TUTORIAL AVANÇAT DE GOOGLE EARTH PRO - BLOC\nTutorial avançat de Google Earth Pro\nGoogle Earth és una representació virtual de la Terra com un globus terrestre, que té una gran quantitat de dades incrustades dins del seu sistema, com ara imatges aèries i de satèl·lit, informació topogràfica, carrers i xarxes viàries, representacions en 3D d’edificis i punts de referència i molt més quan es tracta d’informació geogràfica diferent. Mireu, doncs, aquest tutorial i consulteu quines funcions avançades i emocionants ofereix Google Earth Pro.\n1: Tutorial avançat de Google Earth Pro: primera part\nAquesta és la PART 1 del tutorial avançat de Google Earth Pro. En aquest tutorial, descobrirem algunes de les funcionalitats més avançades de Google Earth Pro i com podem integrar Google Earth amb paquets de programari SIG com QGIS.\nAquí teniu la cronologia:\n01:10 - Eina per afegir un lloc assenyalat\n05:10 - Eina per afegir polígons\n09:14: eina Afegeix ruta\n11:10 - Eina per afegir imatges\n13:20 - Gravar una gira\n17:03 - Mostra imatges històriques\n20:20 - Mostra l'eina de regles\n25:30 - Extracció del perfil d’elevació\n2: Tutorial avançat de Google Earth Pro: 2a part\nAquesta és la PART 2 del tutorial avançat de Google Earth Pro. En aquest tutorial, descobrirem com podem utilitzar paquets de programari SIG de codi obert com QGIS juntament amb Google Earth Pro per crear, visualitzar i editar dades geoespacials i com crear un disseny de mapa senzill mitjançant Google Earth Pro.\n00:00 - Edificis 3D\n01:30 - Desar fitxers de Google Earth en format .KMZ\n04:15: obriu fitxers .KMZ de Google Earth mitjançant QGIS\n08:51 - Obriu fitxers de format ESRI a Google Earth Pro (mitjançant una conversió de format mitjançant QGIS)\n13:32 - Ús de Google Earth Flight Simulator\n17:00 - Com crear un mapa amb Google Earth Pro (inclòs un títol, una fletxa nord, una barra d’escala, una llegenda, etc.)\n# google-earth #qgis\nGoogle Earth és una representació virtual de la Terra com un globus terrestre, que té una gran quantitat de dades incrustades dins del seu sistema, com ara imatges aèries i de satèl·lit, informació topogràfica, carrers i xarxes viàries, representacions en 3D d’edificis i punts de referència i molt més quan es tracta d’informació geogràfica diferent.\nswiper = react-native\ncap mòdul "firebase"\ntanta resistència amb patrimoni net


Nassima Kahlioui guanya el Premi Social del 'masterchef' dels estudiants de cuina de Catalunya\nL'estudiant de Vallsgenera havia estat seleccionada per a la final de la segona edició dels Premis Gastronòmics Josep Lladonosa\nNúria Palau, alcaldessa de Les Borges Blanques, Josep Lladonosa, Nassima Kahlioui -guanyadora del Premi Social- i Joan Godia INSIDE MEDIOS\nDijous, 24 Març 2022 07:43\nNassima Kahlioui, estudiant de auxiliar de cuina al Centre de Noves Oportunitats del Camp de Tarragona, Vallsgenera, ha resultat guanyadora de la final del Premi Social que es lliura per primera vegada dins del programa dels Premis Gastronòmics Josep Lladonosa, el ‘masterchef’ que busca el millor estudiant de cuina de Catalunya. Les proves s’han celebrat durant el matí a la seu de la Fundació ‘Formació i Treball’\nUn total de sis joves de les demarcacions de Barcelona i Tarragona havien estat seleccionats d'entre la quinzena que van presentar les seves receptes al jurat, presidit per Josep Lladonosa i liderat pels germans Torres (dues Estrelles Michelín) i Pep Moreno (una Estrella Michelín).\nEl Premi Social, novetat d'enguany\nAquesta segona edició dels Premis Lladonosa de 2022 compta, com a novetat, amb un apartat específic dedicat a la inclusió de les persones més desafavorides. El Premi Social s’ha obert a totes les fundacions i col·lectius de Catalunya que treballen a l'àrea de serveis socials. Està coorganitzat i recolzat pel Departament d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de la Generalitat. Precisament ha estat el director general, Joan Godia, l'encarregat de lliurar el guardó.\nEn l’aspecte material, el premi consta d’una tauleta tàctil (Generalitat), una beca de formació a l'Escola Superior d'Hoteleria de Barcelona (ESHOB), un lot d'olis d'oliva verge extra (Ajuntament de Les Borges Blanques), una entrada doble per a PortAventura i una altra per a un festival de música (Royal Bliss), un kit de cuina (Bra-Monix), i un lot de llibres de gastronomia (Penguin Random House).\nLa Fundació Formació i Treball treballa amb els objectius de formar i inserir laboralment persones en risc d'exclusió social, així com gestionar el lliurament de roba, mobles i altres equipaments de la llar a famílies vulnerables derivades de la pròpia Càritas i dels diferents serveis socials de Barcelona.\nEls Premis Gastronòmics Josep Lladonosa van néixer l'any passat com a homenatge a la figura del cuiner català Josep Lladonosa i Giró (1938), una figura cabdal de la cultura gastronòmica mediterrània amb nombroses distincions, -com la Creu de Sant Jordi-, per la seva ingent tasca de recerca i documentació històrica sobre la cuina catalana.


Els manters es posen de moda – CATzona\nEls manters es posen de moda\nSense comentaris a Els manters es posen de moda\nL’estiu de la marmota. El període estival dels venedors ambulants del top manta es repetia un cop i un altre els darrers anys: la millor època per a la supervivència despatxant productes al carrer es tornava un malson per la persecució policial i l’embat mediàtic.\nAquest estiu de la marmota va tocar a la fi l’any passat.\nNingú va tenir un estiu normal.\nEls manters tampoc.\nUn sindicat top\nLa Barcelona sense turistes va suposar la fi del seu negoci al carrer. És a dir, un altre tipus de malson: l’única via d’assortiment que el col·lectiu tenia per ingressar diners per enviar remeses a les seves famílies, es veia també escapçada -un cicle, perdonin l’umbralisme, narrat per un servidor al llibre Vida mantera. Retrat circular de la venda ambulant (Dakar-Barcelona)-. Sortosament, des de fa un lustre, a Barcelona existeix l’únic Sindicat de manters del món, reconegut així pel mateix Bob Brown, fundador dels Black Panthers de Chicago.\nGràcies al Sindicat Popular de Venedors Ambulants, molts dels manters –altres van marxar a provar sort a les campanyes de la fruita– van trobar empar sota una caixa de resistència comuna i tot d’activitats alternatives al carrer: principalment la marca Top Manta, una cooperativa que té seu al Raval des del 2017 i que ha permès tres manters deixar el carrer de forma estable, a més d’ajudar una bona suma de venedors a reduir les sortides.\nDe moment, el Sindicat dóna feina indirectament amb la marca a 15 persones, a més de fer cursos del sector tèxtil: patronatge, confecció i serigrafia, per a 25 persones més que acabaran la formació aviat per a sumar-se al mercat laboral.\nParada de roba de la marca Top Manta creada per exvenedors de carrer migrants. Foto: ACN\nEls manters van dedicar part de la pandèmia a teixir mascaretes i bates per a un sistema sanitari al qual molts d’ells ni tan sols tenien accés pel mur que suposa la llei d’Estrangeria, que no els permet aconseguir papers. Ells mateixos ho denunciaven a la campanya i proposició no de llei “#Regularizaciónya”, a la qual s’hi van adherir 1.200 entitats de l’Estat.\nEl mateix Sindicat espera que aquest no torni a ser un estiu normal.\nEspera que no es tornin a parlar de persecucions policials, del joc del gat i la rata entre venedors i agents de seguretat, d’instrumentalitzacions polítiques de la seva activitat. Una realitat que ha retratat amb extrema elegància i tenacitat el fotoperiodista Àngel García al projecte documental The Blanket (la manta).\nÚnics al món\nEls integrants del Sindicat creuen que, després de cinc anys des del seu naixement (a l’octubre en faran sis) arran de la mort a Salou del manter Mor Sylla, aquest pot ser el primer estiu on “es parli més del que són que del que fan”. “De la seva marca i les seves activitats autònomes que dels problemes racistes que genera l’activitat al carrer”.\n“Aquest estiu esperem que hi hagi una millora. Sempre hi ha aquesta visió i prejudici sobre la nostra delinqüència amb l’arribada de la calor. Comencen les persecucions. Tant policials com mediàtiques, i polítiques. Esperem que tot el que s’ha fet des del Sindicat i des de Top Manta serveixi per canviar les mirades i conscienciar aquells que segueixen amb el pensament que som delinqüents que no volen treballar, sense pensar mai els perquès”.\nLes paraules són d’Aziz Fayé, membre de la cooperativa del Sindicat i un dels talleristes de costura i serigrafia de la cooperativa Top Manta. Fayé també és un dels fundadors del Sindicat, la persona que va acompanyar Bob Brown pels carrers de Barcelona en la seva visita per conèixer el col·lectiu, pare de dos bessons –juguen de fons mentre es produeix aquesta entrevista– i un migrant que abans dels 30 anys havia creuat en pastera tres cops l’Atlàntic per arribar a Europa i ajudar la seva família al Senegal. El tercer viatge va prosperar. I amb altres venedors va muntar una associació pionera i única al món.\nNou model de vambes de la marca Top Manta. Foto: ACN\nFer-ho com toca\nFayé espera que aquest reconeixement exterior, fins i tot el papa Francesc ha lloat la seva tasca, també “arribi per fi aquí”. Que es parli de l’èxit de les seves noves vambes i “no d’uns problemes legals que ells no han triat”, ja que volen “ser els primers a fer les coses com toca, pagar impostos i donar exemple”.\n“It’s not about doing it, it’s about doing it right” (no és només fer-ho, és fer-ho com toca), diu l’eslògan del nou calçat de Top Manta, en una picada d’ullet a la multinacional del símbol niké. “La campanya ha anat molt bé –diu Fayé mentre un dels seus fills li reclama, de fons, l’atenció–, una campanya on es respecta els drets dels treballadors. La campanya ha estat una excusa per llençar el missatge arreu del món i denunciar injustícies: les grans empreses segueixen explotant, sobretot als països en vies de desenvolupament. Els països enriquits segueixen fent servir sistemes racistes que no respecten els drets de les persones migrants. Impedeixen la lliure circulació. D’aquí neix el nostre spot”, acompanya Fayé.\nN’han despatxat 400, de vambes, i en tenen desenes més encarregades.\n“Tenim més de 1.000 comandes que estem fabricant. Qualsevol qui ho vulgui pot fer una comanda, però no volem tenir stock. A mesura que la gent demana, fabriquem”, explica. A poc a poc. Fayé assegura que hi ha manters que encara estan sortint a les nits a fer venda ambulant. Són molt pocs i no ho fan cada dia. Durant el dia és molt puntual perquè hi ha molta vigilància de la policia. A més, destaca, hi ha encara poca presència turística. Per això, diu, segueixen amb les reivindicaciones polítiques. “Fins que no es pugui treballar de manera legal, se seguirà exercint la venda. O sinó buscarem alternatives des del Sindicat”.\n← Previsió del temps per a demà, 15 de juliol: risc de xàfecs forts a primera hora → 7 llibreries barcelonines que has de conèixer aprofitant el Llibrestiu


Tecnos Escola | 4t d’ESO visita el Refugi Antiaeri 232\n4t d’ESO visita el Refugi Antiaeri 232\n30/03/2017 /in eso /by Ingrid Muñoz\nEls alumnes de 4t d’ESO visiten el refugi antiaeri 232 de Barcelona, a la Plaça del Diamant, coincidint amb el 80è aniversari del 1r bombardeig de la Guerra Civil a BCN. Pensar-hi posa la pell de gallina.\nEls alumnes de 4t d'ESO visiten el refugi antiaeri 232 de Barcelona, a la Plaça del Diamant, coincidint amb el 80è aniversari del 1r bombardeig de la Guerra Civil a BCN. Pensar-hi posa la pell de gallina. #SomTecnos #EscolaTecnos\nPosted by EscolaTecnos on Wednesday, March 22, 2017\nTags: 4t d'ESO, ESO\nAmbicia't: 1r d'ESO fa tallers de circulació urbana amb bicicleta\nAlumnes de 2n d'ESO participen a la Jornada d'Intercanvi de les escoles XEST\nTot a punt per recomençar\nCONCURS LITERARI: Jóvenes Talentos de Relatos Cortos Ambicia’t: 1r d’ESO fa tallers de circulació urbana amb bicicl...


