No el comprenc del tot mai. Pareix que anava un pas per davant de la resta. Potser és la meua manera de buscar pares, de buscar exemples i d’agafar-me encara que siga en part a alguna cosa per a crear”.\n‘Sonoma’ comença amb un crit i acaba amb un fort estrèpit\nPodem dir que Buñuel mai ha sigut tan actual: va poder veure perfectament el que ens oferia el futur quan va trobar en el soroll dels tambors de Calanda i del Baix Aragó aquest crit dirigit directament a les vísceres. Perquè Buñuel ja va estar ací, escoltant com sona l’abisme que s’obri quan la imaginació humana és lliure però no és lliure l’home.\nFormat entre Barcelona, València i Nova York en fotografia, moviment i teatre, Marcos Morau lidera des de fa més de deu anys la companyia La Veronal, amb què ha recorregut el món. A més és artista convidat de diverses companyies i teatres d’arreu del món, en què desenvolupa noves creacions sempre a mitjan camí entre les arts escèniques i la dansa.\nHa sigut el creador més jove a rebre el Premi Nacional de Dansa d’Espanya amb un llenguatge que és una herència del moviment abstracte i del teatre físic. Un poderós llenguatge corporal basat en l’aniquilació de tota lògica orgànica, disseccionant el moviment i convertint-lo en una identitat única.\n20 de agosto de 2021 - 10:38 h


Multitudinari acte central pel Sí-Sí el 9-N a Tortosa | NacióDigital\nMultitudinari acte central pel Sí-Sí el 9-N a Tortosa\nper Redacció , Tortosa / Terres de l'Ebre, 3 de novembre de 2014 a les 16:26 |\nLa sala gran de l'auditori va quedar plena de gom a gom en este acte que iniciava el compte enrera cap al 9-N. Foto: Cedida\nMuriel Casals, presidenta d’Òmnium Cultural, ha exhortat el govern català aquest cap de setmana a Tortosa a posar totes les facilitats perquè tothom pugui exercir el seu dret a vot diumenge que ve, i Jaume Marfany, vicepresident de l’Assemblea Nacional Catalana, ha demanat una participació massiva el 9 de novembre, així com la convocatòria immediata de la segona volta definitiva amb unes eleccions al Parlament de Catalunya, de caràcter plebiscitari. Són les dos peticions que Òmnium i l’ANC van posar sobre la taula del teatre auditori Felip Pedrell en l’acte central de la campanya a favor del Sí-Sí en el procés participatiu. Un acte que va omplir la sala gran de gom a gom.\nSota el lema ‘L’Ebre d’un nou país’, representants dels partits sobiranistes al territori van exposar en una taula rodona els seus posicionaments sobre els avantatges que pot comportar la independència de Catalunya per a les Terres de l’Ebre. En aquest sentit, Meritxell Roigé, en representació de CDC, va remarcar el greuge que pateixen les infraestructures del territori degut al maltractament plasmat en els pressupostos generals de l’Estat. També l’Estat, va destacar Lluís Salvadó, d’ERC, actua com a fre per a l’organització territorial, la qual cosa impossibilita, va citar com a exemple, que l’Ebre pugui ser constituïda en vegueria. Carme Abril, com a portaveu de la CUP, va defensar el paper del municipalisme i de la participació ciutadana en la presa de decisions, mentre Jordi Jordan, d’ICV va mostrar la seva confiança en la regeneració democràtica del sistema a partir del procés de transformació política en marxa. Finalment, per part d’UDC, Antoni Obalat va compilar per garantir el benestar social de la ciutadania en la construcció d’un nou país.\nUna segona taula va reunir representants de la societat civil. Manolo Tomàs, va destacar la importància que tindran els recursos de l’Ebre, en especial l’aigua i l’energia, en una Catalunya independent, i la necessitat de què les Terres de l’Ebre puguin controlar aquests recursos en favor del seu propi desenvolupament sostenible. L’exconseller, Joan Manuel Tresserras, va destacar com les classes populars de la societat han pres la iniciativa en la construcció del nou país prenent el relleu espontàniament després que la burgesia desistís del lideratge des de l’últim intent fallit del Noucentisme.\nL’acte, conduït per Ramon Bel, va concloure amb la intervenció d’Irene Fornós, coordinadora de l’ANC a l’Ebre, que va agrair la tasca dels voluntaris. L’homenatge va prendre forma d’una projecció de fotografies de les diferents activitats dutes a terme.\nPolítica, procés participatiu, 9-N\nLes terres mes catalanes\nPer Mikalet el 3 de novembre de 2014 a les 18:08\nAlli a on Catalunya mira mes cap el mar,i cap a la montanya,a on tenim el riu mes gran,a on tenim gent preparada,i sempre soferta.Ens donen exemple de pais,de força,de treball,de honorabilitat,son les terres del Ebre.\nLa dignitat de ser català\nPer Anònim el 3 de novembre de 2014 a les 17:09\nAllà on els polítics no puguin arribar , allà on les lleis injustes prohibeixin el dret, allà on la policia barri el pas, allà ,arribarà la gent ,com un tsunami immens i pacífic i s emportarà tot allò que s el posi al davant. Els catalans han recuperat la seva dignitat .Res pot aturar una idea cuan el se moment ha arribat.\nPer Anònim el 3 de novembre de 2014 a les 17:06\nGràcies terres de l'Ebre, gràcies Tortosa. Amb la independència, les Terres de l'Ebre han de recuperar la presència que sempre havien tingut i els hi correspon al nostre país, com abans de l'ocupació espanyola.


Peto o pantalons per càmeres frigorífiques o de congelar amb temperatures fins a 50 graus sota zero.\nAquest peto isotèrmic té la part posterior, la zona de l'esquena, més elevada i amb uns tirants elàstics que s'uneixen a la part davantera del peto mitjançant dues sivelles ràpides de color negre.\nEl peto en si es tanca centralment amb una cremallera. ITP-200 marca 3L.\nA més, aquest peto o pantalons isotèrmics té dues butxaques de plastró amb solapa o tancament amb velcro per major seguretat.\nEncoixinat interior de fibra tèrmica 3MTM THINSULATETM.\nPeto amb bandes reflectants perimetrals als camals 3M Scotchlite TM.\nDues butxaques porta genolleres amb tapeta apresillada.\nLa part posterior de la cintura té un elàstic per ajustar-se al contorn de la persona que ho porta i així evitar que penetri el fred per la part inferior.\nPeto amb cremallera als camals per tal de que sigui més fàcil i còmode la col·locació dels pantalons amb el calçat posat. Aquestes cremalleres també tenen una solapa o tapeta de protecció que va amb uns clics a pressió perquè es mantingui tancat i ben col·locat.\nPeto per treballs a càmeres frigorífiques o de congelació, molt resistent a baixes temperatures fins a -50 ºC.\nColor: gris - negre, amb l'interior vermell. Detalls també en vermell.\nEn quant a manteniment, recomanem guardar-ho o emmagatzemar-ho en espais que estiguin secs, frecos i lluny de fonts de calor i llum.


