TAC12 TV - Torredembarra ajorna al setembre les obres del carrer Pere Badia per no coincidir amb l'estiu\nL'empresa Infraestructuras Trade serà l'encarregada d'executar les obres de renovació del carrer Pere Badia de Torredembarra. L'Ajuntament ja ha signat el contracte d'execució del projecte per un import de més de 250mil euros. Les obres però no començaran fins el 5 de setembre per no afectar el període comercial de l'estiu.\nL'actuació permetrà convertir aquest carrer comercial en un eix de passeig amb prioritat pels vianants, i això s'aconseguirà ampliant les voreres, s’hi plantaran arbres i s’instal•larà nou mobiliari urbà. Aquest projecte no tindrà cap cost per als veïns, ja que el finançarà el consistori. A l'espera de les obres però, aquest dijous entra en vigor el canvi del sentit de circulació de diversos carrers de la zona, al centre de Torredembarra.\nEl carrer Lleida, la plaça de Catalunya i el carrer Girona passaran a ser de baixada, per millorar l'accessibilitat a l'aparcament dels Filadors. Per contra el carrer Ferran de Querol serà de pujada, connectant el Passeig de Miramar amb l'avinguda Diagonal. Són canvis que afecten també a la circulació d'altres carrers laterals.\nMés en aquesta secció: « Tres ferits lleus en un incendi al camí de la Rasa de Torredembarra Un incendi obliga a desallotjar tots els veïns d'un edifici de Torredembarra »


3 de juny de 2019 Llibres\nRichard Sennet, Construir y habitar. Ética para la ciudad. Anagrama, Barcelona, 2019, 430 pp\nDes de ja fa una bona colla d’anys, Richard Sennet és un dels meus autors de capçalera. Pensador brillant, aborda problemes complexos des d’una perspectiva interessant, amb una mirada intel·ligent. Sempre defugint els tòpics, i amb una gran prevenció que li evita ser excessivament categòric, construeix un relat ben creïble sobre com els processos de globalització estan debastant les relacions humanes, el treball, i tal com s’explica en aquesta darrera novetat, l’hàbitat, la pròpia ciutat.\nFa poc que hem hagut de suportar una campanya electoral municipal bruta i sense idees, en què els problemes sobre els quals es discutien, o bé no eren rellevants -l’absurda polèmica sobre els manters- o bé es feia sense la perspectiva adequada des d’una miopia irresponsable -l’habitatge, un dels problemes contemporanis més transcendents-.\nSennet, que escriu i pensa al seu ritme, i ens obsequia amb textos extensos, farcits d’anècdotes personals i una àmplia literatura acadèmica, sobre els problemes de les ciutats contemporània. Des dels orígens grecollatins, fins a les grans bombolles especulatives que tendeixen a fer de les grans ciutats una mena de parcs temàtics, l’autor fa un repàs a l’evolució de la ciutat, així com la seva tipologia, funcionalitat i possibles escenaris de futur.\nA partir de la seva experiència personal en organismes internacionals tracta també de veure l’impacte de l’urbanisme en la vida quotidiana, així com en la interrelació entre una ciutat sempre canviant i unes societats que també muten de manera extraordinària. Això implica també abordar qüestions polèmiques, com ara els guetos, la multiculturalitat, els conflictes de convivència, la gentrificació i el gran problema actual, que només pot resoldres’s globalment: la bombolla especulativa que acaba amb l’habitatge com a dret individual.\nSennet no és un autor fàcil perquè sempre és molt matisat, i amb un punt de caòtic en les seves explicacions. Ara bé, i en el moment en què s’estan constituint nous ajuntaments, fóra una bona idea que els responsables municipals, se’l llegissin amb calma.


Alt Urgell, 8 de març 2017: ERC ABANDONA EL GOVERN DEL CONSELL COMARCAL – Pirineus TV\nEl grup d'ERC al Consell Comarcal de l'Alt Urgell ha decidit sortir del govern de l'ens supramunicipal. En una reunió celebrada amb militants, consellers comarcals i alcaldes de la comarca, el vicepresident del Consell Comarcal, Francesc Viaplana, va expressar la intenció de dimitir d'aquest càrrec. Finalment la decisió que es va adoptar, per unanimitat dels assistents, va ser que tot el grup comarcal d'ERC deixés de formar part del govern d'aquesta institució.\nEls motius que han portat al grup a prendre la decisió són diversos.\nLa formació ha expressat que "entén el Consell Comarcal com un punt de mancomunació de serveis pels municipis", funció que es reconeix que es fa, però considera que cal disminuir el volum polític de la institució, i per aquest motiu, i un cop conegut de primera mà durant aquest any i mig ERC no vol continuar participant-hi.\nPer la seva part, el President del Consell Comarcal ha expressat que respecta la decisió presa per Francesc Viaplana, tot i no compartir arguments, i agraeix la tasca que ha dut a terme al Consell.\nLa postura d'ERC es va defensar nítidament a l'assemblea celebrada a Tremp on es debatia el futur dels governs locals.\nParlen al vídeo: FRANCESC VIAPLANA, EX-VICEPRESIDENT CONSELL COMARCAL - JESÚS FIERRO, PRESIDENT CONSELL COMARCAL


En quin punt es troben la Mirada i el bosc de Volpelleres després de la inadmissió del recurs de l’ADENC al Tribunal Català de Contractes? - elCugatenc\nSOS Bosc i l'ADENC, amb el suport d'altres col·lectius ecologistes, s'han mobilitzat i han engegat una estratègia judicial per intentar aturar la construcció de la Mirada al bosc de Volpelleres | SOS Bosc\nEl dijous al vespre l’Ajuntament va comunicar que el recurs presentat per l’Associació per la Defensa i l’Estudi de la Natura (ADENC) a la licitació per fer el nou edifici de la Mirada al bosc de Volpelleres havia estat inadmès a tràmit pel Tribunal Català de Contractes. Es considera que, tot i que les entitats sí que poden presentar recursos a licitacions, l’ADENC no està legitimada per fer-ho perquè el recurs no responia a la defensa dels interessos col·lectius dels seus associats ni als objectius recollits als estatuts de l’entitat.\nAmb el recurs descartat, l’Ajuntament pot seguir amb el procés de licitació iniciat al desembre, un concurs amb un preu de sortida de 8,4 milions d’euros (IVA inclòs) i divisió en quatre lots. El Tribunal se centra en la manca de legitimació de l’entitat per presentar el recurs i, per tant, no entra a valorar els arguments de l’ADENC, que considera que la tramitació ha vulnerat els principis de transparència, coincideix amb un altre projecte municipal d’obres que suposaria duplicar l’actuació contemplada al lot 1 i contempla una divisió per lots no justificada.\nCom queda el concurs?\nSense acceptar-se el recurs de l’ADENC, el concurs públic no té cap canvi i, per tant, segueix amb els plecs de clàusules previstos. El primer lot fa referència als treballs previs, enderrocs i tales, el segon a l’edificació, el tercer al sistema de condicionament, instal·lacions i serveis i el quart a la jardineria i el rec. Es preveu una durada de l’obra de 18 mesos des de la formalització del contracte.\nEl primer i el darrer lot s’adjudicaran amb criteris de puntuació automàtics: només la proposta econòmica per al primer i un 60% la proposta econòmica i un 40% les millores de les garanties en el quart. Els altres dos lots són més complexos i el preu només té un pes d’un 20% en tots dos, valorant-se altres aspectes com la planificació de l’obra, els sistemes constructius, els criteris ambientals i l’ampliació de les garanties, entre d’altres.\nAra bé, el lot 2 del concurs, referent a la construcció de l’edifici, va quedar desert per la no-actualització dels preus de les matèries primeres; obligant l’Ajuntament a plantejar una revisió que ha suposat un sobrecost d’1,29 milions d’euros. Tal com està estipulat al conveni amb el Departament d’Educació, l’Ajuntament pagarà íntegrament l’obra i posteriorment la Generalitat farà un retorn de com a màxim 5,2 milions d’euros. Comptant la redacció del projecte i la direcció d’obres, el conjunt de la despesa ascendeix a 9,2 milions tot i que podria tendir a la baixa en funció de les ofertes econòmiques presentades per les empreses.\nI la resta de recursos dels col·lectius ecologistes?\nMés enllà del recurs al Tribunal Català de Contractes, l’ADENC, com a representant de SOS Bosc Volpelleres, ha presentat diversos recursos administratius durant les tramitacions vinculades a aquest projecte. Hores d’ara queda un gran recurs, el més important, pendent de resoldre. És el que l’entitat ecologista va presentar al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) en contra de la modificació urbanísitca per la qual es desplaçava l’àrea d’equipaments a l’actual accés del bosc i, en conseqüència, la zona verda a la parcel·la on s’havia previst fer inicialment l’escola, una possibilitat descartada pel govern arran d’un informe de Protecció Civil per la franja de protecció de Renfe.\nLa comunitat educativa de l'escola ha protestat per la provisionalitat en mòduls prefabricats des del 2016 | AFA Escola la Mirada\nEl recurs presentat i admès a tràmit fa referència exclusivament a la modificació urbanísitca, és a dir, al dibuix sobre el plànol. Si el TSJC donés la raó a l’ADENC, obligaria a revertir la modificació i, en conseqüència, l’escola no es podria fer a l’emplaçament escollit pel govern ja que aquest tornaria a ser zona verda no urbanitzable. És per això que l’entitat ecologista va demanar l’aplicació de mesures cautelars per evitar que es pugui començar l’obra fins que es resolgui el recurs, una petició que encara no ha estat resposta.\nSí que ho ha estat la petició de l’ADENC d’ampliar aquest recurs per incorporar l’aprovació del projecte arquitectònic, del qual es deriva la licitació. En aquest cas, el TSJC no ha acceptat unificar els dos afers en una única causa i, per tant, els ecologistes tenen dues opcions: conformar-se amb un únic recurs o presentar-ne un altre a un tribunal contenciós administratiu, el que suposa una nova tramitació i un nou pagament. L’ADENC havia argumentat l’existència del recurs al TSJC en el seu recurs davant del Tribunal de Contractes.\nL’acceptació o no de les mesures cautelars és clau per a la construcció o no de l’escola. Si no s’accepten les mesures cautelars, l’actuació es podrà realitzar igualment i, en cas d’una sentència desfavorable a la modificació urbanística –o al projecte, si es presenta un nou recurs–, l’Ajuntament tindria una condemna de caire econòmic o per aturar les obres si no s’han culminat. Si s’accepten les mesures cautelars, no es podrà començar l’actuació fins que es resolgui el recurs.\nEl mentrestant dels infants de la Mirada\nMentre la via judicial segueix el seu camí, els infants de l’escola la Mirada segueixen en mòduls prefabricats. L’Associació de Familiars d’Alumnes (AFA), crítica amb aquesta situació que arrastren des del 2016 i sense un horitzó clar de quan podran tenir l’edifici definitiu, demanen al govern que es prenguin mesures perquè la provisionalitat sigui el menys problemàtica possible.\nPer a les famílies és clau trobar solucions a la manca d’una pista esportiva, a la impossibilitat de tenir una cuina –i, per tant, un menjador escolar equiparable al de la resta de les escoles– o un espai de biblioteca, alhora que veuen amb preocupació que la instal·lació de nous mòduls cada anys empetiteixi el pati. El govern té el compromís de resoldre tots aquests afers i per això, arran del darrer retard en la tramitació, ha constituït una taula de seguiment amb les famílies i la comunitat educativa en què es tracten aquests afers.\nDimarts, 7 de desembre de 2021 - 08:00h\nCentre Direccional, bosc de Volpelleres i Golf de Can Sant Joan: les entitats ecologistes reivindiquen la Via Verda\nDimarts, 9 de novembre de 2021 - 07:30h