La Diputació cedeix un camió de bombers als voluntaris de Mariola Verda per a millorar la seua resposta davant incendis\nEl president, Jorge Rodríguez, i el diputat del Consorci de Bombers, Josep Bort, cedeixen la unitat a aquest col·lectiu de Bocairent que porta anys formant-se per a protegir l'enclavament natural del foc\nEl vehicle és una bomba rural lleugera amb capacitat per a 3.500 litres i sistema d'autoprotecció dels seus ocupants, i fins ara era utilitzat per equips professionals del cos provincial de bombers\nLa Diputació de València ha cedit un camió de bombers totalment equipat a l'Associació Mariola Verda de Bocairent, que des de fa anys treballa de forma altruista en la protecció d'aquest enclavament natural de La Vall d'Albaida. Amb seu a Bocairent, els voluntaris de Mariola Verda disposaran d'una nova eina per a oferir la primera resposta davant els incendis.\nEl president de la Diputació, Jorge Rodríguez, i el diputat responsable del Consorci Provincial de Bombers, Josep Bort, han fet lliurament en la base d'Ontinyent d'aquest vehicle als integrants de Mariola Verda, destacant la implicació d'aquest col·lectiu en la protecció del medi ambient i la resposta davant el foc. En paraules de Rodríguez, “Mariola Verda té una clara vocació de servei, tant en la conservació del mitjà natural com en la seguretat, i han destinat fons propis per a formar-se i poder tenir recursos per a fer front als incendis”. “De fet, no hauríem pogut cedir aquest vehicle a personal que no estiguera format, ja que es tracta d'una unitat que fins a fa dies ha sigut usada per bombers professionals”, ha afegit el president.\nEn la mateixa línia s'ha expressat el diputat de Medi Ambient, Josep Bort, que ha destacat que l'assemblea del Consorci Provincial de Bombers va aprovar per unanimitat la cessió del vehicle el passat mes de desembre. “Aquests amants de la naturalesa i lluitadors de protecció civil han demostrat sempre una implicació que els feia mereixedors d'una cessió com aquesta”, ha assenyalat Bort, que ha insistit que “Mariola Verda s'ha format en els cursos de l’IVASPE i estan capacitats per a accedir a zones de risc i salvar a persones”.\nEl vehicle és una bomba rural lleugera amb una capacitat per a 3.500 litres i dos nivells de potència, alta i mitjana. A més compta amb un sistema d'autoprotecció per a, en cas de veure's atrapats, protegir amb una reserva d'aigua a l'equip que vaja en el vehicle. El camió cedit a Mariola Verda “millora la seguretat d'aquests voluntaris en eixa primera resposta davant incendis”, afig el responsable del Consorci de Bombers.\nPer la seua banda, Rodríguez ha explicat que aquestes cessions pretenen estirar la vida útil dels vehicles, posant-los a la disposició de col·lectius que poden utilitzar-los per a seguir millorant la vida de les persones, al mateix temps que reforcen la seua seguretat en la intervenció davant el foc. Rodríguez ha agraït la sensibilitat del diputat, que “des del primer moment va mostrar la seua disposició a atendre aquesta petició de l'alcalde de Bocairent i l'Associació Mariola Verda, que permetrà millorar la seguretat en la lluita contra incendis a la Vall d'Albaida”.\nPer a Toni Francés, president de Mariola Verda, “aquest camió és una eina fonamental per a la primera intervenció en un incendi, encara que ho tenim molt clar, i quan arriben els professionals ens posem a la seua disposició”. “Són tants anys esperant mitjans que veure aquesta cessió que millora la nostra capacitat de resposta és una cosa increïble, no tinc paraules”, conclou.\nL'alcalde de Bocairent, Josep Vicent Ferre, també celebra el lliurament del camió de bombers de la Diputació. “Aquesta associació porta anys fent un treball molt important de voluntariat per a protegir la Serra Mariola i es mereixien aquest regal que els ha fet la Diputació a través del Consorci de Bombers. Per a Bocairent és fonamental comptar amb aquest tipus de recursos per a protegir la serra, que és una part essencial del nostre patrimoni, i aquesta associació és la primera que sol arribar als conats d'incendi”, ha assegurat.\nEl vehicle de bombers es guardarà en l'antiga cooperativa de Bocairent, a l'entrada del municipi, on tenia la seua base la brigada forestal de la Diputació en el terme, que ara canviarà la seua ubicació.\nWEB 2018.03.20 DONACION VEHICULOS BOMBEROS.mp4


Califòrnia permet la venda de marihuana amb recepta mèdica en màquines expenedores. Los Ángeles (Estats Units)\nCalifòrnia permet la venda de marihuana amb recepta mèdica en màquines expenedores\nLos Ángeles (Estats Units).-\nTan fàcil com comprar una llauna de coca-cola, però amb recepta mèdica. Així de senzill ho tenen a partir d'avui els californians per poder adquirir marihuana en màquines expenedores. Això sí, amb finalitats terapèutiques.\nAquests nous enginys presenten una estructura familiar: tecles amb números impresos per triar quina mena de mercaderia és la desitjada, una ranura per introduir-hi l'import i un espai a la part inferior per poder retirar el producte. Però en aquesta ocasió, l'interior és el que compta.\nEmpremtes dactilars i fotografia del pacient\nUn cop el pacient hagi rebut la recepta mèdica per usar el cànnabis, de forma legal i sempre per raons de salut, se li prendran les empremtes dactilars i serà fotografiat per començar a usar aquest nou mètode de distribució de la marihuana, usada aquí com a fàrmac.\nUn cop fets aquests passos, se li atorgarà una targeta de prepagament que li donarà accés a les màquines expenedores, segons ha explicat Vince Mehdizadeh, propietari del Centre de Nutrició d'Herbes de Los Angeles, a l'emissora de televisió KWTX.\nMehdizadeh, al centre del qual hi ha una de les dues màquines que des de dilluns van començar a funcionar a Califòrnia, afirma que aquesta eina serveix per administrar dosis extra quan els pacients les necessiten.\n"Seran rebuts per un guàrdia de seguretat allà mateix. Introduiran la targeta i se'ls demanarà les seves empremtes dactilars a la màquina per verificar la seva identitat", ha explicat Mehdizadeh.\n"Una càmera s'encarrega de fotografiar el pacient per comprovar que la persona que sol·licita la medicació està realment autoritzada. Després, la retiren i ja està", ha afegit el propietari del Centre de Nutrició d'Herbes.\nAl carrer ja són coneguts pel seu acrònim: els AVM ("Anytime Vending Machines", és a dir, màquines que venen en qualsevol moment).\nSubstància il·legal des del 1970\nFins onze estats dels EUA permeten l'ús medicinal de la marihuana, principalment per alleujar el dolor de nombroses malalties i obrir la gana del pacient. Però el seu ús segueix resultant controvertit.\nNo obstant, i encara que el Govern dels Estats Units no reconeix cap ús legal de la marihuana, prohibida oficialment al país d'acord amb la llei de substàncies controlades del 1970, els operadors consideren que aquestes màquines que sol·liciten la prescripció mèdica es podrien convertir en una cosa realment popular al país.\nAntonio Martín Guirado,


Ada és nom de fada: 2007\nPublicat per Ada a 12:33 7 comentaris:\nDes de 1983, un artista d'Ottawa experimenta formes amb pedres i roques del costat del riu Ottawa. Només utilitza pedres, i amb elles aconsegueix fer formes perfectes o no tan perfectes però boniques. El treball d'aquest home ha esdevingut tot un símbol per la seva ciutat i any rere any milers de locals i estrangers van a veure que ha fet.\nL' hivern, la neu i el fred, cobreixen les pedres o fan caure les figures i aquell racó de riu cau en l'oblit o hiverna fins que torna el bon temps.\nÉs espectacular veure tot el treball que durant tants anys ha fet aquest homes, un treball efímer que cau en el record cada any.\nLa millor llum per contemplar aquestes escultures és la del vespre, quan el sol està a punt de pondre's rere el bosc de l'altre costat del riu i els últims raigs de llum ataronjada creuen l'aigua per il•luminar les figures.\nPublicat per Ada a 9:33 2 comentaris:\nPublicat per Ada a 11:34 5 comentaris:\nPublicat per Ada a 11:18 4 comentaris:\nPublicat per Ada a 10:40 7 comentaris:\nPublicat per Ada a 7:53 1 comentari:\nPublicat per Ada a 9:01 10 comentaris:\nPublicat per Ada a 9:41 3 comentaris:\nQuan Natalie Maines, component de les Dixie Chicks, va fer un comentari en contra de Bush en un concert al Regne Unit l’any 2003, no es pensava que les coses canviarien tant. Va dir al seu públic que “se sentia avergonyida de que el President Bush fos de Texas”. Seguidament, hi va haver una gran ovació d'aprovació.\nUna revolució va començar a extendre’s a l’Amèrica profunda, destruint tots els Cds de Dixie Chiks amb tractors i excavadores. Una mica exagerat...\nTambé va estellar un boicot immens a les ràdios i les cadenes televisives. El grup de country mimat havia esdevingut el propi dimoni antiamericà.\nEl reportatge “Shut up and sing” ho explica tot, val molt la pena veure’l. És impressionant seguir les conseqüències que pot portar parlar clar a Estats Units.\nNatalie Maines, recolzada per les dues altres components del grup, que són germanes, va escriure una cançó que es diu “I’m not ready to make it nice”, en ella explica la impotència que sent quan pensa en el que li ha passat. Diu que el temps ho cura tot però ella encara no està preparada a passar pàgina i oblidar tot el dolor que ha hagut de patir personalment i el seu grup. Cada vegada que la sento se’m posa la pell de gallina!\nPublicat per Ada a 9:37 1 comentari:\nAhir vaig escriure un petit relat de cent paraules per participar en un concurs que fa La Vanguardia. I me l'han publicat a la pàgina web!\nNo us podeu imaginar la il·lusió que m'ha fet veure les meves paraules en una altra pàgina web que no sigui el meu blog!\nEstic molt feliç! Premeu aquí si voleu anar a la pàgina!\nPublicat per Ada a 4:47 5 comentaris:\nPublicat per Ada a 8:48 3 comentaris:\nPublicat per Ada a 9:30 4 comentaris:\nA l'estiu, a Ottawa, apareixen una sèrie de festivals que ens tenen entretinguts tots els caps de setmana! Fa dos dissabtes varem anar a un festival de figures de sorra, en una platja de riu de la part de Quebec i el dissabte passat vaig anar a animar el meu estimat Mister H. que jugava a voleibol platja en una competició anomenada HOPE i que recull diners per una bona causa... sóc una mica soques però no em vaig quedar amb quina era la bona causa... Tot i així, tot el que siguin bones causes tenen sempre la meva admiració, aprovació i col•laboració des dels meus dies a Bristol!\nDoncs bé, el meu estimat H. i el seu equip no varen guanyar però ens ho varem passar molt bé, l'ambient era immillorable, mai havia vist tantes xarxes de voleibol a la platja, mai havia vist tampoc tants jugadors de voleibol junts. Jo no en sé, però ara mateix, és una altra de les cosetes que tinc a la llista de "coses que vull aprendre!".\nPublicat per Ada a 10:59 2 comentaris:\nEl meu estimat H. ha descobert que el vent també té sentiments! Un molt bon anunci!\nPublicat per Ada a 9:08 4 comentaris:\nPublicat per Ada a 10:51 2 comentaris:\nQuan varem veure per primera vegada aquest gos, no varem poder para de riure en una bona estona.\nAl nostre crazy dog Popeye tampoc li agrada que el molestin quan juga amb un bon ós però no arriba a aquest punt!\nEl gos no es fa mal a la pota, només la "marca" i li adverteix que no s'acosti massa al seu preuat ós.\nPublicat per Ada a 10:42 4 comentaris:\nPublicat per Ada a 9:28 4 comentaris:\nCom que em sembla que la cançó BETTER PEOPLE us ha agradat us poso la lletra i us envio informació del cantant:\nEs diu Xavier Rudd i és austalià.\nÉs un cant a la gent bona que fa el bé pel planeta i per la gent que viu en ell.\nPublicat per Ada a 7:52 2 comentaris:\nPublicat per Ada a 9:16 3 comentaris:\nPublicat per Ada a 16:10 34 comentaris:\nPopeye, el nostre amic!\nMai havia sigut gaire fan del Popeye, m'agradava més el Goofy o el Pluto, fins que varem adoptar un gos de la protectora de Mataró que es deia Popeye.\nVarem decidir deixar-li aquest nom , perquè tenia cara de Popeye, perquè, ja de ben petit, tenia el caràcter de Popeye.\nAra, em miro al dibuix i m'encanta, estic enamorada del personatge!\nAvui, li dedico l'entrada al meu gos, que és un magnífic company quan estic lluny de casa!\nPublicat per Ada a 5:14 1 comentari:\nMai he tingut la temptació de robar, més que res perquè sóc poruga. Sé, però, que si hagués d'entrar a una botiga sense fer soroll, probablement, no utilitzaria el seu mètode...\nLa primera vegada que vaig veure aquest video estava amb els meus amics de Barcelona, i tots, sense excepció, ens varem fer un fart de riure!\nAra, quan el miro des d'Ottawa, encara se'm dibuixa un somriure als llavis, és una barreja de menyspreu pel que fa aquest home i de tendresa per veure'l tan perdut.\nPublicat per Ada a 15:29 1 comentari:\nDedicat a la meva estimada cosina M.\nElla ha sigut la que m'ha explicat que podia fer un "slideshow" i la que m'ha dit on trobar la informació.\nElla em dóna ànims seguint amb il·lusió el meu blog i posant comentaris!\nPer cert, aprofito per fer una crida a la gent perquè deixi els seus comentaris en el blog, no cal que poseu qui sou però em faria il·lusió saber què penseu de les coses que vaig posant!\nMoltes de les fotos potser ja les heu vist però faig un petit resum de l'hivern a Ottawa, esperant deixar-lo enrere aviat i poder fer un petit resum de la primavera!!!\nUn petonet des de l'altra banda del món M!\nPublicat per Ada a 15:54 1 comentari:


