Manuel Cuyàs debuta com a memorialista RUTH MARIGOT\nBarcelonaEl periodista Manuel Cuyàs ha mort aquest dilluns als 67 anys, segons ha confirmat el Col·legi de Periodistes, després de temps lluitant contra la leucèmia que patia. De fet, fa poc va haver de sotmetre's a un trasplantament i va acomiadar-se dels lectors del diari El Punt Avui.\n— Col·legi de Periodistes de Catalunya (@periodistes_cat) 15 de junio de 2020\nEl director d'El Punt Avui, Xevi Xirgo, ha mostrat aquest matí la seva sorpresa pel desenllaç, en una entrevista a RAC1: "Per més que estigués prevista la pausa per a la intervenció, no se'ns havia passat pel cap aquest desenllaç. Ens deixa un gran buit que tot just ara estem processant". Glossant la seva figura, ha dit: "D'una anècdota i d'una vivència, et feia un article que era una lliçó de vida. És el que feia a la redacció, amb aquella cara de savi despistat, explicant anècdotes que sempre t'ensenyaven alguna cosa. Es feia amb tothom, tothom hi tenia una bona relació. La petja que ha deixat feia que fos el pal de paller de les redaccions en les quals ha estat".\n— Manuel Cuyàs (@ManuelCuyas) 15 de mayo de 2020\nLlicenciat en història de l’art per la Universitat de Barcelona, Cuyàs va ser gestor cultural primer a l’Ajuntament de Mataró i posteriorment a l’Olimpíada Cultural (1983-92). El seu pare, que també es deia Manuel, va fer de dibuixant per a editorials angleses i la mítica Bruguera. Ell va ser el que li va ensenyar la importància de ser visual, també a l'hora d'escriure. I, de fet, una de les vocacions més intenses en ell va ser el cinema –matèria sobre la qual escriuria sovint–, només que el periodisme s'hi va interposar. La revelació va ser amb el Tele/eXprés, a finals del franquisme, i gràcies a llegir els periodistes que comandava Ibáñez Escofet: Vázquez Montalbán, Joan de Sagarra, Joaquim Ibarz, Ramon Pi...\nVa ser cofundador i col·laborador de les revistes El Maresme (1977-82) i Mataró Escrit (1986-94). El 1987 va començar a col·laborar a Punt Diari i el 1995 es va convertir en director editorial de la divisió creada al Maresme (El Punt del Maresme), una feina que va desenvolupar fins a l'any 2001, quan va ser nomenat director adjunt de l'edició de Catalunya d'aquest diari.\n— Quim Torra i Pla (@QuimTorraiPla) 15 de junio de 2020\n— Jordi Cuixart (@jcuixart) 15 de junio de 2020\n— krls.eth / Carles Puigdemont (@KRLS) 15 de junio de 2020\n— Roger Torrent i Ramió 🎗 (@rogertorrent) 15 de junio de 2020


Pol Montserrat: “Per a NN Shutters vaig apostar per dibuixar gent, com si el mural fos un mirall que reflecteix el que succeeix al carrer” | Núñez i Navarro\nLa seva obra va ser l'encarregada d'inaugurar la sèrie de murals del projecte NN Shutters que en 2019 el Grup Núñez i Navarro va posar en marxa amb l'objectiu de millorar l'entorn de Barcelona a través de l'art urbà. Sens dubte, l'artista i il·lustrador Pol Montserrat, va captar a la perfecció el propòsit i el va materialitzar en la persiana del NN Pàrquing de la Plaça Bonsuccés de Ciutat Vella, creant una composició d'allò més personal que acapara les mirades dels transeünts. I que, segurament, també arrenca més d'un somriure per la proximitat i honestedat amb la qual l'obra reflecteix la realitat del barri i les seves gents.\nDes que es va iniciar en el món de la il·lustració, Pol Montserrat ha sabut crear un estil propi, essencialment abstracte, simbòlic i molt conceptual. Un llenguatge replet de formes simples i taques que se serveix de tècniques com el gouache, l'aquarel·la o la tinta xinesa per a generar imatges diluïdes i formes imprecises que busquen que sigui l'espectador qui interpreti i se les emporti al seu terreny personal. Avui descobrim al seu costat com va ser el procés de creació del seu mural NN Shutters.\nPol, explica'ns com neix la teva vocació cap al dibuix o l'art.\nDes dels 5 anys, més o menys. Els meus pares em van apuntar a unes classes de pintura com a activitat extraescolar. I des de llavors ho he fet sempre. És una cosa natural en la meva vida. Això em va portar després a estudiar Disseny Gràfic.\nSempre intento treballar la il·lustració des d'una mirada honesta i senzilla. Dibuixo les coses tal com jo les veig. Sense massa artificis. M'interessa fer una cosa relativament abstracta, sempre que s'entengui el que està representat.\nCreus que s'ha d'entendre l'obra amb facilitat o cal deixar-la oberta a interpretacions?\nCrec que és una cosa subjectiva. Està bé que tots puguin entendre-ho a la seva manera.\nÉs una cosa que m'agrada i que he aconseguit fer d'això el meu treball. No vull sonar poc romàntic, però totes les feines que duc a terme són per encàrrec i m'ocupen tota la jornada laboral.\nEs treballa de la mateixa forma per a un gran client que per a un més petit?\nEn general sí, perquè jo treballo per a estudis de disseny que fan d'intermediaris i em contracten. Jo no noto si és un gran client o no.\nD'on treus la inspiració per a dibuixar? Què és el que més t'inspira?\nNo sabria dir-te. Cada encàrrec és diferent i apareix la inspiració per llocs diferents. En general el que faig quan rebo un encàrrec és fer molts dibuixos i vaig provant coses. No és que estigui creuat de braços i tingui un brot d'inspiració que em porti a fer una cosa concreta. Em poso a dibuixar i veig el que funciona bé i el que no.\nCom va ser l'encàrrec rebut de Xavier Franquesa per a NN Shutters?\nDoncs em va demanar que li fes una proposta que fos del meu estil per a una persiana d'un pàrquing de Núñez i Navarro. Com a requisits només em van posar que anés alguna cosa que pogués conviure amb el carrer i amb l'edifici en el qual estava situat i que utilitzés colors dins de la gamma dels colors corporatius de Núñez i Navarro\nCom defineixes l'obra que vas fer en la persiana de Bonsuccés.\nLa meva idea era reflectir una zona tan transitada i de pas com la plaça Bonsuccés. Per això vaig apostar per dibuixar gent. M'agradava representar-los com si la persiana fos un mirall que reflectís el que succeeix al carrer. Com el mirall del Maremàgnum.\nVas tenir la idea clara des del principi o et va costar arribar a aquesta conclusió?\nVaig valorar altres opcions, però aquesta era la que tenia més sentit de totes i la que millor s'adaptava a la naturalesa de l'espai.\nLa persiana va estar operativa en tot moment mentre tu pintaves, veritat?\nSí, la veritat és que va haver-hi prou moviment. És el que té pintar la porta d'un pàrquing.\nI què et deien els veïns mentre pintaves?\nDoncs havia de tot. Uns em preguntaven per què estava pintant. A uns altres no els feia tanta gràcia i m'ho qüestionaven. Jo estava treballant concentrat en el que feia, però m'agradava palpar el feedback de la gent quan descansava o netejava els pinzells.\nA més d'aquesta persiana, havies treballat abans grans formats?\nSí, vaig fer un mapa de Barcelona per a la Barcelona Design Week en directe en 2018. També vaig fer un altre mural en els lavabos del Mercat dels Flors.\nCom veus el panorama artístic de BCN en el teu sector?\nPerquè ho veig molt bé. Hi ha molta activitat i iniciatives com aquesta ajuden moltíssim. És molt interessant per a gent com jo, que treballem habitualment en paper, passar a l'altre costat.\nEn aquest sentit, com ha estat per a tu passar un dibuix en paper a un gran format com una persiana?\nHa estat un repte, la veritat. Vaig fer una espècie de reticles per a poder mantenir les proporcions del dibuix gran, però ha estat una gran experiència perquè m'obliga a buscar solucions i donar el millor de mi.\nEt convidem a descobrir el vídeo del making of aquí.


Assesoria i Consultoria\nMDServeis neix l’any 1995 amb l’objectiu d’oferir un ampli ventall de serveis i productes informàtics que proporcionin als nostres clients els recursos tecnològics necessaris per a afrontar els nous reptes, ja siguin de productivitat o bé administratius, de gestió i de comunicacions.\nSom una empresa amb un ampli coneixement de la realitat que envolta el mon empresarial actual i modern, i de les necessitats de procés de dades que d’ell en sorgeixen.\nEls nostres clients saben que en tot moment tenen a la seva disposició el servei que necessiten, ajustat i adaptat a la seva realitat concreta. Els nostres principals actius per als nostres clients son:\nUna cultura d’empresa que reposa sobre la base del servei al client\nLa professionalitat de tot el personal\nLa flexibilitat i la capacitat de diàleg\nLa infrastructura pròpia\nA més, MDServeis està sempre en la recerca dels nous productes que els fabricants ens posen en el mercat, destriant aquells que aconsegueixen millorar la productivitat, i seleccionant-ne els mes adequats per a cada cas.\nAixí doncs, creiem que MDServeis posseeix tots els atributs necessaris per tal d’estar permanentment preparada i afrontar els nous reptes que ofereix un dels sectors més dinàmics de la indústria, el de les noves tecnologies. Això la converteix, per tant, en un dels millors proveïdors de serveis en aquest àmbit que una empresa pot tenir al seu costat, per tal poder afrontar amb èxit les estratègies empresarials que li permetin competir amb garanties en els mercats, i adaptar-se als nous reptes i necessitats de futur.