10-D. Els Drets Humans emergents. Una necessitat\nLa protecció i promoció dels drets humans ha estat una de les més grans preocupacions per a les Nacions Unides des de 1945, any en què els països fundadors de l’Organització van acordar treballar perquè mai més es tornessin a reproduir els horrors de la Segona Guerra Mundial. En aquest sentit el dia 10 de desembre de 1948 l’Assemblea General de les Nacions Unides va proclamar la Declaració Universal dels Drets Humans. L’any 1950 es va invitar a tots els Estats membres i a totes les organitzacions interessades a commemorar cada any el 10 de desembre com el Dia Internacional dels Drets Humans.\nMalgrat tot i en el context actual de l’any 2020 (avançant en el segle XXI), les desigualtats i injustícies arreu del món continuen produint-se. Aquella Declaració, feta pels Estats, va ser un programa d’acció, millorable, però veritable programa d’acció per aturar a aquelles persones i aquells Estats que no creien, com s’estableix en el seu primer article, que tots els éssers humans neixen lliures i iguals en dignitat i drets i, dotats com estan de raó i de consciència, han de comportar-se fraternalment els uns amb els altres. Són aquesta llibertat, aquesta igualtat i aquesta fraternitat les aspiracions necessàries per aconseguir que tothom gaudeixi del dret a una vida digna de ser viscuda. Si bé aquestes nocions foren solemnement proclamades el 1948 a l’Assemblea General de les Nacions Unides, el seu contingut no pot mantenir-se estàtic i s’ha d’adaptar als temps que ens ha tocat viure, buscant noves interpretacions que permetin fer efectiu el principi del respecte a la dignitat humana.\nAllò que s’enuncià a la Declaració Universal dels Drets Humans ens ha de servir com a instrument d’emancipació i de transformació social. En aquest camí que encara transitem, ens cal ampliar els drets i llibertats reconeguts en el seu moment, ens cal completar les interpretacions d’aquells drets i llibertats tenint en compte les necessitats del segle XXI i ens cal apropar aquestes realitats a col·lectius que han estat sistemàticament ignorats en matèria de drets humans.\nAquestes lluites, que s’han de liderar des de la societat civil amb l’objectiu d’incorporar una visió feminista i mestissa en matèria de drets humans, tenen un referent: els Drets Humans Emergents. En anys transcorreguts des que el 10 de desembre de 1948 en que l’Assemblea General de les Nacions Unides va proclamar solemnement la Declaració Universal dels Drets Humans, s’han produït canvis polítics, socials, ideològics, culturals, econòmics, tecnològics i científics que han incidit de manera profunda en el saber dels drets humans, en els mecanismes per a la seva garantia i en la força i l’impacte de les veus i moviments que, des de la societat civil global, en demanen el seu respecte.\nEn el segle XXI assistim, inevitablement, a un món d’una complexitat més gran. Les relacions interestatals i els moviments transnacionals s’entrellacen i es creuen amb els enfrontaments entre els Estats, els conflictes que persisteixen i les violències socials que afecten regions senceres. Nombrosos Estats es troben debilitats i amb signes d’inestabilitat i corrupció.\nLa pobresa apareix com una de les violacions dels drets humans més flagrants en aquest segle. L’efectivitat dels drets es posa en dubte i la qüestió de les violacions comeses pels mateixos Estats no es resol. Aquestes violacions, lluny de reduir-se, es multipliquen en un context marcat per l’obsessió per la seguretat. Juntament amb això, les relacions transnacionals creen situacions que escapen al control dels Estats i a l’aplicació efectiva dels drets la proclamació dels quals ha costat tant. En un món on la lògica del poder es més possessiva i arbitraria que mai i amb una diversitat d’interessos, que no te límit i quant la democràcia viu en permanent contradicció, cal una Declaració de Drets Humans Emergents que s’ha construït des de les diverses experiències i lluites de la societat civil global i recull les reivindicacions més definides dels seus moviments socials.\nLa Declaració de Drets Humans Emergents explicita i posa de manifest com entenem, o volem que s’entenguin avui, els valors fonamentals que, a continuació, es descriuen succintament.\n DIGNITAT :L’ésser humà té dignitat perquè no té preu. L’ésser humà té dignitat perquè és un fi en ell mateix i no només un mitjà per als fins d’altres persones.\n VIDA: El valor de la vida sempre ha estat el primer i el més bàsic. Sense vida, cap altre valor és sostenible\n IGUALTAT : L’afirmació que no hi ha llibertat sense igualtat continua vigent. El valor de la igualtat és una condició de la llibertat.\n EQUITAT: Igualtat d’oportunitats. Justícia distributiva\n SOLIDARITAT: la solidaritat és un valor que ha de desenvolupar l’individu. Les polítiques públiques tindran millors resultats i s’executaran millor si van acompanyades d’actituds solidàries\n CONVIVENCIA: És un valor que va més enllà de la tolerància, la qual és una virtut massa raquítica per considerar-la un valor democràtic satisfactori. Allò valuós i necessari en aquests moments no és només tolerar l’altre, sinó reconèixer-lo com un igual, aprendre a conviure amb tot el món.\n PAU : Els conflictes d’avui són d’un altre tipus, però tendeixen a resoldre’s igualment amb la violència i la força. Tanmateix, el rebuig dels conflictes bèl·lics ha pres més cos a les societats democràtiques.\n LLIBERTAT: Les llibertats individuals constitueixen el valor més preuat, més consagrat i més desenvolupat a les nostres societats\n CONEIXEMENT : El coneixement és una condició de la llibertat i també de la dignitat i la igualtat Sortim demà mateix als carrers, a les places, a les cases , a les escoles, a les fabriques a tots els espais comuns i comencem a repartir la VACUNA SOCIAL (POST-COVID-19), treballar, i lluitar perquè creixin aquests valors, i així algun dia, deixarà de tenir sentit un nou 10 de desembre. La Humanitat s’haurà humanitzat, per fi!!\nJoan Tamayo Sala Advocat ,Col·lectiu Espai Humana i membre Institut Drets Humans de Catalunya i Comissió Defensa DDHH del Col·legi d’Advocats


10% de descompte en Bateig de mar a la Costa Brava- L’Àmfora Centre d’Immersió – U-Vals UVic-UCC\nInici U-Vals Lleure Activitats diverses i experiències 10% de descompte en Bateig de mar a la Costa Brava- L’Àmfora Centre d’Immersió\n10% de descompte en Bateig de mar a la Costa Brava- L’Àmfora Centre d’Immersió\nQUÈ ÉS UN BATEIG DE MAR?\nUn bateig de mar és el primer pas dins del món del busseig, una forma ideal de provar el submarinisme per primera vegada. És una activitat de 3 hores. Es realitza una petita classe teòrica de 30 minuts i seguidament una immersió a una platja molt tranquil·la, on es comença amb l’aigua a la cintura i poc a poc es va agafant fondària, fins arribar als 7/8 metres. Al llarg del recorregut submarí podrem veure estrelles de mar, dorades, petites morenes, sards, salpes, fadrins, julioles… i, fins i tot, amb una mica de sort, un cavallet de mar!\nSota de l’aigua hi serem 45 minuts i us farem fotografies submarines que després podreu descarregar-vos del nostre Google Drive sense cap càrrec addicional.\nÉs una activitat econòmica i molt divertida per descobrir el submarinisme i passar un matí a la Costa Brava.\nL’edat mínima per a poder-la realitzar l’activitat és de 12 anys.\nRealitzem bateigs de mar tots dies a les 09h, 11h i 16:30h.\nCategories: Activitats diverses i experiències, Activitats esportives i d'aventura, Cursos, Esports, Formació, Lleure Etiqueta: Permanents\nL’Àmfora som un conjunt de dos centres d’immersió a Tossa de Mar (Costa Brava), un ubicat a la mateixa població i una altre a una cala propera, un petit paradís poc conegut, Cala Llevadó. Portem oberts ja fa 23 anys, i disposem de les millors instal·lacions de la Costa Brava, convertint-nos en una referència del busseig a Catalunya. Ara que s’aproxima l’estiu i la demanda d’activitats aquàtiques inicia la seva temporada alta, i juntament amb un altre any de turisme de proximitat degut al Covid-19, les grans instal·lacions com les nostres guanyen més que mai una gran importància! Espais amplis, ventilats, amb terrasses… i una gran organització per a treballar amb grups petits són la clau per al control dela Covid-19. Disposem també d’apartaments propis que unim al curs Open Water Diver. És el paquet que més agafen els estudiants, els hi surt molt econòmic i es formen en un lloc envejable per a la pràctica del busseig, la Costa Brava.\nRealitzem cursos de tots els nivells, així com tallers de biologia marina (com el nostre espectacular taller de Cavallets de mar, impartits per la Doctora en biologia marina, Sonia Valladares), cursos d’apnea, viatges, col·laboració amb moltes associacions medio-ambientals en projectes submarins… i estem oberts tot l’any! A l’hivern treballem amb vestits secs i així podem bussejar també a l’hivern!\nC/ Puig Gros, 9, baixos\nTel. 618 626 533\nHorari: de dilluns a diumenge, de les 8:30 a les 15:30h, i de les 16:30 a les 19:30h.\nEn arribar al centre d’immersió s’ha de signar un document en el qual la persona participant declara que no té cap incompatibilitat per a poder bussejar, com per exemple:\n– Tenir més de 45 anys i fumar\n– Tenir problemes de cor o portar un marca-passos\n– Ser epilèptic\n– Tenir asma\n– Ser diabètic\n– Tenir o haver tingut un pneumotòrax (encara que fos de jove)\n– Haver sigut operat fa menys de 6 mesos\n– Tenir qualsevol nivell de discapacitat física, psíquica o sensorial (en algun d’aquests casos, existeixen escoles de busseig específiques que poden treballar amb aquests casos)\n– Estar o pensar que pots estar embarassada\n– Tenir una malaltia mental o trastorn mental\n– Tenir problemes amb l’oïda, com per exemple, no tenir timpà.\nSigueu els primers a ressenyar “10% de descompte en Bateig de mar a la Costa Brava- L’Àmfora Centre d’Immersió” Cancel·la les respostes\nCarrer Puig Gros, 9, Tossa de Mar\nVols practicar esports nàutics tot l’any? Gaudeix-ne amb el descompte al Club Nàutic l’Escala\n15 de descompte!\n15% de descompte al green fee de Mas Gurumbau!\n5% de descompte en les activitats de Roc Roi\n2×1 al Parc Olímpic del Segre: amb ràfting emporta’t piragüisme de regal!\nLlicència per embarcacions i motos d’aigua! – Yacht Point


La castanyada « Cultura popular a Osona\nArxiu de la categoria ‘La castanyada’\nEscrit per CNL d'Osona el 20 de October del 2010 a les 16:26 a: La castanyada\nLa castanyada és una celebració molt lligada al dia de Tots Sants i als ritus funeraris antics.\nSe celebra el dia 31 d’octubre, és a dir, la vigília de Tots Sants, i es mengen castanyes torrades, panellets i vi ranci o moscatell.\nAquesta tradició ja està documentada al segle XVIII, en què la figura de la castanyera es converteix en una figura molt popular. Eren dones molt conegudes que solien tenir parada fixa al carrer. De fet, és un personatge ben present a la cultura popular catalana, que li dedica contes i cançons.\nTradicionalment, era una nit que es sopava en família i, després de l’àpat, es passava el rosari en memòria dels difunts. Un cop fetes les oracions, es feia la castanyada.\nActualment, és una festa més col·lectiva, que ha perdut la intimitat familiar i que es comparteix amb amics o coneguts.\nCastanyes, panellets i moscatell\nEl fet que la gastronomia pròpia d’aquest dia estigui formada per aquests tres elements té una explicació.\nLa castanya és un fruit propi de la tardor i, per tant, va lligada a la tradició del calendari agrícola.\nD’altra banda, els panellets es consideren una evolució dels antics àpats i ritus funeraris. Se sap que el dia de Tots Sants per postres només es podia menjar fruita seca, i els panellets són fets, bàsicament, d’ametlles i pinyons. D’altra banda, hi havia la tradició de dur pans a les tombes dels difunts com a ofrena funerària, perquè pensaven que la persona que s’havia mort necessitaria agafar forces per arribar al més enllà. Els panellets, per tant, podrien ser una evolució d’aquests pans petits i de la tradició de menjar fruita seca per Tots Sants.\nFinalment, el vi, com la castanya, forma part de la tradició agrícola, perquè la verema s’ha acabat fa poques setmanes i és un bon moment per tastar el vi novell.\nHi ha tradicions curioses entorn de la castanyada i Tots Sants que, amb el temps, s’han perdut.\nPer exemple, hi havia cases en què es posava una castanya a cada graó i els nens havien de resar un parenostre per cada una que se’n menjaven, perquè si no, deien, venien els difunts quan eren al llit i els estiraven els peus.\nEl dia de la castanyada també hi havia cases en què es posava un plat a taula amb castanyes i panellets en memòria de l’últim mort de la família.\nN’hi ha de relacionades amb les castanyes, pròpies d’aquest temps, i d’altres relacionades amb el fred, perquè és el moment en què en comença a fer:\n“Treure les castanyes del foc”\n“Per Tots Sants, castanyes i caragols amb banyes”\n“Per Tots Sants, desa el vano i treu els guants”\nLa castanyada al CNL de Vic\nEnguany, com ja és tradicional al CNL de Vic, es tornarà a fer la castanyada per als alumnes i persones vinculades al Centre. El dijous dia 28, a partir de les 18,30, hi haurà una mica de berenar, amb castanyes torrades, evidentment!, una mica de música.