XIV Congrés FEDALMA sobre lactància materna a Vilafranca | RTVVilafranca\nEl catorzè congrés de lactància materna, que s’està celebrant a Vilafranca, centra la reflexió en el paper de les assessores i la comunicació\nLa catorzena edició del congrés de la Federació Espanyola d’Associacions pro Lactància Materna, FEDALMA, ha estat inaugurada avui al Fòrum Berger Balaguer de Vilafranca. La inauguració ha comptat amb la presència d’Eulàlia Torras en nom de FEDALMA, Rosa Fernández com a cap del Servei de Salut materno-infantil del Departament de Salut de la Generalitat, la regidora de salut Ana Doblas i l’alcalde de Vilafranca Pere Regull.\nEl congrés, organitzat aquest any pel grup de suport a la lactància materna Pit Penedès, duu per títol ‘Trencant etiquetes’ i està integrat per ponències i taules rodones que volen incidir en la imatge que tenen els grups de suport, el paper de les assessores, la comunicació, l’atenció centrada en la persona o l’ús de les TIC.\nLa llevadora i assessora de Pit Penedès Glòria Villena ha ofert la conferència inaugural sota el títol ‘Comissió de lactància materna de grups i professionals. Coordinació i visibilitat per als grups locals’.\nEn aquest sentit, Villena ha explicat l’experiència de l’Alt Penedès i el treball conjunt que fan els grups i els professionals de la salut a la comarca per millorar la lactància materna. Villena creu que el congrés ha de servir per aportar eines a les persones que exerceixen com a assessores de lactància materna dins els grups d’ajuda mútua i per refermar aquest paper fonamentat en l’experiència i l’acompanyament.\nVillena ha situat la lactància materna a l’alta de l’hospital, en el cas de la comarca de l’Alt Penedès, en un 87%. La mitjana de Catalunya segons les dades del Departament de Salut està en un 84%. La cap del Servei de Salut materno-infantil del Departament de Salut Rosa Fernández explica que les dades mostren una evolució positiva, sobretot en la lactància a partir dels sis mesos de vida del nadó. L’any 2005, un 31% dels nadons continuaven sent alletats als 6 mesos i aquest percentatge se situa ara al 55%. A partir de l’any de vida, s’ha passat de l’11% al 30%.\nEl congrés també ha tractat en una de les primeres ponències la imatge dels grups de suport. Les assessores Ana Morillo i Sara Freixedas, després de presentar els resultats d’una enquesta, han parlat de la possibilitat que s’obre d’anar més enllà del grup de suport i aventurar-se a fer màrqueting social per tal d’influir en el comportament de la societat.\nFEDALMA, Glòria Villena, grups de suport a la lactància materna, lactància materna, Pit Penedès, Rosa Fernández\n La festa de la Setmana de l’Alletament Matern s’ha centrat en la sostenibilitat


Més de mig centenar de morts més a Espanya registrats en un dia\nDues sanitàries equipant-se amb EPI's per fer proves PCR a Albesa | ACN\nEl Ministeri xifra en 2.415 els diagnosticats el dia previ, prop d'un terç a Madrid\nper ACN Madrid. 25 d’agost de 2020 17:45\nEl Ministeri de Sanitat ha registrat 7.117 nous positius per covid-19 a Espanya en relació amb el total de casos confirmats aquest dilluns. Segons l'últim informe, des que va començar la pandèmia hi ha hagut 412.553 casos confirmats per proves diagnòstiques. D'aquests, 2.415 s'han diagnosticat el dia anterior. La CCAA amb més diagnosticats el dia previ és Madrid amb 768, prop d'un terç del total. La segueixen Andalusia (257), el País Basc (225), Canàries (216), l'Aragó (159) i Catalunya (153). Pel que fa a les defuncions, Sanitat xifra en 28.924 el total de morts per coronavirus a tot l'Estat espanyol, 52 més que aquest dilluns.\nSegons l'últim informe, hi ha hagut 116 defuncions en els últims set dies de les quals gairebé la meitat, 54, a Madrid. A Catalunya se'n van produir tres. En l'última setmana hi ha hagut 1.403 hospitalitzacions i 87 ingressos en UCI.\nHi ha hagut 81.423 casos diagnosticats en els últims 14 dies a tot Espanya i 42.458 en els darrers set. Per inici de símptomes, s'han diagnosticat 20.803 casos en els últims 14 dies i 5.066 en la darrera setmana.\nDes de l'inici de la pandèmia, Madrid és l'autonomia amb més positius confirmats acumulats amb 110.300 i segueix augmentant la diferència amb Catalunya, en segon lloc, i 102.817 casos per proves diagnòstiques. 12.593 en els últims 14 dies i 6.271 en els darrers set. Per inici de símptomes, se n'han diagnosticat 4.315 en els últims 14 dies i 1.138 en la darrera setmana.\nDes que va començar la pandèmia, hi ha hagut 132.129 hospitalitzacions, 1.403 en els últims set dies. D'aquestes, 413 s'han produït a Madrid, 190 a Andalusia i 119 al País Valencià. A Catalunya, 64. En relació a les UCI, des que va començar l'epidèmia hi ha hagut 12.138 entrades, 87 en els últims set dies. D'aquestes, 16 a Canàries i 13 a Madrid. A Catalunya n'han estat set.


ACCÉS A CANYERETS PER ROSAMAR AMB EL DNI – Arxiu d'actualitat local\nACCÉS A CANYERETS PER ROSAMAR AMB EL DNI\nSegons Informa Radio Sant Feliu El regidor de Serveis de Platges, Joaquim Clarà i membres de la comunitat de propietaris de la urbanització Rosamar de Santa cristina d’Aro es varen reunir fa uns dies per tal d’arribar a acords sobre els usos de la platja compartida de Canyerets i l’accés a la mateixa a través de la urbanització Rosamar.\nFins ara els guixolencs que volien accedir des de la carretera de Tossa a la urbanització eren aturats a la barrera d’accés i obligats a abonat 7 euros per vehicle, la qual cosa suposava una fórmula dissuasòria que facilitava l’ús exclusiu per als residents de la zona.\nRecordem que la major part de la platja correspon al terme municipal de Sant Feliu i l’altre a Santa Cristina d’Aro i en aquest punt es troba la frontera natural entre els dos municipis, divisió que ja ha estat punt de controvèrsia amb les fites, per la banda de la muntanya, que va acabar amb un contenciós judicial entre ajuntaments resolt a favor del consistori guixolenc.\nDesprés de diverses diferències en les negociacions, es va arribar a l’acord que els vehicles de residents de Sant Feliu que presentin el DNI com a comprovant, podran accedir lliurement sense haver d’abonar cap quantitat a l’entrada. L’Ajuntament guixolenc es continuarà fent càrrec del manteniment i els serveis de la seva platja i l’aigua de les dutxes l’abonaran al 50% entre la comunitat i el consistori ganxó.\nACCÉS A CANYERETS PER ROSAMAR AMB EL DNI added by Redacció on 09/07/2014


Dia en Record de les Víctimes d’Accidents de trànsit – P(A)T\nDia en Record de les Víctimes d’Accidents de trànsit\nEl Dia en Record de les Víctimes d’Accidents de trànsit es celebra des de 1993 per organitzacions de víctimes d’accidents de trànsit sota l’auspici de la Federació Europea de Víctimes de la Carretera (FEVR).\nNacions Unides, a la sessió plenària del 26 d’octubre de 2005, va declarar el tercer diumenge de novembre de cada any el “Dia Mundial EN MEMÒRIA DE LES VÍCTIMES D’ACCIDENTS DE TRÀNSIT”. Aquest és un dia dedicat a recordar a les víctimes i les seves famílies i al sofriment i “abandonament” que pateixen, a agrair a aquells que contribueixen a millorar la situació de les víctimes, a fer reflexionar sobre la magnitud de la devastació al trànsit i el impacte a les famílies i la societat ia destacar l’obligació dels responsables públics d’actuar.\n18 de novembre a les 17:00h a la sala d’Actes del Museu Picasso (c/ Montcada, 19 – Barcelona).\nCom cada any per commemorar aquest dia celebrem una cerimònia Interreligiosa amb la participació de les comunitats religioses hindú, musulmana, ba-hai, budista, jueva i cristiana (catòlics i evangelistes) i representació dels ateus. És un acte de record i respecte a les víctimes i familiars, però també de reconeixement a les persones que treballen per millorar la seguretat viària i la situació de les persones afectades.\nIl·luminarem el Temple del Tibidabo en homenatge a totes les persones que pateixen pels accidents de trànsit, dins de la iniciativa europea “Llum de l’esperança”, d’il·luminar edificis emblemàtics de la ciutat.\nDiumenge 18 de novembre a les 19:00 h\nCelebració de l’Eucaristia presidida pel Bisbe de Girona a l’Església de Sant Josep.\nActes en memòria de les Víctimes el dia 18 de novembre a partir les 12h al Parque del Buen Retiro, entrada per la porta d’Alcalá costat de la Plaza del Estanque.\nEs realitzarà un panell de record en què quedaran reflectides totes les vides perdudes (representades amb siluetes negres) i que s’han salvat, comparant les xifres (siluetes blanques). Comptarem amb la participació de la Sra Maria Seguí-Gómez (directora de la DGT), D. Bartolomé Vargas (fiscal de Seguretat Viària), el general en cap de la direcció general de la Policia i de la Guàrdia Civil de l’agrupació de Trànsit, Sr Antonio Aquestes i el director nacional de la Pastoral de la carretera, José Augmenti.\nDesprés de la lectura d’un manifest redactat per les diferents associacions de víctimes per aquest dia, l’ofrena de flors en record de les víctimes i la interpretació de la peça musical “El cant dels ocells”, al violoncel, a càrrec d’un membre de l’Orquestra Filharmònica de Chamartín, hi haurà un Minut de Silenci, la solta de Globus Blancs i la clausura i comiat.\nActes del dia Mundial en Record de les Víctimes d’Accidents de Trànsit. 11:00 h a 13:30 h al carrer Larios, Màlaga.\nL’acte comptarà amb la participació de l’Alcalde, Delegat de l’Àrea de Govern d’Accessibilitat i Mobilitat i la cap provincial de Trànsit. Començarà amb la realització d’un graffiti. Es llegirà un manifest contra la violència vial, seguit d’un minut de silenci en memòria de les víctimes. Seguidament d’deixaran anar coloms i es farà una ofrena floral amb espelmes enceses i la lectura de notes de Record de familiars i amics.\n16 de novembre a les 12h.\nActe de commemoració del Dia Mundial en Memòria de les Víctimes en Accidents de Trànsit a l’Edifici Cultural de la Diputació d’Ourense\nClica aquí para descargar la Declaración del Presidente del Grupo de colaboración de las Naciones Unidas para la seguridad vial\nXVI JORNADES MEDITERRÀNIES DE SEGURETAT VIÀRIA Les Associacions de Víctimes d’Accidents de Trànsit unides contra les...