AGUAFA va nàixer com a resposta a unes necessitats del col·lectiu de persones de Guadassuar afectades per la malaltia d’Alzheimer. Des del moment en què es va crear l’associació i l’ajuntament ens va cedir el centre del carrer Vicent Pellicer hem treballat sense perdre de vista el nostre objectiu: millorar la qualitat de vida d’este col·lectiu, tant de les persones malaltes com de la família. Això és el que ens ha empés al llarg d’estos anys a augmentar els serveis que oferim, a formar part activa del nostre poble, a buscar sempre la complicitat de l’ajuntament, sense la qual no estaríem ara en l’edifici del carrer l’Ermita.\nActualment AGUAFA està fent totes les gestions necessàries per a poder reconvertir l’espai on estem ara en Centre de Dia. El primer pas va ser la compra per part de l’ajuntament del local que hi ha adjunt a l’edifici del carrer l’Ermita. A partir d’ací s’ha posat en marxa tot un seguit d’accions encaminades a fer realitat com més prompte millor eixa reconversió. El dia 30 de gener, Maria Olmos i Carolina Gutiérrez, presidenta i directora d’AGUAFA, es reuniren amb Voro Montañana, alcalde de Guadassuar, per estudiar els plànols del futur Centre de Dia, un centre amb instal·lacions més adequades a les necessitats de les persones afectades, amb més espai, amb capacitat per a més places, i sobretot amb més espai a l’aire lliure, que és el que sempre hem trobat a faltar, i tot orientat al treball estimulador i terapèutic amb les persones assistents. L’alcalde va manifestar el suport de l’ajuntament a este projecte i la voluntat de treballar conjuntament en les negociacions amb les institucions per a accelerar el procés.\nEn l’última reunió que es va celebrar a València, Maria Olmos, Carolina Gutiérrez i Voro Montañana exposaren el projecte a Amparo Mollar, cap de servei de Centres de Persones Majors Dependents i a Aurelio Carrión, subdirector general de Serveis Socials i persones amb dependència. La valoració d’esta reunió va ser molt positiva, ja que s’hi va vore ganes d’avançar i bona voluntat política.\nAmb tot açò, si les coses continuen a esta marxa, sense entrebancs i amb esta bona voluntat per part de totes les parts implicades, es possible que l’any que ve ja pugam gaudir d’un Centre de Dia a Guadassuar, un centre considerat per l’administració valenciana i contemplat dins dels seus pressupostos.


Historia de España # Constitució de 1978. Drets i deures de la població. Institucions. Estatut d'Autonomia. Eleccions autonòmiques\n· TRES ANYS QUE VAN CANVIAR ESPANYA (1975 - 1977)\nFranco mor 20 Nov. 1975 - Enterrament 23 Nov.\nDiferents postures davant el franquisme:\nPostura continuïsta: Mantenir el règim.\nPostura reformista: Reformar-lo lentament (Fraga)\nPostura culturista: Trencar amb el franquisme.\nEl primer de la Monarquia: la continuïtat de la dictadura franquista sense Franco (nov. 1975 - juliol 1976)\nPresideix Carlos Arias Navarro (s'incorpora Fraga i Areilza)\nTímida obertura del govern, legalització de vàries “associacions polítiques” que acceptessin les lleis franquistes.\nPartits d'esquerra demanen la ruptura política amb el règim franquista i contra Arias Navarro. Tampoc accepten la monarquía, exigeixen llibertat per als pressos polítics, llibertats polítiques i sindicals i demanen eleccions lliures.\nCreació de 2 plataformes: Junta Democràtica (impulsada pel PCE de Carrillo) i la Plataforma de Coordinación democràtica (PSOE de González). Aquestes dues després es fusionen a Coordinación democràtica, coneguda con la Platajunta.\nAldarulls al carrer (estudiants i treballadors, partits...), resposta policial endurida.\nJuliol de 1976 Arias Navarro dimiteix pq Joan Carles no li donava el seu suport. Joan Carles nomena cap de govern a Adolfo Suárez.\nAdolfo Suárez y la llei de reforma política\nSuárez organitza un govern format per persones joves provinents de sectors secundaris del règim, que entenien que no podia continuar el règim sense Franco i havia de evolucionar. Es comença a parlar amb la oposició.\nEl nomenament de Suárez va ser temut per ambdós bàndols (franquistes i oposició). Els franquistes el veien poc fidels als principis del Règim, i la oposició temia a la trajectòria d'aquest a la dictadura.\nLes Corts Franquistes aproven la Llei de Reforma Política i es fa un referèndum.\nLlei de reforma política: Eleccions generals amb sufragi universal directe. Amb aquesta llei es desfeia tot el sistema polític. És aprovada per la majoria d'Espanyols.\nAccions violentes de grups extremistes: Extrema dreta assassina a 9 advocats colaboradors de CCOO i el GRAPO i ETA (extrema esquerra) assessinen membres de la policia i de l'Estat.\n1977 - Legalització del PCE (exèrcit en contra)\nJuny de 1977 - Primeres eleccions. Creació de UCD (Unión de Centro democrático) per Suárez, i Alianza Popular per Fraga.\nPNB, EE (Euskadiko Ezquerra), ERC, CDC (Convergència demoràtica de Catalunya) i UDC no obtenen gaire representació a les urnes.\nLes eleccions son guanyades per la UCD seguida pel PSOE.\nS'aprova el 6 de desembre de 1978 per referèndum.\nEls principals acords polítics recollits en la Constitució\nL'esquerra renuncia a la forma republicana de l'Estat.\nLa dreta accepta les autonomies.\nEls nacionalistes catalans accepten el terme Nació Espanyola.\nPNB no accepta la constitució, però després acata públicament com a fet democràtic.\nParts de la constitució: 1.- Dogmàtica: principis bàsics, drets fonamentals, principis de política social i econòmica. 2.- Orgànica: Funcions i garanties dels mecanismes dels poders fonamentals (legislatiu, executiu i judicial), juntament amb funcions fiscals i territorials. 3.- Reforma constitucional: sistema per introduir reformes.\nEstat social i democràtic, monarquia parlamentària.\nEstat no catòlic, sinó laic.\nDrets civils de tot tipus (importats supressio pena de mort i dret al divorci)\nLa corona només ostenta el comandament suprem de l'exècit, no del govern.\nCorts Generals integrades pel Senat i el Congrés dels Diputats.\nDivisió de poders: legislatiu, executiu (govern) i judicial.\nDrets i deures de la població i la política social\nDret de l'estat a intervenir a l'economia i a expropiar béns.\nDret a la educació dels espanyols.\nIgualtat sexual, religiosa i cultural.\nDret a la salut i sanitat.\nDret a vivenda.\nDret de la juventut a participar en el desenvolupament polític, social, econòmic i cultural del país.\nEls pactes socials\nSituació econòmica i social delicada.\nEls partits havien d'actuar per recuperar a Espanya i reduïr l'atur.\nPacte de la Moncloa: reduir la conflictivitat laboral, i ampliació de serveis socials com la creació d'escoles.\nUNA DEMOCRÀCIA FEBLE\n>Es tornen a convocar eleccions el 1979. Resultats semblants als del 1977. Moments difícils per a UCD a causa de les fortes pressions dels sectors nostàlgics de la dictadura franquista. El GRAPO i ETA segueixen actuant.\nPrimer desenvolupament legislatiu\nEs van anar aprovant tots els estatuts de Cat, País Basc i Galícia.\nLes comunitats pacten amb el govern el repartir una gran part de les competències polítiques i administratives. Cada comunitat forma un parlament propi (legislatiu) i un govern sortit de les urnes.\nS'aproven lleis per regular el sistema d'impostos i aproparlo al model europeu.\n1979 - Eleccions municipals. Els socialistes guanyen a la majoria de ciutats.\nL'activitat terrorista augmenta.\nPropòsit: desestabilitzar el sistema.\nA causa d'això, Adolfo Suàrez va haver de dimitir el 1981.\n23 Febrer de 1981 - Cop d'Estat d'un grup de guàrdies civils i militars, durant la investidura del nou president Leopoldo Calvo Sotelo.\nCalvo sotelo va ser nomenat president, però UCD estava en procés de descomposició.\n1982 noves eleccions. El PSOE guanya (1982 - 1996).\nCATALUNYA RECUPERA LES INSTITUCIONS\n“Llibertat, amnistia, Estatut d'Autonomia!”\nLlibertat: llibertats individuals, polítiques i sindicals.\nAmnistia: llibertat pels pressos polítics.\nEstatut d'autonomia: Reconeixement de la nacionalitat catalana.\nCongrés de Cultura Catalana (1975 - 1977): Congrés per parlar de la llengua catalana. Es volen més drets i una equiparació oficial amb el castellà.\n11 setembre de 1977: Manifestació seguida per més d'un milió de persones amb el crit “llibertat, amnistia, estatut d'Autonomia!”.\nReinstauració de la Generalitat i el retorn de Tarradellas\nConsell de Forces polítiques: grup format per moltes associacions polítiques de diferents ideologies. Febrer de 1977, representants del consell es traslladen a França per parlar amb Tarradellas sobre la possibilitat de tornar a Catalunya com a President de la Generalitat.\nDesprés de les eleccions de 1977, Suárez el convida a Madrid per parlar de la seva possible tornada i reinstauració de la Generalitat. Parlen i acorden la instauració provisional de la Generalitat fins que s'aprovi el nou estatut.\n1979 un grup de parlamentaris catalans elaboren un esborrany del nou estatut segons les pautes de la constitució de 1978 i, després d'unes retallades, s'aprova el mateix any pel poble català.\nDefinició de Catalunya: Nacionalitat que es constitueix en comunitat autònoma per accedir a l'autogovern. La Generalitat és la institució que ha d'organitzar l'autogovern.\nParlament: Poder legislatiu; representa el poble de Catalunya, aprovar pressupostos i controlar l'acció política del govern. Elegit pel poble.\nPresident: elegit pel parlament. Representa la generalitat al context espanyol i internacional. Nomena i presideix el Consell Executiu.\nCompetències de la Generalitat:\nExclusives: ambit on només pot legislar el parlament, per sobre de l'estat.\nCompartides: Es pot legislar a partir de les bases de les corts establides a Madrid.\nRecurrents: Una part l'Estat i una altra la generalitat.\nExecutives: el consell executiu es limita a aplicar les lleis directament de Madrid.\nLes primeres eleccions autonòmiques\n20 març de 1980 es celebren les primeres eleccions al parlament.\nPSOE - Joan Raventós\nCiU, formada per CDC (Jordi Pujol) i UDC (Coll i Alentorn)\nCC (Centristes de Catalunya)\nVa guanyar CiU amb Jordi Pujol al davant.\nA partir d'aquí es comença a configurar la Generalitat.


