Edicions Paper d’Estrassa presenta l’exposició ‘Descobrint Olesa’ – La Bústia\nEdicions Paper d’Estrassa presenta l’exposició ‘Descobrint Olesa’\nPer Redacció / La Bústia 15 d'octubre de 2020 a les 17:00 0 483 Visites\nL’editorial també ha engegat un nou projecte que posa en relleu el testimoniatge de dones olesanes\nEl pati de la Casa de Cultura d’Olesa acollirà aquest dissabte 17 d’octubre a les 18h l’acte d’inauguració de l’exposició ‘Descobrint Olesa’, basada en el darrer llibre d’Edicions Paper d’Estrassa. La mostra es podrà veure de forma gratuïta fins al 15 de novembre.\nPer assistir a l’acte d’inauguració cal formalitzar inscripció prèvia i gratuïta a través de vivetix. A través de l’exposició, els visitants podran conèixer les principals festivitats i tradicions d’Olesa.\nAlhora, serà també l’acte de presentació del llibre ‘Descobrint Olesa’, que tot i que va sortir a la venda durant el mes d’abril, no es va poder presentar en públic arran de la covid-19. El llibre, que ja ha venut més de mig miler d’exemplars només a Olesa, es pot comprar a la Llibreria Literator, al Quiosc de la plaça Catalunya i a la Llibreria Núria, on també es poden adquirir les làmines d’edició limitada.\nL’acte d’obertura comptarà amb la presència dels vuit il·lustradors del llibre -Rubén del Rincón, Ricardo Peregrina, Montse Cascante, Biel Moreno, Martí Alcon, Joan Cascante, Maria Grimau i Núria Fandos-, de l’autor dels textos, Marc Amat i de l’ideòleg i editor d’Edicions Paper d’Estrassa, Quim Moreno.\nTambé hi assistiran representants de l’Ajuntament com l’alcalde Miquel Riera i el regidor de Cultura, Xavier Rota. L’acte serà conduït pel periodista Albert Galceran.\nL’editorial engega el projecte ‘Dones olesenes’\nEdicions Paper d’Estrassa ha engegat un nou projecte i busca empreses i entitats que els ajudin a fer-lo realitat. Consisteix en un llibre il·lustrat que es titula ‘Dones olesanes’ i que vol posar en relleu el testimoniatge vital de 15 dones del municipi.\nParticipen 15 il·lustradores d’Olesa i una periodista local. Tothom qui vulgui col·laborar-hi i ser patrocinador o col·laborador ha d’escriure un e-mail a comunicacio@paperdestrassa.cat.\nFotografia: Els autors i l’editor de ‘Descobrint Olesa’ van signar llibres i van presentar les làmines el dia de Sant Jordi a Olesa [Edicions Paper d’Estrassa]


Reus exhibeix peces d'art contemporani en racons del nucli històric\nEl nucli antic de Reus amaga obres d'art contemporani entre els seus racons, places i carrers. Es tracta d'una nova ruta cultural denominada "Reus Urban Art". Gairebé una quarantena d'artistes, nacionals i...\nEl festival Llambordes dedicarà la seva primera edició als graffitis\nUn esquelet que guarda a la seva mà un cap humà com si fos Hamlet, una habitació infantil amb tot de joguines pel terra o una recreació idíl·lica del jardí de La Palma. Aquestes són alguns dels exemples...\nEl grup Art-21 del Col·lectiu de Dones de Vilafortuny presenta una exposició dedicada a la tardor\nEl Col·lectiu de Dones de Vilafortuny Art-21 ha inaugurarat aquest passat divendres l’exposició 'La Tardor', a la Sala Àmbits del Centre Cultural de Cambrils. L’acte ha anat a càrrec del regidor de...\nCors que regalimen vermell farcits de fulles d’afaitar, formigues que ens condueixen a l’inquietant (o és refrescant?) interior d’una guitarra, màscares mexicanes atrapades en un metacrilat ple de...\nL'Abelló més grotesc\nJordi Abelló torna a baixar a les profunditats de la condició humana en el seu nou projecte artístic, Grotesc, integrat per més de 3.800 dibuixos (reunits en 41 sèries), 150 pintures de petit format i una...\nEl cafè com a instrument d'expressió artística, al Restaurant l’Absis\nL'artista reusenca Anna Franch ha pintat aquest passat dissabte, al Restaurant l'Absis de Reus, un mural amb cafè, on hi ha il·lustrat aspectes representatius de la nostra ciutat. Partint del lema 'Reus beu...\nL'art amb cafè d'Anna Franch, al Restaurant l'Absis\nAquest dissabte, 7 de gener, a partir de les 10 del matí, al Restaurant l'Absis (carrer de la Mar, 30, de Reus), l'artista reusenca Anna Franch farà un mural artístic utilitzant únicament cafè.Els...