Joana Torres: de maig 2016\nFa un temps, que els Mossos, no són "ben vistos".\nÉs com si cada intervenció esperéssim algun incident.\nI em pregunto quan va començar aquest desencís cap a ells.\nQuan el 1980 van passar a dependre de la Generalitat, ho recordo, jo ja era casada i amb una criatura, i el 1983, que ja en tenia dues, de criatures, va ser creada "oficialment", i recordo, un cert orgull de la població, llavors, que tot ho vivíem tant intensament després de la dictadura, doncs era la policia Catalana!\nOn ha quedat aquell orgull?, ha estat una sola acció la que ara faci que molta gent en malparli?, no....\nUn cas recent seria el de Juan Andrés Benítez, al barri del Raval. Sense cap dubte un excés de violència va provocar la mort d'aquest home. Cert que anava drogat fins a les celles, però... els cossos de seguretat no estan preparats per afrontar situacions límits?, calia un munt de mossos al seu damunt? Segur que no.\nL'actor Alfons Bayard, el mateix, reduït sense habilitat, i mort, també.\nHem vist imatges de tortures, en aquest segle!, com s'ha format aquests mossos, la majoria ben joves, per aquesta violència tan gratuïta?, no ho fan bé, qui els forma, no ho fa bé. Diuen que han baixat el nivell d'exigència per accedir al cos i que d'aquí venen molts problemes. No se si és cert, però de ser el cas, que el tornin a apujar, però ja!\nUn tema darrer, l'anomenat "Cas Quintana", clama al cel!. Han negat haver disparat, han faltat a la veritat, tots els informes deixen clar que va ser una bala de goma, i estic del tot segura, del tot, que saben qui va fer aquest tret, però han quedat sense condemna. Ella rebrà uns diners, cert, però s'ha sentit, i jo sentiria el mateix, indefensa davant la mal anomenada "justícia". Mireu aquest video, és impactant.\nImpunitat, pura i dura.\nJo vull sentir, quan vaig pel carrer i veig un cotxe de policia, mossos, tant és!, que estic segura, que davant de qualsevol incidència ells són la meva protecció.\nAra mateix... no ho sento pas gens.\nEl meu nen porta una samarreta que diu: Ojo con tu ojo, amb un pegat per l'ull. Primer em va impactar molt, però després, veient com ha anat tot, l'entenc molt bé i admiro la seva contundència en contra d'aquesta, i qualsevol, violència.\nEspero que ben aviat tornem a tenir l'autoritat que mereixem i volem. I que els respectem...\nPublicat per Joana a 14:22 2 comentaris:\nQuan vaig començar aquesta “nova vida”, el 3 de setembre farà 3 anys, una de les coses que tenia ben clares era que havia de canviar hàbits, anar al gim i caminar, caminar i caminar!\nAl principi va ser feixuc, avorrit, pesat, però noi… ara no paro. Música a les orelles, bones sabates i amunt i avall sense parar.\nAbans, una targeta de bus durava una setmana, ara, poden passar dos mesos.\nEn aquestes caminades, he fet tots els barris de Mataró de punta a punta, les mateixes poden ser de 7 a 12 quilòmetres, però, no se, per inèrcia, baixo sempre al centre de Mataró, el que la meva mare en deia “anar a Mataró” i em consta que molta gent de les barriades encara diuen. Com si Mataró no fossi’m tots i totes! Bé, per Santes, no. Per Santes sentim que és la festa del centre, no de tots i totes.\nTrobo gent, miro de saludar rapidet per no aturar aquestes passes, que malgrat el títol, no en son pas de perdudes…\nFa cosa d’un mes, més o menys, a part de les meves caminades, un parell de cops la setmana faig de…. cicerone?, per una persona que conec fa molt poc però que hem sintonitzat bé.\nÉs nou a Mataró i li agrada la meva ciutat que aviat, serà també la seva.\nAixò provoca que quan surto a voltar acompanyada, sovint, he de fer presentacions, i reconec que alguna m’ha agafat ben de sorpresa. A ell encara més!\nAhir vam riure de valent, entre fira, li miro d’ensenyar els llocs i coses típiques de la meva ciutat, pluja, cafè sota un tendal entre somriures i complicitats, i port, aquest no falla mai, els nostres passos perduts sempre conflueixen allà, vàrem riure de l’ensurt que es va endur una parella, a ell li tinc un afecte molt especial. Ell va quedar, del tot, blanc, ella, més aviat vermella. Malgrat que fa mesos que jo se, i ni mu a ningú, que la intimitat és important, per mi i per la resta del món.\nEls passos perduts, aquests que gairebé sempre faig sola, i de tant en tant acompanyada, m’ha dut, també, a què ens facin una foto involuntària, quan en una caminada amb en Daniel, el meu fill “aussie”, vàrem coincidir amb el meu germà i la dona. La persona que va fer la foto va ser la primera que va quedar sorpresa quan en mirar a casa seva el seguit que havia fet, em va veure allà palplantada!\nGràcies FNikos per compartir la teva foto amb mi i per les imatges tant boniques que fas a la meva ciutat.\nSols és música....\nDe vegades tenim moments a flor de pell, moments que sense saber el motiu, estem sensibles.\nLa primavera?, la vida?, les situacions personals?.\nAhir vaig tenir un moment hiper sensible escoltant, per accident, aquesta cançó.\nEsgarrifada, del tot, caminant per el port de Mataró, em vaig ben emocionar!\nMúsiques de la nostra vida, ara i sempre. I poesia....\nGaudim de la primavera, i de tot el que comporta, a tots nivells!\nEls que em llegiu, i alguns i algunes fa un bon grapat d’anys que ho feu, sabeu que sóc feminista, dialogant, cert, però activa.\nFa uns dies m’he adonat que tinc certes contradiccions, no se pas si m’agraden, o no, però sí que és ben cert que em tenen molt sorpresa.\nPetit exemple, he descobert, vés tu, a la meva edat… que em dóna cert plaer que un home em cedeixi el pas. Admeto que vaig tenir un ensurt en sentir això!\nUna altra cosa, sempre, sempre!, quan he tingut una cita, trobada, tant és, he pagat a mitges, sempre!. No trobo gens just que cap home hagi de pagar el que jo prenc, noi… fa uns dies, un senyor amb qui he fet amistat va insistir a pagar, jo vaig insistir que no, però quan es va posar seriós en fer-ho, doncs li vaig trobar un punt romàntic.\nAra, estic que no visc, com és possible que jo, sempre contundent en aquests aspectes hagi trobat encantador dos gestos tan simples, o habituals?\nNo se si és el fet que tota la meva vida, tota!, he lluitat contra els estereotips i l’educació que vaig rebre, per tant tots aquests detalls no els he acceptat gaire bé mai. No se, tampoc, si és que estic afluixant la “cotilla”, espero que no, canvis als 54 no els puc pas assumir.\nTampoc he trobat mai “normal” que l’home hagi de rondar la dona, per quin motiu no pot donar ella el primer pas?, és important això?, no.\nPerò punyetes, ara, quan veig insistència, ganes de quedar, fer un cafè, un somriure… doncs té encant, no se si la paraula és morbo, diria que no, te… un no se que antic que m’ha donat gust notar.\nNi que vagi contra el que sempre he pensat i sentit.\nPot ser que ara, mare meva, després de mil anys, trobi bonics aquests detalls?. Començar a trobar encantadores aquestes coses, m’ha preocupat. Potser és que mai ho havia mirat d’aquesta manera.\nVaig a fer una profunda reflexió, a veure si el meu cap i el meu cor, troben un punt de connexió.\nDe moment, gaudiré dels detalls i d'aquestes noves sensacions, ni que siguin antigues.….\nCom diria la meva mare…. “ a la vejez viruelas”!\nPublicat per Joana a 07:18 8 comentaris:\nOn son els teus somnis?\nAvui, mentre feia tasques de casa, quan s'han emportat en Biel, he estat escoltant, més que mirant, una pel·lícula a la que he escoltat aquesta frase: On són els teus somnis?\nMentre feinejava m'he anat fent aquesta pregunta.\nQuan fa que no penso en els meus de somnis?, sóc on voldria ser?, faig el que voldria en aquest moment de la meva vida?.\nMassa dubtes per un diumenge a la tarda...\nHe fet una anàlisi ràpida, de moments i instants, certament, tinc somnis, en tinc molts, són un impúls a la vida, però... als meus 54 m'adono que els tinc aparcats. Sempre hi ha alguna cosa a fer, alguna cosa més important que atendre, una urgència... i és clar, les "meves coses" queden a un bagul, esperant un moment que no se pas si vindrà, però que em nego a tancar amb clau.\nTambé penso que molts somnis els he pogut complir, ser mare, àvia, trobar certa estabilitat amb mi mateixa, viatjar, deunidor!\nI què queda per fer?, la llista és llarga....\nVull tornar a Melbourne, en Daniel ja hi torna a viure, vol dir que ja hi tinc un peu :) , vull tenir temps, per mi, per les meves coses, per llegir, caminar, sola o en companyia, tant és!\nSomio fer aquell creuer, impossible, ho se, pel mar del Nord, em veig en un vaixell, a coberta, abrigada mirant els fiords i senzillament, gaudint.\nAquesta frase, escoltada ben bé pensant en mil coses m'ha distret de les meves tasques habituals, per tant, per poder tornar a prendre el fil, he posat música, Miguel Rios, he deixat volar la imaginació i he tornat a somiar. Tenim una cita?\nTinc molts somnis, crec que això, dona vida. Aquests, encara em recorden a mi, a la Joana de sempre, m'agrada.\nPotser encara tinc temps de complir molts d'aquests somnis....\nPublicat per Joana a 21:38 5 comentaris:


L'Ajuntament de Castelló impulsa la millora i modernització del polígon industrial Peri 11\nEl regidor d'Obres, Rafa Simó, destaca la renovació de les xarxes de sanejament, proveïment d'aigua potable i pluvials\nL'Ajuntament de Castelló impulsa el projecte de millora, modernització i dotació d'infraestructures i serveis en el polígon Peri 11, amb l'objectiu de millorar l'eficiència de les empreses implantades en aquesta zona industrial, situada en el nord-oest de la ciutat, al costat del traçat de l'antiga carretera Nacional 340, actualment denominat carrer del Castell Vell.\nL'obra està en fase de licitació, per un pressupost de 141.119 euros (IVA inclòs) i un termini d'execució de 10 setmanes. “Traiem a licitació una nova inversió per a millorar i modernitzar els polígons industrials. En aquest cas en el Peri 11, en la zona nord de la ciutat”, ha explicat el regidor d'Obres i Projectes Urbans, Rafa Simó. “Millorarem les xarxes de proveïment d'aigua potable, de sanejament i de pluvials, i es farà també la millora del paviment i les comunicacions, guanyant, a més, eficiència energètica amb canvis en la xarxa d'enllumenat públic”.\nLa superfície del polígon industrial és de 73.760 metres quadrats. La intervenció es fa necessària després que l'àrea industrial no compte en l'actualitat amb una xarxa d'infraestructures concordes a un nivell de desenvolupament idoni per a les activitats que alberga, després de més de 25 anys d'antiguitat. La tipologia d'indústria instal·lada és diversa, comptant amb activitats relacionades amb el sector ceràmic, automobilístic i fins i tot esportiu.\nAquestes obres formen part del Pla estratègic de subvencions de l'IVACE, a través de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball que contempla la concessió d'ajudes dirigides a la millora, modernització i dotació d'infraestructures i serveis en polígons, àrees industrials i enclavaments tecnològics, per a l'exercici 2019.\nLa intervenció en el Peri 11 es farà quan acaba d'acabar la millora d'un altre dels polígons industrials de la ciutat, el *Pullman, situat en l'accés sud a la Ciutat del Transport. Les obres en la qual és una de les àrees industrials més antigues de la ciutat van acabar al juny. Amb un pressupost de 369.748 euros, també van obtindre una subvenció de l'Institut Valencià de Competitivitat Empresarial (IVACE) com a principal font de finançament.\n“Aquests projectes no solament suposen una millora de les infraestructures, de la seguretat i de la imatge dels entorns industrials, sinó que demostren el suport del govern municipal a la competitivitat empresarial”, ha destacat l'alcaldessa de Castelló, Amparo Marco.\nCastelló potencia la innovació i el suport al teixit empresarial amb Consell i Diputació\nNavarro informa els agricultors del procés per a participar en la Fira de la Taronja a partir d'aquest diumenge\nEl Betlem de la Pigà de Castelló es reinventa per adaptar-se a les mesures sanitàries\nCastelló sanciona a 38 locals per incomplir les mesures sanitàries


El Cadet A de la Joviat cau davant el CN Sabadell – Xiulet Final\nCADET FEMENÍ PREFERENT B – SEGONA FASE – GRUP 1 – JORNADA 1\nBÀSQUET JOVIAT A 44 – CN SABADELL 55\nRedacció | 13/01/2020 12:29\nLes cadets de la Joviat començaven la segona fase a la complicada preferent B davant el CN Sabadell.\nAl partit hi va haver dos parts molt marcades. Els primers 20 minuts la Joviat aconseguiria anar davant al marcador amb un 24-23. Les manresanes estaven fent bé les coses a nivell de joc ofensiu, però ja en el primer quart el rebot defensiu no es va controlar i feia que el Sabadell tingués moltes segones oportunitats per anotar. Aquesta va ser la tònica del partit i una de les claus de la derrota manresana, ja que el Sabadell va aconseguir tirar més de 25 tirs més que la Joviat.\nEn el tercer i quart període el Sabadell va seguir dominant el rebot en les dues cistelles i es va sumar una defensa més intensa on es va incrementar la duresa i les accions amb les mans, fet que va provocar que les manresanes s’anessin fent petites i el Sabadell anés treien a la Joviat més d’espais i colpasesin el joc ofensiu manresà. En l’altre cistella la defensa manresana amb la poca consistència del rebot defensiu feia que el Sabadell jugués a plaer i sumessin en moltes segones opcions.\nEl final derrota per 44-55, davant un molt bon rival. La propera setmana les manresanes reben la visita de CB Igualada a les 12h15 a Manresa.