Revolució Cultural Info. About. What's This?\nⓘ Revolució Cultural\nIvan Petrovsky – Moscou, 15 de gener de 1973) va ser un matemàtic soviètic, rector de la universitat de Moscou.\nEl atentado és una pel lícula mexicana dirigida per Jorge Fons Pérez, basada en la novel la El expediente del atentado, de lescriptor mexicà Álvaro Uribe,sobre latemptat contra la vida de Porfirio Díaz que va tenir lloc el 16 de setembre de 1897, el dia que es complien 87 anys de linici de la guerra dIndependència. Estrenada a Mèxic el divendres 27 dagost de 2010 el primer dels films que es van estrenar durant aquest any en relació amb el centenari de la Revolució Mexicana o amb el Bicentenari de la Independència Mexicana, hi actuen José María Yazpik en el paper de lassassí frustrat, Arnul ...\nLa Gran Revolució Cultural Proletària va ser una campanya de masses en la República Popular de la Xina organitzada pel líder del Partit Comunista de la Xina Mao Zedong a partir de 1966, i dirigida contra alts càrrecs del partit i intel lectuals als quals Mao i els seus seguidors van acusar de trair els ideals revolucionaris.\nSegons la interpretació més habitual, en el fons la Revolució Cultural hi havia una lluita pel poder en la qual laspiració de Mao per recuperar la seva autoritat es va veure recolzada per les ambicions daltres membres del partit, com la seva esposa Jiang Qing i el líder de lexèrcit Lin Biao. Lobjectiu era apartar del poder polític a Liu Shaoqi, cap de lestat, i a Deng Xiaobing, secretari general del Partit.\nSi bé la Revolució Cultural en si va finalitzar amb el IX Congrés del Partit Comunista de la Xina labril de 1969, és freqüent estendre el període històric designat amb aquesta expressió a tota letapa de lluites pel poder en la República Popular de la Xina, que es va estendre des de 1966 fins a 1976, any que va morir Mao i es va arrestar la Banda dels Quatre, la facció encapçalada per Jiang Qing.\nLa Revolució Cultural va permetre a Mao recuperar el poder polític, del que havia estat apartat després del fracàs del Gran Salt Endavant. Aquesta lluita pel poder donaria lloc a una situació de caos i commoció política que va estar acompanyada de nombrosos episodis de violència, en la seva majoria protagonitzats pels guàrdies rojos, grups de joves, tot just adolescents en molts casos, que, organitzats en comitès revolucionaris, atacaven a tots aquells que havien estat acusats de deslleialtat política al règim i la figura i el pensament de Mao Zedong. Gairebé cap família amb un historial problemàtic en contra del sistema va poder escapar de lagitació. La qüestió de com una lluita pel poder va arribar nivells tan alts de violència i desordre social ha intrigat als historiadors i als experts en psicologia de masses, i han estat nombrosos els estudis acadèmics publicats la Xina i a lestranger sobre aquest període de la història recent xinesa, que han intentat oferir explicacions sobre les causes dels successos.\nEl fracàs del Gran Salt Endavant havia forçat la sortida del poder de Mao Zedong. Aquest, encara que conservant els seus càrrecs com a president del partit i com a president de la Comissió Militar Central, deixava les tasques de govern en mans del nou president de la República Popular Liu Shaoqi i del secretari general del Partit Deng Xiaobing. A pesar daixò, Mao no es resignaria a perdre la seva influència i la seva autoritat. Conscient de com Nikita Khrusxov havia repudiat la figura del seu antecessor Stalin la Unió Soviètica, i veient que Liu i Deng semblaven buscar una millora en les relacions amb Moscou, Mao veia levolució política de la Xina a principis dels anys 1960 com una traïció als ideals revolucionaris. De manera sorprenent, donada la seva edat avançada i la seva falta de suports entre els membres importants del Buró Polític, les ambicions de Mao donarien lloc a una aferrissada lluita pel poder que acabaria retornant-li lautoritat absoluta i encastellaria de nou la seva imatge pública com líder indiscutible del règim. Aquesta tornada al poder es va produir a través duna enorme campanya de reafirmació ideològica, la Gran Revolució Cultural Proletària, en la qual es va encoratjar lexèrcit i els joves a condemnar a tots aquells els actes dels quals sapartaven de lortodòxia de lesperit revolucionari.\nLa violència extrema de la campanya condemnaria a lostracisme la major part de dirigents del partit i als intel lectuals, qui, acusats de dretans i contrarrevolucionaris, desapareixerien de la vida pública durant molts anys. Molts dells, com el mateix Liu Shaoqi, moririen com a conseqüència dels maltractaments soferts.\nLa posada en marxa de la Revolució Cultural i la tornada al poder de Mao no haurien estat possibles sense el suport de dues figures fonamentals en aquest moment històric: Lin Biao, militar fidel a Mao que shavia convertit en ministre de defensa en substitució de Peng Dehuai, i la mateixa esposa de Mao, Jiang Qing, que anys més tard encapçalaria la Banda dels Quatre. Tant Lin Biao com Jiang Qing se servirien del prestigi de Mao para atacar als altres dirigents del partit, i promoure així les seves pròpies aspiracions la successió en el poder. Així, la Revolució Cultural seria el fruit de la combinació de, duna banda, els desitjos de Mao de recuperar el seu protagonisme polític i, per una altra, de les ambicions de poder de persones que ocupaven càrrecs poc rellevants en la jerarquia del partit.\nLascens de Lin Biao en la jerarquia de poder havia començat després de la defenestració de Peng Dehuai en la Conferència de Lushan dagost de 1959. En aquella reunió dels membres del Comitè Permanent del Buró Polític, Peng va criticar obertament Mao pel fracàs del Gran Salt Endavant i aquest, que encara que apartat de la prefectura destat conservava els seus càrrecs com líder del partit i de lexèrcit, va forçar la seva destitució. Va ser Lin Biao, com un dels militars de més prestigi de lExèrcit Popular dAlliberament i lleial a Mao, qui va reemplaçar a Peng com a ministre de defensa i com líder màxim de lexèrcit. Des daquesta posició de poder en lexèrcit, Lin va iniciar una sèrie de mesures per a reforçar la fidelitat ideològica dels soldats al Partit i, molt especialment, al mateix Mao.\nAmb aquesta finalitat, el 1963, Lin Biao recopilava un petit llibre titulat Cites del President Mao en al lusió al rang de Mao com a president del Partit Comunista. Aquest llibre contenia una recopilació dels discursos més importants pronunciats per Mao Zedong i seria conegut popularment com el llibre roig de Mao. Un altre llibre que es convertiria en obra de referència obligada dels joves soldats de lexèrcit seria el Diari de Lei Feng. Lei Feng havia estat un jove militar mort del que es va dir que havia escrit un diari descobert després de la seva mort. En el diari, Lei Feng descrivia el seu esforç constant per servir al poble i al partit, sempre seguint els ensenyaments del president Mao. Encara que avui dia sabem que el Diari de Lei Feng havia estat escrit pels serveis de propaganda de lexèrcit, en aquell moment lexemple de Lei Feng tindria una enorme influència sobre la joventut xinesa. El Diari de Lei Feng i el llenguatge revolucionari de les cites de Mao es van convertir en els instruments dadoctrinament polític dels joves integrats en lExèrcit Popular dAlliberament, sotmès a lautoritat de Lin Biao i la fidelitat ideològica a Mao.\n2. Llançament de la Revolució Cultural\nMentre Lin Biao encoratjava el culte la personalitat cap la figura de Mao, la seva esposa Jiang Qing, antiga actriu implicada en la vida cultural del país, promovia la defensa dels ideals revolucionaris en la producció artística. Precisament a través dun atac a una obra literària es desencadenaria la Revolució Cultural. El 1961, Wu Han, escriptor de prestigi i vicealcalde de Pequín, havia publicat una obra de teatre, Hai Rui cessat del seu càrrec, en la qual sutilitzaven personatges de lèpoca de la dinastia Ming per a al ludir al conflicte entre Mao Zedong i Peng Dehuai. Tot i que inicialment Mao havia rebut positivament lobra, es considera que les critiques a Hai Rui són linici de la Revolució Cultural. Altres dos membres del govern municipal de Pequín, Deng Te i Liao Mosha, recorrerien també la ficció històrica per a criticar Mao.\nEn aquell moment, el govern municipal de Pequín, amb el seu alcalde Peng Zhen al capdavant, albergava a molts dels partidaris de Liu Shaoqi i Deng Xiaobing, i contra ells es dirigirien les primeres crítiques dels maoistes. Conscient de lhostilitat cap la seva persona a Pequín, Mao va viatjar a Xangai en lestiu de 1965. En aquesta ciutat, durant una reunió del Comitè Central en el mes de setembre, Mao va fer una crida la resistència davant la ideologia burgesa reaccionària. La contraofensiva havia començat i Mao, des de Xanghai, preparava la seva tornada. Mitjançant la influència de Jiang Qing i gràcies al suport de lexèrcit, leditorialista de ledició de Shanghai del Diari de lExèrcit dAlliberament Yao Wenyuan, estret col laborador de Jiang Qing, escrivia un agressiu editorial en aquest diari en el qual atacava a Wu Han per la deslleialtat de largument de Hai Rui cessat del seu càrrec.\nAixí, lestratègia de Mao i els seus seguidors eludia latac directe a Liu Shaoqi i Deng Xiaobing i sencebava en qui els donaven suport. Això posava en una situació difícil als líders del partit, ja que, malgrat tot, Mao seguia tenint el reconeixement com a màxim ideòleg del règim i les crítiques a lequip del govern municipal de Pequín es fonamentaven en lobediència estricta la ideologia de Mao, pel que resultaven difícils de contrarestar davant lopinió dels quadres del partit. Els atacs van tenir lèxit esperat i, el 30 de desembre de 1965, Wu Han reconeixia públicament el seu error. Això va animar als seguidors de Mao a augmentar la pressió. El 26 de març de 1966, aprofitant labsència de Liu Shaoqi en visita oficial al Pakistan i Afganistan, els partidaris de Mao segrestaven a lalcalde de Pequín i membre destacat del Buró Polític Peng Zhen. Al suport de Yao Wenyuan en Shanghai se li unia el control de la capital per part de lexèrcit, lleial a Lin Biao i a Mao. A partir daquest moment, ledició nacional del Diari de lExèrcit dAlliberament passava a estar controlada pels seguidors de Mao i, el 18 dabril, un històric editorial en aquest diari proclamava aixequem la gran ensenya roja del pensament de Mao Zedong i participem de forma activa en la Gran Revolució Cultural Socialista. Leditorial donava ja nom al moviment i confirmava el suport de lexèrcit al mateix. L1 de juny, el Diari del Poble, principal òrgan dexpressió del Partit Comunista, queia també sota el control dels maoistes.\n3. Tornada de Mao al poder\nAmb el control de tots els mitjans de comunicació, el suport de lexèrcit i el silenci forçat dels intel lectuals, la posició de Liu Shaoqi i Deng Xiaobing es feia ja insostenible. Duna manera sorprenent, que ningú hauria pogut preveure després del fracàs del Gran Salt Endavant, quan tota la cúpula del partit shavia posat en la seva contra, Mao tornava a ser el líder indiscutible. El 18 de juliol de 1966, tornava a Pequín i durant lOnzena Sessió Plenària del Comitè Central del Buró Polític del Partit Comunista de la Xina, imposava diverses resolucions, amb lobjectiu de desallotjar dels llocs dautoritat a qui haurien pres la senda capitalista. En aquesta sessió plenària es va anunciar també la creació dels guàrdies rojos, moviment juvenil que arraconava la Lliga de les Joventuts del Partit, lleial a Liu Shaoqi. Les activitats de propaganda es van estendre i els atacs a Liu Shaoqi, amb el malnom del Khrusxov de la Xina, i a Deng Xiaobing es van fer cada vegada més intensos. Liu Shaoqi havia estat ja apartat del poder, encara que el seu abandó dels càrrecs que ocupava no es faria públic fins a novembre de 1968.\nUn dels pocs alts càrrecs del partit que es lliuraria de les purgues seria el primer ministre Zhou Enlai. La seva habilitat negociadora li va permetre intervenir entre els guàrdies rojos, els excessos dels quals va criticar, i lexèrcit. La protecció de Zhou Enlai salvaria molts alts càrrecs del partit i, especialment, de lexèrcit dels atacs dels guàrdies rojos, mentre que el seu suport a Mao el va mantenir al marge de les crítiques.\nAmb Liu Shaoqi i Deng Xiaobing apartats ja del poder, la lluita pel control del Partit i lEstat havia estat guanyada per Mao i els seus seguidors. Per a ratificar la nova situació es va convocar un nou congrés del Partit, el novè de la seva història.\n4. El IX Congrés\nEl IX Congrés del Partit Comunista de la Xina, inaugurat labril de 1969, confirmava el poder de Mao, reelegit per unanimitat com a president del partit i com a president de la Comissió Militar Central. A més, adoptava el pensament de Mao Zedong com ideologia oficial del Partit i de lEstat. Lin Biao, per la seva banda, era nomenat vicepresident del partit i successor de Mao.\nEl Congrés donava per conclosa la Gran Revolució Cultural Proletària, presentada com un gran èxit del poble xinès que, gràcies al lideratge de Mao, havia vençut als revisionistes i contrarevolucionaris que havien posat en perill la puresa ideològica del sistema. Encara que amb el IX Congrés posava fi de manera oficial la Revolució Cultural, les estructures de la societat, del Partit i de lEstat havien quedat greument danyades per les purgues de membres del partit i dintel lectuals. Les conseqüències de la Revolució Cultural es deixarien sentir durant molt temps, i les lluites pel poder continuarien en els anys següents.\n5. La caiguda en desgràcia de Lin Biao\nDesprés del IX Congrés, Lin Biao emergia com el nou gran líder futur de la República Popular. Nomenat oficialment successor de Mao i vicepresident del partit, el seu ascens vertiginós en la jerarquia del poder semblava haver-lo col locat en una posició immillorable per a ser el nou home fort del règim.\nDesprés daquests èxits aparents, no obstant això, la realitat era més complexa. Ladulació extrema de Lin Biao havia dut a Mao a desconfiar de les autèntiques intencions del que semblava ser el seu lleial col laborador. Durant el IX Congrés, es va produir un enfrontament fort entre ambdós a causa de la insistència de Lin Biao que Mao havia de ser proclamat nou president de la República Popular, per a ocupar així la prefectura dEstat que havia perdut Liu Shaoqi. Mao, no obstant això, es negava a ocupar la presidència i defensava labolició del càrrec. Pot semblar paradoxal que fos Lin Biao qui pressionés Mao per a assumir la presidència però, en el fons, Mao sabia que acceptar el càrrec de president podia justificar als membres del partit que veien la Revolució Cultural com un estratagema seua per a prendre el poder polític. Al rebutjar el càrrec, Mao es presentava com a líder preocupat només per la ideologia i el partit, i no per ambicions personals. Però hi ha una raó àdhuc més important per la negativa de Mao a restaurar la prefectura de lEstat: després de nomenar a Lin Biao successor i vicepresident del partit, Mao sabia que en cas de restaurar la presidència, el càrrec de vicepresident hauria de correspondre a Lin Biao, la qual cosa hauria assegurat a aquest el seu paper com a successor. Per contra, la suspensió de la prefectura de lEstat eliminava tant el càrrec de president com el de vicepresident, i deixava al primer ministre Zhou Enlai com a màxim dirigent de laparell de lEstat, la qual cosa limitava de manera considerable el poder de Lin Biao. Donada la desconfiança creixent que sentia cap a Lin, Mao hauria preferit no donar a aquest una parcel la més de poder, deixant a Zhou Enlai com a home fort dels aspectes polítics i de gestió del Govern.\nA partir daquest moment, encara que en públic ambdós eren enaltits com els triomfadors de la Revolució Cultural, les relacions entre els dos havien entrat en una fase de desconfiança cada vegada més gran. Després que el març de 1970 Mao hagués abolit la prefectura de lEstat, en la II Sessió Plenària del IX Congrés Nacional del Partit, celebrada a Lushan lagost daquest any, Lin Biao, amb el suport dalguns col laboradors propers, va intentar aconseguir la presidència de la República Popular. Aquest intent de cop dEstat, que seria revelat tres anys més tard per Zhou Enlai, suposaria lenfrontament total entre Mao i Lin. En una situació anàloga la qual shavia donat al començament de la Revolució Cultural amb Liu Shaoqi, Mao va començar el seu atac a Lin Biao de manera indirecta, criticant als seus col laboradors. Sabent els suports que Lin Biao tenia a linterior de lexèrcit, Mao va criticar primer a un dels seus seguidors principals en lexèrcit, Chen Boda, al que va acusar de "ultraesquerrà", i va exigir als comandaments de lexèrcit que sunissin a les crítiques. Els militars van acceptar, i Lin Biao es va adonar que shavia quedat totalment aïllat enfront de latac de Mao i Zhou Enlai.\nDavant aquesta situació daïllament, Lin Biao va decidir passar a latac i engegar un nou intent de cop dEstat, que organitzaria al costat del seu fill Lin Liguo durant lhivern de 1970 i la primavera de 1971. És possible que lintent de cop dEstat comptés amb el suport de la Unió Soviètica, encara que això mai sha pogut confirmar. La pèrdua de suports de Lin Biao, no obstant això, va dur al fracàs de lintent colpista. Sembla que va ser un dels conspiradors, Li Weixin, qui hauria delatat Lin. Segons les afirmacions de Zhou Enlai en el X Congrés Nacional del Partit celebrat el 1973, aquest hauria estat el segon intent per part de Lin Biao, després del de Lushan, de dur a terme un cop destat i fins i tot dassassinar Mao.\nLa mort de Lin Biao després que fossin descoberts els seus plans colpistes ha estat envoltada del misteri i lespeculació. La versió oficial afirma que Lin Biao, al costat de dos dels seus fills i sis homes més, va intentar escapar cap la Unió Soviètica després que els seus plans fossin descoberts. Lescassesa de combustible de lavió en el qual el grup de conspiradors va fugir de manera precipitada va fer que lavió sestavellés en el desert de Mongòlia Exterior, morint tots els seus ocupants. La poca versemblança de la història i labsència de proves constatables de laccident han mantingut fins a lactualitat els dubtes sobre la veracitat daquesta versió oficial.\n6. La Banda dels Quatre\nLa mort de Lin Biao deixava de nou buits de poder en el Partit, la qual cosa va dur la convocatòria dun nou congrés: el X Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina. Durant aquest congrés, celebrat del 24 al 28 dagost de 1973, es va condemnar la traïció de Lin Biao i es va produir lascens en la jerarquia de qui protagonitzara la següent lluita pel poder: lesposa de Mao, Jiang Qing, i els seus col laboradors més propers: Yao Wenyuan i Zhang Chunqiao, que havien dirigit la Revolució Cultural des de Shanghai, i un jove gairebé desconegut, Wang Hongwen, que passava a ocupar una de les vicepresidències del partit, després de Mao i Zhou Enlai. Aquests quatre dirigents, encapçalats per Jiang Qing, serien més endavant coneguts despectivament com la Banda dels Quatre.\nMalgrat el poder que els quatre havien acumulat, la mort de Mao el 9 de setembre de 1976 deixava lautoritat màxima en les mans de Hua Guofeng, el successor nomenat per Mao poc abans de morir. Conscient que una lluita pel poder amb Jiang Qing i els seus seguidors fóra inevitable, Hua Guofeng va aprofitar la seva autoritat per a ordenar larrest dels quatre. Jutjats i condemnats, i convertits en el boc expiatori de tots els mals de la Revolució Cultural, la caiguda de la Banda dels Quatre marcava el final duna dècada de fervor revolucionari i de lluites pel poder que van afectar profundament la societat xinesa del moment.\nEl retorn a una certa normalitat no li serviria, no obstant això, a Hua Guofeng per a afermar la seva autoritat. Després duna nova lluita pel poder, Deng Xiaobing, una de les víctimes principals de la Revolució Cultural, acabaria convertint-se, a partir de desembre de 1978, en el nou líder màxim del país. Els esdeveniments dels anys de la Revolució Cultural serien reevaluats el 1981. La memòria de Liu Shaoqi va ser rehabilitada de manera pòstuma i la Revolució Cultural va ser considerada pel partit com la "dècada catastròfica".\n7. Conseqüències de la Revolució Cultural\nA diferència de lanterior gran campanya maoista, el Gran Salt Endavant, que havia tingut com víctimes els sectors més desfavorits del medi rural, la Revolució Cultural va tenir com víctimes la classe intel lectual i dirigent del país. Les acusacions generalitzades d"activitats contrarevolucionàries" a tècnics qualificats i a professors universitaris van dur a una paralització del desenvolupament tecnològic i educatiu del país. Els exàmens daccés la universitat van ser abolits en 1966 i els programes destudis van ser redefinits per a fer prevaler lensenyament de valors ideològics sobre aquelles matèries purament intel lectuals i científiques considerades "burgeses". Una generació sencera de joves es va veure així privada de la possibilitat duna educació superior més enllà de la repetició de lemes revolucionaris. Davant daquesta crisi de lensenyament superior, lesperit maoísta digualtat va tenir una conseqüència positiva en laugment de lescolarització primària i de lalfabetització durant aquesta època.\nLa idea maoista que la nova Xina havia de trencar amb els hàbits feudals del passat va tenir també conseqüències nefastes per la cultura tradicional xinesa. Jiang Qing i els seus col laboradors van instar els joves a posar fi a els "quatre antics" 四旧 / 四舊 / sì jiù, de vegades traduït com "els quatre vells": els usos antics, els costums antics, la cultura antiga i el pensament antic. La interpretació de quins elements de la societat mereixien la consideració dantics o burgesos va quedar, no obstant això, en mans dels propis guàrdies rojos, qui, àvids de demostrar el seu esperit revolucionari, es van embarcar en una campanya de destrucció dobres dart, llibres, temples i edificis antics, alhora que sotmetien a humiliants sessions dautocrítica a intel lectuals i alts càrrecs del Partit als qui acusaven de reaccionaris.\nAtès que qualsevol que hagués expressat en la seva vida pública un interès cultural o artístic cap a qualsevol afer que no fos lexaltació de la figura de Mao podia ser acusat de reaccionari, no és destranyar que la immensa majoria dels escriptors i artistes sofrissin persecucions durant la Revolució Cultural, i van ser molts els qui van resultar ferits i fins i tot morts per la violència dels guàrdies rojos. Molts altres van acabar suïcidant-se, com el famós escriptor Lao She. Sestima que van ser milers les víctimes mortals de la violència dels guàrdies rojos i més de tres milions de membres del Partit van ser víctimes de les purgues en la cúpula del poder.\nEn làmbit de la cultura, a més de la destrucció de nombroses obres dart, la Gran Revolució Cultural Proletaria va afectar també la religió tradicional xinesa i al sistema descriptura. Pel que fa la religió, la major part dels temples budistes i daoistes van ser tancats i molts monjos van ser obligats a seguir programes de reeducació. Un altre dels blancs de les ires dels guàrdies rojos va ser el pensament confucià, al que sidentificava amb la societat feudal antiga. A causa daixò, la ciutat natal de Confuci, Qufu, la província de Shandong, va sofrir els atacs de grups de guàrdies rojos que van destruir gran part del seu patrimoni artístic, que seria restaurat en anys recents. Quant a lescriptura xinesa, el procés de simplificació dels caràcters, encara que havia començat amb anterioritat, amb les llistes de caràcters reformats publicades el 1956 i 1964, aquest es va consolidar gràcies a lesperit de ruptura amb el passat impulsat per la Revolució Cultural. En aquest sentit, moltes de les diferències culturals que es perceben en lactualitat entre la Xina continental i les societats xineses de Taiwan, Hong Kong i Macau tenen les arrels en la Revolució Cultural, els efectes de la qual shan perllongat fins avui dia.\nLa reacció a nivell mundial va ser variada, inevitablement lligada al tipus de moviments polítics predominants a cada país. Un nova visió dels esdeveniments succeïts durant la Revolució Cultural es va produir a les files dels partits desquerra occidentals una vegada es conegué amb més detalls el veritable abast de la destrucció causada per la repressió, fet que va agreujar la imatge que des de lOccident es tenia de la Xina. A Hong Kong es va iniciar un conflicte comparable als aldarulls de 1967 com a conseqüència queda malmesa la credibilitat dels activistes pro-comunistes als ulls dels residents de Hong Kong, credibilitat que perdurà durant més duna generació. la República de la Xina, Chiang Kai-shek va iniciar el Moviment pel Renaixement de la Cultura xinès per contrarestar el que ell considerà la destrucció per part dels comunistes del continent dels valors tradicionals xinesos.\nHsü, Immanuel C. Y. The Rise of Modern China, 6ta edición, Oxford University Press, Oxford, 1999 ISBN 0-19-512504-5.\nGray, Jack; Cavendish, Patrick. La Revolución Cultural y la crisis china. Barcelona: Ariel, 1970 ISBN 84-344-0686-1.\nIsidre Ambrós. Amnèsia forçosa la Xina. Article del diari La Vanguardia. Secció Internacional. 15 de maig 2016. Pàgs. 16-17\nSpence, Jonathan D. The Search for Modern China, W. W. Norton and Company, Nueva York, 1999 ISBN 0-393-30780-8.\nFairbank, John King. China, una nueva historia, Editorial Andrés Bello, Barcelona, 1997 ISBN 84-89691-05-3.\nMemorial per les víctimes de la Revolució Cultural. en anglès\nHistòria de la Revolució Cultural. en anglès\nHistòria del sistema educatiu la Xina. Arxivat 2006-02-06 a Wayback Machine. en anglès\nEncyclopedia Britannica. "The Cultural Revolution". en anglès\nWikipedia: Revolució Cultural