Daiwa Aqualite Alborella Blau comprar i ofertes a Waveinn\n3.50 m 4.00 m 2.50 m 3.00 m 2.00 m 5.00 m\nDescripció Daiwa Aqualite Alborella\nAquests fuets Aqualite Alborella han estat especialment dissenyats per a la pesca ràpida de petits peixos de plata. Les longituds estan marcades per una banda de colors brillants, que us permetrà configurar la vostra longitud ideal d'una ullada. El model 5m és ideal per a la pràctica de pesca amb ceba i tares.\nCarbó d'alt rendiment\nTap de culata de PVC amb recobriment anti-xoc intern\nTapa superior de goma\nPunt de carboni sòlid batut\nDiàmetre exterior de 0,6 mm\nAmb la compra de Daiwa Aqualite Alborella, et garantim que tindràs el millor equipament de nàutica i pesca. A waveinn trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de nàutica i pesca i centra’t només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t’ofereixen grans marques com Daiwa. El nostre equip d’experts en nàutica i pesca posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t’ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Equip de pesca.\nCaracterístiques Daiwa Aqualite Alborella


Holiday home Søndervej Nexø VI Snogebaek Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Søndervej Nexø VI\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Snogebaek, no busqui més enllà de Holiday home Søndervej Nexø VI. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Søndervej Nexø VI ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Holiday home Søndervej Nexø VI es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Holiday home Søndervej Nexø VI és una elecció inteligents per a viatgers a Snogebaek, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Una nova invasió de vies a Montcada i Reixac causa retards superiors als 45 minuts a 3.000 clients de Rodalies – Agrupament Ferroviari de Barcelona\nUna nova invasió de vies a Montcada i Reixac causa retards superiors als 45 minuts a 3.000 clients de Rodalies\nAFB 23 Maig 2017 Afectacions e Incidències,Estacions,Montcada i Reixac,R02 Sant Vicenç de Calders a Estació de França - Castelldefels a Granollers Centre - Aeroport Barcelona a Maçanet Massanes,R11 Barcelona- Sants a Cerbère\n· Retirada invasió de vies Montcada 12.50.\n· Per intentar minimitzar l’afectació, ha desviat trens per recorreguts alternatius\nBarcelona, 22 de maig de 2017 (Renfe)\nEntre les 12.15 i les 12.50 hores, una nova invasió de vies a Montcada i Reixac ha provocat retards superiors als 45 minuts a 3.000 clients del servei de Rodalies de Catalunya. Progressivament s’aniran recuperant horaris i freqüències habituals.\nRenfe tenia coneixement de la concentració prevista a través de xarxes socials i davant la possibilitat de la invasió de vies ja va preveure les accions que s’han dut a terme a terme per a minimitzar les afectacions als clients:\n· Desviament de trens de la línia R2 nord per Montcada-Reixac Manresa – Cerdanyola Universitat – Mollet. Entre les 20.27 i les 20.45 no ha estat possible per la invasió de vies\n· Desviament de trens de la línia R11 via Mataró\nEn quant al plantejament de prestar un servei alternatiu general per carretera es manifestament impossible establir aquesta possibilitat degut a les circumstàncies d’una situació, invasió de vies, que està totalment prohibida i sobre la qual no es pot tenir una previsió. És inviable donar cobertura en hora punta a les diferents línies de Rodalies que poden resultar afectades tenint en compte la gran dispersió d’aquesta afectació amb nombrosas estacions intermèdies.\nAdif i Renfe han estat informant des de l’inici del servei a través de tots els seus canals de comunicació i atenció al client, megafonia de trens i estacions, @rodalies, @renfe, @adif_es, app de rodalies, app Adif en tu móvil, rodaliesdecatalunya.cat, renfe.com www.adif.es, 900 41 00 41 i personal d’atenció al client).\nAnterior FGC incorpora nous agafadors a les unitats 113 i 114 per millorar el confort dels viatgers\nSegüent Una nova invasió de vies a Montcada i Reixac causa retards i afectacions importants als serveis de Rodalies


Ferran Aguiló | 22 desembre 2009\nRosa Bueno ens deixà ahir, però el que ella representava ens deixà fa molt temps, almanco tal com ella ens ensenyà a viure-ho. La lluita veïnal era una de les potes necessàries i imprescindibles de la conquesta democràtica. Sense aquest planter de consciències, adobades des del més proper, el corporativisme del poder hauria arribat abans, molt abans. Les associacions de na Rosa no eren neutrals, només faltaria, però tampoc no volien ser la corretja de transmissió de consignes partidistes. Certa esquerra ho intentà i només aconseguí debilitar-les i que l'arribada de la dreta sense escrúpols (hi ha una altra dreta però per aquí encara no ha arribat) les aglapís amb les defenses baixes. És un resum injust, com tota generalització, i més si és breu, perquè una cosa són les cúpules dels partits i una altra les persones. I en les associacions de veïns hi ha persones que encara creuen a canviar el món a partir de canviar el món més proper. Que l'esforç comú és més que la suma dels esforços individuals. I que s'ho paga participar sense delegar la responsabilitat i la consciència de cadascú.â€¢\nPer Joc, fa mes de 9 anys\nDesgraciadament les Associacions de VeÍns s'han vinculat a les subvencions dels partits polítics i només serveixen per organitzar festes, fer foguerons, torrar xuia i sobrassada, penjar paperí i fer-se la foto dels líders veïnals amb els polítics. Aquesta, és una realitat de la que tots els seus antics activistes en són responsables.


La PAH tallen la N-II durant la visita d'Ana Pastor - Empordà\nManifestació al Palau de Justícia\nLa PAH tallen la N-II durant la visita d'Ana Pastor\nEls membres de la plataforma han reclamat que es "desnoni al PP del poder" per "corruptes i tòxics" i per posar en perill el bon funcionament de la societat\nLes entitats socials de les comarques gironines han viscut aquest dimarts una intensa jornada reivindicativa. Membres de la PAH i de la Xarxa de Lluita pels Drets Socials s'han aplegat a les portes del Palau de Justícia de Girona per reclamar que no s'executi el desallotjament del bloc alliberat per la PAH a Salt. Els concentrats han reclamat que la justícia "miri al carrer" i deixi de fer costat als poderosos. Posteriorment, la protesta s'ha traslladat a la N-II al seu pas per Fornells de la Selva on s'han fet talls intermitents de la circulació coincidit amb la inauguració per part de la ministra de Foment, Ana Pastor, de l'enllaç que connecta l'autopista AP-7 amb l'A-2 a Fornells de la Selva.\nEntitats socials de les comarques gironines s'han aplegat aquest matí a les portes del Palau de Justícia de Girona per reclamar que es tiri enrere la decisió judicial de desallotjar el bloc de pisos alliberat per la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) a Salt. En aquest sentit, tant els membres de la PAH com els de la Xarxa pels Drets Socials (XDS), que agrupa una vintena d'entitats socials de la ciutat de Girona, han reclamat que "per una vegada" la justícia "miri al carrer" i sigui sensible amb la realitat social que es viu al país.\nL'acció reivindicativa, en la que hi han participat una cinquantena de persones, ha consistit en una 'performance' en la que els concentrats, desprès de cantar 'l'Estaca' de Lluís Llach, han simulat trencar amb les cadenes "amb que la societat oprimeix els més dèbils". Posteriorment, Sebastià Parra, de la XDS, ha fet la lectura d'un manifest que al final de l'acte els representants de les associacions han registrat al Palau de Justícia.\nEn el manifest, i com ha explicat Parra, les associacions signants reclamen a la justícia que "surti dels despatxos" i baixi al carrer per conèixer de primera mà la realitat que viuen centenars de famílies a Catalunya que no tenen garantit un dret bàsic com és el de l'accés a un habitatge digne. Per això han reclamat que l'Audiència de Girona faci marxa enrere i no executi el desallotjament del bloc ocupat per la PAH a Salt on hi viuen 16 famílies amb fills.\nTalls a la N-II\nPosteriorment a l'acte que s'ha fet al Palau de Justícia de Girona, els concentrats s'han desplaçat a la N-II al seu pas per Fornells de la Selva. Aquesta acció, que no estava programada, s'ha fet per coincidir amb la visita que la ministra de Foment, Ana Pastor, ha fet per inaugurar l'enllaç que connecta l'autopista AP-7 amb l'A2 a Fornells de la Selva.\nL'acció ha consistit en fer talls intermitents de la via per explicar als conductors que hi passaven les reivindicacions de la PAH i de la resta d'entitats socials. En aquest sentit, Marta Afuera, de la PAH, ha denunciat que la ministra de Foment s'hagi desplaçat a Girona per inaugurar "un simple enllaç de l'autopista" quan l'estat de la N-II en el seu conjunt és "una vergonya". A més, Afuera ha criticat que mentre moltes famílies corren el risc de ser desnonades a Salt, Ana Pastor s'hagi acostat a les comarques gironines a "fer-se la foto" i no a buscar solucions als problemes reals de la gent.\nEn aquest sentit, Marta Afuera ha assegurat que a qui s'hauria de desnonar del poder és al PP per "corrupte i tòxic" i per posar en perill el bon funcionament de la societat i no a les famílies que per culpa dels excesos de la classe dirigent no poden accedir a un habitatge digne. És per això que Afuera ha assegurat que la PAH continuarà "amb la lluita" perquè tenen raó i perquè només amb accions com la d'aquest dimarts aconseguiran "obrir els ulls dels poderorsos".\nL´Estat licitarà l´any que ve tota l´obra de desdoblament de l´N-II. Comarca\nTota la circumval·lació de Girona s´enllestirà el juny del 2014. Comarca\nFoment aprova els projectes per millorar els trencants de l´N-II a Pontós i Garrigàs. Comarca


AGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA. PROVA TEÒRICA TEMARI I TEST. PROVA TEÒRICA TEMARI I TEST. Llibre en paper. 9788414243664 Llibreria de la Diputació\nAGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA. PROVA TEÒRICA TEMARI I TEST\nTema 1. La Constitució espanyola de 1978. Estructura i principis generals. L'estructura territorial de l'Estat: Principis generals i l'Administració Local.\nTema 2. Drets i deures fonamentals a la Constitució de 1978.\nTema 3. L'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 2006: Drets i deures de l´àmbit civil, social, drets en l´àmbit polític i de l´administració, i drets i deures lingüístics. El Govern Local a l´Estatut.\nTema 4. El Municipi: concepte i elements. Les Potestats municipals. Competències municipals a la Llei Reguladora de les bases de Règim Local.\nTema 5. La Carta Municipal de Barcelona: Text consolidat pel qual es regula el règim especial del municipi de Barcelona. Competències de l'Ajuntament en matèria de seguretat ciutadana i mobilitat. L'Ajuntament de Barcelona. Organització Municipal. L'organització política (Alcalde, Tinents d'Alcalde, Regidors) i l'organització executiva (el model de gestió gerencial). La desconcentració territorial (districtes) i funcional (organismes i instituts) a l'Ajuntament de Barcelona.\nTema 6. Institucions de la Unió Europea: el Parlament, el Consell Europeu, el Consell de la Unió Europea, la Comissió, el Tribunal de Justícia de la Unió Europea. L'Ordenament Jurídic Comunitari: Dret originari i Dret derivat.\nTema 7. Coneixement de la ciutat des de l'1 de gener de 2019: dades demogràfiques, sociologia, economia, cultura i actualitat de la ciutat.\nTema 8. El procediment administratiu: concepte i principis generals. El procediment administratiu comú: regulació, contingut, àmbit d'aplicació i principis.\nTema 9. El marc legal de la seguretat pública i els cossos de seguretat. La Llei de forces i cossos de seguretat. La Llei de policies locals de Catalunya. La Llei d'ordenació del sistema de seguretat pública de Catalunya.\nTema 10. L'Ordenança de mesures per fomentar i garantir la convivència ciutadana a l'espai públic de Barcelona.\nTema 11. L'Ordenança sobre l'ús de les vies i l'espai públic de Barcelona: ús de les vies i els espais públics.\nTema 12. L'Ordenança de circulació de vianants i de vehicles.\nTema 13. Ordenança relativa a la restricció de la circulació de determinats vehicles a la ciutat de Barcelona amb l'objectiu de preservar i millorar la qualitat de l'aire (zona de baixes emissions).\nTema 14. Ordenança de medi ambient de Barcelona: Capítol 3 Protecció de l'atmosfera (condicions de les fonts emissores) i Capítol 8 Règim sancionador específic.\nTema 15. Actuacions relacionades amb la seguretat ciutadana: especial referència als principis rectors en relació a la seguretat ciutadana i les potestats generals de policia de seguretat. Actuacions relacionades amb les funcions de policia judicial: especial referència a les garanties i drets de les persones detingudes, procediment de detenció i d'«habeas corpus».\nTema 16. Drets i deures dels funcionaris a l'Estatut bàsic de l'empleat públic. Principis d'actuació i deures dels funcionaris de Policia Local. La infidelitat en la custòdia de documents i de la violació de secrets en el Codi Penal. Règim d'incompatibilitat del personal al servei de l'Administració.\nTema 17. Ètica i deontologia professional. Declaració universal dels drets humans de l'ONU. Carta dels drets fonamentals de la UE. Codi europeu d'ètica de la policia. Codi ètic de la policia de Catalunya. El vigent Pla d'igualtat d'oportunitats entre dones i homes de l'Ajuntament de Barcelona. La violència de gènere i els delictes d'odi.\nTest n.º 1. (20 preguntes)\nTest n.º 2. (20 preguntes)\nTest n.º 3. (20 preguntes)\nTest n.º 4. (20 preguntes)\nTest n.º 5. (40 preguntes)\nTest n.º 6. (25 preguntes)\nTest n.º 7. (20 preguntes)\nTest n.º 8. (20 preguntes)\nTest n.º 9. (20 preguntes)\nTest n.º 10. (20 preguntes)\nTest n.º 11. (20 preguntes)\nTest n.º 12. (20 preguntes)\nTest n.º 13. (20 preguntes)\nTest n.º 14. (20 preguntes)\nTest n.º 15. (20 preguntes)\nTest n.º 16. (20 preguntes)\nTest n.º 17. (20 preguntes)\nManual per a la preparació de la prova teòrica per a l'accés a places d'Agent de la Guàrdia Urbana de l'Ajuntament de Barcelona (BOE núm. 58 de 9/03/2021 y DOGC núm. 8361 de 10/03/2021).\nAixí, incloem en aquest llibre els 17 temes que componen el programa oficial d'aquesta prova, juntament amb 17 bateries de preguntes de tipus test referits a cadascun d'ells.\nAGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA: PROVA DE CONEIXEMENTS DE LLENGUA ANGLESA\nAquest llibre està dirigit a la preparació de l'exercici voluntari d'idioma (anglès) que forma part del procés de selecció dels aspirants a les places d'Agent de la Guàrdia Urbana de l'Ajuntament de Barcelona, segons s'indica en la convocatòria publicada en el BOE núm. 58, de 9 de març de 2021.Amb la finalitat d'oferir un adequat entrenament als opositors, li proposem 20 simula...\nAGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA: PROVES FÍSIQUES\nAquest llibre està dirigit a preparar les proves físiques per a l'accés a places d'Agent de la Guàrdia Urbana de l´Ajuntament de Barcelona (BOE núm. 58 de 9/03/2021).Mitjançant la realització d'un test físic inicial, l'aspirant podrà conèixer el seu estat físic actual, identificar la seva situació de partida i planificar-se l'entrenament per a superar les quatre proves físiques...\nAGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA: TESTS APTITUDINALS, PROVES DE PERSONALITAT I DE COMPETÈNCIES I L'ENTREVISTA\nManual per a la preparació de les proves psicotècniques per a l'accés a places d'Agent de la Guàrdia Urbana de l´Ajuntament de Barcelona (BOE núm. 58 de 9/03/2021).En aquest volum trobarà més de 50 qüestionaris dirigits a avaluar les seves aptituds, així com informació interessant i profitosa sobre les diferents proves: l'entrevista i els qüestionaris de personalitat i actituds...\nAGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA. PROVA DE CULTURA\nManual per a la preparació de la prova cultural per a l'accés a places d'Agent de la Guàrdia Urbana de l'Ajuntament de Barcelona (BOE núm. 58 de 9/03/2021).S'inclouen en aquest llibre 1.560 preguntes repartides en 26 tests de 60 ítems cadascun, relatives a coneixements de cultura general, del nivell de la ESO, i de l'actualitat més recent. ...\nEsteu a punt de comprar el llibre electrònic "AGENTS DE LA GUÀRDIA URBANA DE L'AJUNTAMENT DE BARCELONA. PROVA TEÒRICA TEMARI I TEST" Voleu revisar les dades de facturació?


Pis reformat i moblat en un emplaçament Prime, amb balcó exterior a carrer i una terrasseta orientada a sud-est. L'habitatge disposa d'un traster al terrat de la finca.\nLucas Fox presenta aquest pis en venda acabat de reformar i totalment moblat, llest per entrar a viure, en una ubicació Prime de Barcelona, entre Passeig de Gràcia i Rambla Catalunya.\nEstà situat a l'última planta d'una finca règia de l'1.890 amb ascensor, que ha passat favorablement la Inspecció Tècnica d'Edificis.\nTots els espais de l'habitatge són amplis i gaudeixen d'abundant entrada de llum natural. A l'entrar a l'habitatge, a mà esquerra trobem la zona de dia composta pel saló-menjador amb balcó exterior al carrer i amb una xemeneia de bioetanol. A continuació, es disposa la elegant cuina de la firma italiana Modulnova, equipada amb vinoteca i electrodomèstics de marca.\nA través d'un ampli passadís amb armaris encastats, accedim a la zona de nit composta per dos dormitoris dobles, un d'ells amb bany privat. Tots dos dormitoris disposen d'amplis armaris de paret i sortida a una terrassa orientada a sud-est. Aquesta zona es completa amb un bany amb dutxa.\nEl pis està equipat per calefacció per radiadors de gas (que es pot controlar mitjançant Wifi), aire condicionat per conductes amb bomba per fred i calor, terres de parquet i més disposa d'un traster al terrat de la finca.\nLa reforma s'ha realitzada de la mà d'un reconegut estudi d'arquitectura d'interiors, amb grans qualitats i creant ambients elegants, càlids i amb caràcter.\nMàster suite amb bany i sortida a terrassa\nAquest magnífic pis té un emplaçament immillorable a la ciutat de Barcelona, d'una banda a 50 metres de Passeig de Gràcia i de l'altra, a 50 metres de Rambla de Catalunya.\nA més, compta amb una estació de metro i diverses connexions d'autobusos a poca distància de l'habitatge així com boutiques i restaurants reconeguts.


Informació sobre el Campus-Cangur 2019\nA partir de suggeriments diversos, enguany s'ha decidit revisar la data de realització del campus i obrir la possibilitat de participar en l'esmentat campus a altres persones que hi tinguin interès.\nÉs per això que, a partir de l'impuls de la SCM, s'anuncia el Campus-Cangur 2019.\nL'assistència gratuïta al Campus-Cangur seguirà sent l'obsequi que la SCM oferirà a totes les noies i els nois premiats en la prova Cangur 2019, 15 per cada nivell escolar (o potser algun més si hi ha empats) i als components de l'equip guanyador de la VI Copa-Cangur.\nLa possibilitat de participar en el Campus-Cangur s'obrirà a totes les noies i tots els nois que hagin participat en la prova Cangur 2019 a Catalunya.\nTorn 1: 2, 3 i 4 de setembre de 2019 - 1r i 2n d'ESO\nTorn 2: 4, 5 i 6 de setembre de 2019 - 1r i 2n de Batxillerat\nTorn 3: 6, 7 i 8 de setembre de 2019 - 5è i 6è de primària\nTorn 4: 8, 9 i 10 de setembre de 2019 - 3r i 4t d'ESO\nEstarà oberta de l'1 de maig al 15 de juny del 2019 per a alumnes que hagin participat en la prova Cangur-2019, amb prioritat per a les noies i els nois amb bona puntuació.\nUn cop finalitzat el període de preinscripció es farà pública la resolució de l'adjudicació de places, que es farà per ordre de classificació en les Proves Cangur 2019 fins a completar el total de places de cada nivell.\nEl cost per alumne d'aquest Campus Cangur 2019 serà de 145€ i, com indica la SCM en el seu comunicat de suport, serà gratuït per a aquells alumnes que hagin obtingut premi en la prova Cangur i com a tal hagin estat convidats a l'acte d'entrega de premis, i per als components de l'equip guanyador de la Copa Cangur 2019. Tanmateix el conjunt d'alumnes premiats també hauran de formalitzar, individualment, la sva inscripció.


Page 858 - Biblia Català TBS\nen els meus estatuts, que vaig posar davant vostre i davant dels vostres pares.\n11 Per tant, així diu Jahveh dels exèrcits, el Déu d’Israel: Heus aquí, posaré el meu rostre contra vosaltres per a mal, per exterminar tot Judà. 12 I prendré la resta de Judà, que van decidir d’anar a la terra d’Egipte per sojornar allà, i tots ells seran con- sumits a la terra d’Egipte: cauran per l’espasa, seran consumits per la fam, moriran per l’espasa i per la fam des del més petit  ns al més gran; i seran motiu de maledicció, de desolació, i d’imprecació, i d’oprobi.\n13 I castigaré aquells que habiten a la terra d’Egipte, com vaig castigar Jerusalem, amb l’espasa, amb la fam i amb la pesta;\n14 i de la resta de Judà –els que ana- ren a estar-se a la terra d’Egipte– no hi haurà ningú que s’escapi ni que sobrevisqui per tornar a la terra de Judà, on desitgen amb l’ànima de tornar-hi a habitar: però no hi torna- ran, llevat dels que s’escapin.\n15 Llavors tots els homes que sabien que llurs mullers feien pujar fum a d’altres déus, i totes les dones que hi havia presents, una gran congre- gació, i tot el poble que habitava a la terra d’Egipte, a Patrós, respongue- ren a Jeremies, dient:\n16 La paraula que ens has par- lat en el Nom de Jahveh, no te l’escoltarem;\n17 sinó que volem fer tot el que surti de la nostra boca, per fer pujar fum a la reina dels cels i per vessar-li libacions, tal com hem fet nosaltres i els nostres pares, els nostres reis i els nostres caps, a les ciutats de Judà i als carrers de Jerusalem: llavors estàvem saciats de pa, i estàvem bé, i no vèiem cap mal.\n18 Però d’ençà que hem cessat de fer pujar fum a la reina dels cels i de vessar-li libacions, ens ha mancat\n44:12 Jr 42:15 850\nde tot i hem estat consumits per l’espasa i per la fam.\n19 I les dones deien: I quan fèiem pujar fum a la reina dels cels i li ves- sàvem libacions, ¿era potser sense els nostres marits que li fèiem pastissos amb la seva imatge, i li vessàvem libacions?\n20 I Jeremies digué a tot el poble, als homesialesdonesiatotelpoble que li responia d’aquesta manera, dient:\n21 ¿L’encens que heu fet pujar en fum a les ciutats de Judà i pels carrers de Jerusalem, vosaltres i els vostres pares, els vostres reis i els vostres caps, i el poble de la terra, no l’ha recordat Jahveh i li ha pujat al seu cor?\n22 I Jahveh no ha pogut suportar més la maldat dels vostres fets, a causa de les abominacions que heu comès; així la vostra terra ha esde- vingut una ruïna, i una desolació i una maledicció, sense cap habitant, com  ns avui.\n23 Perquè heu cremat encens, i per- què heu pecat contra Jahveh, i no heu escoltat la veu de Jahveh, i no heu caminat en la seva llei i en els seus estatuts i en els seus testimonis: per això aquest mal us ha arribat com en el dia d’avui.\n24 I Jeremies digué a tot el poble, i a totes les dones: Escolteu la paraula de Jahveh, tots els de Judà que sou a la terra d’Egipte:\n25 Així parla Jahveh dels exèrcits, el Déu d’Israel, dient: Vosaltres i les vostres mullers heu parlat amb les vostres boques, i ho heu acom- plert amb les vostres mans, dient: Con rmarem els nostres vots que hem promès, de cremar encens a la reina dels cels, i de vessar-li li- bacions. Certament con rmareu els vostres vots i complireu els vostres vots.