2014 0101. Els moderns del 1914 - Gironès per la independència\n2014 0101. Els moderns del 1914\nEls moderns del 1914\nBon any nou, estimats lectors. Entrem en aquest 2014 amb ganes que les coses vagin millor que l’any passat i amb el vertigen creatiu que genera saber que el futur mai no està escrit i que som nosaltres, dones i homes d’ara mateix, els que guanyarem o perdrem les oportunitats que se’ns presentin de viure millor: amb més llibertat, amb més justícia, amb més dignitat i, sobretot, sense haver de demanar permís ni perdó per ser el que som. Per tant, no fem gaire cas dels que pronuncien paraules com “mai” o “impossible”. Ni fem gaire cas de les amenaces ni dels consells enverinats. La història de les últimes dècades va a favor dels que no tenen por de ser responsables de les seves vides. Per això, enguany, m’interessa més parlar de certs fets del 1914 que del tricentenari –molt ben divulgat– de la tràgica caiguda de Barcelona l’any 1714 a mans de les tropes borbòniques.\nFa cent anys, el catalanisme va demostrar per primer cop que podia governar. Ho va fer gràcies a la creació de la Mancomunitat de Catalunya, que reunia les quatre diputacions provincials sota un mateix organisme coordinador que tenia, en principi, un caràcter merament administratiu. Un decret del Govern conservador de Dato permetia crear mancomunitats a tots els territoris d’Espanya, però la iniciativa només es va materialitzar al nostre país. El primer president de la Mancomunitat, Enric Prat de la Riba, va superar les limitacions competencials i financeres d’aquella estructura i, amb una audàcia insòlita, va exercir com a líder del primer govern modern, regenerador i europeu en el conjunt d’aquell Estat. És ben sabut que l’obra de la Mancomunitat va fer en territori català el que mai havia fet cap Govern espanyol: crear l’embrió d’un Estat modern, basat en l’eficàcia, la racionalitat, l’obertura al món, l’educació i la justícia social. Prat de la Riba, que abans de governant havia estat ideòleg, activista i periodista, va demostrar que els moderns del 1914 a Espanya eren els nacionalistes catalans. Els únics moderns amb incidència. Aquesta és una fita importantíssima que hauria de ser commemorada com cal.\nLa Mancomunitat va ser un èxit enmig d’un desert d’inoperància i caciquisme, que va convertir el moviment catalanista en una força transformadora, més enllà de les poesies, les manifestacions, els càntics i les banderes. Prat de la Riba –que havia estat empresonat l’any 1902 pel poder espanyol per un delicte d’opinió– era un conservador a l’europea, que feia servir les eines de l’administració per fer una revolució tranquil·la i que –lluny dels partidismes– va saber incorporar al seu equip catalanistes de tots els perfils ideològics, sempre i quan fossin persones amb prestigi i capacitat; un d’ells fou Pompeu Fabra, el gran ordenador de la llengua catalana.\nPrat, que va morir l’any 1917, va actuar amb el pragmatisme tenaç dels idealistes: crear un autogovern català que servís al benestar de la gent i que, alhora, representés la possibilitat d’una altra Espanya, allunyada de la reacció, l’obscurantisme i els privilegis. Després, sota la presidència de Puig i Cadafalch, la Mancomunitat va continuar fent bona feina, més carreteres, escoles, hospitals i biblioteques, fins que la dictadura de Primo de Rivera va certificar que les elits de Madrid volien que Espanya fos portada com una caserna. Els moderns del 1914 van haver de tornar a la resistència, a l’espera de nous temps, que no van arribar fins al 1931. Llavors, l’hegemonia de la Lliga va ser substituïda per l’hegemonia d’ERC, el catalanisme canviava d’instrument però encara creia –fins i tot Macià va haver de renunciar al separatisme– que podia fer una Espanya diferent, on Catalunya fos reconeguda, i on tots els espanyols gaudissin d’un nou pacte basat en les llibertats. Segons el professor Cacho Viu: “El catalanismo, lejos de desaparecer, cambia de manos; señal, dicho sea de paso, de que no era un pleito ficticio ni una causa que concerniese tan sólo, ni aún primordialmente, a los sectores más acomodados de la burguesía”. Els propagandistes de l’unionisme més nerviós i primari, els que repeteixen com lloros que tot el que passa avui a Catalunya és pura ficció sense base real, haurien de prendre bona nota d’aquest fragment.\nL’experiència de la Mancomunitat ensenya una cosa important als nacionalistes catalans, de dretes i d’esquerres: sense accés al poder no hi ha exercici de la llibertat. La Generalitat republicana no serveix, per raons dramàtiques prou conegudes, per il·lustrar aquest principi de manera convincent. Serà Jordi Pujol, a partir del 1980 en un context molt diferent, qui comprendrà el sentit profund del que va fer Prat de la Riba i, per aquest motiu, reclama les competències en policia i en presons i, quan cal, força els límits de la legalitat per impulsar les emissions de TV3 o per desenvolupar una política exterior. Però ni el president Prat de la Riba ni el president Pujol es plantejaven una Catalunya independent, tot el que feien per als catalans ho feien també per assolir una Espanya millor, una aposta no entesa a Madrid. Els moderns catalans del 2014, en canvi, han arribat a una altra conclusió: no paga la pena intentar canviar qui no vol ser canviat. Aquest és el nou pragmatisme d’ara, el dels hereus polítics de l’assenyat Prat de la Riba.


Daniel Torres, Gran Premi del saló Còmic Barcelona 2022.\nCom a periodista i bon aficionat als còmics des de petit, havia conegut personalment, a causa de la meva professió, autors més propers en edat, com ara Daniel Torres (Gran Premi del saló Còmic Barcelona 2022), Mariscal, Gallardo, Max, Alfonso Font, Mique Bertran, Ruben Pellejero, Sento, Pere Joan i Alfons López, entre d’altres; i els mestres més grans, com Jesús Blasco, Vicente Segrelles, Manfred Sommer, Jordi Bernet i Horacio Altuna, als quals vaig tractar al llarg dels meus molts anys en actiu.\nPortades de diversos còmics de Cels Piñol.\nCels Piñol (Barcelona, 1970) era més jove que aquests dibuixants i il·lustradors que he citat i aquesta diferència d’edat va fer que jo conegués els seus primers treballs per via indirecta: un dia, el meu fill Aritz em va mostrar un còmic en què apareixien uns personatges que eren tot nas. Eren els simpàtics ‘narizones’ de Cels, que poblaven historietes curtes desenvolupades sota l’epígraf de ‘Fan letal’ i ‘Fan con nata’, i que feien gala del seu friquisme i la seva passió per la (mal anomenada) ‘subcultura’.\nPortades de dues conegudes obres de Cels Piñol.\nAl llarg dels anys, aquestes trames es van anar allargant i donarien lloc a la sèrie de còmics Fanhunter. “El 1996, un llibreter dement anomenat Alejo Cuervo dóna un cop d?Estat. Vola la Ciutat del Vaticà, conquereix Europa i instal·la la nova capital a Barcelona, que és rebatejada com a Barnacity”, explica la Viquipèdia. Auto-proclamat Papa, Alejo prohibeix tota forma d’oci i cultura i utilitza un exèrcit de caçadors de fans contra la Resistència, que lluita per evitar que desapareguin el cinema, la literatura, la música, els còmics, els videojocs, les sèries de televisió…\nAlejo Cuervo, amb un còmic de Cels Piñol, i la seva ‘Exégesis’.\nEncara segueixo gaudint amb les divertides criatures de Piñol, els noms de les quals tenen ressonàncies cinèfiles i literàries (John Konstatin, Ridli Scott, Pare Merrin, Doctor X-Traño) més aquells altres basats en gent coneguda de l’autor, com el DJ Nando Dixcontrol i el seu amic Alejo Cuervo, que presta el seu nom al tirà de ‘Fanhunter’ i és el propietari de la llibreria i editorial Gigamesh de Barcelona. Curiosament, aquesta botiga, que va començar a publicar en castellà ‘Juego de tronos‘ abans que la saga de George R.R. Martin saltés a la televisió, s’ha convertit en la llibreria de ciència ficció i gènere fantàstic més gran d’Europa.\nl·lustració de ‘Fanhunter’.\nPerò tornant a Cels Piñol, aquest va anar autoeditant les seves historietes als fanzines ‘Kiusap’ i ‘Fanhunter’ sota la firma editorial de Gusa Cómics, fins que a força de perseverança i donar molt la llauna, Fòrum, l’àrea dedicada als còmics de Planeta DeAgostini, es va adonar de la seva vàlua i el va contractar com a redactor, alhora que li permetia col·locar alguna(es) pàgina(es) dels seus ‘narizones’ als còmics de superherois Marvel que l’editorial publicava a Espanya.\nPrimeres edicions del joc de rol de Cels.\nCom que els vaivens sobre els drets d’edició de superherois (tant Marvel com DC) van provocar diverses tempestes editorials durant diversos anys, les relacions del dibuixant amb Planeta també van fluctuar. Així, fa una dotzena d’anys, va fitxar per una altra de les grans firmes del sector, Panini Còmics, que havia començat a publicar els còmics de Marvel.\nParal·lelament, al llarg d’aquests darrers anys, Cels Piñol ha col·laborat en obres pròpies i alienes amb altres dibuixants i guionistes, com Nacho Fernández, David Ramírez i David Baldeón, entre d’altres. A més, ha continuat muntant empreses pròpies per tirar endavant les historietes, novel·les, jocs i altres creacions i productes de màrqueting relacionats amb els seus dibuixos.\nÚltimes edicions del joc de rol de Cels.\nUna d’aquestes creacions va ser, precisament, ‘Fanhunter, el juego de rol épicodecadente‘, que va ser dissenyat per Chema Pamundi i desenvolupat per Xavi Garriga. Editat per primera vegada el 1992, el joc estava ambientat a l’univers de ficció de ‘Fanhunter’. Aquesta primera versió va tenir una tirada de 500 exemplars fotocopiats. La darrera edició, de l’any 2020, inclou totes les revisions de regles i textos fetes des del començament.\nPanels explicatius de la mostra.\nEmprenedor incansable, la penúltima aventura de Cels Piñol ha estat muntar l’exposició dedicada a la història i importància dels jocs de rol al recent Còmic Barcelona 2022. Les altres dues mostres importants del certamen han estat la dedicada als 40 anys del saló i la d’homenatge al difunt dibuixant Miguel Gallardo (de la qual ja us en parlaré un altre dia).\nVitrines amb jocs de rol de col·leccionistes.\nL’exposició estava situada al nou espai anomenat Comic Fantasy, dins del Palau 2. Piñol va organitzar el recorregut amb materials històrics ubicats en vitrines, on hi havia des de caixes originals de ‘Dungeons & Dragons’ a les del joc de rol de ‘Star Wars’. Uns panells explicaven de manera senzilla de què anava el tema.\nQuè es un joc de rol?\nPer a qui encara no el conegui, en un joc de rol els jugadors assumeixen els papers de personatges imaginaris, que enfronten a diferents situacions, desafiaments, aventures o històries. Els jocs més populars són de gènere fantàstic (‘Dragones y Mazmorras’ o ‘Star Wars’) o de misteri (‘La llamada de Cthulhu’), però n’hi ha de totes les temàtiques i complexitats imaginables.\nEn un dels panells explicatius, Chema Pamundi ho detallava molt millor del que ho puc fer jo: “És una mica com interpretar una obra de teatre, amb tots els actors (és a dir, els jugadors) i el director/guionista (o sigui , l’animador) asseguts al voltant d’una taula”. A dalt, la imatge del text.\nJugadors de rol, la tarda del diumenge 8 de maig.\nConfesso que sóc gairebé un ignorant respecte a aquests temes, però alguna cosa ha de significar que la zona estigués plena de persones jugant a les taules disposades a aquest efecte a l’àrea Comic Fantasy quan ja s’acostava a l’hora del tancament del saló. I un nen jugava sobre un mapa del famós joc de taula ‘Carcasonne’ a mida real, editat a Espanya per Devir, la mateixa editorial que ha editat la darrera versió de ‘Fanhunter: El Joc de Rol’.\nNen jugant sobre el mapa del joc ‘Carcasonne’.\nA més d’aquests panells, la mostra incloïa un apartat anomenat ‘Dibuixar els jocs, jugar amb dibuixos‘, formada per obres d’il·lustradors, dibuixants i un cineasta, que són jugadors o dirigeixen partides de rol: Joaquim Colàs, Jolly Blackburn, David Esbrí, Laurielle, Diana Franco, Sergio Morán, Jesús Martínez del Vas, Andrés Palomino, Chema Pamundi, Emma Ríos, José Rupert ‘Yayu’, Stelladia, Sara Soler, Joan Tretze i el director de cinema Álex de la Iglesia.\nBiografies de dibuixants.\nDe la Iglesia, que recentment ha estrenat la seva penúltima pel·lícula, ‘Veneciafrenia‘ (‘El cuarto pasajero’ està pendent d’estrena), i està rodant la segona temporada de ’30 monedas’ per a HBO, és un roler confés. Tant que Edge ha publicat la seva aventura per a ‘La Llamada de Cthulhu’ titulada ‘La broma macabra’. En aquest vídeo us ho explica el mateix realitzador.\nSi voleu saber més coses sobre Cels Piñol i els seus molts treballs us suggereixo que visiteu la seva pròpia pàgina oficial i també la que li dedica Tebeosfera. D’aquesta excel·lent i extensa web dedicada al món de la historieta he d’agrair algunes de les imatges de les primeres obres de Cels que he col·locat a la part superior d’aquesta entrada del bloc.\nUn aspecte del llarg panel dedicat als creadors ‘rolers’.\nPer cert, ja està llesta l’última historieta de Piñol, que publica Gigamesh: “Després de ‘Fanhunter: Asalto a la librería del Distrito 13‘ és el torn d’anar-se’n a la fantasia heroica, reimaginada a l’estil de l’autor, amb ‘Fanhunter: Fanboria‘”, explica l’editorial. «Durant la defensa de l’última llibreria que quedava dreta la nit en què Alejo va pujar al poder, Paconan, llibreter, metal·ler i company de Belit, va rebre un impacte de bala i va caure en un forat fanpir, un portal dimensional que l’ha portat un altre món. Aquesta és la història de com es va convertir en un mite». Una obra de mida XXL que viatjarà el cap de setmana a la Fira del Llibre de Madrid.\nCels Piñol i el seu ‘Fanhunter: Fanboria’.\nCómic, Llibres, Periodismo