À Punt bat rècord d’audiència i iguala a Canal 9 - Infoguiavalencia.com\nLa televisió pública valenciana À Punt bat el seu rècord d’audiència i arriba al 4%, es consolida com a la primera opció després de les cadenes generalistes i iguala els registres de Canal 9. Al voltant de 700.000 valencians i valencianes han seguit À Punt este mes de maig.\nDes de que canviara la direcció de la cadena i es fera càrrec d’esta Alfred Costa els canvis han sigut notoris i ha fet que À Punt tinga una programació més atractiva. I este fet ha tingut una conseqüència immediata com és l’increment de l’audiència.\nÀ Punt supera a La Sexta i Cuatro al migdia\nEn la franja de migdia À Punt supera a les cadenes La Sexta i Cuatro. En números, À Punt ha superat clarament a les cadenes generalistes i supera a la resta de cadenes de la TDT. D’esta manera, segons dades de Kantar, la resta de cadenes ha obtingut estos resultats: La 2: 3,1%; Trece: 3%; FDF: 2,8%; Nova: 2,8%; Energy: 2,4%.\nEn la franja de la sobretaula s’arriba al rècord del 7,3% del share, per davant de Cuatro i igualat amb La Sexta.\nÀ Punt iguala Canal 9 amb menys pressupost\nAmb un pressupost que és tres vegades inferior, À Punt ha aconseguit igualar l’audiència de Canal 9 en la seua última etapa. L’actual televisió pública té un pressupost de 55 milions d’euros front als 154 de Canal 9 al 2012.\nÀ Punt ens recorda també que en 2012 només existia Canal Plus com a televisió de pagament. Situació molt diferent a la que tenim en estos moments on l’oferta de canals temàtics i plataformes a la carta (Netflix, Amazon Prime, HBO) és molt més ampla.\nUn creixement continuat d’À Punt\nDurant 2020 els registres d’audiència d’À Punt van ser: 2,5% en gener, l’1,9% en febrer, 3,2% en març, 3,3% en abril i 3,1% en maig (els tres últims en el confinament). A més, al desembre hi hagué un 3,8%, rècord fins eixe moment.\nÀ Punt és vista per 700 mil valencians i valencianes al dia\nSegons les dades la cadena valenciana À Punt ha sigut vista cada dia per vora 700.000 valencians i valencianes. A més, el millor dia va ser el 18 de maig. En eixe dia la cadena arribà al 5% de quota. I NTC migdia arribà al 14,6% de quota i 284.000 valencians van connectar al llarg d’este informatiu.\nEste espai informatiu ha tancat maig registrant un 10,3% de mitjana. Per la seua banda, L’Oratge seguix sent un dels espais més seguits i arribà el dia 6 de maig al seu màxim seguiment. En este cas va obtindre una quota del 12,2%. Segons les dades, l’Oratge contribuïx a que la franja de la sobretaula tinga molts bons resultats. També ajuda el concurs Atrapa’m si pots, presentat per Eugeni Alemany, el qual va obtindre un màxim del 7,5% el 19 de maig.\nÀ Punt es reforça en el ‘prime time’\nLa cadena valenciana À Punt, que bat el seu rècord d’audiència en maig, també vol fer força en el seu posicionament en el ‘prime time’. Així, l’emissió més vista en maig va ser el capítol 9 de la sèrie L’Alqueria Blanca, el 16 de maig. Este capítol va obtindre un 9,3% de quota i seguit en algun moment per 277.000 persones. Esta sèrie, que ha tornat a À Punt, ha sigut seguida per prop d’un milió d’espectadors.\nNous programes com ara Zoom també han tingut una bona resposta per part de l’audiència. En este cas l’emissió del dia 24 va obtindre un 6,9% de share en horari de màxima audiència del dilluns. Este espai presenta una mitjana del 5,9% de quota de pantalla.