Epistolari: d’abril 2009\nAvui, Félix de Azúa desvela la seva invenció de detalls biogràfics de Francis Bacon en un article anterior. En aquell article relatava una traumàtica experiència de la família Bacon i la considerava decisiva per a entendre i valorar la seva obra. Per ignorància —confesso avergonyit que no em vaig molestar a contrastar la informació— vaig caure de quatre grapes en el parany. Més enllà del relat concret, la tesi d'Azúa em va donar peu a escriure una rèplica des del meu convenciment de que l'obra d'art ha de ser autònoma. Ara que la màscara ha caigut i m'ha passat l'enrojolament, em resta el consol de saber que la ironia d'Azúa encloïa el mateix rebuig a la mena d'interpretacions que jo denunciava:\nHace unas semanas y en este mismo periódico me inventé una falsa biografía de Francis Bacon para justificar sus pinturas. Irritado por la importancia que daban los medios de comunicación a la santidad del artista como "explicación" de su obra (homosexual, sadomasoquista, un amante suicidado en el retrete, alcohólico, en fin, una vida ejemplar), le atribuí una vida que huyera del sentimentalismo. Felizmente casado (con Doris), dos hijos, votante del Partido Conservador, empleado de seguros y turista en la Costa Brava. Le di esos atributos escasamente románticos como si fueran decisivos para entender sus pinturas, en imitación de lo que habían escrito tantos otros sobre "la verdad" de Bacon.\nPublicat per David Robert a les 10:31 0 comentaris\nEtiquetes: art, Azúa\nA No sóc Stiller (Stiller, 1954) Max Frisch aborda un tema complex i polèmic: la complaença dels occidentals amb el seu sistema polític i social. Prenent el seu país com a exponent, Frisch —en boca del presoner Stiller— vol mostrar l'altra cara dels assoliments de les democràcies liberals. Per a l'autor, és clar que Suïssa i per extensió, Occident, posseeix un sistema polític evidentment democràtic, amb un notable grau de llibertat, prosperitat, justícia i igualtat, però que per contra, engendra éssers passius, mutilats vitalment, resignats, alienats, sense capacitat de lluita i espiritualment pobres. Els seus conciutadans són persones que es miren el melic, satisfetes amb el que han assolit i que donen la impressió d'haver arribat a la meta de la cursa i no pas d'estar preparant un futur millor per a les generacions venidores.\nTot això es palpa en les converses entre un dubitatiu i escèptic Stiller i el seu advocat, un fervorós patriota i defensor convençut del model polític i social helvètic. Per al jurista, és incomprensible que algú pugui criticar Suïssa, modèlica tant en la seva forma política, com en l'organització territorial, com en els serveis socials que dispensa, etcètera. Les crítiques només poden provenir de la ignorància, de la mala fe o d'un ressentiment ocult.\nQuan la verdadera història de Stiller es descobreix, apareix també la motivació del seu canvi d'identitat: una insatisfacció vital, unida a un incomprès sentiment de culpa. Stiller, malgrat una reeixida vida en parella, bons amics i el reconeixement professional, no ha arribat mai a ser feliç. Aquesta voluntat per distanciar-se de la massa, per exaltar la seva individualitat el duu a renéixer, a experimentar vivències molt allunyades de les que li oferia la seva terra natal, sacrificant benestar i tranquil·litat a canvi d'aventures, emocions i exotisme. Les belles i profundes reflexions existencials d'un home turmentat cercant la plenitud es contraposen amb la formalitat i sensatesa del seu germà Wilfried, de qui se sap que reaccionarà com s'espera d'ell i que no transgredirà mai les normes ni sortirà del camí traçat.\nNo sóc Stiller és també una història d'un complicat triangle amorós, de tres relacions fallides (la d'Stiller amb Julika, la de Rolf amb Sybille i la d'Stiller amb Sybille), que pretenen provar que en el centre de la insatisfacció vital està la insatisfacció amorosa. Frisch retrata una petita burgesia de doble moral, que aborda les relacions de parella des de la resignació i la passivitat —mai des de la passió i la franquesa—, i que fa gala d'un liberalisme sexual que no és sincer i que per tant, només recull fruits amargants.\nFrisch exerceix la crítica amb tons més intel·ligents i profunds que, per exemple, el seu compatriota Friedrich Dürrenmatt, que de vegades sembla caure en la desqualificació tòpica i la simplificació excessiva. La pregunta plantejada a No sóc Stiller mereix una reflexió detinguda: és el desenvolupament assolit per les societats liberals incompatible amb una vida personal intensa, emocionalment i intel·lectual rica? La prosperitat dels països occidentals, no condueix a una uniformització i despersonalització dels individus, més subtil però igualment certa, que la produïda sota règims socialistes? Preguntes semblants foren plantejades pels filòsofs de l'Escola de Frankfurt, Theodor W. Adorno i Max Horkheimer, entre d'altres. Potser la resposta ens la dóna el propi Frisch amb la seva novel·la. Com afirma Mario Vargas Llosa en un assaig crític:\nLa pròpia existència d’una novel·la com No sóc Stiller contradiu la tesi que en ella es proposa. L'atroç civilització del país on la història succeeix no deu ser tan destructora de l'esperit crític ni tan generalitzat el conformisme que ella segrega, quan en el seu si sorgeixen contradictors tan severs com Max Frisch i protestes tan acerades com aquesta novel·la.\nNo sóc Stiller és un bon llibre per a no adormir-nos, per a recordar-nos que tot el que tenim només és una excepció en la història i que a més no és l'Arcàdia promesa, que cal seguir millorant, corregint les mancances i estenent tot allò de positiu allà on encara no ho gaudeixen. Els sistemes polítics no són formes acabades, però sí que ens poden servir de patró comparatiu en el temps i en l'espai. I en aquest sentit, discrepant de l'autor, crec que no tenim res de què avergonyir-nos.\nEtiquetes: Frisch, literatura centreeuropea\nCelestino Corbacho, ministre de Treball i Immigració, el 10 de gener:\nNo vamos a llegar de ninguna de las maneras a los cuatro millones de parados.\nEl País, ara mateix:\nEl paro supera los cuatro millones de personas por primera vez en la historia.\nPublicat per David Robert a les 09:39 0 comentaris\nPublicat per David Robert a les 10:00 0 comentaris\nEl jove periodista Braulio García Jaén està escrivint un llibre sobre el cas d'Abderrazak Mounib i Ahmed Tommouhi, dos marroquins que van ser condemnats el 1991 a Barcelona per diverses violacions després de que vàries víctimes els identifiquessin. El 1995, les víctimes d'una altra sèrie de violacions els van tornar a inculpar, però ells feia quatre anys que estaven a la presó. La detenció d'Antonio García Carbonell —violador reincident i de gran semblança física amb Tommouhi— va motivar una nova investigació. L'anàlisi de l'ADN trobat en un dels crims va exculpar Mounib i Tommouhi i aquella sentència va ser revocada, però això no va servir per a que prosperessin els recursos per als altres casos (per als que no existien restes de material genètic) i tots dos van seguir empresonats. Mounib va morir a la presó de Can Brians l'any 2000 i Tommouhi va poder sortir en llibertat condicional el setembre de 2006. L'abril de 2008 el Govern espanyol va denegar l'indult que havia sol·licitat el 1999 el fiscal en cap de Catalunya, José María Mena. Es pot trobar molta més informació a la web de Manuel Borraz i a l'interessantíssim blog La doble hélice del mateix García Jaén sobre el procés d'investigació i escriptura del llibre, que confesso que he seguit amb menys regularitat de la que es mereix. El dia 24 de gener de 2008 el periodista va escriure un post que reproduïa una carta que havia enviat a Antonio García Carbonell sol·licitant-li una entrevista a fi de conèixer la seva versió del judici. Aquell post tenia un primer comentari de l'Arcadi Espada, per a iniciats, que deia simplement: «¿Firma Joe McGinniss?».\nJoe McGinniss és un periodista nord-americà que va ser contractat per Jeffrey MacDonald per a escriure un llibre sobre el seu cas. MacDonald, un jove metge de l'exèrcit, havia estat acusat de l'assassinat de la seva dona i les seves dues filles, i malgrat haver estat declarat innocent en un primer judici davant un tribunal militar, noves proves havien reobert el cas. McGinniss va ser incorporat a l'equip de la defensa i va tenir ple accés a tota la documentació del cas, a l'estratègia i les deliberacions dels advocats i fil directe amb l'acusat, amb qui semblava que l'unia una sincera amistat. El segon tribunal va declarar MacDonald culpable dels crims, i McGinniss va seguir en contacte amb MacDonald des de la presó per a escriure el relat que l'hauria d'exonerar davant l'opinió pública. Quan el llibre, Fatal Vision, va aparèixer publicat, l'escriptor presentava a MacDonald com un psicòpata i el considerava culpable dels assassinats. El metge es va considerar traït i va demandar al periodista, plet que va guanyar. Janet Malcolm, en un extraordinari treball titulat El periodista y el asesino (The Journalist and the Murderer, 1990), exposa el conflicte ètic que suposa que el periodista enganyi deliberadament al seu entrevistat per a obtenir informació. L'opinió de Malcolm queda diàfanament clara en la provocadora frase que obre l'assaig: «Todo periodista que no sea tan estúpido o engreído como para no ver la realidad sabe que lo que hace es moralmente indefendible».\nEl to i el contingut de les cartes que McGinniss va escriure a MacDonald quan aquest estava a la presó donen a entendre clarament que el periodista creia en la innocència del reu i que estava afligit pel calvari que estava passant, tot i que en aquell moment ja estava convençut del contrari. Aquesta és la recriminació que Espada feia a García Jaén, que en la seva lletra a García Carbonell se li adreçava amb una calculada amabilitat, quan en el seu fur intern el considerava el verdader culpable dels crims pels que estaven pagant Mounib i Tommouhi. García Jaén va encaixar la crítica i en el següent post admetia la impostura de la missiva en un acte que l'honora. No cal patir: el rigor i l'exigència ètica de l'autor es palesen al llarg del blog i no tinc cap dubte de que quan aparegui el llibre serà un reportatge excel·lent.\nMalcolm tracta en el seu llibre altres temes sobre els que val la pena incidir. Un d'ells és la imperiosa necessitat que té el periodisme de proporcionar un perquè, la imprudent fast truth sobre la que tant ha insistit Espada i altres periodistes, com Elena Urzúe («allí donde no alcanza la vista, el periodista pone un porqué»: I, II, III). McGinniss creia haver trobat l'«explicació» a la conducta de MacDonald: el metge «había asesinado a su mujer y a sus hijas en un acceso de furia contra el sexo femenino, aversión que experimentaba represivamente desde la primera infancia y que la droga [MacDonald havia estat prenent Eskatrol, una amfetamina combinada amb un sedant] le había permitido por fin desahogar». Malcolm fa notar que la nomenclatura psiquiàtrica mai pot ser la resposta a l'enigma de la maldat («designar un caso [no es más] que reformular un problema») i alerta del mal que ha fet la idea de que\nexiste una clase de malhechor llamado psicópata, que de ninguna manera parece anormal o diferente de las otras personas pero que en realidad padece un «grave transtorno psiquiátrico», cuyo síntoma principal la apariencia misma de normalidad con la cual se disimula el horror de su desarreglo. En efecto, detrás de «la máscara de cordura» no existe un ser humano normal, sino que se trata tan sólo de un simulacro de ser humano. [...] El intento de resolver el problema del mal y perpetuar el mito romántico de la bondad innata del hombre mediante la fantástica idea de que quienes cometen actos malos carecen de las habituales dotes humanas —no son seres humanos «reales» en modo alguno, sino que son monstruos sin alma— es un tema habitual de la literatura romántica victoriana.\nAquesta tesi ha sedimentat en l'inconscient col·lectiu: quantes vegades no hem llegit en notícies sobre fets terribles les declaracions de veïns que afirmen que el criminal semblava una persona «completament normal»?\nUn altre problema plantejat per Malcolm afecta a la naturalesa d'aquesta mena de reportatges periodístics. MacDonald tenia evidents mancances comunicatives, i McGinniss es va adonar massa tard de que no valia com a material literari. McGinniss no tenia més remei que seguir endavant, i va intentar agullonar-lo per arrencar-li informacions cada cop més sucoses, un joc al que MacDonald es va prestar per por a deixar de ser interessant per a l'escriptor. McGinniss va construir un Jeffrey MacDonald a partir de les descripcions que els psiquiatres feien de narcisistes patològics reals, i el va dotar d'una aura d'atracció fatal que no es derivava de les seves xarones declaracions. La frontera entre periodisme i literatura no s'hauria d'haver difuminat mai, però Truman Capote va obrir la caixa de Pandora amb In Cold Blood, l'obra que va servir de model a McGinniss i a tants altres. Joseph Wambaugh, un escriptor que havia estat cridat a declarar com a testimoni de la defensa, justificava les accions de McGinniss pel procés creatiu de l'escriptura, i es posava a ell mateix com a exemple:\nYo escribo en el estilo de las novelas. Escribo lo que Truman Capote llama «la novela no ficticia». [...] Cuando escribo obras no ficticias evidentemente no he estado en el lugar en que ocurrieron los hechos. Escribo en un estilo dramático, es decir, empleo muchos diálogos para describir sentimientos y describo la manera en que deben haber ocurrido los hechos. Invento probables diálogos o por lo menos posibles diálogos basados en el trabajo de investigación que realizo.\nAquesta sorprenent declaració, que apel·la a una falsa omnisciència del narrador del relat periodístic, duu la llavor de la traïció al gènere, que es regeix per normes ben diferents a les de la literatura. Tals llicències acaben sotmetent els fets a la necessitat de la narració: si ho va fer Capote (com va demostrar Philip K. Tompkins), què no farien els seus epígons? Contra això cal empunyar el cisell i gravar al frontispici aquella elegant equació que no ha de ser mai oblidada: documental + ficció = ficció.\nEtiquetes: Espada, ètica, García Jaén, Malcolm, periodisme\nPer a Wald, l'esquerra antiestalinista presentava una «naturalesa ambigua»: tan obstinada crítica al règim de Stalin corria el risc d'acabar degenerant en l'abandonament de les idees radicals i en l'oblit de que l'adversari principal era el capitalisme.\nJa a partir de 1937, després dels primers judicis de Moscou, començaren a publicar-se articles i llibres que constataven aquest lliscament cap a posicions no radicals o fins i tot anti-radicals, fruit de la desil·lusió amb el projecte polític marxista-leninista. El grup de Lovestone va justificar les purgues fins que fou el seu mentor Bukharin qui s'assegué al banc dels acusats; poc després Lewis Corey i el mateix Lovestone renunciaren al marxisme i feren seu l'ideari conservador. Dos altres notables intel·lectuals que protagonitzaren una d'aquestes primerenques desercions foren Max Eastmann, a qui les seves apreciacions de que Stalin era un producte «lògic» de Lenin el van dur el 1940 a declarar-se completament antisocialista, i James Burnham, que va passar del comunisme més recalcitrant a convertir-se en ideòleg del que hauria de ser el moviment neoconservador. Cal notar que si la Guerra Civil espanyola i l'anorreament del POUM per part del Partit Comunista van jugar un paper important en les reflexions dels New York intellectuals, Wald no ho explica.\nLes diferències entre Cannon i Schachtman, recolzat per Burnham, sobre el model de partit que havia de ser el SWP (principalment, sobre si la disciplina havia de ser fèrria o bé s'havia de permetre l'existència de faccions en el seu si), així com sobre el grau de submissió a l'anàlisi i l'estratègia de Trotsky, es van fer cada cop més insalvables. El pacte Ribbentrop-Molotov d'agost de 1939, la invasió conjunta de Polònia el setembre d'aquell any i la posterior ocupació de Finlàndia per part de la Unió Soviètica van acabar per provocar un cisma en el partit, en arribar-se a postures irreconciliables sobre si s'havia de prestar ajut a la Unió Soviètica en cas de que fos atacada per una potència estrangera. Mentre el grup de Cannon i Trotsky pensava que se l'havia de defensar malgrat Stalin per evitar que una derrota comportés una instauració del capitalisme, Schachtman i Burnham consideraven que ja no es podia donar ni tan sols un suport crític a un règim capaç de pactar amb Hitler i dur a terme una política expansionista i imperialista. L'abril de 1940 Schachtman, Burnham i els seus seguidors (prop del quaranta per cent de militants del SWP) van abandonar el partit per a formar-ne un de nou, el Workers Party (WP).\nJames Burnham, però, no només no va incorporar-se al nou partit de Schachtman, sinó que va renunciar completament del marxisme. L'any següent publicaria The Managerial Revolution (1941), de gran influència per a la configuració del pensament neoconservador, i la seva transformació ideològica el va dur anys després a advocar per un atac nuclear «preventiu» de les potències occidentals contra la Unió Soviètica. Schachtman, per la seva banda, va modificar les seves posicions després de l'atac de l'Alemanya nazi contra la Unió Soviètica. Aleshores va advocar per un «tercer camp», que pretenia ser equidistant entre el capitalisme occidental i l'estalinisme. Amb el temps, les seves declaracions públiques es van tornar més inconsistents: mentre seguia clamant contra l'«imperialisme americà», donava suport a la invasió de Bahía de Cochinos o a la guerra del Vietnam.\nL'altre gran causant de desafecció fou la Segona Guerra Mundial. L'opinió majoritària entre els New York intellectuals abans de la guerra era que, si aquesta es produïa i els Estats Units hi entraven, ells s'hi oposarien per tractar-se d'una guerra «imperialista» i seguirien considerant que la prioritat és que la classe obrera internacional, les minories oprimides i les nacions colonitzades es rebel·lin contra els països capitalistes a fi d'instaurar un règim socialista. La realitat fou que, un cop iniciada —i amb els Estats Units lluitant colze amb colze amb la Unió Soviètica—, van assumir el discurs majoritari de suport a la guerra i de que la prioritat era derrotar el feixisme (a diferència de Trotsky i els seus seguidors, que mantingueren les seves posicions). Entre els editors i col·laboradors de Partisan Review hi havia opinions contraposades: mentre Macdonald i Greenberg seguien la doctrina de Trotsky; Rahv, Philips i Hook advertien de l'amenaça de que el nazisme sortís victoriós. El bombardeig de Pearl Harbor i l'entrada dels Estats Units a la guerra va polaritzar les posicions, fins al punt que els cinc editors van publicar un comunicat conjunt per a fer saber que la revista no podia tenir una línia editorial sobre la guerra.\nWald detecta aquest procés de desradicalització no només en els articles de revistes d'anàlisi polític, sinó també en la literatura de ficció. A mitjans dels anys quaranta, una sèrie de novel·les relataren la desil·lusió d'una generació amb el comunisme: The Middle of the Journey (1947), de Lionel Trilling; Memoirs of Hecate County (1946), d'Edmund Wilson; The Oasis (1949), de Mary McCarthy; Dangling Man (1944), de Saul Bellow; Passage from Home (1946), d'Isaac Rosenfeld i The Bitter Box (1946), d'Eleanor Clark en són exemples.\nUn cop acabada la Segona Guerra Mundial i amb la Unió Soviètica d'Stalin reforçada, l'adveniment de la Guerra Freda va trobar els intel·lectuals ja distanciats del radicalisme i havent abandonat el discurs crític amb l'«imperialisme» americà. Gregorio Luri cita al seu llibre sobre el neoconservadorisme nord-americà un significatiu editorial de Partisan Review de 1948, «The Politics of Desperation», en el que es posa de manifest la nova visió imperant, en què el rebuig a l'estalinisme ha donat pas a l'acceptació (crítica) de les democràcies occidentals, si més no com un mal menor davant del que representa el totalitarisme:\nFrankly, we have little patience with those bohemian radicals who are more concerned with making a show of their purity and intransigence than with formulating a serious opposition to Stalinism […] [Stalinism] confronts us with the question of the sheer survival of our most elementary freedoms and human values. If anyone seriously believes that Stalinism and the status quo of democratic capitalists are equally bad, then he must conclude that the situation is equally hopeless and begin to investigate the various means of committing suicide.\nAmb el procés de desradicalització conclòs, no és d'estranyar que molts d'ells donessin un suport tàcit —o simplement no s'hi oposessin amb prou contundència— a la «caça de bruixes» del senador McCarthy que va tenir lloc entre 1950 i 1957. Més tard es descobrí que les activitats del Congress for Cultural Freedom, en el que molts d'ells participaren, havien estat finançades per la CIA. En els anys més tensos de la Guerra Freda molts d'ells es presentaren a si mateixos com a convençuts anticomunistes (el que era cert), però ocultant curosament el seu passat revolucionari. Sidney Hook, per exemple, va reescriure el seu llibre Toward the Understanding of Karl Marx (1933), alterant-ne substancialment els punts de vista que s’exposaven (aparegué republicat el 1955 amb un nou títol: Marx and the Marxists).\nPer a les noves generacions, que no s'havien format políticament sota els efectes de la Gran Depressió ni havien estat sota l'influx directe del carismàtic Trotsky, els resultà encara més senzill mutar el seu antiestalinisme visceral en anticomunisme o fins i tot en pur conservadorisme. Quan el 1945 Elliot Cohen, amb el suport de l'American Jewish Committee, va fundar la revista Commentary, de sensibilitat similar a Partisan Review però amb lligams amb les institucions jueves, va comptar amb Clement Greenberg i una nova generació d'intel·lectuals jueus: Nathan Glazer, Robert Warshow i Irving Kristol. El pluralisme inicial de la revista —publicaven articles d'intel·lectuals leninistes antiestalinistes— va desaparèixer ràpidament i quan Norman Podhoretz va passar a dirigir-la el 1959, després del suïcidi de Cohen, aquesta ja estava totalment depurada de marxistes i ell la convertí en l'òrgan principal de l'incipient moviment neoconservador. Recolzaren la guerra del Vietnam, s'oposaren a les mesures de discriminació positiva i a l'auge del feminisme militant, criticaren durament la New Left i acabaren demanant el vot primer per Nixon i més tard per Reagan. Els que van romandre a les files progressistes, com el grup al voltant de la revista Dissent que Irving Howe va fundar el 1954, ho van fer situant-se a l'ala esquerra de la socialdemocràcia i, per tant, acceptant críticament el model socioeconòmic imperant i propugnant simplement mesures reformistes. El seu anticomunisme el portà a justificar la presència americana a Vietnam i més tard, a criticar la revolució cubana i les idees de la nova esquerra universitària, així com a defensar a Israel en el conflicte a l'Orient Mitjà. Com es pot apreciar, l'anàlisi dels principals esdeveniments polítics locals i internacionals coincidia amb la dels neoconservadors, i de fet, neocons com Nathan Glazer i Hilton Kramer han insistit en que les diferències amb Howe eren més retòriques que reals. Només ben pocs d'ells —Dwight MacDonald, Mary McCarthy, F. W. Duree i Philip Rahv— van desfer el camí i retornaren a posicions radicals.\nThe New York intellectuals és un llibre excel·lentment documentat i molt ben trenat malgrat la complexitat del tema que aborda, ja que la intelligentsia antiestalinista no formava un grup homogeni i les trajectòries seguides pels seus membres tenen tants punts en comú com aspectes divergents. L'èmfasi de l'autor en explicar els debats teòrics que van tenir lloc en el si d'aquests grupuscles trotskistes el fa encara més interessant. La principal objecció al llibre és, però, el biaix ideològic que presenta. Alan M. Wald és ell mateix un declarat marxista i aquesta òptica impregna tot el seu anàlisi. El lector que no combregui amb aquesta ideologia —com és el cas— pot arribar a cansar-se de que la paraula «democràcia» aparegui entre cometes cada cop que es refereix als Estats Units i la qualificació reiterada al país d'«imperialista». Molest és també el fet de que l'autor no es limiti a exposar les posicions dels intel·lectuals, sinó que les replica quan hi està en desacord; així com la insidiosa insinuació de que els girs polítics van estar motivats per l'interès en progressar en les seves carreres professionals. Per a Wald, els quatre principals elements de la pràctica política marxista són: «a rigorously internationalist perspective; an uncompromising revolutionary vision of social transformation; activist affiliation with authentic counterinstitutions; and a determination to view the world from the standpoint of the oppressed groups in society» (p. 373). Sota aquest prisma, no és estranya la seva decepció amb els vaivens de les trajectòries personals dels New York intellectuals. La seva posició respecte d'ells queda molt ben reflectida en aquest paràgraf (p. 309):\nThe behavior of the New York intellectuals is suspect because of the hastiness with which Marxism was entirely abandoned in the absence of a viable alternative theory of society; the falsification of past history so as to erase the revolutionary anti-Stalinist tradition; the blind spot exhibited in regard to U.S. imperialism; the dissipation of militant anger against domestic racism and class exploitation; and the gross insensitivity to the costs of the McCarthyite witch-hunt.\nMalgrat les discrepàncies polítiques que puguem tenir, és un llibre que els interessats en aquest tema no haurien de passar per alt.