Una gravació prova les agressions racistes d'un grup de mossos contra un jove - directa.cat\nUn jutjat de Manresa investiga l'actuació de sis agents antidisturbis de les ARRO dels Mossos d'Esquadra durant la detenció d'un noi el gener de 2019 a Sant Feliu Sasserra (Bages)\nSis de la tarda del dijous 10 de gener de 2019. En Wubi es disposa a sortir de casa seva al municipi de Sant Feliu Sasserra (Bages) per passejar la gossa. Un cop arriba al pàrquing, diversos agents dels Mossos d’Esquadra irrompen i li demanen la documentació. “Ets el jardiner de l’edifici?”, és la primera interpel·lació burleta d’una situació que esdevindrà un malson per a aquest jove de vint anys. Segons la versió de la víctima, a partir d’aquell moment, els policies van començar a llançar-li bosses d’escombraries, a empentar-lo i a escopir-lo, estomacant-lo a base de cops de puny que acompanyaven d’insults racistes.\nEl seu testimoni es recull en l’escrit que SOS Racisme –entitat que s’encarrega de la seva representació legal– va presentar al jutjat d’instrucció 5 de Manresa, que està practicant les corresponents diligències per esclarir el contingut de la denúncia. Segons que han confirmat a la Directa fonts judicials, les diligències s’incoen des de febrer de 2019 per presumptes delictes de lesions i contra la integritat moral i que actualment segueix obert i a l’espera de més diligències. Un any i mig després dels fets, es fa públic el relat d’aquest episodi de racisme policial, corroborat per un àudio que el noi va poder enregistrar amb el seu telèfon mòbil, en el qual s’escolten amb nitidesa les agressions, vexacions i amenaces que va patir.\nEsporuguit per la situació, Wubi va poder escapar corrents en direcció a un descampat proper amb la intenció de protegir-se, trajecte durant el qual va sentir la detonació d’un tret\nWubi va poder escapar esporuguit del primer encontre amb els mossos. Es va dirigir corrents a un descampat proper amb la intenció de protegir-se, trajecte durant el qual va sentir la detonació d’un tret. El motiu de la visita dels agents era l’execució d’una ordre d’entrada als domicilis que ocupaven diversos joves, en el marc d’un procediment per desnonar-los. Minuts més tard, un cop va aconseguir amagar-se, va provar de posar-se en contacte via telefònica amb els seus veïns per advertir-los del que havia succeït i evitar que es topessin amb el dispositiu policial, però ja era massa tard.\nUn dels seus companys va despenjar el telèfon i li va explicar que els estaven registrant, just abans que un dels mossos agafés el mòbil i l’advertís que, si no tornava al pis, emetrien una ordre de crida i cerca en contra seva. Per evitar problemes, Wubi va decidir tornar a l’edifici, però donada la situació que havia viscut prèviament, va engegar la gravadora del seu mòbil per documentar tot el que pogués ocórrer.\nSegons la denúncia, quan Wubi va arribar de nou al bloc, els antidisturbis de l’Àrea de Recursos Operatius (ARRO) de la Regió Policial Central –amb base a Manresa– el van acusar d’haver pegat un dels agents. Com es pot sentir a l’àudio, un dels policies reconeix haver disparat: “He fallado, ¿eh? Si no te reviento”. Mentrestant, el noi els suplica que no li facin res i és conduït fins al pàrquing de l’immoble –on ningú més els podia veure–, emetent crits com “me estáis haciendo daño, me estáis ahogando”.\nUn cop reduït a terra, a l’àudio es constata una primera ràfega de cops i els crits desconsolats de Wubi, que rep una resposta afirmativa després de preguntar als agents si la seva virulència es deu a motivacions racistes: “Somos ordenados”. A partir d’aquest moment, l’episodi s’agreuja i un dels mossos rebla “soy lo más cerca que vas a ver al demonio”, entre les lamentacions del jove que els implora “por favor, dejadme en paz, que soy humano”, obtenint com a resposta “tu eres un mono, hostia”. L’escrit presentat al jutjat narra com li claven puntades de peu i l’escupen, així com li colpegen el cap contra el terra.\nA l’àudio es constata una primera ràfega de cops i els crits desconsolats de Wubi, que rep una resposta afirmativa després de preguntar als agents si la seva virulència es deu a motivacions racistes: “Somos ordenados”\n“La dinàmica en la qual el mateix agent l’agafava per posar-lo dempeus alhora que li exigia que segués es va repetir durant la intervenció”, explica la denúncia. Un cop l’agredit ja estaria emmanillat i bocaterrosa, va ser aixecat per la força entre amenaces i cops per traslladar-lo fins al vehicle policial. Durant el trajecte, s’intueix com és agredit múltiples vegades: “Esa por la de antes y esta por la de ahora”, brama un agent entre els crits de dolor de Wubi. L’àudio avança entre insults i vexacions com “puto negro de mierda, racista es poco” o “negro de mierda, hijo de la gran puta”.\nDe nou a terra i ja al carrer, un dels uniformats el commina que la pròxima vegada que vegi la policia corri, “pero intenta irte muy lejos. Vete más lejos que África, mejor”. L’agent que ha disparat el tret a l’inici de l’episodi reapareix en escena per afirmar: “He fallado, ¿eh? Si no, te reventaba las costillas con la bala”. Esbufegant, Wubi sent un dels funcionaris assegurar “soy racista, mucho, pero si fueras blanco, te habría pegado igual de fuerte o más”, reconeixent explícitament les agressions físiques que havia comès. “Te lo he dicho por teléfono, que te iba a pegar una hostia que te iba a dejar blanco”, es mofa el policia amb qui havia parlat des del mòbil del seu amic, abans que un altre agent clogui maleint “la de xusma de merda que mos arriba a aquest país”.\nSOS Racisme critica les identificacions per perfil racial\nWubi va ser traslladat a comissaria, on va estar detingut sense rebre cap assistència mèdica malgrat haver-la requerit en diverses ocasions, tal com manifesta l’escrit enviat al jutjat d’instrucció 5 de Manresa. Ja de matinada, uns agents diferents dels que l’havien detingut el van traslladar a l’Hospital de Sant Joan de Déu de la capital del Bages. La seva representació lletrada denuncia que allà li van fer diverses radiografies en presència dels policies que el custodiaven –mesura totalment irregular– i li van entregar un informe de lesions.\nL’endemà, Wubi va passar a disposició judicial i va prestar declaració sobre els fets, explicant les pràctiques policials de les quals havia estat víctima. Posteriorment, va quedar en llibertat amb càrrecs per un delicte contra la salut pública, causa que poc temps després va ser arxivada. Paral·lelament, el jutge va continuar practicant les diligències pertinents per esclarir la denúncia penal del jove contra els sis policies, que des del primer moment estan identificats gràcies a l’atestat de la detenció que ells mateixos van redactar.\nDes de SOS Racisme asseguren que aquest cas “no és únicament conseqüència de la ideologia racista d’un grup d’agents, sinó que ve determinat pel context de manca de mecanismes de control, impunitat, racisme i corporativisme policial”\nDes de SOS Racisme han emès un comunicat en el qual afirmen que aquest cas “no és únicament conseqüència de la ideologia racista d’un grup d’agents del cos de Mossos d’Esquadra, sinó que ve determinat pel context de manca de mecanismes de control, impunitat, racisme i corporativisme policial en què els agents treballen”. Des de l’entitat antiracista expliquen que els Mossos van accedir a reunir-se amb la família d’en Wubi i una advocada i tècnica del Servei d’Atenció i Denúncia (SAiD) de SOS Racisme. Per part del cos es va personar a la trobada Josep Codina, cap de la Comissaria General de Relacions Institucionals, Prevenció i Mediació, qui “es va limitar a escoltar i va assegurar que des dels Mossos d’Esquadra no es podia emprendre cap actuació contra els agents mentre el procediment penal estigués en curs”.\nA hores d’ara, els agents segueixen treballant al cos i fent vida normal, mentre el cas es troba en fase d’instrucció a l’espera que el jutge decideixi si té prou elements per enviar-lo a judici. Els sis investigats es van acollir al seu dret a no declarar en seu judicial l’octubre passat. Des de l’any 1999, el SAiD ha recollit 571 casos de racisme policial, pels quals només s’ha condemnat quatre policies per la via penal i en cap cas s’ha reconegut l’agreujant de racisme inclòs a la jurisdicció espanyola. “Tot i que m’han passat moltes situacions d’aquestes, aquell dia em va quedar marcat i a vegades em costa molt parlar-ho. Malgrat que és una cosa que a poc a poc vaig superant, és una cosa que sempre recordaré”, reconeix Wubi encara atemorit.\nReaccions a la notícia\nArran de la difusió del cas, el Departament d’Interior de la Generalitat ha fet públic un comunicat en el qual manifesta “el seu rebuig absolut a qualsevol actuació basada en criteris discriminatoris”, i anuncia que el conseller d’Interior, Miquel Buch, i el director general de la Policia, Pere Ferrer, han acordat “l’aplicació immediata d’una mesura cautelar de canvi de destinació dels agents implicats en aquest incident, a l’espera de la resolució judicial del procediment obert als jutjats de Manresa”. Tanmateix, no se’ls suspèn de sou i feina i de moment seguiran en actiu, es desconeix a quin indret i amb quines funcions.\nLa declaració del departament ha generat polèmica perquè han fet públic el nom i cognoms oficials de ‘Wubi’, un fet que els mitjans de comunicació que han difós la notícia han evitat per preservar la seva intimitat\nLa declaració del departament ha generat polèmica perquè, en primera instància –posteriorment, han rectificat–, han fet públic el nom i cognoms oficials de Wubi, un fet que els mitjans de comunicació que han difós la notícia han evitat per preservar la seva intimitat, tal com estableix l’article 34 de l’Estatut de la víctima del delicte. En la missiva també argumenten que arran de conèixer els fets, poc després de produir-se, la divisió d’Afers Interns dels Mossos va obrir una investigació interna per esclarir-los, però que aquesta va quedar paralitzada quan el jutjat de Manresa va començar a instruir un procediment sobre el cas, tal com estableix la llei.\nPer la seva banda, el grup de la CUP – Crida Constituent al Parlament de Catalunya ha demanat a la mesa de la cambra la compareixença del conseller a la comissió d’Interior, per tal de donar explicacions sobre la gravació difosa avui per la Directa. El mateix conseller i el director general de la Policia també han demanat comparèixer al Parlament per informar sobre les polítiques de no discriminació que apliquen al cos de Mossos d’Esquadra. Finalment, diverses entitats socials de Manresa han convocat, dilluns a les 7 de la tarda, una concentració a la plaça de Sant Domènec en rebuig als “abusos policials” i al “racisme”.\nARRO Bages Manresa Mossos Mossos d'Esquadra racisme SOS Racisme Wubi\n« Recuperen un solar d’una hectàrea a Sant Cugat del Vallès per fer-hi un hort urbà\nTMB retira una sanció imposada a un treballador que denuncia persecució política »