Evacuen Macron d'un teatre quan un grup de manifestants volia entrar-hi - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEvacuen Macron d'un teatre quan un grup de manifestants volia entrar-hi\n?El president francès i la seva dona van haver de ser escortats per la policia, que va detenir diverses persones que intentaven accedir al recinte\nMacron, aquest divendres, en un acte previ a la representació reuters\nMacron, aquest divendres, en un acte previ a la representació\nEl president francès, Emmanuel Macron, va ser evacuat divendres al vespre, amb protecció policial, d'una obra de teatre després que diversos manifestants intentessin accedir al recinte. Macron i la seva dona, Brigitte Macron, es trobaven al teatre parisenc Bouffes du Nord quan van haver de ser evacuats sota els crits dels manifestants. Segons vídeos publicats a les xarxes socials, desenes de persones es van concentrar davant de la porta del teatre per protestar contra la reforma de les pensions, va informar Le Monde.\nDiversos manifestants van intentar entrar a l'actuació, tot i que van ser detinguts per la policia. Per això es va reforçar la presència policial, per garantir la sortida del president a les onze de la nit. Macron va abandonar la sala entre les esbroncades de diverses persones, que corejaven frases com «tots junts, vaga general» o «Macron, dimissió».\nLa setmana passada, el primer ministre francès, Édouard Philippe, va remetre una carta als sindicats, en la qual els informava de la retirada de l'edat fixa de jubilació de 64 anys inclosa en el projecte de reforma de les pensions, que ha provocat una vaga general indefinida, iniciada el 5 de desembre passat. Macron va donar suport a la decisió pel «compromís constructiu i la responsabilitat» de la retirada de l'edat fixa de jubilació.\nA més, Philippe va apel·lar els sindicats per demanar-los «responsabilitat» i perquè posessin fi a les massives protestes.