Carlos Cuevas: "Quan surt un mugró en una pantalla la gent es torna boja"\nCarlos Cuevas en una escena de 'Merlí: sapere aude' Movistar+\nBarcelonaCarlos Cuevas (Montcada i Reixac, 1995) ha crescut davant la mirada dels espectadors. El personatge de Pol Rubio, protagonista de Merlí i la seva continuació, el van convertir en un ídol d’adolescents però l’actor assegura que ja està a punt per girar full. Amb l’estrena de l’última temporada de Merlí: sapere aude, que es va començar a emetre divendres a Movistar+, Cuevas s’acomiada de Rubio i es prepara per enfocar la seva carrera cap a rols més adults. [Atenció, l’entrevista conté espòilers]\nEn aquesta última temporada, el Pol viu un canvi vital important. ¿Estava pensat des d’un inici?\n— Estava pensat, sí. Jo ho sé des d’abans de rodar l’spin-off i vaig rodar la primera temporada sabent que el Pol tenia el VIH sense estar diagnosticat.\nPer al Pol és un daltabaix. Com vas treballar aquesta trama?\n— La temporada gira al voltant de com és encara de fort l’estigma pel que fa al virus. ¿Com acabem amb l’estigma? Davant la por, informació. Davant la por, poder, coneixement, metges i teràpia. El Pol farà el seu propi camí.\nCreus que la sèrie farà que es parli més d’un tema que sembla oblidat?\n— Crec que la meva generació és una generació que no ha crescut amb la por al VIH. Al col·le venia un senyor a fotre-li un condó a un plàtan i ens deia que la sida era allò que tenien els drogoaddictes, les prostitutes i els gais. Que era una cosa dels 80. I esclar, som uns ignorants. L’interessant de parlar-ne a la sèrie és que acosta el problema als joves i que, a més, se’n parla des dels nostres dies, i no com el monstre dels 90 que feia que la gent s’anés debilitant i tingués els dies comptats.\nLa situació que viu el Pol canvia el to de la sèrie?\n— Sí, puja un esglaó pel que fa a la maduresa. L’agafen de les solapes i el porten a l’edat adulta i li diuen “nen, això ja no va de qui t’agrada o qui no t’agrada”. Com diu el tràiler de la sèrie, la vida és molt més difícil que treure’s una carrera, ens havien enganyat. És aquesta cosa fastigosa de la meritocràcia que et diu “tu estudia i fes les coses bé i la vida et recompensarà”. O no. La idea de la meritocràcia és una mica infantilista.\nLa temporada passada va haver-hi molt d'interès mediàtic per les escenes de sexe i els nus del teu personatge. Et va decebre?\n— Per descomptat. Em curro molt la meva feina, li tinc molt de respecte, llegeixo molts llibres i tinc molts referents perquè després només es parli del fet que surto en boles. Em sembla cutre, que menysté la sèrie i que no és el lloc per on jo la vull portar. Em decep el to amb el qual es parla i que se li doni importància a això. Si algú ha vist quatre sèries o quatre pel·lícules sap que els nus formen part de la història del cinema. Crec que no ens hauríem d’escandalitzar, però, esclar, també estem en una època en què els mugrons estan censurats a Instagram i quan surt un mugró en una pantalla la gent es torna boja. Els museus estan plens d’estàtues nues. Escandalitzar-nos davant un nu em sembla d’una altra època.\nCreus que ens falta madurar com a societat?\n— És que em sembla una polèmica molt barata. ¿Realment, amb una sèrie que parla de tantes coses i que té moltes coses positives, hem de parlar d'un xaval que surt despullat? Com que la meva lectura és que no s’ha entès res, em decep. Després faig la reflexió personal i em dic: “Cuevas, tu has fet la teva feina, tira cap endavant”. Em faig jo de terapeuta.\nEt veuries més temps interpretant el Pol?\n— Jo el dono per acabat i crec que l’Hèctor [Lozano, creador de la sèrie] també. Sempre ho fem així, sempre hem treballat amb la idea que cada temporada era l’última. Aquesta, especialment, queda molt rodoneta i molt ben tancada. Ara cadascú està amb els seus propis projectes, però si més endavant algú se li gira el cap i vol fer més temporades, ja en parlaríem. Ara mateix, però, no és una idea present en cap de nosaltres.\nSembla que no pares gaire.\n— No, la veritat és que no. Ara, però, sí que em ve de gust ser més selectiu.\nFins ara, ¿agafaves tots els projectes que t’arribaven perquè t’interessaven o perquè senties la necessitat de fer-ho?\n— Dels 20 als 25 he treballat com una bèstia, no he parat ni un dia perquè m’han vingut coses molt xules, o coses a les quals creia que no podia dir que no pel moment en què estava. Sempre he estat ocupat. Ara, dels 25 als 30, se m’obre una altra finestra i vull ser més selectiu i fer coses que m’agraden molt, molt i molt. I, sobretot, tinc ganes de deixar enrere el personatge adolescent. Crec que els meus personatges ja han portat moltes motxilles a l’esquena i han anat prou al col·le.\nFer rols més adults?\n— Més adults i amb directors que expliquin històries més dedicades al públic adult. Els últims nos que he dit tenen a veure amb això, amb no voler repetir amb un target molt juvenil, perquè crec que ja ho fet tot. ¿Saps com quan el Guardiola va marxar del Barça i va dir "m’he buidat"? Doncs el mateix. De personatges adolescents ja he fet tots els que havia de fer i ara em ve de gust fer-ne d’altres per als quals em sento preparat.\nEntenc, però, que el personatge del Pol no el consideres una llosa…\n— No, al contrari. Estic encantat i feliç perquè crec que és el personatge adolescent més xulo que hi hagut mai a Espanya. M’estimo molt el personatge, però ja està, s’ha acabat.\nsèries tv Merlí