Alma | Masajes Eróticos Brahma | Massatges eròtics Barcelona\nMassatgista Eslovena experta en Massatge Relaxant\nTan sensual com eròtica, arriba Alma a Masajes Brahma, per enlluernar amb la seva gran bellesa i la seva experiència com a massatgista eròtica. De sensual port, et delectarà amb tot allò que transmet plaer, el plaer que estàs buscant. Una massatgista eròtica ideal per gaudir dels efectes eròtics de cada carícia, de cada frec i de cada moviment. Les seves suaus i dolces mans, recorreràn cada racó a la recerca del teu clímax. Un plaer per delectar tots i cada un dels teus sentits. Sentits que despertaran a cada minut amb ella\nAmb l'Alma descobriràs un cos deu i no donaràs crèdit. La seva suau i llisa pell, t'estremirà. El seu preciós cos t'enlluernarà i el seu rostre t'enamorarà. Oferint-te un tracte d'allò més especial. Alma és d'aquelles persones que quan les coneixes, descobreixes com es d'especial i diferent. Et farà tremolar amb la seva sensualitat, i erotisme. Descobriràs al seu costat sensacions que marcaràn la diferència. Com massatgista eròtica experta Alma, domina a la perfecció els diferents tipus de tècniques de massatge eròtic que Masajes Brahma ofereix, com seria un body - body d'allò més eròtic que et transportarà fins al setè cel.\nViuràs una trobada molt diferent a tot allò al que estàs acostumat.\nO si desitges deixar-te portar a la relaxació més extrema i sensitiva, pot oferir-te un Massatge Relaxant d'aquells que marca història, on totes teu sensacions s'intensificaran a el màxim teus sentits més adormits.\nSi vols recordar la teva trobada amb Alma cada minut del teu dia, no dubtis en contactar amb Masajes Brahma.\nMASSATGES ERÒTICS FETS PER ALMA\nTRACTAMENTS CORPORALS FETS PER ALMA\nCONEIX ALTRES MASSATGISTES ERÒTIQUES\nRESERVA CITA AMB ALMA\nPots contactar amb Massatges Eròtics Brahma per consultar els nostres serveis o la disposició de les nostres massatgistes eròtiques. Pots omplir el formulari per fer una reserva amb una de les nostres massatgistes eròtiques.


Notícies - Ampliació del transport públic durant la Festa Major\nAmpliació del transport públic durant la Festa Major\nL'Ajuntament aposta per una mobilitat més sostenible i eficient durant la festa grossa d'enguany\nImatge d'arxiu d'un tren de FGC / Foto: FGC\nel 15/juny Redacció Societat PDF\nLa sostenibilitat és un dels factors que s'ha tingut en compte a l'hora d'organitzar la Festa Major d'enguany i, és per això, que des de l'Ajuntament es recomana, durant aquests dies de tanta concurrència, l'ús del transport públic, la bicicleta o el desplaçament a peu. Pel que fa al transport públic, s'aplicaran alguns canvis per facilitar-ne el seu ús.\nD'una banda, els Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) funcionaran ininterrompudament tota la nit dels dies 29 i 30 de juny, i 1 i 2 de juliol, amb un tren cada hora i en cada sentit de la línia S1 (Terrassa). Aquesta cobertura es justifica perquè també se celebra festa grossa a Rubí i a Terrassa.\nD'altra banda, un bus llançadora Park and Ride gratuït connectarà els aparcaments gratuïts de l'avinguda Roquetes i de l'estació de RENFE, ubicats fora de la Zona de Baixes Emissions, amb el centre de la ciutat (Monestir i Rambla del Celler). Aquest bus funcionarà tots els dies i nits de la Festa Major amb horaris adaptats a les activitats.\nFinalment, amb motiu del Castell de focs, la tarda i nit del diumenge 3 de juliol, s'ampliarà el recorregut del bus llançadora fins a la parada del carrer Manel Farrés, entre les 17.05 h i les 00.05 h, amb una freqüència de 20 minuts.


Divendres Creatius! | Centre d'Art i Natura de Farrera\nEls Divendres Creatius és una plataforma al servei de la difusió dels artistes de l'Alt Pirineu i els seus projectes, de debat sobre creació i el foment de la cooperació entre creadors de muntanya!\nA partir del mes d'abril de 2014, el CAN organitza cada primer o segon divendres de mes a les 19h un divendres creatiu. L'objectiu és que artistes i creadors de muntanya puguin presentar projectes personals, compartir-los i generar debat, diàleg i fins i tot vies de cooperació. ENTRADA LLIURE i oberta a tots els públics.\nLa mecànica dels Divendres Creatius és la següent:\nA les 19 h començarà la presentació (es demana puntualitat), després s'estableix un diàleg entre el públic i l'artista/creador de cara a reflexionar sobre els seus projectes però també sobre la creació en general!\nUn cop acabada la presentació i el diàleg amb el públic es convida l'artista (i un acompanyant) a sopar al CAN. Qui ho desitgi pot quedar-se també a sopar i continuar la conversa, però en aquest cas cal reservar per telèfon o e-mail com a molt tard el dijous anterior. tard.\nEls que tingueu projectes a presentar, ja ho sabeu, poseu-vos en contacte amb el CAN per tal de posar-vos en calendari, truca al 973 62 21 06 o envia un e-mail a: programacio@farreracan.cat\nMARÇ: divendres 30, a les 19h, l'actor Joel Pla, de la Seu d'Urgell, promotor de Pirineus Creatius, activisme cultural a l'Alt Pirineu.\n- Div. 24 de novembre: Laia Singla, una artista del turisme cultural, és responsable del projecte Surt de Casa a l'Alt Pirineu, La Plana de Montros (Vallfosca)\n- Div. 9 de juny: Claudia Bellera, joieria, ceràmica, etnodisseny, una pallaresa de Caregue (Vall d'Assua)\n- Div. 12 de maig: Guillem Ambròs Colomer, pintura, mural, grafisme..., viu a Mencui (Pallars Sobirà)\n- Div. 7 d'abril: Jesús F. Garcia, pintura, dibuix i escultura, viu a cavall de Vilamur i el Poble Nou de Barcelona.\n- Divendres 4 de març, a les 19h: Valença Castells Marsol (Vilamolat de Mur, Pallars Jussà), jove dissenyadora i artista.\n- Divendres 8 d'abril, a les 19h,: Jordi Rulló (Malmercat/Lleida), fotògraf: de paisatges, de natura, de viatges, d'esdeveniments esportius de muntanya.\n- Divendres 4 de maig, a les 19h: Marta Belmonte (Organyà/Blanes), fotògrafa: intimista, càmera estenopeica, recerca fotogràfica i discursiva a través de la fotografia\n- Divendres 2 de setembre, a les 19h: Victòria Tébar (Gabàs/Badalona), pintora: classe magistral de tècniques pictòriques a l'oli i de reserva mixta, composició, llum, color...\n- Divendres 11 de novembre, a les 19h: Gemma Corrales (Vilamur), aquarel·lista: del disseny gràfic i les webs a la pintura amb aquarel·la, de la ciutat a la muntanya buscant una vida saludable.\n- Divendres 9 de desembre, a les 19h: Cesca Gelabert (Farrera), pintura, il·lustració: la dona i l'univers, l'expressió artística i el gènere, la natura, el micro i el macrocosmos.\n· Divendres 6 de novembre, a les 19h: excepcionalment Joanès Simon-Perret, artista visual francès, i Maria Belenguer, biòloga valenciana, ompliran el forat del divendres presentant la feina feta durant la seva estada, creativa en el primer cas (Frontiers in retreat) i de recerca en el segon (beca Art i Natura a la Recerca 15).\n· Divendres 2 d'octubre, a les 19h: Rosa Vilalta, de Gavàs, il·lustradora, pintora. També fa narracions curtes.\n. Divendres 1 de maig: a les 19h, Meritxell Nus (Estac, 1985) és llicenciada en Filologia Catalana (UdL). Actualment es dedica a la docència en l’ensenyament secundari i combina aquesta tasca amb l’escriptura de poesia i narració. Ens estrenem amb una creadora que escriu i que estudia l'evolució del dialecte pallarès de molt a prop. La seva poesia és exponent del món d'avui amb profundes arrels a la cultura de muntanya.\n. Divendres 5 de juny: a les 19h, Miquel Seguer (1961, Santa Coloma de Gramanet) viu i treballa al Pallars Sobirà des de 1987.\nDivendres 4 d'abril 2014 // 19 h. Iniciem la temporada dels DIVENDRES CREATIUS amb el fotògraf Pepe Camps (Cervera, 1977).\nDivendres 2 de maig 2014 // 19h. Presentació dels nous projectes de la il·lustradora i pintora Cinta Ramos (de Roquetes, resideix a Lleret).\nDivendres 6 de juny 2014 // 19h. El polifacètic director del certàmen DoctorX Pirineus, Thor Sanabria, presenta els seus projectes creatius: grafisme, muralisme, vídeo...\nDivendres 4 de juliol 2014 // 19h. La ballarina i coreògrafa de Farrera, Anna Rubio, ens explicarà els seus nous projectes pel Pallars i pel món.\nDivendres 5 de setembre // 19h. El cantautor d'Esterri d'Àneu, Jordi Bardella, ens presentarà el seu darrer treball discogràfic Celístia. Conçons a la llum de les estrelles així com els seus propers projectes i les seues formes de treballar la composió i les lletres.\nDivendres 3 d'octubre // 19h. El músic i percussionista de l'Alt Urgell, Arnau Obiols, es presentarà i ens explicarà les intríngulis d'un percussionista que dirigeix, composa i arrenja en una banda de jazz pirinenc i que participa en molts altres projectes musicals, dins i fora del Pirineu. http://arnauobiols.com/\n· Divendres 7 de novembre, a les 19h, presentació a càrrec d'Oriol Riart, historiador, documentalista i fotògraf, que explicarà i introduirà el documental "Valadredo", una batalla sagnant de juliol del 1938 a les muntanyes entre Romadriu i Farrera.\n· Divendres 5 de desembre, a les 19h, nou Divendres Creatiu! L'artista visual Xavi Pedemonte, especialista en grafitis i murals, es presentarà al CAN i conversarem amb ell sobre creació, art social i art de carrer, i de tot el que vulgueu!\nGaleries de Fotos\nVisitar galeria de fotos dels Divendres creatius