Laporta reconeix a Koeman que estan buscant nou entrenador - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nKoeman arribant a les oficines del Barça (Foto: EFE)\nLaporta reconeix a Koeman que estan buscant nou entrenador\nEn la breu trobada d'aquest dimarts a les oficines del Barça, Laporta va demanar al neerlandès 15 dies més de pròrroga per avançar negociacions amb altres tècnics. Koeman té la sensació que el club només vol guanyar temps\nRedacció Esport3 26/05/2021 - 12.52 Actualitzat 26/05/2021 - 12.53\nEl Barça continua sense desllorigar el futur de la banqueta. La reunió de mitja hora d'aquest dimarts a les oficines del Camp Nou -igual que el dinar de fa uns dies al restaurant Via Veneto de Barcelona- no han servit per aclarir el futur de Ronald Koeman.\nSegons ha pogut saber TV3, Laporta va demanar al neerlandès 15 dies més de pròrroga per avançar i mirar d'enllestir negociacions ja obertes amb altres entrenadors. Només en el cas que aquests contactes no acabessin amb acord, Koeman continuaria com a entrenador culer.\nTot i la imatge de cordialitat que van voler transmetre les dues bandes, Koeman -que va estar acompanyat del seu representant, Rob Jansen- va sortir amb la sensació que amb aquesta estratègia el club només mira de guanyar temps i sentint-se tractat com un segon plat. Una manera de fer, creu, que es correspon poc amb la seva trajectòria històrica al club.\nDes de l'àrea esportiva, s'aposta per la continuïtat de Koeman. De fet, s'estan negociant fitxatges recomanats especialment per l'heroi de Wembley, com ara el de Georginio Wijnaldum. Sense anar mes lluny, aquest dimarts al matí, el mateix Laporta -acompanyat de Mateu Alemany i Rafa Yuste- es va trobar també amb el representant i amb l'advocat del fins ara jugador del Liverpool.\nAixí doncs, després d'una temporada tan intensa com convulsa, Koeman marxa de vacances sense saber quin serà el seu futur immediat, però amb un any de contracte encara per complir.


Golfo di Naxos Apartment Giardini Naxos Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nGolfo di Naxos ApartmentVia Pietragoliti, Giardini Naxos Centre, Giardini Naxos, Itàlia, 98035 - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en7comentarisGolfo di Naxos ApartmentVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 34 fotosMolt bona ubicació 8,9Veure al mapa8,9UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatbalcó/terrassa\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Giardini Naxos, Golfo di Naxos Apartment és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Golfo di Naxos Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia, s'admeten animals de companyia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Golfo di Naxos Apartment és una selecció idònia per a la vostra estada a Giardini Naxos.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Grans preguntes que no em deixen dormir: A quina distància es troba l'horitzó?\nA quina distància es troba l'horitzó?\nNo sé si heu anat mai a les Balears en vaixell. Hi ha bàsicament tres maneres d'anar-hi: en iot, en ferry o en catamarà. De la primera no us en puc parlar gaire, la veritat. L'opció del catamarà em van dir que pot ser molt perillosa si hi ha mal temps, que ho podeu passar molt malament dins del vaixell. Per tant el ferry no és una mala opció, tot i que es pot fer molt avorrit.\nJo recordo el cop que hi vaig anar. La tornada se'm va fer llarguíssima. Hi havia unes pantalles on s'hi podia veure una d'aquestes pel·lícules on el protagonista és un ximpanzé, que un diria, són pelis per nens. Però no, els nens no se la miraven pas sinó que corrien amunt i avall, entre les cadires, cridant i posant histèric a tothom. Desesperat em vaig apropar a la finestra, esperant experimentar l'èxtasi d'aquell moment màgic i poder cridar "terra a la vista!". Aleshores va ser quan se'm va acudir la pregunta. Val a dir que aquesta no és ben bé una pregunta que no em deixa dormir. En tot cas eren els maleïts nens i la incomoditat de les cadires el que no em deixava dormir. En qualsevol cas, sí que em vaig estar plantejant, en el moment de veure "terra a la vista", a quina distància estaríem de la costa (i llavors: quant quedava de suplici en aquell maleït vaixell).\nCom que la pregunta no és excessivament complicada (un cop entens què és l'horitzó, això sí) us la deixem uns dies perquè la penseu.\nPublicat per Sergi a 13:55\nEtiquetes de comentaris: horitzó, matemàtiques\nJeremias Soler 15 de maig de 2012 a les 17:34\nJe je je... Aquest ja l'he resolt. Gairebé cada any el plantejo als meus alumnes. :-)\nSergi 15 de maig de 2012 a les 23:03\nBé, ja m'imaginava que aquesta seria fàcil per a tu. El que em sorprèn és que també sigui fàcil per als teus alumnes. Quant temps triguen a resoldre-ho? Amb quantes pistes? A quina assignatura ho feu?\nJeremias Soler 16 de maig de 2012 a les 23:08\nDoncs bé, la primera vegada que els vaig plantejar aquest problema va ser al 1998, en una escola concertada on jo treballava en aquella època, i a on hi impartia física i ampliació de matemàtiques. Ara faig tecnologia, però tot i així en algun moment escau proposar aquesta qüestió. Hi ha alguns exalumnes que quan me'ls trobo i recordem vells temps em parlen d'aquest problema.\nSe'm va acudir buscant l'enunciat d'algun problema que permetés l'aplicació d'equacions havent de triar, els alumnes mateixos, allò que se suposa que hem de suposar que sabem, i sense la necessitat que hi sortissin xifres numèriques. En aquest cas, l'alumne s'havia d'adonar que hem de partir del fet que coneixem el radi de la Terra i l'alçada dels ulls sobre el nivell del mar. També havien de suposar que la Terra era una esfera perfecta (que no ho és) i que la visibilitat és absoluta (que tampoc ho és). També havia de deduir (o recordar) que una recta tangent a una circumferència és perpendicular al radi de la circumferència. I finalment havia d'aplicar el teorema de Pitàgores o les raons trigonomètriques.\nPer un alumne d'ESO no és un problema fàcil; jo el plantejava com un repte personal vers ells mateixos, fent-los veure que si algú aconseguia solucionar-lo, això seria senyal que tenien grans capacitats científiques. I algú aconseguia solucionar-lo.\nUna altra característica del problema és la bellesa i la poesia del seu enunciat. També la sorpresa que generava la seva simplicitat. Començava dient:\n"Un noi camina per la platja i fixa els ulls a la ratlla de l'horitzó, allà on s'ajunten cel i Terra. Calcula la distància a la qual es troba aquesta ratlla."\nI no deia res més. Un problema bellíssim.\nEn el fons el problema, com tots els d'equacions, pretenia fer veure les eqüacions com una "pista", com la afirmació d'unes relacions lògiques determinades, que, si fem servir les normes del joc matemàtic, ens permeten descobrir la realitat. L'objectiu no era només descobrir la resposta al problema, sinó fer veure el fet meravellós de descobrir com les matemàtiques i la realitat coincideixen.\nJeremias Soler 16 de maig de 2012 a les 23:11\nVoldria afegir que de la resposta se'n deriven conclusions filosòfiques (si la veiem com una metàfora de la vida humana i dels seus somnis). Però aquesta part la deixo per quan s'expliqui la resposta.\nMaurici Capdet Mateu 16 de maig de 2012 a les 8:13\nHi ha un acudit que diu que un fill li pregunta al pare mentre tots dos miren la lluna:\n- Papa, què està més la lluna o Mataró?\n- A veure, fill meu, tu veus Mataró des d'aquí?\nSolució a la pregunta que ens demana a quina distà...


Pisos i Cases de lloguer de 5 habitacions a Barcelona\nTot el que necessites saber sobre els pisos i cases de lloguer de 5 habitacions a Barcelona\nLa ciutat de Barcelona és una de les més maques i populars d'Espanya i, sens dubte, de les més sol·licitades per a viure-hi. Moltes persones que han viscut a zones de costa asseguren que no poden viure sense estar a prop del mar, de manera que escullen llogar un pis a Barcelona per no perdre aquesta essència. D'altra banda, algunes persones trien la capital catalana per poder gaudir d'aquestes platges que no existeixen en la seva localitat natal.\nAlgunes famílies nombroses, de classe benestant, que escullen les zones elegants de la capital catalana per viure, poden necessitar un pis molt ampli. Per exemple, els pisos de 5 habitacions, complicats de localitzar a la Ciutat Comtal, són molt sol·licitats per aquest tipus de perfils.\nNomés alguns barris adinerats disposen d'immobles amb tants dormitoris i, en alguns casos, alguna de les habitacions estan destinades a la mainadera o a l'instructor dels nens, o, si no, al personal de servei. Podem trobar pisos d'aquestes característiques a diverses zones de la ciutat com Pedralbes, Sarrià-Sant Gervasi o a l'Eixample.\nSi bé és cert que pot existir algun immoble de 5 habitacions a altres zones de Barcelona, l'oferta és molt inferior. Els barris esmentats són cars, però disposen de molts serveis i estan bastant ben comunicats, exceptuant l'exclusiu barri de Pedralbes, que té pitjors comunicacions mitjançant transport públic, ja que els seus veïns solen desplaçar-se en vehicle privat.\nUn altre perfil que pot necessitar aquest tipus d'immobles amb molts dormitoris és el dels estudiants que comparteixen pis o el de les persones que no poden llogar un pis sols i decideixen compartir-lo. Aquesta problemàtica s'està estenent a la Ciutat Comtal, gràcies, en gran mesura, a l'elevat preu dels lloguers.\nAvantatges de llogar un pis amb 5 habitacions a Barcelona\nTrobar un pis de lloguer de 5 habitacions a la Ciutat Comtal és una mica difícil, però no impossible. Els barris més cars són els que tradicionalment disposen de pisos més amplis i, per tant, de més dormitoris. És habitual que les famílies adinerades tinguin més disposició i possibilitats de tenir una família més nombrosa, la qual cosa s'evidencia en el tipus d'immobles que s'han construït a les diferents zones de la capital catalana.\nPer aquest motiu és més fàcil trobar casa amb molts dormitoris als barris on tradicionalment s'ha instal·lat la burgesia catalana. Aquests barris són l'Eixample, Sarrià-Sant Gervasi i, tot i que és una zona més moderna, Pedralbes. Però si no et pots permetre llogar un pis tan ampli a aquestes zones, pots provar de trobar un immoble similar en altres àrees com el Guinardó, el Clot, La Font d'en Fargas o el Camp de l'Arpa.\nTambé pots plantejar-se la possibilitat de compartir pis a alguna zona més adinerada, que et podria permetre gaudir d'un lloguer molt més econòmic. Pots perdre certa intimitat, però podrias guanyar en bones comunicacions, excel·lents serveis i interessants zones comercials.