“El xou de Jack Sparrow”\nPiratas del caribe 4. En mareas misteriosas. EUA. 2011\nEl capità Jack Sparrow va a la recerca de la font de la joventut. En el seu viatge es creuarà amb un vell amor del passat mentre intenta esquivar sirenes, zombies i el maligne capità Barbanegra. L’anècdota:\nAquesta quarta entrega de la saga té un bon regust ‘català’. Entre els seus actors secundaris hi ha Òscar Jaenada i la jove actriu catalano-francesa Astrid Bergès-Frisbey. Diagnòstic:\nUn cop passada la novetat que va suposar recuperar el gènere de pirates barrejant humor, acció i criatures sobrenaturals, la saga Piratas del Caribe es presenta a la revàlida. L’exagerat capità al que dóna vida Johnny Depp -aquesta vegada ja sense Orlando Bloom i Keira Knightly- es converteix en el centre d’una història amb els ingredients que van fer funcionar la primera entrega -i en menor mesura les més excessives continuacions- però amb una diferència. El que va començar com el personatge revelació de la saga però sense ser-ne el protagonista absolut -la història d’amor dels joves protagonistes centrava gran part dels metratges anteriors- es converteix aquí en principal ingredient. Aquest xou de Jack Sparrow ple de carotes, fugides inversemblants i picaresca confirma la saga com un gran ‘divertimento’ a l’estil de les pel·lícules d’aventures del Hollywood clàssic sense oblidar les explosions i les persecucions tan necessàries per aquesta ‘generació videoclip’. En aquesta ocasió, la història d’amor dels protagonistes joves -un missioner i una sirena- seu al seient del darrere mentre Sparrow i la ‘novella’ Penélope Cruz intercanvien mirades i diàlegs ràpids i picants com fuetades. Efectes secundaris:\nCinta d’aventures divertida, entretinguda i, en definitiva, ‘crispetera’. Segurament guanya en versió original per poder sentir Cruz maleint Sparrow en ‘spanglish’.