El grup Asian Dub Foundation posarà música en viu a la pel·lícula «L'Odi» a Palafrugell - Diari de Girona\nEl grup Asian Dub Foundation posarà música en viu a la pel·lícula «L'Odi» a Palafrugell\nEl festival Ítaca anuncia per al 15 de juny una actuació «única a Catalunya. Canvien de lloc els concerts de Sant Joan per tenir més espai\nLa banda actua en viu sota la projecció a la gran pantalla. festival ítaca\nEl Festival Ítaca ha anunciat per al 15 de juny al Teatre Municipal de Palafrugell l'actuació de la banda anglesa Asian Dub Foundation, que posarà música en directe a l'emblemàtica pel·lícula francesa L'Odi ( La Haine), en l'única actuació confirmada de la banda en aquest format a Catalunya.\nAquest espectacle crea un ambient únic a través d'un viatge especial entre els fotogrames i la banda sonora original interpretada en directe.\nSteve Chandra, Dr Das i Brian Fairbairn són, respectivament, guitarra, baix i bateria d'Asian Dub Foundation (ADF), una banda que sempre ha estat involucrada política i socialment. El seu àlbum més aclamat per la crítica, Enemy of the Enemy, inclou un relat-cançó inspirat en aquesta mateixa pel·lícula que reflecteix el seu profund compromís social.\nLa pel·lícula, que l'organització del festival considera «més actual que mai», és interpretada per Vincent Cassel i descriu la tensió viscuda a París després de la mort d'un noi per part de policia francesa.\nLa seva cruesa l'ha convertida en una obra d'autèntic culte, arribant al número 32 en la rànquing de les millors 100 pel·lícules de la revista especialitzada Empire Magazine.\nAquest projecte que combina l'art visual amb la música en viu ha girat per tot el món i arriba al Festival Ítaca aquest juny, dins la gira internacional de la banda anunciada ahir, que inclou ciutats com Donostia o Saragossa, entre altres d'Europa.\nDe La Llevantina a la platja Gran\nD'altra banda, l'organització de l'Ítaca ha decidit canviar la ubicació dels concerts d'Ítaca Sant Joan que tindran lloc els dies 22 i 23 de juny a l'Estartit. La doble nit de concerts tindrà lloc a la Platja Gran de l'Estartit, molt a prop de l'emplaçament de les darreres edicions, la plaça de La Llevantina, situada al mateix passeig marítim del municipi.\nEl festival ha decidit canviar l'emplaçament davant el previsible augment de públic aquest any a causa de la bona marxa de la venda d'entrades. Aquest canvi d'emplaçament permetrà ampliar l'espai d'aforament de la zona de concerts i incrementant els diversos serveis.\nTxarango, Che Sudaka, Doctor Krápula i DJ Karlixx –el divendres 22– i Ebri Knight, Germà Negre, Pachawa Sound, Koers i DJ Gambeat Radio Bemba Sound System, baixista de la mítica formació Mano Negra de Manu Chao –el dissabte dia 23– formen el cartell de luxe de les dues nits festives del cap de setmana de Sant Joan.\nEl festival ha avançat la conferència d'enguany que serà protagonitzada per l'escriptor gallec Xesús Miguel de Toro Santos, més conegut com a Suso de Toro, que el proper 17 de maig impartirà al centre cultural La Mercè de Girona la xerrada Literatura i llibertat.


Comencem amb l’alimentació complementària? – MenorcaenFamilia\n/ Recomanacions / Comencem amb l’alimentació complementària?\nEsteu a punt de començar a introduir sòlids i líquids amb el vostre bebè? Està és la vostra secció! Aquí us recomanem els productes que més utilitzareu en aquesta nova etapa.\nResulten súper útils quan els vostres fills comencen a beure aigua, perquè tenen una vàlvula que evita que el líquid vessi. Aquest model en concret, permet al nen beure per qualsevol part de la vora. A més, aquest tipus de tecnologia ajuda a realitzar la transició a un got normal sense tapa.\nJoc de culleres\nInclou plat, bol, tassa, cullera i forquilla, tot fabricat amb fibra de bambú, biodegradable i respectuós amb el medi ambient, a més de lliure de tòxics. També és apte per al rentavaixelles.\nBol i cullera de bambú\nEl bol té una base adherent que se subjecta a la safata de la trona o a la mateixa taula i prevé de possibles vessaments. El bol és de bambú natural i és fantàstic perquè prevé que els dits del nen es cremin en tocar el recipient.\nRecipients hermètics per a les farinetes\nQuan fem unes farinetes normalment elaborem més quantitat per a tenir per a diversos dies i, per això, aquest tipus de recipients són molt útils per a per a emmagatzemar o congelar en petites quantitats. A més es poden utilitzar per a portar fruita o algun snack per a desdejunar o berenar.\nPitets de silicona\nEspecialment recomanats pels més petits. Són totalment impermeables i fàcils de netejar, fins i tot es poden posar al rentavaixelles. El coll és ajustable perquè s’adapti al bebè tan bé com sigui possible.\nPitets de màniga llarga\nTotalment imprescindibles per evitar taques a les mànigues de la roba! Quan els nens ja mengen sols, aquest tipus de pitets van genial per a cobrir la major superfície de roba possible i no haver de fregar i tornar a fregar. Es renten a la rentadora i s’assequen ràpidament.\nPitets amb goma\nPermeten als nens més grans posar-se’ls i treure-se’ls amb facilitat, la qual cosa afavorirà la seva autonomia. Són de ris, encara que la part interior és impermeable i no cala la roba.\nL’elecció de la trona és un dels maldecaps quan el nen ja es comença a asseure. Us proposem dues opcions: una torna evolutiva de fusta, que es pot utilitzar fins als 10 anys i la típica trona de l’Ikea, molt econòmica i present a moltes llars. Us incloem també la safata i un coixí per a major comoditat.\nAquest tipus de recipients permeten mantenir l’escalfor dels aliments durant hores, la qual cosa va molt bé quan som fora de casa i és el moment de menjar.\nRobot per fer farinetes\nSe us han cremat alguna vegada les farinetes que estàveu preparant? Si la resposta és afirmativa, aquí teniu la solució perquè no us torni a passar. Aquest robot cou al vapor els aliments en només 15 minuts i, a més, els tritura en el mateix recipient. D’aquesta manera us evitareu utilitzar un munt d’utensilis de cuina.\nÉs ideal per a nens d’a partir d’un any quan aneu a un restaurant on no hi ha trona o a casa d’algun familiar o amic. S’ancora a la cadira i disposa d’arnesos, per la qual cosa és molt segura. Es plega fàcilment i ocupa poc espai.\nLa temporada de platja ha començat. Esteu preparats? En aquesta secció trobareu els imprescindibles per a una jornada de platja i… El millor! Us deixem els enllaços perquè pugueu comprar el que us falti a través d'Amazon