'Los Indignados' ja van rebre el Papa?'\nUna foto de la visita de Benet XVI il·lustra les acampades de Barcelona al 'The Huffington Post'. El digital nord-americà obre l'edició de tarda amb les protestes i pronostica un "desastre" electoral socialista\nREDACCIÓ Barcelona 21/05/2011 17:12\nEl diari digital The Huffington Post, el sisè web de notícies més visitat del món, obre edició aquest dissabte a la tarda amb les acampades a Espanya. Amb el títol "Los Indignados", el diari explica les protestes ciutadanes la vigília de les eleccions municipals i autonòmiques. Curiosament, però, la foto que il·lustra les protestes a Barcelona correspon a la visita que el Papa Benet XVI va fer fa uns mesos a la capital catalana. Concretament a les protestes del col·lectiu homosexual a la plaça de la Catedral per l'oposició del Vaticà al matrimoni gai.\nPatacada del PSOE\nLa notícia interior del Huff, signada per l'agència Reuters, vaticina un "desastre" electoral socialista en els comicis d'aquest diumenge. Explica el diari que darrere les protestes hi ha el malestar acumulat entre la població espanyola, especialment els joves, per l'atur persistent i les retallades socials anunciades pel president espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, per contenir el dèficit i evitar un rescat europeu com el de Grècia, Irlanda o Portugal. La notícia adverteix dels riscos que suposaria per a l'estabilitat de la UE haver de rescatar la quarta economia europea.\nThe Huffington Post recorda que la taxa d'atur espanyola és del 21,3%, la més alta de la UE, i que els acampats a la Puerta del Sol de Madrid o a la plaça de Catalunya de Barcelona són sobretot joves sense feina. El diari també remarca les declaracions que va fer divendres Zapatero assegurant que no hi haurà més retallades socials després de les eleccions del 22-M. També es fa ressò de la decisió de la Junta Electoral de prohibir les acampades durant la jornada electoral i el dia de reflexió, però diu que el més probable és que el govern espanyol no en faci cas.


Campanya “Clauers Solidaris” | Recaptació – Club Nàutic Port de la Selva\nCampanya “Clauers Solidaris” | Recaptació\nINICIATIVA EN BENEFICI DELS NENS MALALTS DE CÀNCER.\nEl passat dia 3 de gener, voluntaris de Protecció Civil del Port de la Selva es van desplaçar a l’Hospital de Sant Joan de Déu, per oficialitzar, davant la responsable de l’Obra Social Infància, Sara Mendoza, l’entrega dels 3.000 € recaptats amb la venda dels “Clauers Solidaris”.\nDes del Club Nàutic estem orgullosos d’haver col·laborat en la divulgació d’aquesta iniciativa, promoguda pels voluntaris de Protecció Civil de El Port de la Selva, i volem donar les gràcies a tots els que, amb les seves aportacions solidàries, ho han fet possible.\nDiari: Empordà | 8 gener 2019:\n“Els voluntaris de Protecció Civil del Port de la Selva han fet un donatiu de 3.000 € a l’Hospital Sant Joan de Déu de Barcelona.\nEls diners els han aconseguit amb la venda de clauers solidaris, i ha de servir per a la construcció del Pediàtric Càncer Center Barcelona – Sant Joan de Déu, un nou espai sanitari que avui dia ja té la primera pedra posada i s’espera inaugurar l’any 2021.\nDesprés de gairebé un any des de l’inici de la campanya s’han venut un total de 1.000 clauers, dels quals se n’ha aconseguit recaptar 5.000 €. D’aquesta partida, 2.000 € han anat destinats a costejar el preu d’adquisició, i els 3.000 restants es van ingressar al compte de l’Hospital de Sant Joan de Déu a finals de setembre, tot i que l’entrega oficial es va fer el dijous 3 de gener.\nLa campanya solidària iniciada pel cos del Port de la Selva es va iniciar a finals del mes de febrer del 2018. «Quan vam comprar els primers 300 clauers vam començar a rebre missatges a les xarxes de gent que volia comprar-los, i comerços que volien distribuir-los>>, explica Genís Pinart, el president de l’Associació de Voluntaris de Protecció Civil del Port de la Selva. Després d’això, Protecció Civil va encarregar dues partides més de clauers: una de 500 i una altra de 1.000.\n25 establiments col·laboradors\nAquesta campanya solidària ha comptat amb la participació de molts establiments que, desinteressadament, han volgut ajudar a pal·liar els efectes del càncer infantil, una malaltia que es tractarà a l’hospital al qual es destinen els fons.\nEn concret hi van col·laborar 25 negocis de 10 municipis: El Port de la Selva, Llançà, Roses, Castelló d’Empúries, Figueres, Cadaqués, Sant Climent Sescebes, Olot, Girona i Barcelona.\nA part d’aquests establiments, els clauers es podien adquirir en els actes preventius que comptaven amb la presència de Protecció Civil del Port de la Selva.\nDesprés de fer l’entrega dels 3.000 € a l’hospital, el cos de voluntaris encara disposa de 800 clauers per seguir repartint fins a acabar les existències. Les últimes unitats d’aquest producte es poden adquirir a la fleca Sant Pau, de Figueres; a la llibreria Mas Blanch i a la farmàcia Marta Bosch, de Roses; a la llibreria Pumareda i al restaurant El Floc, de Llançà; i a la botiga Margot’s, a la farmàcia Sala i a la carnisseria Cairó, del municipi impulsor, el Port de la Selva.”\nDebut del Club Nàutic en Competició Internacional de Natació


L'Ajuntament de Burjassot aprova el seu Pla d'Igualtat d'Oportunitats | Valencia Extra\nEl Ple de l’Ajuntament de Burjassot, en sessió extraordinària celebrada el 29 de gener de 2020, ha aprovat per unanimitat el seu I Pla d’Igualtat d’Oportunitats. Es tracta de document impulsat des de la Regidoria d’Igualtat i Feminisme dirigida per l’Alcalde, Rafa García, que recull les principals línies d’acció municipal en matèria d’igualtat, referides a l’organització interna del mateix Consistori. Tal com estableix la “Llei orgànica 3/2007 per a la igualtat efectiva de dones i homes” en el seu article 46 “Els plans d’igualtat són un conjunt ordenat de mesures, adoptades després de realitzar un diagnòstic de situació, tendents a aconseguir la igualtat de tracte i d’oportunitats entre dones i homes i a eliminar la discriminació per raó de sexe”.\nEl Pla d’Igualtat d’Oportunitats (PIO) de l’Ajuntament de Burjassot tindrà una vigència total de quatre anys, començant el gener de 2020 i finalitzant el desembre de 2023. Per a la seua elaboració, s’ha comptat amb el treball de la Comissió d’Igualtat de l’Ajuntament, composta per una àmplia representació de l’Equip de Govern, la representació legal de la plantilla i personal tècnic de les principals àrees municipals. Com a fase prèvia, l’Agent d’Igualtat va realitzar un diagnòstic de la situació municipal, en matèria d’igualtat d’oportunitats, a partir de les dades quantitatives i qualitatives facilitats pel Departament de Recursos Humans i per la mateixa plantilla.\nEn total, el PIO es compon d’un total de 45 mesures que abasten diferents àrees com són el compromís i la cultura de la igualtat, amb set accions en aqueix sentit; els processos de selecció i contractació (onze accions); la classificació i la promoció professionals (una acció), la formació del personal (tres accions); les retribucions (tres accions), la conciliació de la vida personal, familiar i laboral (huit accions); la salut laboral (quatre accions); la comunicació i el llenguatge no sexista (cinc accions) i la violència de gènere (tres accions).


El Departament de Salut confirma que tota la població major d'edat d'Ontinyent serà vacunada als propers 6 mesos | Valencia Extra\nL’alcalde d’Ontinyent, Jorge Rodríguez, ha rebut confirmació del Departament de Salut Xàtiva-Ontinyent que al llarg del mes d’abril i durant 6 mesos es procedirà a la vacunació de tota la població local d’entre 18 i 80 anys. Segons s’explicava en l’encontre telemàtic, al qual participaven també alcaldes i alcaldesses d’altres localitats de l’àrea, es preveu que una vintena de professionals sanitaris (entre metges, professionals d’infermeria i personal administratiu) s’encarreguen de vacunar al voltant de 30.000 persones en aquest període.\nEl primer edil reiterava l’oferiment al Departament de Salut de tots els espais municipals, així com dels recursos humans necessaris per a aquesta vacunació massiva. Des de l’Ajuntament s’ha suggerit el CIM de Sant Rafel i la Sala Gomis com a espais idonis, tot i que serà el mateix departament qui haurà de decidir quins són els espais més adients atenent els corresponents criteris tècnics.\nJorge Rodríguez destacava que amb l’inici de la vacunació i la davallada de la incidència als últims dies fins als 152 casos positius per PCR per cada 100.000 habitants “comencem per fi a veure llum a la fi del túnel, però, mentrestant, cal recordar que la millor vacuna és mantenir la distància social, fer ús de mascareta i seguir totes les instruccions de les autoritats sanitàries”, insistia l’alcalde.