Bona nit i tapa't: Retalls\nJordi Casanovas 3 de novembre de 2009 a les 21:15\nQuan calgui, si cal, tu mateix.\nJoana 3 de novembre de 2009 a les 21:26\nUa mica de temps, Xexu, d'espai...ajuda. Quan vulguis i et vingui de gut.\nA.C. 3 de novembre de 2009 a les 21:48\nXeXu, si ara no pots enfrontar-te a algunes coses, doncs no ho faci's, dona't temps, no et forcis gens.\nSi ara el que vols és estar sol amb els teus pensaments, doncs és això el que has de fer. Potser poc a poc s'aniràn posant a lloc.\nCom en són de reveladores les mirades, els ulls parlen... deixa que la teva mirada trista descansi. Ets una bona persona... estic segura que tot passarà.\nrits 3 de novembre de 2009 a les 21:53\naquí estarem, per parlar-ne o no, com vulguis.\nacluca els ulls i descansa, com el maua i el lovi al post anterior.\nCarme Rosanas 3 de novembre de 2009 a les 21:55\nXexu, al teu ritme, a la teva manera, quan vulguis, si és que vols, quan puguis o quan ho necessitis ja parlaràs, o potser ja no et caldrà. Una abraçada.\nAndrea. 3 de novembre de 2009 a les 22:39\nEl ritme te'l marcaràs tu mateix, si necessites parlar-ne o no ho decidiràs tu en el moment oportu.\nNomés enviar-te ànims, si els vols.\nkweilan 3 de novembre de 2009 a les 22:46\nÀnims i una abraçada!!!\nneus 3 de novembre de 2009 a les 22:52\nEstimat Xexu... em sembla que t'hauràs de fotre una mica... no ens agrada gens deixar-te sol, som així d'emprenyadors.\njudith 3 de novembre de 2009 a les 22:55\nEl dia que no tinguis por a la llumeta verda, tot canviarà. Mentrestant espera.\nUn tresor mentre t'esperes:\nEls del PiT 3 de novembre de 2009 a les 23:11\nCulleres quina nit!\nCarquinyol 3 de novembre de 2009 a les 23:26\nespai, temps i mooooooolta calma... no ens posem pas nerviosos company !!\nRita 4 de novembre de 2009 a les 1:20\nTemps, XeXu, temps i paciència...\nSobretot tingues present una cosa, passa, sempre passa, i per tant només es cosa de temps.\nJordi 4 de novembre de 2009 a les 8:32\nMentre els problemes no es converteixin en muntanyes... De vegades és millor afrontar-los per estar més bé. Però decideix qui decideix...\nTxari 4 de novembre de 2009 a les 8:33\nCaram, Judtih, no sabia que Queen i The Killers tinguéssin tantes coses en comú!!\nXexu, em té encuriosida aquesta llum verda...\nGarbí24 4 de novembre de 2009 a les 8:33\nMcAbeu 4 de novembre de 2009 a les 8:58\nEnfrontar-nos al que ens fa mal no és sempre la millor opció perquè a vegades, si no ho fem totalment convençuts, l'únic que aconseguim és fer-nos encara més mal. Per tant si en aquest moment no desitges parlar-ne doncs no n'has de parlar, sobretot perquè, com tu mateix dius, quan ho hagis de fer saps on trobar a qui et faci falta.\nNúr 4 de novembre de 2009 a les 9:55\nJo vinc a emprenyar una mica, amb l'elur, per quan ens necessitis, que no m'agrada córrer ni per agafar el metro! ;)\nXitus 4 de novembre de 2009 a les 13:34\nJo converso amb el meu gos a vegades.\n"Per què recordar un passat, dos passats?" Potser per intentar entendre el present, com es van generar aquests retalls i quins recursos tens per a enganxar-los de nou en una nova sola direcció. Has descrit una sensació que també existeix, la d'enyorar quan tot anava rodat, els dies fluïen, les coses estaven clares. L'època de confusió actual segurament és desagradable però necessària. Procura que no s'allargui més del compte, fins a límits que et domini ella a tu i no tu a ella, i pensar no en excés en aquests dos passats, sobretot si és en forma de cercle. Tot el que et dic et dic per experiència, tot i que estic segur que ja hauràs arribat a aquestes conclusions. Aquest cop has estat tu qui ha escrit per mi, tot i que en aquests moments no em sento tan retallat o fragmentat com en èpoques anteriors. Podria dir més coses però serien obvietats. Una abraçada.\nfada 4 de novembre de 2009 a les 16:21\nI si col·loques els retalls en un altre ordre? Potser et surt un post més animat i tot canvia. Només cal proposar-s'ho. Apa, ànims, i molts petons.\nLes Coses són com Som 4 de novembre de 2009 a les 16:46\nquan tu ho creguis, ja arribarà el moment. Aquí estem pel què faci falta, suposo que ja ho saps. Ànims i una abraçada.\nLaia 4 de novembre de 2009 a les 17:55\nNo pensis massa tampoc... no dónis explicacions, deixa fluir la ment, però no et mengis massa el tarro, de vegades és perillós...\nUna abraçada ben forta i... pensa que amb els tangrams, de set simples retalls en poden sortir figures ben boniques. Només es tracta de que cada peça trobi el lloc que li pertoca.\nDeric 4 de novembre de 2009 a les 19:32\nQuè dir que no hagis dit tu ja aquí i a casa meva?\nMireia 4 de novembre de 2009 a les 20:30\n...poca cosa es pot dir, ja saps on som; per si de cas\nDéjà vie 4 de novembre de 2009 a les 20:56\ni una abraçada, q tal??\nassumpta 4 de novembre de 2009 a les 22:26\nPren-te el temps que precisis, XeXu i sobretot paciència.\nQuan vulguis si ho necessites i vols parlar-ne, estarem aquí.\nnimue 4 de novembre de 2009 a les 22:50\njolin... doncs pren-te el temps que necessites i quan vulgues, ja saps, estem aquí... Una abraçada!\nA.C. 4 de novembre de 2009 a les 23:12\nVinc a donar-te una abraçada de Bona nit :-)\niruNa 4 de novembre de 2009 a les 23:12\nA vegades hi ha masses coses que ens fan mal, a vegades sentim que no podem més, que hem arribat al límit, però encara que no siguem capaços de veure-ho, tot té un perquè.\nÉs important que sàpigues i tinguis clar que tens al teu costat a persones disposades a escoltar-te quan tu en tinguis ganes, perquè això dona molta tranquilitat i confiança.\nAnònim 4 de novembre de 2009 a les 23:27\nArribarà un dia en què apareixerà la llumeta verda però et serà indiferent, perquè els teus sentiments i circumstàncies hauran canviat.\nÉs un pas que pensis en tu, m'agrada!\nzel 4 de novembre de 2009 a les 23:51\npetons, estimat, i una espatlla i una orella, i una adreça a punt per tu...\nXeXu 5 de novembre de 2009 a les 19:02\nMoltes, moltes gràcies a tots pels vostres comentaris. Us agraeixo de tot cor les vostres paraules, els vostres oferiments, i el vostre suport. Del que no volia parlar massa era del que em passa, de com em sento, perquè em canso a mi mateix. Tampoc no vull que alguna gent em vegi així i es preocupi, tot anirà passant. I aquí al blog intento no fer posts d'aquest tipus, però és casa meva, és on puc abocar els sentiments si em cal, i de tant en tant necessito escriure-ho, treure-ho. Em fa cosa que ho hagueu de llegir, em sento una mica ploramiques, però bé, sempre rebo la vostra estimació, i suposo que si no l'hagués de tenir, potser tampoc ho escriuria, almenys aquí. Són d'aquestes coses que no saps què ve primer. Ostres, si fins i tot la iruNa, que feia segles que no la veia pels blogs, ha comentat aquesta entrada. Això és un privilegi. Com tenir-vos aquí a tots vosaltres. Moltes gràcies a tots i cadascun.\nA.C. 5 de novembre de 2009 a les 20:46\nAi, xiquet!! Ets un blogàire molt estimat...\nVa, passa per can McAbeu, que riuràs :-))))\nneus 6 de novembre de 2009 a les 0:22\nva, va... jo només vaig passat per fotre la punyeta, com que volies estar sol i m'agrada emprenyar... ;)


Celebració solidària i amb novetats dels 95 anys dels Nens del Vendrell\nEls Nens del Vendrell celebren els seus 95 anys. | BP Diari\nEls Nens del Vendrell celebren el seus 95 anys amb novetats i solidaritat\nL'entitat estrena una plataforma digital per poder seguir les seves activitats en directe\nper Marc Guitart 02/06/2021 12:04h\nEls Nens del Vendrell celebren aquest primer cap de setmana de juny els seus 95 anys de vida, i ho faran amb diferents activitats, algunes de les quals tindran un caràcter solidari, ja que estaran relacionades amb el projecte 'Fem Pinya', que va sorgir fa vuit anys. Durant els tres dies es recaptaran fons per aquest projecte.\nEls actes començaran amb la xerrada 'El Fem Pinya, un gran projecte de colla', que es farà el divendres 4 de juny a les 20.00 hores al local dels Nens, amb la participació del coordinador del projecte, Josep Català, l'exregidor de Serveis Socials de l'Ajuntament, Hermini Caballero, el que era president de la colla quan es va crear el projecte, Rodrigo Sánchez i la tècnica del Pla Educatiu d'Entorn Mia Balsells, amb la periodista Gemma Armela fent de moderadora.\nNou canal de Twich de la colla\nUna de les grans novetats és que l'entitat estrenarà una nova plataforma digital a través de la qual es podran seguir totes les seves activitats en directe. Serà un canal de Twich amb el nom 'Nens_del_Vendrell'. El dissabte 5, a les dotze del migdia, el creador de contingut Ritzzo Maloni —alter ego de Lluís Camell— parlarà amb Rubén Gaón, membre dels Nens, a través del seu canal (RitzzoMaloni), en un acte que es podrà seguir en directe al local de la colla. Després hi haurà un vermut electrònic amb PD Marla.\nFinalment, el diumenge 6 de juny, a les dotze, s'ha programat la xerrada 'Analitzant els 3d9f dels Nens', en què l'equip tècnic de la colla, amb Jordi Pellicer al capdavant, farà un recorregut per aquestes construccions de nou que van fer els de la camisa vermella durant el 2015 i 2016. Després de dinar hi haurà el tradicional concurs d'apilar caixes. Tots els actes necessiten inscripció prèvia al mail nensdelvendrell@gmail.com. Les donacions per al 'Fem Pinya' es podran fer amb la plataforma Bizum, amb el codi 02279.\nEl Vendrell estrena una aplicació de mòbil per comunicar incidències a la via pública\nNou llibre: Un viatge per l'Arboç de fa 100 anys a través del setmanari 'La Badalota'\nNens del Vendrell El Vendrell