L’Institut Municipal de Promoció Econòmica signa convenis de dinamització comercial amb tres entitats - Ajuntament de Mataró\nL’Institut Municipal de Promoció Econòmica signa convenis de dinamització comercial amb tres entitats\nL’Institut Municipal de Promoció Econòmica de Mataró (IMPEM) ha signat convenis de col·laboració per sisè any consecutiu amb la Unió de Botiguers de Mataró, l’Associació de Comerciants i Professionals del Nou Centre de Mataró i el Gremi d’Hostaleria i Turisme de Mataró i el Maresme.\nL’objectiu dels acords és contribuir al desenvolupament dels plans de dinamització de les tres entitats.\nEl president de l'Institut Municipal de Promoció Econòmica de Mataró (IMPEM), Miquel Rey; el president de la Unió de Botiguers de Mataró (UBM), Jordi Vallcorba; el president de l'Associació de Comerciants i Professionals del Nou Centre de Mataró, Jordi Llargués; i l’interventor del Gremi d’Hostaleria i Turisme de Mataró i el Maresme, David Pecharoman, han signat els convenis aquest matí.\nEl conjunt d’activitats organitzades per les entitats i previstes als seus plans de dinamització, contribueixen a dinamitzar el comerç urbà i l’hostaleria de la ciutat i alhora enriqueixen el calendari d’activitats de les que pot gaudir la ciutadania de Mataró. D’altra banda, mitjançant les activitats organitzades per les entitats es projecta l’oferta comercial i de restauració fora de la ciutat, atraient visitants de la comarca i promocionant el nom de Mataró.\nA més del suport econòmic que rebran les entitats, l’IMPEM aporta el seu suport tècnic, tant de mediació amb altres serveis de l’ajuntament, com d’assessorament, gestió i difusió de les activitats, mitjançant els suports de comunicació municipals.\nEntre les principals novetats que es presenten als convenis hi destaquen activitats de dinamització al port de Mataró per part del Gremi i de la UBM, comerç al carrer amb activitats de promoció i dinamització de l’entorn comercial, campanyes de promoció de la ciutat conjuntes, o algunes novetats en fires i jornades gastronòmiques que es presentaran aquest any.\nAquest 2012 l´import destinat al suport econòmic als plans d’actuació de les entitats s’ha reduït en un 3% respecte l’any 2011. Així, l´IMPEM col·labora amb la Unió de Botiguers de Mataró amb un finançament de 47.430,03 euros per dur a terme els seus plans de dinamització; a l’Associació de Comerciants i Professionals del Nou Centre de Mataró l’IMPEM hi aportarà 10.215,70 euros destinats també a donar suport a les activitats previstes al seu pla de dinamització, i al Gremi d’Hostaleria i Turisme de Mataró i el Maresme es destinen 4.378,15 euros amb l’objectiu de finançar també el seu pla d’actuacions pel 2012.


LA PARABÒLICA VIRTUAL: ELS ALTRES HEROIS\nPublicat per espiadimonis a 7:32 p. m.\nCollons, quin final més... tètric (?).\n10 de setembre, 2007 20:15\nFixa't que a la diada molta reverència al monument d'en Casanoves i ni se'n parla d'en Moragues. Això no és gratuït. Els polítics (tots una colla de covards dependentistes) fan ofrenes florals a qui? Doncs a un que era tant covard com ells.\nSi volem la independència hem de començar a fer ofrenes florals al general Moragues.\n11 de setembre, 2007 12:40\nExacte Xevi, més o menys és el què volia dir amb aquest post. Els veritables herois són els que donen la vida, i són els que hem oblidat\n11 de setembre, 2007 15:31\nSant Hilari Sacalm...un indret que conec molt.\nJo també penso que va ser un heroi!\nConfio que hauràs passat una bona Diada.\nDEmà , la tornada al cole! ;)\n11 de setembre, 2007 23:23\nGràcies Joana, espero que tu també hagis passat una bona diada. Si tens res a veure amb la professió d'ensenyant, et desitjo que tinguis un bon any, sense sobresalts i amb un bon personal.\n11 de setembre, 2007 23:28\nJo el que vull dir és que els polítics catalans, per a no fer enfadar als castellans, han promogut una història del 1714 on s'amaga la figura d'en Moragues, que al meu entendre fou el William Wallace català.\n12 de setembre, 2007 01:22\nNo sé si ho han fet per no fer-los enfadar, el què és segur és un oblit i una desídia imperdonable.\n12 de setembre, 2007 23:21\nCom se l'ha pogut oblidar tant a un personatge com aquest?\n14 de setembre, 2007 20:05\nNo sé pas perquè no se'n parla més o no se'l homenatge. De fet, en moriren a milers, i ens agafen com a símbol el que va sobreviure. Ja sé que era el conseller en cap de Barcelona, però va morir al llit en les seves velleses i amb un perdó reial. Potser la raó hem de cercar-la amb el què diu en Xevi.\n14 de setembre, 2007 22:45\nHumm... potser no cal triar.\nNo tenim excés de patriotes històrics com per anar triant el qui ho va fer millor.\nPotser en Casanova va morir al llit, però representa les institucions que VAN DECIDIR LLUITAR més enllà d'Utrech.\nSi haguessin sigut uns polítics covards, no haurien continuat la guerra sense aliats.\nAixò te per a mi molta importància.\n15 de setembre, 2007 20:54\nSí, d'acord. No voldria pas desmerèixer en Casanova. Només em queixava dels polítics actuals. Jo crec que una persona que mor pel seu país, mereix més respecte que el que se li ha tributat a en Moragues. Al cap i a la fi, fou una mort horrible, i abans del què marca la naturalesa humana. En definitiva, ell i molts d'altres, van donat tot el que tenien a canvi de no res, perquè el seu país va ser i continua sotmès a un poder forani. Si els poguéssim preguntar a tots els que van lluitar i morir en aquella guerra, segur que, veient els resultats actuals, dirien que la propera vegada que lluiti i mori la seva tia.\n16 de setembre, 2007 11:00\nÉs ben cert que crec just que la continuïtat històrica de les nostres institucions mereixen el reconeixement que se li dona pel 11 de setembre.\nPerò crec cóm tu que la continuïtat històrica del caràcter determinat del "ser" català encarnat en Moragues mereixeria una reconeixement igualment important.\nAquí et dono tota la raó en que crec que els nostres polítics potser no estan a l'alçada per fer aquest reconeixement...\n16 de setembre, 2007 19:11\n17 de desembre, 2018 12:44


La direcci� de Showa ratifica a la plantilla la intenci� de tancar la f�bri... | EL9NOU.CAT\nportadapol�tica i societateconomiacultura i ociesportsagendaclassificatsfotogaleries TEXT +� PUBLICITATLa direcci� de Showa ratifica a la plantilla la intenci� de tancar la f�brica de MartorellesL’empresa argumenta les dificultats econ�miques acumulades en els �ltims mesosUna concentraci� dels treballadors ja advertia setmanes enrere de les dificultats de continu�tat de l’empresaGriselda Escrigas�ltima actualitzaci�: 16-02-2010 (10:39)Joancarles Arredondo El futur del fabricant d’amortidors per a motocicletes Showa est� sentenciat: la direcci� de la firma japonesa ha confirmat que t� la intenci� de tancar la seva f�brica de Martorelles. Despr�s de setmanes d’incertesa, la plantilla ja coneix la decisi�. Les negociacions s�n a punt de comen�ar.La direcci� de la multinacional japonesa fabricant d’amortidors per a motos Showa ha ratificat les temences de la plantilla. En la trobada de mediaci� celebrada aquest divendres a la Inspecci� de Treball, l’empresa va manifestar la intenci� de presentar un expedient d’extinci� de la totalitat de contractes. Tot i no avan�ar cap data, la direcci� ha sentenciat la planta de Martorelles, que tancar� portes.En la trobada de divendres es va manifestar la intenci� de tancar, tot i que encara no s’ha presentat directament l’expedient. Durant les dues properes setmanes, l’empresa i els representants laborals intercanviaran documentaci� i valoracions sobre l’estat econ�mic de la societat abans que s’obri el per�ode de consultes sobre les condicions en qu� s’afrontar� el tancament.Un portaveu del comit� d’empresa ha avan�at que la posici� dels representants laborals �s, d’entrada, d’oposici� al plantejament de l’empresa. Els treballadors consideren que l’anunci de tancament �s el punt i final d’una estrat�gia treballada durant mesos. Una sospita que es veu refor�ada despr�s que el comit� intercept�s un document en japon�s que recollia instruccions per tancar la f�brica de Martorelles sense assumir totes les conseq��ncies, especialment econ�miques, que comportaria aquesta decisi�.�Existia el comprom�s d’elaborar un pla de viabilitat i, fins i tot, s’havia contractat un directiu per portar-lo a terme; ara aquest directiu ha dimitit en veure que no s’aplicarien les mesures proposades en el pla�, explica un representant dels treballadors.L’anunci de la direcci�, per tant, no ha agafat per sorpresa els treballadors. Aquest divendres, el comit� va pactar amb la direcci� que desconvocaria la vaga de tres dies setmanals de tot el mes de febrer. A canvi, l’empresa retirar� les den�ncies que havia presentat per les destrosses que, suposadament, s’haurien produ�t a la f�brica durant els dies de vaga. �s un pas previ a una negociaci� sense interfer�ncies per� en la qual el comit� pensa mantenir ferma la intenci� d’apostar per la continu�tat de l’activitat a Martorelles.Amb el tancament d’aquesta f�brica, Showa posaria fi a prop de vint anys de pres�ncia directa al mercat de l’Estat espanyol. El 1990, Showa va adquirir l’empresa Motocreaciones Pous, un operador amb una traject�ria dilatada a Martorelles. La proximitat de la f�brica amb alguns dels principals productors de motocicletes a Catalunya (Derbi �s una empresa ve�na, i tamb� hi ha a pocs quil�metres les plantes d’Honda i Yamaha) era un dels punts atractius per a la companyia.El descens de vendes de motos de petita cilindrada, que caracteritzen la producci� que es porta a terme en aquestes f�briques, incideix directament en determinats prove�dors. La mesura de Showa, per�, �s la m�s dr�stica entre les preses en companyies del sector a la comarca. La firma japonesa, havia invertit a Martorelles per fabricar per a motocicletes de gamma m�s alta. IMPRIMIR ENVIAR ESMENAR Tweet


Nord-est Llibertari: Una rosa vermella per a Salvador Puig Antich, avui que fa 43 anys de la seva execució\nUna rosa vermella per a Salvador Puig Antich, avui que fa 43 anys de la seva execució\nAl Museu del Joguet de Catalunya - Figueres\nUna rosa per a Salvador Puig Antich, avui que fa 38 anys de la seva execució afirma aquest 2 de març el Museu del Joguet de Catalunya – Figueres, un homenatge simbòlic que fa cada any aquesta institució empordanesa.\n43 anys després d’aquest assassinat a la presó Model de Barcelona, el Museu del Joguet de Catalunya - Figueres recorda Salvador Puig Antich amb una rosa vermella ubicada davant del joguet amb què jugava de petit Puig Antich, exposat de manera permanent. Es tracta d’un tren elèctric fabricat l’any 1957 per Payà, una fàbrica d’Ibi, que les germanes de Puig Antich, l’Imma, la Montse, la Carme i la Merçona, van donar el 2002 al Museu del Joguet per mantenir viu el record d’un nen que va ser víctima de les circumstàncies polítiques dels últims anys del franquisme. Amb aquest homenatge, el Museu del Joguet de Figueres, al carrer Sant Pere núm. 1, encara que pugui semblar un entorn estrany per a aquest tipus d’exposició, explica el seu motiu: les germanes de Puig Antich han donat al museu un tren elèctric que era del propi Salvador.\nEl Museu del Joguet recorda en un comunicat que “segueixen planant més interrogants i preguntes sense resposta, 43 anys després del terrible assassinat”.\nEl Jutjat Federal núm. 1 de Buenos Aires investiga els fets sobre la detenció, consell de guerra i execució de Puig Antich.


3 de març: Jornada de treball + cinefòrum: “Somonte, los puños en la tierra” + … | Can Tonal de Vallbona\n3 de març: Jornada de treball + cinefòrum: “Somonte, los puños en la tierra” + …\nA la tarda, a les 17.30h, farem sessió de cinefòrum projectant el documental “Somonte, los puños en la tierra“, un film sobre la lluita per la terra a Andalusia que recull l’ocupació de la finca Somonte, realitzat per COMSOC – Comunicació Social. Tindrem amb nosaltres, presentant el documental i participant al col·loqui posterior, Damià Caro, membre de COMSOC i veí de Vilamajor.\nA la nit hi haurà alguna altra activitat que ja explicarem.\nFotografia del documental “Somonte”\nAquesta entrada s'ha publicat en Sense categoria el 4 gener, 2018 per Can Tonal.\n← Una història per recordar\n16 de desembre: Jornada de treball col·lectiu + taller-xerrada sobre Xirinacs + foguera amb música i poesia