"Avui, com el 1936, cal un moviment revolucionari", assenyala en un editorial titulat '¡18 de juliol!'\nBarcelona 18 de de juliol del 2018. 20:40\nEn ple debat sobre l’exhumació de les restes de Franco del Valle de los Caídos, que el Govern assegura que serà una realitat aquest estiu mentre la família es nega a fer-se càrrec de les despulles, la fundació que ret homenatge i venera el dictador ha publicat un editorial en el qual crida a "un nou alçament". "Avui, com el 1936, fa falta un moviment revolucionari", assenyala un article que complementa l’editorial. Un moviment que el seu autor afirma que "sorprendrà” molts i que suposaria, afegeix, "la tornada dels grans ideals i principis que fan veritablement feliç a la persona, on l’home se sent dignament home i la dona se sent dignament dona".\nL’editorial, el títol del qual no podia ser cap altre que '¡18 de juliol!', i publicat, 82 anys després del cop d’Estat, en la pàgina web de la Fundació Francisco Franco, proclama: "El 18 de juliol de 1936 més de mitja Espanya es va alçar en armes per defensar la integritat de la nostra pàtria i les arrels cristianes de la nostra nació, davant de la imminent revolució comunista que amenaçava la mateixa existència d’Espanya. I per desgràcia va sobrevenir una cruel guerra civil en la qual va patir tota una generació".\nL’"odi profund" de Sánchez\nFirmat pel president executiu de la fundació, Juan Chicharro, l’editorial retreu al president del Govern, Pedro Sánchez, "l’odi profund" amb el qual aquest dilluns va apuntar al Congrés a la "imminent exhumació" del dictador. "Em pregunto d’on haurà tret aquest odi tan visceral que sens dubte li corroeix l’ànima des de fa temps. A ell i als seus correligionaris. Homes i dones joves que ni per casualitat van patir mai cap tipus de privacions per la senzilla raó que són petits burgesos que ni tan sols havien nascut quan va morir Franco", afirma sense objeccions.\n"¿D’on els neix aquest odi? O, encara més, aquesta frivolitat", es pregunta. I remata: "Sí, he arribat a la conclusió que són simplement uns frívols posseïts d’una falsa veritat que ens volen imposar per la força als altres".\nLa fundació reacciona al pla del desmantellament de la Valle de los Caídos com a mausoleu en honor al dictador dient "il·luminats" a uns polítics que volen "retrotraure" els espanyols "a les mateixes desgràcies d’aquells negres dies". I l’emmarca en un moment en què "ja semblava que les ferides d’aquella guerra estaven curades gràcies a la sàvia decisió dels que sí que l’havien patit i que van decidir que mai més es tornés a produir una cosa similar". "Avui és impossible que es produeixin fets similars als de llavors tret que aquests politicastres de casta propiciïn situacions gens desitjables", remarca.\nA més, expressa la seva confiança que l’"Església universal" impedeixi "pel record de qui va ser el seu benefactor i a qui deuen la seva existència" el pla anunciat pel Govern, amb l’últim objectiu, diu, de "volar o dinamitar la mateixa Creu".\n"Sí, aquest és un 18 de juliol especial. Espanya es juga en aquests moments, una vegada més, la seva existència com a nació cristiana. En aquests moments el Govern pseudomarxista d’Espanya pretén governar contra una immensa majoria d’espanyols als quals menysprea i als quals pretén ferir profundament en els seus sentiments", insisteix a criticar a l’Executiu, que també estudia la il·legalització de la Fundació Francisco Franco.\nGovernants "sectaris i totalitaris"\nDesprés d’assenyalar que escriu "sense cap odi", el president de la fundació diu tenir "un sentiment de pena per aquests governants sectaris i totalitaris". I cedeix pas a un article d’un enginyer de camins que viu als EUA, sota el títol 'Crida a l’alçament de la veritat’. "Crido a un nou alçament, a l’alçament de les nostres famílies, de ser serf de qui ens envolta, del que ens necessita, alçament a la lluita per la trobada de la veritat, la veritat que ens fa lliures i ens farà feliços", apunta.\n"Avui comença un nou alçament. L’alçament dels espanyols units davant els espanyols que volen dividir, l’alçament dels homes de paraula davant el poder de la xerrameca, avui comença la lluita de la veritat davant la mentida, avui comença la lluita i la trobada de la felicitat davant els que volen implantar el sofriment, avui comença la lluita de l’amor entre espanyols davant l’odi dels interessos. Alceu-vos i triomfareu. Espanya, al final, sempre triomfarà", proclama.


ATURADA O NO ATURADA DE PAÍS O SOBRE EL QUE ESTEM DISPOSATS A FER PER SER INDEPENDENTS.\ndimarts 7/novembre/2017 - 05:31 611 0\nNo sé com anirà l’aturada de país que hi ha programada per demà. La sensació avui és que d’aturada, aturada no ho serà gaire. Ojalà m’equivoqui però la sensació que tinc és que la gent que s’aturarà demà bàsicament és la que ja està aturada: gent sense feina i jubilats. I al seu costat gent amb l’horari molt flexible i gent molt conscienciada.\nSi això és així penso que haurem fet un pas enrere important i que Rajoy podrà sentir-se satisfet amb la seva estratègia. L’idea és que els catalans poden fer totes les manifestacions que vulguin, sempre que sigui en festius, és a dir, sempre que no es desestabilitzi l’economia catalana, espanyola i europea. I la meva idea és que Rajoy te raó: si no desestabilitzem res mai no serem independents, perquè si l’estat té el monopoli de la força i nosaltres li cedim el monopoli de l’economia no ens queda res.\nHom pot pensar que ens queda la democràcia, que la cosa està en guanyar folgadament les eleccions el 21 de desembre i continuar allà on ho vam deixar. I estic d’acord amb ells: cal continuar allà on vàrem deixar el 21 de maig però caldrà fer alguns retocs importants al full de ruta. El retoc més important és considerar que no n’hi ha prou amb tenir la raó democràtica, ni simplement la raó, que si es vol guanyar aquesta guerra – pacífica per part nostra i no tant pacífica per part d’ells – s’haurà de tenir també la força suficient per a fer-ho. Si no som més forts que espanya no vencerem espanya per molta raó que tinguem i molt bones formes que vulguem utilitzar.\nDe fet hem sobrevalorat la raó i hem menystingut la força. Més que fer un repàs a la història del món, sembla que ens haguem guiat pels contes a la vora del foc on sempre guanyen els bons. No. Guanyen els més forts. No és agradable de llegir, però la raó no hi té res a veure. La guerra civil espanyola, per posar un exemple, que la van guanyar els bons. Atila i els seus generals molt bons no eren.\nEn el cas català la fortalesa és complexa. No tenim un exèrcit. I, com s’ha demostrat, les nostres forces de seguretat són poc més que un zero a l’esquerra si el país viu una situació que te a veure amb l’autodeterminació. Ens queda la gent i la gent poc actuar de moltes maneres. Llavors el que hem de fer és triar aquelles maneres de lluita en les que podem fer més mal a l’altre bàndol per tal d’aconseguir la victòria.\nNosaltres no tenim exèrcit, ni gent preparada per tenir-lo. Abominem el terrorisme perquè considerem que les persones – i per tant – la vida humana, és el més important. A partir d’aquí les coses que podem fer per lluitar per la nostra independència es limiten. Una és óbvia: ser cada vegada més. Ara mateix els sobiranistes són el 75% de la població i els independentistes el 50%. La situació no seria la mateixa si fóssim el 90% de sobiranistes i el 70% d’independentistes. Suposo que es veu clar que tindríem molta més força.\nPerò què podem fer per tal que els nostres enemics cedeixin i considerin que és millor per a ells la nostra independència que la nostra lluita per la independència ? Jo crec que la resposta és molt senzilla: boicotejar l’economia. Al món capitalista en el que vivim, això dels calés ho entén tothom. Si et poses a discutir de drets, valors etc...que és el que hem fet nosaltres fins ara la discussió es fa eterna i ridícula (els que no et deixen votar et volen convèncer que l’antidemòcrata ets tu ), però quan això fa que la gent comenci a perdre diners a Espanya, a Europa i al món, la cosa canvia. Avui els diners són la religió com a mínim de mig món i ningú no està disposat a perdre’n.\nAra bé, per tal de que els nostres enemics i la gent de fora que s’ho mira i que tant li fot el que ens passi es comenci a preocupar – per a que esdevinguem una pedra en la sabata de l’economia espanyola, europea i mundial – hem de començar per tenir una voluntat de sacrifici important. No es poden guanyar guerres, per molt pacífiques que siguin, sense trencar cap ou, ni cap plat. No va així. Els primers que hem de ser capaços de perdre diners per a que després en perdin els altres hem de ser els catalans. Sinó no hi ha res a fer. No hi haurà mai un reconeixement de la nostra independència, ni un referèndum acordat ni res perquè als nostres adversaris no els hi cal.\nCrec que demà serà un dia trist perquè, en realitat, serà el primer dia en que haurem fallat la gent. Però potser m’equivoco i tornarem a demostrar al món sencer la nostra dignitat i la nostra ambició per ser lliures. Però si volem ser lliures també hem de ser conseqüents, la llibertat de Catalunya o ens la guanyem nosaltres a pols o no ens la regalarà ningú.


Preparen un “hospital” per a animals salvatges al Conflent\nUn espai únic en construcció al poble de Joc\nDesprés de la seva declaració com a associació feta l’estiu de 2021, un grup de protectors de la natura establerts a la zona del Baix Conflent està actuant cada cop a més força per al medi ambient. Aqueixos defensors han engegat el projecte “Centre de salvaguarda de la faun a salvatge”, un espai que s’està consolidant al terme municipal de Joc. Per compensar la manca d’estructures dedicades, a Catalunya del Nord, pensen donart corda a aquesta activitat que fins ara no ha aconseguit suport directe dels poders públics. Els seus promotors esperen assolir el reconeixement per part dels ministeris de Transició Ecològica i Agricultura, segons exemples preexistents.\nSalvar la vida salvatge “en perill”\nOriginàriament, aquesta estructura d’acollida, amb vocació de franc, estava especialment destinada a ajudar els ocells, especialment els migratoris. De fet, eriçons, rapinyaires, esquirols, xots i altres animals aliens a l’entorn urbà o a la domesticació ja s’han recollit i alimentat, primer de manera informal, des del 2020, en el marc d’aquesta iniciativa en evolució anomenada “La Charbonnière” (la carbonera). Els animals en estat feble s’hi tornen a posar dempeus abans de ser alliberats al seu entorn original. La situació de convalescència que se’ls ofereix recorda, tret per tret, l’hospitalització reservada als humans. Aquest indret únic a Catalunya del Nord s’ha marcat l’objectiu de tractar i “rehabilitar la fauna salvatge en perill”, especifica Audrey Bonafos, fundadora d’aquest centre que té en el seu crèdit la protecció d’un gran duc d’Europa, a principi d’any.\nObjectiu: mil animals\nLa “Charbonnière” reivindica la seva utilitat pel que fa a la sensibilització ciutadana, en forma de sessions formatives i educatives adreçades a totes les generacions. El repte també és informar i advertir els funcionaris públics que solen relacionar-se amb l’entorn natural, en particular els empleats municipals i els bombers. L’associació espera aprofitar i aguditzar la creixent consciència dels problemes de transició ecològica i biodiversitat. En un futur immediat, es marca l’objectiu de consolidar les seves bases, recaptar fons i treballar pel seu reconeixement públic. El centre té previst entrar plenament en funcionament durant l’any 2023, després d’haver estat reconegut com a centre d’atenció oficial. S’hi esperen els serveis d’un veterinari, amb la possible recepció anual d’un miler d’animals. Aqueix autèntic hospital d’animals salvatges hauria de permetre resoldre un problema nord-català que fis ara es traslladava a la regió de Seta, on el centre de Villeveyrac és un model.


El PPC carrega contra el "bloqueig" polític i lamenta la "dependència" del Govern amb Puigdemont i Junqueras La República\nEl PPC carrega contra el “bloqueig” polític i lamenta la “dependència” del Govern amb Puigdemont i Junqueras\nACN Barcelona.-El president del PPC, Alejandro Fernández, ha carregat aquest dijous contra el “bloqueig” i la “inestabilitat” que pateix Catalunya i ha advertit que genera “desprestigi” entre la ciutadania. En […]\nACN Barcelona.-El president del PPC, Alejandro Fernández, ha carregat aquest dijous contra el “bloqueig” i la “inestabilitat” que pateix Catalunya i ha advertit que genera “desprestigi” entre la ciutadania. En una intervenció al Parlament, Fernández ha lamentat la “dependència política” del Govern amb l’expresident de la Generalitat, Carles Puigdemont, i el president d’ERC, Oriol Junqueras. El popular ha apuntat que el discurs del vicepresident del Govern amb funcions de president, Pere Aragonès, és “paper mullat” perquè no té “poder” en haver-lo “cedit a Waterloo i a Lledoners”. Fernández ha lamentat que la CUP estigui fent de “relator” entre ERC i JxCat i que la inestabilitat estigui “castigant” l’economia.\nEl popular ha acusat el Govern en funcions d’haver deixat “desprotegits” els sectors de l’oci, la cultura, la restauració i l’hoteleria. Ha lamentat que Catalunya no tingui un pressupost i que estigui a “la cua” de l’Estat en cures i protecció social.


El Primer Equip lluita de valent contra l’Hospitalet B | Club Rugby Tarragona\nEl Primer Equip lluita de valent contra l’Hospitalet B\nAvui diumenge 9 de març de 2014 a les 12 del migdia ha tingut lloc a Tarragona el partit dels sèniors de la lliga de Primera Catalana contra Hospitalet B, partit que ja preveiem difícil. En llegim els detalls a la crònica feta per Dani Roca.\n“El partit ha començat amb un Tarragona amb molta empenta que ha començat puntuant amb la transformació d’un cop de càstig. No obstant l’Hospitalet B, que s’ha presentat amb reforços del Primer Equip, que aquesta setmana descansava, s’ha refet de seguida i s’ha equilibrat el matx.\nEn el minut 8 l’Hospitalet B s’ha avançat en el marcador amb un assaig, fins que en el minut 22 els Voltors s’han tornat a posar per davant en el marcador amb un altre assaig i la corresponent transformació. Però malauradament en els últims minuts de la primera part els de l’Hospitalet B han començat a atacar amb molta força i han aconseguit dos assajos que han fet acabar la primera part en un 13-19 desfavorable pels Voltors.\nLa segona part ha començat com la primera, amb la transformació d’un cop de càstig per part del Tarragona, però a partir d’aquest moment el partit s’ha encallat amb un clar domini dels Voltors, però sense que poguessin aconseguir cap punt, fins que als últims deu minuts els d’Hospitalet han atacat amb força i aconseguit un nou assaig. Lluny de rendir-se, els Voltors han seguit l’atac i fruit d’aquesta voluntat, en el minut 77, s’ha aconseguit un assaig pels tarragonins. Una última transformació d’un cop de càstig per part de l’Hospitalet B ha acabat de maquillar el resultat en un 18-27.\nTot i la derrota hem pogut veure uns Voltors que no s’han rendit en cap moment i que poc a poc van millorant la seva forma física i el seu joc.”