Entrevistem Montserrat Serra Figueras, lingüista i terminòloga del Termcat\nLlengua i cultura CNL L'Heura Dimecres, 4 de maig de 2022\nEl Termcat és un centre públic que es dedica a l'estudi, la recopilació, l'anàlisi i la difusió de terminologia catalana.\nAlumnes de nivell bàsic visiten la Biblioteca de Ripollet\nLlengua i cultura CNL Vallès Occidental 3 Dimarts, 3 de maig de 2022\nEl 2 de maig un total de 13 alumnes de nivell bàsic de l'Oficina de Català de Ripollet van visitar la Biblioteca Municipal. Una bibliotecària els va ensenyar les instal·lacions i els diferents espais i recursos que hi poden trobar i els va explicar els serveis que ofereix la Biblioteca: préstec de llibres i DVD, consulta de llibres, revistes, diaris i contes, ús d'ordinadors, sales d'estudi, clubs de lectura i altres activitats culturals per a petits i grans.\nSegona edició de "Paraules i expressions lloretenques"\nLlengua i cultura CNL de Girona Dilluns, 2 de maig de 2022\nL’Associació de Comerciants, el Servei d’Arxiu Municipal i l’Oficina de Català de Lloret de Mar col·laboren en l’elaboració d’un material que vol deixar testimoni d’un bé immaterial: les expressions tradicionals.\nEs lliuren els premis del 14è Concurs de Narració Curta de Santa Coloma de Farners\nLlengua i cultura CNL de Girona Dijous, 28 d’abril de 2022\nAhir, dimecres, 27 d’abril, va tenir lloc a l'Auditori de Santa Coloma de Farners l'acte de lliurament dels premis del Concurs de Narració Curta Sant Jordi, que enguany ha arribat a la catorzena edició.\nLa cançó, protagonista dels cartells de la vuitena edició de Girona, mots i Flors\nEls aparadors de comerços i equipaments de la ciutat exposaran els cartells des del 23 d'abril fins al 15 de maig, amb lletres de grups i artistes dels Països Catalans.\nLa plaça de la Vila de Gràcia, escenari de música i història\nDos personatges graciencs, Jordi Codina, guitarrista i compositor, i Josep Maria Contel, president del Taller d'Història de Gràcia, han protagonitzat l'acte.\nMaria Barbal: Conferència institucional de Sant Jordi a Mataró\nLlengua i cultura CNL del Maresme Dijous, 28 d’abril de 2022\nMaria Barbal ens va parlar de "Literatura, memòria i llibertat", títol de la seva conferència, i no només de la seva obra més emblemàtica, "Pedra de tartera", també de l'impuls visceral d'escriure i d'escriure per entendre, i ens va deixar una frase commovedora: "La guerra deixa una herència de por i de silenci".


Servei d'activació/implantació de la plataforma\nDiferents maneres d'integrar les solucions gràcies als serveis d'implantació i de valor afegit.\nSegons el tamany de la seva organització, els recursos humans amb què compte i els seus requeriments de virtualització, distribució i control podem adequar el servei a les seves necessitats i assessorar-lo sobre quin dels models de gestió i administració de cadascuna de les nostres solucions poden adequar-se millor a la seva organització.\nEls serveis puntuals són adequats per a organitzacions o departaments que tenen pocs documents a virtualitzar o que un cop virtualitzats no requereixen de manteniment ni de gestió. Són ideals per a empreses petites i departaments amb pocs recursos humans disponibles.\nServei Externalització operativa (Outsourcing)\nEn aquesta modalitat de contractació la plataforma BHybrid és accedida només per veure el resultat o per gestions puntuals sent el gruix del treball fet pels nostres especialistes. Possibilita estalviar-se la formació i no és necessària la implantació de la plataforma, tan sols l'activació inicial d'una sèrie de paràmetres que permeten regular la manera d'interactuar amb els nostres assessors.\nServei Auto-gestionat pel client\nLa nostra plataforma és molt senzilla d'usar i al ser altament parametritzable permet ajustar cada servei i cada accés a les necessitats de cada client i de cada usuari.\nRecomanem als nostres clients la integració interna de la plataforma perquè pugui esdevenir el motor d'evolució de molts processos que els ajudi a reduir la resistència al canvi dels seus equips i a millorar processos de negoci.\nLa contractació de la plataforma autogestionada requereix de la implantació dels serveis i en la majoria dels casos de formació. Oferim diferents opcions en base a l'abast de la contractació i dels serveis que desitgi confiar-nos.\nActivació sense implantació\nÉs ideal per a organitzacions i departaments que tenen personal qualificat o que implanta la nostra solució a través de Partners associats qualificats perquè ells realitzin les tasques d'implantació.\nActivació i Implantació Express\nÉs ideal per a organitzacions que vulguin activar la plataforma a nivell departamental i que tenen personal amb capacitat d'aprenentatge i lideratge en cada àrea de negoci.\nActivació i Implantació Assessorada\nÉs ideal per a organitzacions que vulguin activar la plataforma a nivell corporatiu i que tenen personal amb diferents nivells de capacitat d'aprenentatge que obliga a programar un pla de formació i implantació a mesura en cada àrea del negoci.\nSi no tenen el temps ni els recursos humans, però per la importància de la plataforma en el seu esquema de negoci prefereixen tenir total disponibilitat del personal especialitzat que sàpiga fer funcionar la plataforma dins la seva pròpia estructura, podem estudiar amb vostès una modalitat In-House exclusiva o semi-exclusiva que els permeti tenir el control de tot el procés dins de les seves oficines.


Callosa d’en Sarrià compta ja amb un terminal AutoServef en l’ajuntament : Ajuntament Callosa d'en Sarrià\nInici » Notícies » Callosa d’en Sarrià compta ja amb un terminal AutoServef en l’ajuntament\nCallosa d’en Sarrià compta ja amb un terminal AutoServef en l’ajuntament\nL’Ajuntament de Callosa d’en Sarrià i el Servei Valencià d’Ocupació i Formació (Servef) han signat un acord de col·laboració per a la instal·lació d’un terminal de AutoServef en l’entrada de l’edifici consistorial, que es troba ja operatiu. L’horari d’ús del terminal serà de dilluns a divendres de 09.00 a 14.00 hores.\nL’objectiu d’aquest terminal és el de facilitar a aquelles persones que no disposen d’accés a la Xarxa Internet els serveis del Portal d’Ocupació del Servef, incrementant amb açò l’eficàcia en la gestió, a través d’una participació personalitzada de l’usuari. Així mateix, s’evitarà que aquestes persones hagen de desplaçar-se al centre del Servef de Benidorm per a realitzar tràmits tals com consultar les ofertes d’ocupació i cursos de formació, així com postular la autocandidatura. Així mateix, l’AutoServef és capaç de generar certificats, el DARDE i gestionar les cites als usuaris en els centres Servef, facilitant i agilitant aquests tràmits de forma on-line.\nA l’aquest servei tindran accés, no solament els usuaris de Callosa d’en Sarrià, sinó també dels municipis adjacents per a evitar-los també desplaçaments innecessaris al centre Servef de Benidorm.\n« La Casa de Cultura acull demà la conferència de l’historiador Vicent Baydal ‘El llarg camí de l’autogovern valencià: Furs, Corts i Generalitat (1238-1418-2018)’\nL’Ajuntament assumeix les competències per a escometre millores en l’accessibilitat dels dos col•legis públics de Callosa a través del Pla Edificant »