Dia mundial del medi ambient: construïm sobiranies, capgirem el paradigma!\nUn dels pilars que ens estructuren al Jovent Republicà és la lluita ecologista. L'organització entenem que la protecció del medi natural és necessària per a la perdurabilitat del planeta. La humanitat no vivim al marge de les dinàmiques planetàries, precisament som interdependents amb la resta d'espècies i processos ecològics, físics i geològics de la Terra.\nActualment, el sistema econòmic imperant al nostre país, el capitalisme, es veu lligat de mans i peus als combustibles fòssils i, de resultes, a l'exterior. Alhora, ens trobem immersos en un sistema que requereix la contínua creixent extracció de recursos naturals en un medi natural finit. Sense dubte, aquest desequilibri genera una disrupció ambiental amb gran inèrcia que ens aboca irremeiablement a la crisi que estem vivint.\nLa COVID-19 ha suposat reviure certs llindars ecològics que no s'havien pogut viure des de feia anys; els ocells han tornat a les ciutats, la contaminació atmosfèrica s'ha vist reduïda a registres no recordats, les nostres aigües naturals han guanyat transparència o el volum de residus ha disminuït en lustres. Les dinàmiques del sistema actual s'han vist frenades bruscament tot desemmascarant les seves repercussions perjudicials cap al medi. Alhora, els moviments de persones i mercaderies s'han vist restringits posant en relleu les dificultats d'autoabastir-se. Tot plegat ha posat sobre la taula la necessitat de guanyar autonomia econòmica per tal de no dependre dels grans oligopolis mundials i guanyar sobiranies territorials amb tota la complicitat internacional per treballar per una justícia ambiental de forma coordinada.\nSense dubte, la situació generada només ens pot fer consolidar la necessitat d'avançar cap a un canvi de paradigma que garanteixi una sobirania local de recursos com l'aigua, l'energia i l'alimentació que permeti l'existència a llarg termini de tots els pobles.\nLes darreres dècades han vingut marcades per infinitat de lluites que han fet front als conflictes ambientals provocats per un sistema pandèmic arreu del territori. El "desarrollismo" dels anys 60 donava un bon tret de sortida a l'especulació urbanística que es reproduiria fins a l'actualitat (especialment a la costa), les petroquímiques inundarien el camp amb encara dubtes de seguretat per la població, les nuclears es vestirien com l'alternativa energètica amb centrals com la de Cofrents o la d'Ascó-Vandellòs que encara estan en actiu, grans parcs temàtics acompanyarien a un model turístic precari i caduc com és el cas de Terra Mítica o Port Aventura, el sòl agrari es veuria amenaçat arreu de la nació en enclavaments claus com el Delta del Llobregat o l'Horta de València, la gestió de l'aigua com a recurs econòmic aniria en detriment dels Deltes com el de l'Ebre, la industrialització de la ramaderia portaria a la construcció de macrogranges i la contaminació dels aqüifers per purins, també hem trobat grans gasoductes com el MidCat, grans incendis, desertificació, autovies periurbanes com el segon cinturó a Palma o les macrorotondes de Menorca, ampliacions de ports esportius desmesurats, camps de golf, línies de Molt Alta Tensió...\nCertament gairebé cada conflicte ambiental ha vingut acompanyat de la lluita organitzada del territori implicat, això sí moltes d'elles acompanyades de victòries. Ara bé, no ens podem conformar amb les victòries disgregades, cal un marc estratègic que dibuixi una planificació territorial en clau ecologista arreu de la nostra nació. Cal una fiscalitat ambiental que penalitzi de forma severa els greuges ambientals, cal la implementació d'un nou model de residus, treballar per obtenir noves energies renovables en clau local i tot, fer-ho amb coordinació de les entitats socials i una educació activa a les escoles.\nLes darreres dècades la lluita al carrer ha sigut imprescindible per tal de posar sobre la taula la problemàtica. Ara bé, quedar-se en la protesta seria un error, és imprescindible passar de la protesta a la proposta i canalitzar les mesures pertinents als poders públics. Per la viabilitat de les generacions futures requerim amb urgència un canvi de paradigma socioeconòmic fiscalitzat per una forta planificació territorial que permeti aconseguir totes les sobiranies. Ara és el moment: construïm sobiranies, capgirem el paradigma!\nNecessitem un canvi de paradigma que garanteixi una sobirania local de recursos\nURL CURTA: https://joventrepublica.cat/url/380459


Igualada, ciutat amiga de la Infància per UNICEF\nEl lliurament de distincions als 114 municipis que s’incorporen a la Xarxa de Ciutats Amigues de la Infància es farà el 27 de novembre a Oviedo\nIgualada ha rebut el segell de Ciutat Amiga de la Infància, atorgat per UNICEF, i l’ostentarà, com a mínim, fins l’any 2022. Aquest 7 de novembre l’alcalde d’Igualada, Marc Castells, i la tinent d’Alcalde d’Acció Social, Igualtat, Infància i Joventut, Carme Riera, han donat els detalls d’un guardó que es recollirà el proper dia 27 en un acte que tindrà lloc a Oviedo.\nEl passat 25 d’octubre, aquest organisme va fer públics els noms dels 114 nous membres que han entrat a formar part de la Xarxa de Ciutats Amigues de la Infància, entre els quals hi ha la capital de l’Anoia, juntament amb altres ciutats catalanes com Sabadell, Santa Coloma de Gramenet, Sitges o Martorell. Amb aquestes incorporacions, ara mateix ja són 274 els governs locals de l’Estat integrats en aquesta xarxa, aquells que es distingeixen per haver situat la infància al centre de la seva acció: això suposa, segons UNICEF, que el 41% d’infants viu avui en una Ciutat Amiga de la Infància. La xarxa s’estén per una trentena de països dels cinc continents.\nCiutats Amigues de la Infància · Una Ciutat Amiga de la Infància és aquella ciutat, poble, comunitat i sistema de govern local compromès amb el compliment dels drets de les nenes, els nens i els adolescents, seguint la Convenció sobre els Drets dels Infants, i promovent també una ciutadania democràtica amb i per la infància.\nEl secretariat encarregat d’avaluar les candidatures presentades i atorgar les distincions el constitueixen el Comitè Espanyol d’UNICEF, el Ministeri de Sanitat, Consum i Benestar Social, la Federació Espanyola de Municipis i Províncies (FEMP) i l’Institut Universitari de Necessitats i Drets de la Infància i l’Adolescència (IUNDIA).\nEl compromís dels governs reconeguts es fa palès en el fet que cadascun d’ells ha dissenyat un Pla Local d’Infància amb la finalitat de contribuir als cinc objectius marc de la iniciativa: cada infant és valorat, respectat i tractat justament dins la seva comunitat; les veus, necessitats i prioritats de cada nen i nena són escoltats i considerats en les normatives i polítiques públiques, els pressupostos i les decisions que els afecten; tots els infants tenen accés als serveis essencials de qualitat; tots els nens i nenes viuen en entorns segurs i nets; i tots ells tenen l’oportunitat de gaudir de la vida familiar, el joc i l’oci.\nEls infants, protagonistes de les polítiques públiques · Segons han destacat Riera i Castells, aquest reconeixement posa en valor la tasca de l'Ajuntament d’Igualada, en coordinació amb les entitats locals i amb els propis nens i nenes, a l’hora de liderar un procés continu d'implementació de polítiques i mesures que millorin el benestar dels més petits.\nEn aquest sentit, posen de manifest que el reconeixement correspon al compromís i l'esforç que s’ha dut a terme per incorporar la infància i l’adolescència al centre de l’agenda política. Entre altres accions, s’ha creat el Consell Municipal dels Infants –format per escolars entre 9 i 12 anys i que renovarà els seus membres la setmana vinent– i s’ha elaborat també del Pla Local d’Infància i Adolescència, una eina de treball transversal, elaborada sobre la base d’una diagnosi prèvia, que unifica prioritats i estableix línies d’acció comunes i compartides.\nTambé s’està apostant per convertir els infants de la ciutat en protagonistes amb capacitat de decisió, involucrant-los en processos participatius com el que està definint actualment com ha de ser la futura ampliació del Parc Central, que es preveu destinar al joc, el lleure i l’esbarjo, o incorporant propostes nascudes al Consell Municipal dels Infants als diferents actes i esdeveniments culturals i festius. En aquesta línia, precisament, el proper 25 de novembre i també al Parc Central, se celebrarà la segona edició del Dia dels Drets dels Infants, una jornada lúdica que situa els infants i les seves famílies com a protagonistes.\nLa voluntat de l’Ajuntament des d’ara, segons avancen Castells i Riera, és potenciar encara més les polítiques públiques orientades als infants i adolescents, reforçar aquelles iniciatives, espais i recursos que ja tenen a l’abast i generar-ne de nous encaminats a incentivar la seva participació, incrementar el seu benestar i facilitar el seu desenvolupament personal. En aquest marc, han destacat específicament la voluntat de desenvolupar un projecte de gran abast que pugui optar a ser premiat al Certamen de Bones Pràctiques de la UNICEF, que reconeix aquelles iniciatives exemplars en àmbits com la planificació urbana sostenible, l’atenció als col·lectius vulnerables, les estratègies innovadores de participació, l’abordatge de problemes de violència en l’àmbit educatiu o de les xarxes socials, els models d’èxit en inclusió social, les campanyes efectives per al benestar o l’aplicació de l’Agenda 2030 o Agenda Hàbitat III, sempre enfocades cap a la infància i l’adolescència.


Circàssia - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n43° 35′ 07″ N, 39° 43′ 13″ E / 43.585278°N,39.720278°E / 43.585278; 39.720278Coord.: 43° 35′ 07″ N, 39° 43′ 13″ E / 43.585278°N,39.720278°E / 43.585278; 39.720278\nAdyghe Habze (en) , cristianisme i islam\nLa Circàssia és una regió de la Rússia europea meridional, situada als vessants septentrionals del Caucas i compresa entre la mar Negra a l'oest i la mar Càspia a l'est. Tot i que actualment no correspon a cap divisió política, en el passat formà part dels antics territoris de Tèrek i Kuban.\nLa Circàssia és una regió de la Rússia europea meridional, situada als vessants septentrionals del Caucas i compresa entre la mar Negra a l'oest i la mar Càspia a l'est. Està limitada al nord pels rius Tèrek i Kuban, allargant-se pel sud fins a Mingrèlia. El terreny és en part molt trencat, assolint considerable altura, que culmina en el mont Elbrús (5.646 m). L'elevació mitjana de la serralada excedeix de 3.000 m., i té ramificacions laterals en sentit transversal que l'enllacen a una sèrie de contraforts paral·lels de menys altura.\nLa part oriental és més baixa que l'occidental, però més trencada. Les aigües es dirigeixen per la part septentrional de la regió als mars Negra i Càspia pels citats rius Kuban i Tèrek, els quals descriuen una gran corba en sentit oposat i presenten les seves ribes en la part inferior del seu curs, cobertes de vegetació.\nEl Kuma i altres rius de la regió central es filtren en les estepes sense arribar al mar. L'Ingur i el Rion porten les aigües del Caucas occidental al mar Negra pel vessant contrari.\nNo obstant la fertilitat del sol, l'agricultura està força endarrerida, sent els productes principals el blat de moro, civada, tabac, arròs, cànem i la vinya.\nAls vessants del Caucas hi ha uns magnífics boscs, els quals subministren una fusta excel·lent per la construcció.\nLa Circàssia no correspon a cap divisió política, actualment, formant part dels antics territoris de Tèrek i Kuban.\nMapa de Circàssia\nLes primeres dades que es tenen dels circassians es remunten al segle VI abans de Crist, època en la qual eren designats pels romans amb el nom d'ant. En el segle V de la nostra era la Circàssia fou devastada pels huns, passant després al domini dels khàzars, i a la caiguda d'aquests, depengueren de l'imperi selèucida de Pèrsia i posteriorment del regne de Geòrgia.\nAl voltant del segle X començaren les irrupcions dels russos en el Caucas, establint-se relacions de parentiu amb les principals famílies d'aquesta regió. En el segle xiii s'apoderà d'aquesta Batu Khan, fill de Jöči i net de Genguis Khan, formant una de les províncies occidentals de l'imperi mogol. En acabar el segle XIV passà al domini de Tamerlà i els seus descendents, abraçant en aquesta època l'islam la major part dels seus habitants.\nIvan Vasilievich, gendre d'un príncep circassià, defensà el territori enfront de les pretensions del kanat de Crimea, del qual en passà més tard a dependre la Circàssia, fins que el 1708 es revoltà, posant-se sota la protecció de Turquia. El tractat de Belgrad (1739) i el de Küčük Kaynardja (1774) permeteren als txerkesos, encara que per poc temps, gaudir d'alguna llibertat fins que Pere el Gran de Rússia realitzà diferents temptatives per estendre els seus dominis pel Caucas.\nEl Kuban constituïa abans del tractat d'Adrianòpolis (1829) la frontera entre russos i txerkesos, però en virtut d'aquest tractat foren agregades a Rússia totes les possessions otomanes del Caucas. Els circassians es negaren a reconèixer la validesa de l'estipulat, originant-se llavors una lluita terrible, que acabà amb la dispersió d'aquell poble.\nDes de 1858 a 1864 més de 3000.000 txerkesos abandonaren les seves llars, establint-se en llocs diversos de Turquia, emigració que tornà a repetir després de la guerra russoturca de 1877, anant part del poble circassià a cercar refugi a l'Anatòlia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Circàssia\nEnciclopèdia Espasa Volum núm. 13, pàg. 350 ISBN 84-239-4513-8\nJournal of a residence in Circassia during the years 1837, 1838, and 1839 - Bell, James Stanislaus\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Circàssia&oldid=28140503»


Cerca totes les ofertes d'hotels a Baladou Entrada:\nHameau de la GarrigueLa ubicació és excel·lent si es busca tranquil·litat. Bon punt de partida per voltar pels llocs d'interès de la zona. L'habitació estava molt ...Habitacions per nit per només Bergerie de Lagarrigue...Habitacions per nit per només Més zones a Martel\nHotels destacats a Baladou, Martel\nLa ubicació és excel·lent si es busca tranquil·litat. Bon punt de partida per voltar pels llocs d'interès de la zona. L'habitació estava...\nAnna, Espanya 2 de febrer de 2017 Bergerie de Lagarrigue\nHotels a Baladou: Bergerie de Lagarrigue