El PAS visita la Universitat de Sofia - noticies | Departament de Dret Públic\nEl PAS visita la Universitat de Sofia\nEl PAS del Departament de Dret Públic de la URV visita la Universitat de Sofia "St. Kliment Ohridski", per primer cop en el ranking mundial del Times Higher Education (THE). Fotografia amb el degà de la Facultat de Dret, Sasho Penov i la responsable de Postgraduat i Relacions Internacionals, Elka Dorich.\nHan realitzat una estada a la Universitat de Sofia Clemente de Ohrid (Bulgària) per dur a terme un estudi comparatiu i obtenir informació sobre la gestió dels diversos processos administratius, funcions i activitats d'aquesta institució d'educació superior, la més antiga i important de Bulgària (1888).\nLa universitat de Sofia compta amb setze facultats i dos mil alumnes únicament matriculats a la Facultat de Dret. Durant la visita, el personal del departament va poder reunir-se amb el degà de la Facultat de Dret, el Dr. Penov Sasho Georgiev, amb la Directora del Centre de Relacions Internacionals, Mrs. Elka Dorich, i amb el personal administratiu homòleg del centre.


EMILI BESALU LLORA / PAU BESALÚ SALA / SILVIA ESCAYOLA GORDILS / MARTI GIMFERRER ANDRES / JESÚS ANTONIO LUQUE URRUTIA / ALBERT POATER TEIXIDOR / PEDRO SALVADOR SEDANO / SILVIA SIMON RABASEDA / SERGEY VYBOYSHCHIKOV PREOBRAZHENSKAYA\nAnàlisi / estudi de casos 57 17 74\nElaboració i presentació dels informes i/o llibreta de laboratori de les diferents pràctiques (1) Avaluació a partir dels informes i/o llibreta de laboratori presentats al llarg de curs (25%).\nEs tracta d'activitats d'avaluació no recuperables. 25\nPresentació oral d'una pràctica Presentació oral d'una pràctica 15\nProva escrita (AE4) Prova escrita. Es tracta d'una prova recuperable. 60\nEn la prova escrita final es posarà especial atenció en comprovar que l'alumnat assoleix un grau mínim de comprensió de les lleis fisicoquímiques que governen els experiments estudiats. Aquesta part és Recuperable. L'alumne ha de treure un mínim de 4.0 sobre 10 per tal de poder ponderar amb la resta d'activitats.


Haus Pircher Maurach Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHaus PircherVorbergstrasse 23, Larchenwiese, Maurach, Àustria, 6212 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en58comentarisHaus PircherVeure més fotos"The breakfast was really tasty, hosts were really friendly,..."BeataLithuaniaVeure més fotosVeure totes les 46 fotosMolt bona ubicació 8,2Veure al mapa8,2UbicacióParticularitats que li encantaranjardíaparcament de cotxesbibliotecainstal.lacions de barbacoa\nHabitació Doble Bàsica amb Bany Compartit (Basic Double Room with Shared Bathroom and Balcony)\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Maurach, Haus Pircher és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A Haus Pircher, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, biblioteca. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, assecador de cabell, bany compartit per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen esquí, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Maurach, el Haus Pircher és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsassecador de cabellcalefacció bany compartitempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Cerca totes les ofertes d'hotels a De Kieviet Entrada:\n3 ComentarisFletcher Hotel Auberge de Kieviet...Habitacions per nit per només129 EUR B&B Jagerslaan...Habitacions per nit per només Més zones a Wassenaar\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de De Kieviet Centres i àrees comercials\nDe Kieviet és el lloc perfecte per explorar les fascinants atraccions i llocs culutrals de Wassenaar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. De Kieviet està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a De Kieviet o a qualsevol lloc a Wassenaar, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Per trobar les millors ofertes d'hotels a De Kieviet, simplement entri les seves dates de viatge a la pestanya de recerca.\nHotels destacats a De Kieviet, Wassenaar\nÀrea De Kieviet\nDissenyat tant per oci com per negoci, Fletcher Hotel Auberge de Kieviet està situat idealment a...\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Wassenaar, no busqui més enllà de B&B...\nTots els hotels de Wassenaar\nHotels a De Kieviet: B&B Jagerslaan\nLlocs d'interès a De Kieviet: Duinrell Amusement ParkTikibad


abril | 2019 | INS Fontanelles\nEls alumnes de 1r de Batxillerat estan fent una estada els dies 29 i 30 d’abril a Àger.\n1r Bat, Portada Sortides 0\nEl passat divendres, 26 d’abril, es van fer una sèrie d’activitats relacionades amb St. Jordi: representació de l’obra de teatre “Premsats” a càrrec dels alumnes del centre, entrega de diplomes i premis, i diverses actuacions musicals…\nGràcies a tothom per la seva col·laboració!!\nGeneral, Portada St. Jordi 0\nXI Olimpíada d’Economia\nLes alumnes de 2n de Batxillerat, han participat a la Fase Local de la XI Olimpíada d’Economia organitzada per les universitats catalanes, entre elles la Facultat d’Economia de la URV de Reus.\nMoltes gràcies per l’esforç i l’entusiasme!\nEsperem que hagi sigut una bona experiència preuniversitaria!\n2n Bat, Portada Olimpíades d'economia 0\nTdS 2n ESO “Refugiats i cultura de la Pau”\nEl divendres dia 12, abans de començar les vacances de Setmana Santa, al nostre centre vam viure la 2a jornada dels Refugiats.\nEn aquesta jornada els alumnes de 2n d’ESO preparen activitats i tallers dirigits a l’alumnat de 1r d’ESO relacionats amb la cultura per la pau i els refugiats.\nEls tallers han… Llegeix més»\nESO 2, Portada TdS 0\nLlegim Shakespeare per Sant Jordi\nJa podeu escoltar el nou programa de la RAF!\nAquest Sant Jordi l’alumnat de l’optativa Fem ràdio ha preparat la lectura dramatitzada de Shakespeare per homenatjar l’escriptor anglès que va morir el 23 d’abril de… Llegeix més»\nPortada, Radio Fontanelles Ràdio Fontanelles 0\nV Olimpíada de Clàssiques de la UAB\nL’alumna Júlia Lozano Bel, de 2n de batxillerat, participà a la V Olimpíada de Clàssiques de la UAB el dia 10 d’abril, en representació de l’Institut Fontanelles. Es va presentar a les proves de Llatí i de Grec.\nCom cada any, l’alumnat de 4t d’ESO del nostre centre ha fet el viatge de final d’estudis a Berlín, durant la setmana del 25 al 29 de març. Després del… Llegeix més»\nESO 4, Portada Ràdio Fontanelles 0\n“Experiències matemàtiques” i “Tarraco”\nVisita a les exposicions “Experiències matemàtiques” i “Tarraco”\nL’alumnat de 1r d’ESO A i 1r d’ESO D ha visitat les exposicions itinerants “Experiències matemàtiques”, del Museu de Matemàtiques de Catalunya (MMACA), i “Tarraco”, del Museu Nacional Arqueològic de Tarragona (MNAT).\nRepresentacions teatrals al Camp de Mart de Tarragona! Els alumnes de 1r i 2n de Bat de Llatí han vist, en viu i en directe, les diferències entre una tragèdia grega, Èdip rei de Sòfocles, i una comèdia llatina, Els… Llegeix més»\nEquips de Convivència\nActivitat en que els Equips de Convivència de 3r d’ESO fan trobada amb els seus minitutorats de 1r C i 1r D ESO, fent dinàmiques de grup de cohesió i comunicació.\nGeneral, Portada Equips de convivència 0


Què hem de fer si plou en carretera? - Autoescoles FIK\nSens dubte conduir sota la pluja és una tasca que requereix concentració extra i molta precaució. La pluja és un dels efectes meteorològics que més ens fa la guitza als conductors, més o menys experimentats. La falta de visibilitat sobretot i la disminució de seguretat, degut a un augment de les possibilitats d’aquaplaning i lliscades inesperades, són responsables de la por amb la que circulen la majoria dels conductors davant d’un episodi de pluja.\nPer tant, i en vista d’aquest problema freqüent, us volem donar uns quants consells per a que la propera vegada que us hi torneu a trobar circuleu amb més calma, seguretat i confiança.\nEstat dels pneumàtics: Revisa l’estat dels teus pneumàtics i comprova que estan en perfecte estat, tant de pressió com de dibuix.\nRedueix la velocitat: En episodis de pluja millor conduir a una velocitat més baixa. No només millorarà la visibilitat sinó que, a més, evitarem la possibilitat de lliscades, tindrem més marge per a frenar i gaudirem d’una major adherència en revolts.\nSuavitat en la conducció: Evita les frenades brusques, les accelerades o els cops de volant perquè poden provocar la pèrdua de control del vehicle.\nEstat de les escombretes: De tant en tant també s’han de canviar per a que l’eixugaparabrises faci la seva feina correctament i ajudi a que la nostra visibilitat sigui màxima en moments claus.\nEvita els tolls: Com ja comentàvem al post on us explicàvem com reaccionar davant de l’aquaplaning, el primer que hem de fer és evitar els tolls. Si pots, segueix les roderes del cotxe de davant, ja que així podràs comprovar la quantitat d’aigua del toll per tal de tenir temps de reacció. Recorda no frenar bruscament ni fer girs sobtats.\nAugmenta la distància de seguretat: Davant d’un episodi de pluges intenses a la carretera, sempre mira d’augmentar la distància de seguretat amb els altres cotxes per evitar col·lisions en cas de frenada.\nFes-te veure: Si la pluja és molt intensa fes-te veure! Posa les llums de creuament o els antiboira de darrera i sigues ben visible davant de qualsevol eventualitat.\nEvita trepitjar les marques blanques de la carretera: Aquestes línies tenen menys adherència a la carretera i poden provocar lliscades.