\nL’èxit de ‘Bona vesprada’ presentat per Màxim Huerta\nSense cap de dubte es pot qualificar de gran èxit el programa Bona vesprada liderat per Màxim Huerta. Este espai registra una mitjana del 4,5% de quota. Este espai és seguit cada dia per 220.000 espectadors.\nUn programa que recorre els pobles de la Comunitat Valenciana i oferix continguts d’entreteniment i també d’actualitat. El màxim de maig va ser el dia 26, quan arribà al 6% de quota i 266.000 persones.\nUn altre programa nou i que és d’investigació, L’hora fosca, es consolida en la nit del dimarts. En este cas és seguit per 200.000 espectadors cada emissió. Uns altres programes que també tenen bons resultats són, Escola d’infermeria, La bomba Carraixet, Crònica mèdica, TàP Zàping, No tenim trellat, Crims i El meu lloc al món.\nEn referència a la programació infantil destaquen els programes La Colla Sapiens i La Colla Challenge, amb un 14,6% i 13,7% de quota al matí dels dissabtes.\nLa programació diària d’À Punt pots trobar-la en Infoguiavalencia.com ací\nPost Tags:\t#À Punt\nEl cantant de reggae de Manises, Mistah Godeh, presenta el seu nou tea “El don” al costat del Chico de furego, Fyahbwoy. Este senzill mescla els versos de Mistah Godeh i Fyahbwoy a ritme de Dancehall i Dembow. La nova cançó “narra la perseverança d’un home que, amb més d’una ferida per perseguir amors no…\nRead More Mistah Godeh, el reggae fet a Manises, presenta “El don”Continue\nByInfoguiavalencia\t 09/12/2019 09/12/2019\nL’Hemicicle de l’Ajuntament de València va acollir el passat dia 4 l’acte de tancament del “Voluntariat pel valencià” en la seua quarta edició. Esta iniciativa fomenta l’ús del valencià i millora la competència lingüística del personal municipal. En esta edició han participat 123 persones dels vora 750 del total de l’activitat. L’acte va estar presidit…\nRead More El voluntariat pel valencià tancà la quarta edicióContinue


XarxaLlull: Lleida acull la inauguració del curs 2010-2011 dels estudis catalans a les universitats de l’exterior\n/ ► Lleida acull la inauguració del curs 2010-2011 del...\nLleida acull la inauguració del curs 2010-2011 del...\nper Neus Crisol Milian - Friday, 17 September 2010, 13:51\nL’Institut Ramon Llull i la Xarxa Vives d’Universitats organitzen l’acte inaugural del curs 2010 - 2011 dels estudis catalana a les universitats de l’exterior, que tindrà lloc dilluns 20 de setembre a les 12.30 h al Rectorat de la Universitat de Lleida.\nDurant l’acte acadèmic, Anna Sawicka, professora de la Universitat Jaguellònica de Cracòvia, pronunciarà la lliçó inaugural «Els murs de l’espai sobreïxen de blau. El combat per la bellesa en la poesia de Màrius Torres», sobre la figura del poeta lleidatà Màrius Torres, en el centenari del seu naixement. En el mateix acte també intervindran Joan Viñas, president de la Xarxa Vives i rector de la Universitat de Lleida i Josep Bargalló, director de l’Institut Ramon Llull. Per la seva part, Andreu Bosch, director de l’Àrea de Llengua i Universitats de l’IRL, presentarà la memòria de la docència d’estudis catalans del curs 2009 – 2010 de l’Institut, mentre que Ignasi Casadesús, secretari executiu de la Xarxa Vives, durà a terme la lectura de la memòria del curs 2009 – 2010 de la Xarxa.\nEs preveu que una cinauqntena d’acadèmics responsables dels estudis catalans a universitats de 17 països d’arreu del món es desplaçaran a Lleida per l’ocasió. A més, també hi assistiran representants de les universitats de la Xarxa Vives.\nL'acte serà transmès en directe a través del www.llull.tv i també a www.udl.cat.