Clam contra la corrupció a València\n'El poble valencià contra la corrupció, tolerància zero', era el lema de la concentració convocada per setanta entitats socials\nMés de setanta-cinc entitats socials, sindicals, polítiques i ONG del País Valencià eren al darrere de la concentració contra la corrupció convocada avui a la plaça de l’Ajuntament de València. Centenars de persones s’hi han començat a aplegar a partir de les sis de la tarda, amb el lema ‘El poble valencià contra la corrupció, tolerància zero’ (manifest).\nEls concentrats hi han corejat crits com ‘Vergonya’ i ‘On estan els diners dels valencians’, a més de dedicar moltes referències a l’ex-batllessa de València, Rita Barberá (‘Rita Barberá, a Picassent que vas’ i), i a l’ex-president de la Diputació de València, Alfonso Rus, al centre de la recent operació anticorrupció Taula.\nAl cap d’una estona a la plaça, la gent ha començat a marxar pel centre de València en direcció cap a la seu del Tribunal Superior de Justícia del País Valencià. Pel camí els manifestants s’han aturat momentàniament davant la casa de Rita Barberá.\nEl poble valencià contra la CORRUPCIÓ: #ImpunitatZero! Ara mateix, a la plaça 15M/ajuntament pic.twitter.com/8XRK7aZcoD\n— Marxes dignitat VLC (@22Mdignitat) February 7, 2016\nTot el poble valencià unit en contra de la corrupció amb més de 70 organizacions. pic.twitter.com/eBqAsAZbB9\n— Podem València (@PodemCiVal) February 7, 2016\n@asambleacremona concentració contra la corrupció a València #ContraLaCorrupcion pic.twitter.com/PsbRqaiAEk\n— Ramón Cosme Paredes (@moncosme) February 7, 2016\nEn la conferència de premsa de presentació de la concentració, els representants de les entitats van explicar que seria la societat valenciana qui hauria de pagar el cost del mal que ha fet la corrupció i que costarà molt de revertir el dany social i econòmic que s’ha fet. També van demanar justícia en els casos oberts i que els responsables siguin condemnats, inhabilitats i que tornin els diners.\nD’una altra banda, van instar les principals institucions valencianes (el Consell, les diputacions i els ajuntaments) a personar-se com a acusació particular en els casos de corrupció que s’obrin.


MARIA DOLORS DE RIBOT MUNDET / MARIA FERNANDEZ POU\n28. La interferència.\n29. Anàlisi de materials i recursos per potenciar la comunicació oral a l’aula.La xarxa\n30. Bloc 4\n31. Llengua oral /llengua escrita\n32. El procés de descodificació. La descodificació dins del procés lector\n33. Codi oral i codi escrit: grafema i fonema. Coneixement de les relacions grafofòniques (correspondència entre so i grafia). Tipologia d’errors. Anàlisi de mostres.\n34. Bloc 5\n35. Alfabetització d’adults.


El president del grup municipal d’ERC, Alfred Bosch, ha reclamat avui 'posar fi a la impunitat del franquisme'. El regidor republicà considera que 'cal jutjar als botxins, demanar compensacions i que l’Estat espanyol demani perdó pels crims comesos'. ...\nERC, CDC, UDC i ICV demanen a la Comissió Europea una reunió per trobar 'solucions europees' a les imputacions pel 9-N\nEls eurodiputats d'ERC-NECat, CDC, UDC i ICV han demanat una reunió amb el vicepresident de la Comissió Europea i responsable de Relacions Interinstitucionals, l'Estat de Dret i la Carta de Drets Fonamentals, Frans Timmermans, per parlar de les imputacions d'Artur Mas, Joana Ortega i Irene Rigau pel 9-N. ...\nLa secretària general d'Esquerra Republicana, Marta Rovira, ha acompanyat a votar l'alcalde de Prats de Lluçanès, Isaac Peraire, en suport al Sí a la comarca del Lluçanès. La Secretària General d'Esquerra Republicana, Marta Rovira, ha acompanyat l'alcalde de Prats de Lluçanès, Isaac Peraire, a votar a la consulta sobre l'oficialitat de la comarca del Lluçanès. ...\nAmb la constitució dels nous Ajuntaments i els canvis de responsabilitats que han portat associats, s’ha reobert el debat, sempre latent, sobre quines han de ser les retribucions dels càrrecs públics. Sobre quina és la compensació que tant alta i noble responsabilitat com és ser representant del poble ha de tenir. ...


"La ceniza es el blanco más puro" de Jia Zhang-Ke. Fidelitat immarcescible\nDesprés de títols tan premiats com 'Más allà de las montañas' (2015) o 'Un toque de violencia' (2013), el director xinès Jia Zhang-Ke estrena un nou i potent film, 'La ceniza es el blanco más puro' en que barreja amor i màfia amb rerefons social amb una noia, Qiao (Zhao Tao), enamorada d'un mafiós local, Bin (Liao Fan), a la ciutat xinesa de Datong. Aleshores tot es torçarà quan és empresonada després d'empunyar una arma davant un grup de joves d'un clan enemic per protegir el seu cap de ser assassinat a cops.\nPerò el que arranca com un film sobre un grup de malfactors, de bandes rivals i negocis il·legals, es transforma en un inesperat i sobri melodrama sobre la fidelitat traïda d'una dona. La dona és lleial a uns codis de clan d'honor i fidelitat al cap que no abandona mai malgrat els revessos del pas del temps, en un arc temporal que abasta de l'any 2001 al 2018. I és que l'home que estima i pel qual s'ha sacrificat, passant ella a la presó cinc anys de condemna per no delatar-lo, ara la menysté, la refusa, la repudia. I fins i tot quan Bin esdevé una desferra humana, impedit en una cadira de rodes, ella prendrà cura d'ell, sense preguntes, sense condicionants.\nEntremig es retraten els anys de transformació d'hàbits i de la revolució tecnològica que ha viscut la Xina, canvis que van del socialisme al capitalisme d'estat. Aquests canvis socials són reflectits de forma constant en el film, encara que de manera discreta, sense que es noti en excés. De fet, la transformació social, humana i econòmica és un dels motius sempre presents en la filmografia de Jia Zhang-Ke, una de les seves grans inquietuds temàtiques.\nUn notable i regi film amb un protagonisme femení prodigiós, que transita de la joventut a la maduresa, on podem copsar com el pes dels anys s'acumulen en les seves espatlles, reflectit en el rostre i el cos. Zhang-ke dedica un paper esplèndid a la protagonista, Zhao Tao, la seva dona en la vida real, i premiada com a millor actriu al Festival de Canes per 'La ceniza es el blanco más puro'. Ella esdevé un prototip de dona valenta, decidida, múrria, emprenedora, calladament romàntica. Qiao demostra una tossuderia a prova de tot, no es desprèn ni renuncia als codis de conducta de la màfia tot i l'anacronisme dels mateixos en els temps moderns.\nAquesta melodramàtica i melancòlica pel·lícula sobre el rebuig i atracció de dos amants, mediatitzats pels principis de la màfia, està estructurada en diversos blocs temporals. Una evolució en el temps que gaudeix d'un tractament personalitzat del color i les textures per cada segment de temps gràcies a la bona feina del director de fotografia Eric Gautier, col·laborador de cineastes com Léos Carax o Walter Salles.