Les protestes dels MIR arriben als carrers de Barcelona\nTall dels metges residents a tocar de l'Hospital de la Vall d'Hebron / Cedida\nProtestes a l'Hospital de la Vall d'Hebron, l'Hospital del Mar o la conselleria de Salut marquen el primer dia de vaga\nLa vaga dels metges residents als centres de salut catalans ha començat i els carrers de Barcelona en tenen constància. La protesta, que s’estendrà fins al dimecres i denuncia les condicions laborals amb què es tracta els MIR, s’ha deixat veure aquest matí ja al voltant dels centres sanitaris de la ciutat.\nUn dels exemples és l’entorn de l’Hospital de la Vall d’Hebron, on el col·lectiu de metges interns residents –juntament amb companys que els donen suport– han tallat la circulació en sentit Besòs de la ronda de Dalt durant un quart d’hora. Eren prop de 200 professionals denunciant “l’explotació” que pateixen.\nProtesta dels MIR aquest matí a la ronda de Dalt / Cedida\nEn la mateixa línia, a l’Hospital del Mar també s’ha pogut veure nombrosos professionals preparats per mobilitzar-se amb missatges directes al Servei Català de la Salut. “El sistema ha fracassat”, clamava una de les pancartes que s’ha compartit a xarxes aquest matí.\nCompanyes MIR de l'@hospitaldelmar en el primer dia de @vagaMIRsCat.\nLa lluita paga la pena! pic.twitter.com/DeN976uKYf\n— IAC Catac-Cts PSMar (@cts_psmar) September 21, 2020\nTambé la Marea Blanca de Catalunya ha donat suport a la vaga dels MIR convocada per als propers tres dies i ha convidat la ciutadania a implicar-s’hi. “Entenem que només des de la col·laboració de treballadors i ciutadania units en els objectius i reivindicacions es podran millorar tant les condicions laborals com arribar a un veritable servei de salut públic sense exclusions de cap mena”, han apuntat en una frase recollida per l’ACN.\nA més, també s’han concentrat a peu de carrer per reclamar millores per als metges residents.\nLa @catalunya_marea davant @icscat en defensa del sistema sanitari public #PerUnaAtencioPrimariaForta pic.twitter.com/nncTrli2xu\n— Marea Blanca CAT (@MareaBlancaCAT) September 21, 2020\nLa mobilització de la Marea Blanca, de fet, ha encaixa també amb la voluntat de la protesta planificada des de la vaga dels MIR, que ha anat a assenyalar la conselleria de Salut a la seu del departament. Centenars de metges han segut a terra i han clamat pels seus drets laborals mentre esperen alguna resposta dels responsables polítics.\nHospital del Mar Hospital Vall d'Hebron Precarietat laboral Salut Vaga


El referent del MICE viatja sense passaport - meet.ccib.es\nVivim en un món globalitzat, només cal mirar al voltant: a Barcelona i a Kuala Lumpur estan de moda les mateixes sabatilles esportives, es mengen hamburgueses amb carn del mateix origen, triomfen les mateixes sèries i s’inverteix en els mateixos fons d’inversió. És un fet fàcilment constatable i, en gran mesura, ens fa la vida més fàcil. Al MICE, un sector “viatger” per definició, els protagonistes del mercat solen tenir abast internacional i, com en el cinema, els actors principals són grans estrelles de dimensió còsmica.\nLíder europeu en la gestió d’espais i logística de grans esdeveniments, GL Events és un dels principals exponents de com l’expansió a diferents països estratègics (20, en concret) ha constituït una potent xarxa integrada que reforça la projecció del turisme de negocis i la seva consolidació com a motor de l’economia. Les xifres parlen per si soles: compta amb 4.000 treballadors, rep 12 milions de visitants i expositors, va registrar un volum de negoci de 953,8 M€ el 2017 i opera 40 espais per a esdeveniments (el CCIB entre ells).\nAmb seu a Lió, GL events cotitza a la borsa de París i compta amb tres línies de negoci. Live té una dilatada experiència en serveis logístics i estructures temporals per a prestigioses cites esportives i d’altres àmbits a nivell internacional. Exhibitions gestiona més de 250 salons professionals en propietat. I Venues disposa de palaus i centres de congressos, parcs d’exposicions i sales multifuncionals que sumen 1.200.000 m2 de superfície. Ni més ni menys.\nUn còctel guanyador\nMés enllà dels grans nombres, què aporta un partner global com GL Events? D’entrada, presència en 25 destinacions top del turisme de negocis (com París, Brussel·les, La Haia, Londres, Istanbul, Ankara, Xangai, Sao Paulo o Rio de Janeiro) amb espais diferents, és a dir adaptables a tot tipus d’esdeveniments o necessitats (de 10 a 10.000 persones, per exemple). A més, el grup compta amb una gamma interminable de serveis addicionals per a cada projecte i anys d’experiència. Però, potser, un gran avantatge és poder disposar d’un contacte únic que pot gestionar la relació en tots els aspectes i a tot el món. Mai abans havia estat tan fàcil organitzar un esdeveniment… aquí o a qualsevol altre racó del planeta!\nPer què Barcelona sedueix el MICE?


Llibres Aprofitables (o no): d’octubre 2016\nTítol original: La sombra de Sissi\nAutor: Mª Pilar Queralt del Hierro\nLa primera cosa que cal comentar d'aquest llibre és que el títol és enganyós. ¿Hem d'entendre que la senyora Queralt del Hierro ens parlarà de que “l'ombra de Sissi és allargada” i per tant no era gaire bon negoci tenir-la com a enemiga? ¿Hem d'entendre que quan sortia a passejar, i sempre que feia sol, l'ombra que projectava Sissi sobre el terra mostrava propietats peculiars i capricioses?\nDoncs no, el que sobretot hem d'entendre és que el llibre va sobre Sissi, l'Emperadriu Barbie de l'Àustria de finals del segle XIX, i que sobre ella descobrirem coses inaudites com per exemple que mai va conèixer a Walt Disney. És el truc que fan servir la senyora Queralt del Hierro i l'editorial Stella Maris per a que compris un exemplar de la bonica obra a major glòria dels drets d'autor. Més que res perquè si el títol hagués estat més ajustat a la realitat, com per exemple “La família imperial austríaca: aproximació tontològica”, no es vendria tant; jo, si més no, ara no el tindria, ja que -ho confesso, sí- el vaig comprar perquè, com tothom que té un mínim de sensibilitat, la figura de Sissi sempre m'ha captivat. I si vostè diu que no li passa el mateix és que o bé menteix o bé és tremendament insensible.\nDoncs bé, queda clar doncs que el llibre no va tant de Sissi com de la seva família, a més de l'inevitable i ample cercle dels seus coneguts i saludats. Això sí, si ets una ànima sensible com cal, igualment plores molt. Mare de Déu! Per què tanta mala pata?! Per què?!\nD'entrada, que a tu et diguin 'Sissi' i a la teva germana 'Nené' ja marca. Potser per això, tant Sissi com Nené no van anar mai a l'escola sinó que van tenir institutrius privades, evitant així que els seus hipotètics companys de classe se'n fotessin d'elles. És clar també que aquest no va ser mai un perill gaire real ja que els nens austríacs de l'època no anaven a cap escola vist que estaven ocupats treballant com animals o essent explotats de diverses i creatives maneres. És a dir, molt poca escola i massa extra-escolars. Així no pot anar bé un país; sort que les aristòcrates sí que rebien educació.\nLa pobre Sissi l'any 1897\nD'altra banda tenim a qui va ser el marit de Sissi: l'emperador Franz Joseph I d'Àustria (o Francisco José, com li diuen en castellà i que sona molt més romàntic, on va a parar). Afortunadament per a ell i la seva autoestima, mai ningú es va referir a Franz Joseph com a “el senyor Sissi”; potser va ser gràcies a això que es va poder mantenir molts anys al tron. Però, ai las!, no ho va tenir gens fàcil pobret. La seva senyora, “la de l'ombra”, es deprimia cada cinc minuts i aleshores, per a distreure's, viatjava per tot arreu; és a dir, se la podia trobar als llocs més inversemblants, però mai a Viena, mentre que el pobre Paco Jóse, per raons de feina, s'havia de mantenir clavat a Viena tant sí com no.\nEl dissortat Franz Joseph l'any 1898\nI què dir dels fills?! Agafem, per exemple, a Rudolf, l'hereu de la corona. El xaval tenia la seva sensibilitat i el seu caràcter, cosa que la seva mamà entenia perfectament però el seu papà no, i és clar, vinga a xocar amb el papà, vinga a xocar amb el papà...! A més, per raons d'Estat es va haver de casar amb una tal Estefania de Bèlgica, al costat de la qual Isabel la Católica era un 'pendón verbenero'; naturalment, per a poder sobreviure a aquest tràngol el pobre Rudolf es va dedicar a conèixer gent i picar de flor en flor (vostès ja m'entenen) fins que va trobar a la baronessa Maria Vetsera, amb qui es va retirar al Pavelló de Cacera de Mayerling. No explicaré ara què és un pavelló de cacera; qui més qui menys tothom en té un, normalment de propietat (surt millor comprar que llogar, ja saben). Total, que la nit del 31 de gener de l'any 1889 van trobar al Rudolf i la Mari difuntíssims en el Pavelló de Mayerling. A hores d'ara encara s'especula sobre què va poder passar, i com. Pel que fa al 'com', una de les versions diu que Rudolf i Maria van morir enverinats amb una pistola, tal qual. Que fossin desgraciats no vol dir que no fossin creatius. El que és innegablement cert és que el fatal succés es va produir quatre anys després de la invenció de la Coca Cola. Desgràcia sobre desgràcia? No ho sabrem mai.\nEl desafortunat Rudolf a la dècada dels 1890s\nI així tot. Una pila de Kleenex que et gastes amb tanta adversitat...\nMirin, jo trobo que hem d'estar molt agraïts a aquest llibre perquè és molt edificant i ens ensenya humilitat, que ja ens convé. Ja n'hi ha prou de tota aquesta autocompassió tan típica de la xusma, que si m'he quedat sense feina, que si no m'han atès bé el nen a l'hospital per culpa de les retallades i ara resulta que té una lesió cerebral de per vida, que sí tinc feina però sense contracte i de les nou hores diàries que treballo només me'n paguen tres... ximpleries! La família imperial austríaca sí que va ser desgraciada! Tots van ser una colla de desgraciats, que caram! Si és que ens queixem de vici.\nMoltes gràcies senyora Mª Pilar Queralt del Hierro per il·luminar-nos i situar les coses en les seves justes dimensions.\nI no voldria acabar aquesta modesta valoració sense esmentar una de les dades més impressionants que la senyora Queralt del Hierro ens revela en el seu llibre: en una de les diverses gires que l'emperadriu Sissi va fer per Europa per a distreure's una mica dels seus infortunats maldecaps, un dels llocs on va anar a parar va ser... Sants! Bé, en realitat no hi va arribar a entrar; a l'alçada de la Creu Coberta va agafar un taxi (“tomó un coche”, diu la senyora Del Hierro) i es va fer portar al Passeig de Gràcia, of course, on va entrar “en el Café de la Alhambra donde tomó un chocolate y un refresco”. Ho poden comprovar a l'hemeroteca de La Vanguardia, diari del 6 de febrer de 1893.\nLa Carretera de Sants cap a 1890\nUna altra dada per a la Història: com que la emperadriu va entrar a prendre alguna cosa al Café de la Alhambra l'any 1893, el “refresco” podria haver estat perfectament una CocaCola perquè ja estava inventada. Com s'han quedat? Jo també.\nAnunci de Coca Cola de finals del segle XIX\nPublicat per jordalgar a dijous, d’octubre 27, 2016 Cap comentari:\nPublicat per jordalgar a dissabte, d’octubre 15, 2016 Cap comentari:\nSèrie House of Cards nº 2\nTítol original: To Play the King\nAny primera edició per Alba: 2016\nEl malvat Francis Urquhart ho ha aconseguit. A base de trinxar tot i tothom que se li posava per davant ha escalat al Número 10 de Downing Street. Ja és Primer Ministre.\nFrancis ha arribat al cim del poder ...i no té cap intenció de baixar-ne. En el seu propòsit compta amb tot el suport de la seva esposa, Elizabeth, tan assedegada de poder com ell.\nPerò ai!, Francis no triga a topar-se amb un obstacle amb el que no hi comptava. Es tracta ni més ni menys que del Rei. ¿Que no haviem quedat que el Rei havia de limitar-se a ser un simple titella decoratiu a qui es treu a fer alguna moneria per televisió en dates assenyalades i després es torna a desar a la seva capsa vella i rància de Buckingham Palace? Doncs segons sembla el Rei d'aquesta novel·la no ho veu ben bé així.\nL'any 1992, quan Lord Dobbs va escriure aquesta història, ell no era encara Lord i la Reina era Elizabeth II (curiosament la dona de Francis Urquhart es diu igual però sense els dos palets). Actualment Elizabeth II seguix essent la Reina, com ho ha estat des de 1952.\nDoncs bé, la Reina Elizabeth mai no ha estat precisament coneguda per manifestar la més mínima sensibilitat social. El rei d'aquesta novel·la, sí. Per què? Doncs perquè això és una novel·la; si no, de què... Diguem que aquesta és la part fantasiosa del llibre. El Primer Ministre, en canvi, és un immens cabronàs i el seu entorn provoca arcades. Aquesta és la part realista del llibre, i en comparació amb el que vivim cada dia els soferts ciutadand europeus he de dir que en cap moment el senyor Dobbs exagera; és més, hom diria que en algunes coses la realitat l'ha superat àmpliament. És terrorífic constatar una cosa així.\nLlibre aprofitable per a tenir sempre present que aquestes coses passen. Cada dia. I no precisament a l'altra banda del Món. Quina ràbia...\nPublicat per jordalgar a dissabte, d’octubre 08, 2016 Cap comentari:\nEtiquetes: Intriga política, Sèrie House of Cards