Comprar mel de flors silvestres | Le Souffle d’Adore\nNúm. 6 - MEL DE FLORS SILVESTRES\nCollida durant el mes de maig, la mel de Flors Silvestres aporta el sabor de les varietats florals, d’aroma forta alhora que agradable dolça. Les variades notes florals riques el converteixen en un compliment per a molts tipus d'aplicacions culinàries. És una combinació perfecta per a totes les varietats de formatges i és increïble amb fruites fresques\nMel de flors silvestres: és líquida i té un color ambre més fosc, que varia de fosc a clar. Aquest producte té una gran demanda per la seva respecte a l'entorn; és un producte completament natural.\nLes abelles produeixen mel dolça de flors silvestres a partir del nèctar fragant d'arbres, arbusts, flors i herbes a prop del seu rusc, aquesta és una combinació màgica de suaus aromes florals i dolçor.\nUn producte dolç d'insectes silvestres ric en minerals, enzims i ingredients actius. La nostra mel és bastant seca, bastant espessa i concentrada, ja que s'emmagatzema més temps en les bresques i està madura. Aquesta és també la raó de la seva riquesa en diversos oligoelements i vitamines. En barrejar nèctar i pol·len, la mel de flors silvestres es converteix en una cura ideal per tractar les al·lèrgies estacionals.\nCom pot veure, la totalitat de les propietats útils només es pot sentir en provar la mel silvestre. No es recomana enfornar o fregir plats amb mel, això priva el producte natural de totes les seves propietats útils.\nBeneficis per a la mel de flors silvestres\nLa mel de flors silvestres es caracteritza per una composició única que no és similar a altres varietats. Els àcids orgànics i els components hormonals que conté són molt útils per a l'organisme.\nLa mel de flors silvestres es combinarà idealment amb diferents tipus de formatges amb una copa de vi blanc sec.\nEl producte a base d'herbes s'utilitza amb fins cosmètics. La composició dels components té un efecte beneficiós sobre el cabell, la cara i la pell del cos.\nEn afegir aquesta mel al iogurt natural, al mató amb fruites o al quefir (iogurt conreat) baix en greix, se sorprendrà de les delicioses que poden ser els productes lactis si no contenen dotzenes d'additius nocius.\nNúm. 4 - MEL DE ROMANÍ\nRecol·lectada per les abelles a principis de primavera a partir de flors de romaní, ressona com una essència molt aromàtica, llenyosa i amb un regust fort d’espècies de romaní. La mel de romaní té una textura gruixuda i té un color que recorda l’ambre.\nNúm. 1 - MEL D'ACACIA\nPortada pels mesos de maig i juny, la mel d’acàcia, amb aroma de flors, és lleugerament dolça, amb un sabor delicat. Ha estat una de les varietats de mel més valorades. Té un índex glicèmic baix i pot ser consumit per persones amb diabetis.