Antoni Castellà, Ernest Maragall i Fabian Mohedano seran a les llistes d'ERC\nAntoni Castellà de Demòcrates, Ernest Maragall de MES i Fabian Mohedano d'Avancem formaran part de la llista de candidats d'ERC a Barcelona per les eleccions del 21 de desembre, així ho ha avançat l'ARA. El termini per presentar llistes davant la Junta Electoral Central s'acaba el proper divendres 17 de novembre.\nAquest dissabte ERC va decidir apostar per una llista pròpia amb Junqueras al capdavant i amb els consellers empresonats. Es tracta d’una candidatura “oberta i transversal” que busca “cooperar i col·laborar” amb un “front clarament republicà”, va explicar la secretària general d’ERC, Marta Rovira.\nAquesta llista incorpora els consellers empresonats i exiliats, que es posaran al capdavant. El vicepresident Oriol Junqueras, Marta Rovira i el conseller Raül Romeva encapçalaran la llista per Barcelona, on els consellers Carles Mundó i Toni Comín ocuparan el cinquè i el setè lloc. A Girona, la cap de llista serà la consellera Dolors Bassa, seguida pel diputat Roger Torrent. A Lleida, la primera serà la consellera Meritxell Serret. A Tarragona l'encapçala Òscar Peris, portaveu d'ERC a l'Ajuntament de Valls i delegat del Govern a Tarragona.\nLa candidatura també incorpora alguns independents, com el sindicalista José Rodríguez (24 per Barcelona) o el politòleg madrileny Ramón Cotarelo, que tancarà la llista barcelonina.\nEleccions 21-D Simó renuncia a anar a la llista d'ERC per voluntat pròpia El Nacional\nLi perdonem tot allò que va fer en contra de Catalunya, però, si us plau, posi's a la cua dels patriotes, que davant seu hi ha milions. I d'abanderats, ens sobren i de més dignes. VISCA LA REPÚBLICA CATALANA! VISCA LA LLISTA DE PAÍS DEL PRESIDENT LEGÍTIM PUIGDEMONT!!!\nCarod, Puigcercós, Junqueras\nTres noms, un mateix interés: Tocar cuixa matant el pare. I cap d'ells ha volgut de debò la independència. Volen fer-la fracassar donant la culpa als de sempre perquè així poden continuar dient que "ells la volien però els altres l'han fet impossible" i nari nant.\nSi fa no fa, la distància ideològica entre ambdós és la mateixa que la d'Espadaler al PSC.\nPartits satèl.lits que van a veure que poden arreplegar.\nERC s'estima més qui ha tingut una trajectòria botiflera que qui l'ha tinguda nacionalista catalana. Sembla com si per ERC sigui preferible qui va putejar aquella TV3, a qui va fer-la. Com si qui va aplicar la LOAPA els mereixi major crèdit que qui s'hi va resistir. Com si qui va impulsar les loteries catalanes fos pitjor que qui n'impulsava d'espanyoles alhora que boicotejava les nostres. ERC ja li ha donat la raó a Jordi Pujol i va camí de donar-la a Duran. ERC atufa a Tripartit.\nDoncs em sembla molt bona noticia.\nEs que a erc hi ha poc a triar i nivell infim\nI que hi fareu?


1909, GUIMERÀ EN 3 DIMENSIONS – GUIMERÀ / històries\n1909, GUIMERÀ EN 3 DIMENSIONS\n3 gener 2018 1 gener 2015 per admin\nPotser recordeu l’exposició de fotografies tridimensionals que anys enrere es va fer a Guimerà. Ara sabem que no vam ser els primers, però. Algú se’ns va avançar gairebé 100 anys…\n9 i 10 d’agost de 2003. Coincidint amb el Mercat Medieval, un munt de gent visità l’exposició Guimerà 3D, potser la que més expectació ha generat de totes les fetes al museu (aleshores encara per reformar). Constava d’un conjunt de fotografies tridimensionals dels elements més significatius del nucli medieval de vila de Guimerà, complementades amb textos d’en Josep Vallverdú.\nTotes les tècniques de reproducció en 3D es basen a fer arribar una imatge lleugerament diferent a cada ull, com ocorre en la realitat; el cervell integra les dues imatges i crea la sensació de profunditat. En el nostre cas vam triar el mètode anàglif, que combina les dues imatges en una de sola i no necessita equips sofisticats; només cal utilitzar unes ulleres amb filtres de 2 colors, molt fàcils de trobar.\nSi esteu interessats a practicar aquesta tècnica fotogràfica amb la vostra càmera, trobareu el procés pas a pas en aquest enllaç.\nQueda clar, però, que no vam ser els primers a veure el potencial de Guimerà per aquest tipus de fotografia. Un cop més, el Josep M. Minguell de Cal Carreter ha trobat una petita joia de la memòria gràfica de Guimerà, que ha publicat al seu bloc Guimerà Recorda.\nSón les tres darreres plaques de vidre que estaven en possessió d’un antiquari. Estan datades entre els anys 1915 i 1920. L’autor ens és desconegut.\nTambé tenim coneixement de 21 fotografies estereoscòpiques datades entre els anys 1909 i 1927, que pertanyen a col•leccions i fons privats. Es poden veure a Guimerà Recorda, en aquest enllaç.\nEn aquest cas, l’efecte estereoscòpic, s’obté gràcies a una càmera fotogràfica especial amb dos objectius, que van ser força populars cap a finals del segle XIX i inicis del XX. S’impressionaven, per tant, dues imatges diferents de forma que es reprodueix la separació d’aproximada de 65 mm que hi ha entre els dos ulls. La tècnica d’observació es basava en la utilització d’un visor especial. Situant les dues imatges al davant, una barrera força a cada ull a veure només una de les imatges, com havíem comentat abans.\nUn cop trobades aquestes plaques, les hem processat digitalment per tal de poder veure l’efecte tridimensional de nou.\nJosep M. Minguell i Llorens, Jordi Sender i Beleta\nMIQUEL CABANAS, EL CADIRAIRE\n1967, “MANTENGA LIMPIA ESPAÑA”\n4 comentaris a “1909, GUIMERÀ EN 3 DIMENSIONS”\n11 gener 2015 a les 22:39\nFixeu-vos amb la porta de la capella. En aquell temps s’obria al carrer, entre cal carbasser i cal manco, i no pas com ara, al costat de cal manseta.\nEncara que no ho sembli, alguna cosa ha canviat a Guimerà.\n13 gener 2015 a les 19:45\nAquí teniu l’enllaç a totes les imatges 3D de l’exposició del 2003:\nAquesta va ser la meva primera col.laboració amb l’associació guimera.info !!\nROSER BERGADA LLOBET\n6 febrer 2015 a les 22:47\nHola amics, ma agradar,era la primera vegada que vaig veure les fotos en 3D ,la clau clavada a la paret ,impresionant y el poble fantastic,tal com es Guimera una maravella..un bon treball,\nRetroenllaç: [Tornem al febrer] | GUIMERÀ / històries


Isabel-Clara Simó guanya el Premi Ciutat d'Alzira amb una novel·la "impactant" sobre les relacions familiars\nActualizado 16/11/2007 20:02:37 CET\n((INFORMACIÓ EMBARGADA FINS A LES 2 DE LA MATINADA DE HUI))\nVALÈNCIA, 16 de novembre (EUROPA PRESS)\nL'escriptora alcoiana Isabel-Clara Simó ha resultat la guanyadora del XIX Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira amb "El meu germà Pol", una novel·la "impactant" sobre les relacions familiars. Per la seua banda, "Tot el que cal saber per a saber-ho tot", de Jesús Purroy, ha obtingut el XIII Premi de Divulgació Científica Estudi General, mentre que "El món és un mocador i altres assajos científics", de Bartolo Luque, ha quedat finalista.\nEl IX Premi d'Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta ha recaigut en "El segle valencià', de Víctor Labrado i el II Premi de Poesia Ibn Jafadja s'ha concedit a Josep Lluís Roig per l'obra "Càries". Tal com s'ha fet públic ja, el II Premi de Teatre Ciutat d'Alzira Palanca i Roca es va declarar desert i dobla la seua dotació econòmica per a la pròxima convocatòria; Jordi Sierra i Fabra ha rebut el XII Premi Bancaixa de Narrativa Juvenil per "Els focs de la memòria", i Dolors Garcia i Cornellà, autora de "Marvin, l'enllustrador de sabates", ha estat guardonada amb el XII Premi de Narrativa Infantil Vicent Silvestre, segons han informat hui fonts de Bromera, que organitza el certamen.\nEls guardons s'han donat a conéixer durant el tradicional sopar de lliurament dels premis celebrat hui a la nova sala Rex Natura d'Alzira i a la qual han assistit prop de 950 invitats. En esta edició dels Ciutat d'Alzira s'han presentat un total de 163 originals i els guanyadors es repartiran una dotació global de 95.000 euros, a més d'una estatueta dissenyada per l'artista Manuel Boix.\nEl XIX Premi de Novel·la Ciutat d'Alzira, dotat enguany excepcionalment amb 36.000 euros, ja que l'edició anterior va ser declarada deserta, ha recaigut en Isabel-Clara Simó. "El meu germà Pol" transporta el lector "a un món ple de contradiccions i tensions familiars per damunt de les quals sempre planeja la tragèdia", han explicat les mateixes fonts. La novel·la retrata la convivència de la família de Pol, que ha fet els 29 anys i té la síndrome de Down, a través de la mirada de la seua germana adolescent.\n"Tot el que cal saber per a saber-ho tot. Una passejada desenfadada pels fonaments del coneixement científic", de Jesús Purroy, ha estat l'obra guanyadora del XIII Premi Europeu de Divulgació Científica Estudi General, dotat per la Universitat de València amb 18.000 euros.\nEl volum partix de la idea que els avanços científics i tecnològics impregnen tota la nostra vida, però no sabem realment com funciona la ciència. A més, el llibre aborda també situacions quotidianes en què els ciutadans s'enfronten a afirmacions importants sobre medicina, alimentació o medi ambient i han de decidir si són fiables o no.\nAtesa la qualitat dels originals presentats, el jurat ha decidit declarar finalista "El món és un mocador i altres assajos científics", de Bartolo Luque (Barcelona, 1966). Este autor és doctor en física i treballa com a professor en la Universitat Politècnica de Madrid, a més de dedicar-se a la divulgació científica. L'obra aborda, amb un llenguatge senzill i sentit de l'humor, una vintena d'aspectes candents de la ciència, com l'ús i abús dels virus, les tècniques de màrqueting o els perills de la informàtica.\nEl IX Premi d'Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta, dotat amb 9.000 euros per la Mancomunitat, ha recaigut en Víctor Labrado. "El segle valencià", l'obra guanyadora, desvela aspectes molt interessants, i fins ara desconeguts, de les vides i les obres dels escriptors valencians més destacats del segle XV. Així, explica els orígens familiars fins ara desconeguts de Jordi de Sant Jordi o la procedència de dos personatges del "Tirant lo Blanc", la princesa Carmesina i el rei Escariano.\nUn dels últims guardons a incorporar-se al certamen i el que ha tingut una major participació, el II Premi de Poesia Ibn Jafadja -patrocinat amb 6.000 euros per la UNED- ha estat per a Josep Lluís Roig per "Càries". Este poemari s'inspira en la vida quotidiana i denuncia la hipocresia del nostre món actual, preocupat excessivament per la imatge.


Socialistes del Camp de Tarragona: EL PSC EXIGEIX A LA GENERALITAT QUE TANQUI EL CONFLICTE DEL CRT ENTRE SALOU I VILA-SECA ARA QUE EL PROJECTE DE BCN WORLD COMENÇA A CAMINAR\nEL PSC EXIGEIX A LA GENERALITAT QUE TANQUI EL CONFLICTE DEL CRT ENTRE SALOU I VILA-SECA ARA QUE EL PROJECTE DE BCN WORLD COMENÇA A CAMINAR\nEl diputat tarragoní del PSC, Xavier Sabaté, ha exigit avui a la Generalitat que “solucioni d’una vegada el conflicte existent des de fa més d’un any entre els Ajuntaments de Salou i Vila-seca en relació al Consorci Recreatiu Turístic que presideix el Conseller d’Economia Mas Colell. Ara més que mai, un cop el projecte del complex Barcelona World comença a fer les seves primeres passes reals, és necessari posar fil a l’agulla a aquest problema que s’ha enquistat per culpa de la incompetència demostrada pel Govern d’Artur Mas a l’hora de consensuar les reivindicacions de dues de les parts afectades.”\nEn aquest sentit, Sabaté ha recordat que el mateix conseller Mas-Colell va reconèixer fa pocs dies en seu parlamentària que la manca d’acord “posava en perill inversions al territori” i ha afegit que “sí tan clar es té que posa en perill unes inversions que no podem perdre és més imprescindible que mai que el conseller faci la seva feina i assegui a les parts per assolir, d’una vegada per totes, un acord definitiu.”\nPel que fa a la presentació aquest dijous del primer resort d’aquest futur gran complex turístic, des del PSC s’ha valorat “positivament l’inici d’un projecte que permetrà crear llocs de treball en unes comarques, les tarragonines, on la xifra d’aturats ha superat el llindar de les 120.000 persones per culpa de les retallades i l’austericidi impulsats pels Governs de CiU i PP. En aquest moments, la nostra principal prioritat és la generació d’ocupació i, per tant, ens hem de felicitar per l’inici real d’un projecte que suposarà la creació de milers de nous llocs de treball.”\nUn cop dit això, Sabaté ha recordat que el projecte és molt inferior al que el Govern va anunciar en campanya electoral i ha exigit al Govern de la Generalitat “que faci els deures que li pertoquen” en el procés que ara s’enceta.\nEn aquest sentit, el diputat tarragoní ha afirmat que el grup socialista al Parlament estarà amatent a què el Govern faci les modificacions urbanístiques i normatives pertinents per garantir que el projecte arribi a bon port. “Amb garanties de respecte a la normativa urbanística i mediambiental, preveient l’abastiment i consum d’aigua eficient que les necessitats d’energia siguin satisfetes a partir de renovables tot el que sigui possible i que la generació de residus i tractament siguin exemplars.”


Atlàntida: LA UNIVERSITAT CONTRA ELLA MATEIXA (2)\nLA UNIVERSITAT CONTRA ELLA MATEIXA (2)\nUna altre llibre blanc, si us plau. Mentre a les universitats americanes no deixen de fer autocrítica i proposar accions concretes de futur, les universitats d’aquí es dediquen a fer un Llibre Blanc de la Universitat de Catalunya, que resulta una negació del que pretén ser. No és llibre blanc: en comptes de dades objectives sobre les realitats actuals acumula vaguetats retòriques sobre el que farà la Universitat de Catalunya quan sigui gran. El present i el futur pròxim són incòmodes amb totes les seves mancances. El futur llunyà és gratificant com somiar despert.\nTampoc no és de la Universitat de Catalunya: exclou quatre de les dotze universitats que hi ha a Catalunya i prescindeix del Comissionat per a Universitats i Recerca del Govern de Catalunya, que sembla com si no hi tingui res a dir ni fer en les 64 estratègies i els 73 projectes que presenta. Igual com ignora els agents econòmics, socials i polítics. Com no hauria de passar en documents d’aquesta naturalesa, l’autoria dissol en una amalgama d'anonimat els gairebé cent noms de funcionaris i tècnics que hi figuren entre comitents i executants.\nLluís Anglada al blog Bdig (biblioteques digitals i cooperació) i Hèctor Lòpez Bofill (Avui 14.07.08) són dels pocs que han assenyalat la pífia de dispersar en desenes d’extratègies i de projectes el que havia de ser una proposta realista d’uns pocs objectius a l’abast. Anglada és contundent: «A la universitat (espanyola i catalana) li sobren diagnòstics (per altra banda coincidents) i li falten accions». El segon parla d’autisme: els del Llibre Blanc veuen solució allò que és causa del problema.\nManeres diferents d’anar la Unversitat contra si mateixa. L’americana fent-se autocrítica per corregir-se. La Universitat de Catalunya del Llibre Blanc autoaplaudint-se i somiant èxits futurs per perpetuar-se.