“Reciclar per a ConserMar” arriba a Gandia - Diari Serpis\n“Reciclar per a ConserMar” arriba a Gandia\n– El pròxim 12 de juny l’equip de “Reciclar per a ConserMar” s’instal·larà en el Passeig Marítim de Gandia per a conscienciar als ciutadans sobre els beneficis del reciclatge per al medi ambient i la importància de no abandonar els residus a les platges.\nDurant tot el matí l’equip de ConserMar atendrà els ciutadans que s’acosten des d’un estand situat en el Passeig Marítim, concretament, a l’altura del carrer Illes Canàries. L’objectiu és informar els ciutadans de la importància de no abandonar els residus a les platges i realitzar una separació correcta d’aquests. A més, es resoldran possibles dubtes sobre on i com cal depositar un determinat residu, fent possible el seu posterior reciclatge. Aquestes accions in situ permeten arribar al major nombre possible de veïns i conscienciar-los que l’acció de reciclar l’hem de realitzar en qualsevol situació i lloc.\nAquesta iniciativa té per objectiu fomentar entre els ciutadans la recollida selectiva de residus d’envasos generats al voltant de les platges (llandes, brics, envàs de plàstic) i cridar l’atenció per a frenar la basuraleza, és a dir, l’abandó dels residus a les platges (littering). L’acció reforçarà la importància de la separació domèstica d’aquests residus i el seu depòsit en els contenidors corresponents per a afavorir el seu reciclatge. Amb tot això, s’ajuda a reduir la contaminació, millorar la qualitat mediambiental i contribuir a l’economia circular dels envasos.\nArticle anteriorDemarcació de Carreteres de l’Estat dona avís del tancament de l’AP-7 per obres\nArticle següentGandia mostra els seus principals atractius culturals, gastronòmics i esportius a B-Travel Barcelona


[:ca]Misericòrdia i justícia[:es]Misericordia y justicia[:] |\n← [:ca]Diumenge III de Quaresma – «La Figuera»[:es]III Domingo de Cuaresma – «La Figuera»[:]\n[:ca]El Jubileu a la Bíblia. Justícia i compartir[:es]El Jubileo en la Bíblia. Justicia y compartir[:] →\n[:ca]Misericòrdia i justícia[:es]Misericordia y justicia[:]\nPublicat el 25 de febrer de 2016 per arobert\nLa Sagrada Escriptura ens presenta Déu com a misericòrdia infinita, però també com a justícia perfecta. Com es poden conciliar les dues coses? Com s’articula la realitat de la misericòrdia amb les exigències de la justícia? Podria semblar que són dues realitats que es contradiuen; en realitat no és així, perquè és la misericòrdia de Déu la que porta al compliment la justícia veritable. Però de quina justícia es tracta?\nSi pensem en l’administració legal de la justícia veiem que aquells que es consideren víctimes d’una injustícia s’adrecen al jutge en un tribunal i demanen que es faci justícia. Es tracta d’una justícia retributiva, que imposa una pena al culpable, segons el principi que a cadascú se li ha de donar el que se li deu. Com diu el llibre dels Proverbis: «Obrar el bé porta a la vida; fer el mal, a la mort» (11,19). També Jesús en parla a la paràbola de la vídua que anava repetidament al jutge i li demanava: «Fes-me justícia contra l’home amb qui tinc un plet» (Lc 18,3).\nAquest camí, però, no porta encara a la justícia veritable perquè en realitat no venç el mal, sinó que senzillament l’esquiva. En canvi és només responent amb el bé que el mal pot ser realment vençut.\nHeus aquí, doncs, una altra manera de fer justícia que la Bíblia ens presenta com l’autèntic camí a seguir. Es tracta d’un procediment que evita el recurs al tribunal i preveu que la víctima s’adreci directament al culpable per invitar-lo a convertir-se, ajudant-lo a comprendre que està fent mal, apel·lant la seva consciència. D’aquesta manera, finalment tornant enrere i reconeixent l’error propi, ell pot obrir-se al perdó que la part ofesa li està oferint. I això és bo: a continuació de la persuasió del que és dolent, el cor s’obre al perdó que li és ofert. Aquesta és la manera de resoldre els conflictes dintre de les famílies, en les relacions entre els esposos o entre els pares i els fills, on el qui se sent ofès estima el culpable i desitja salvar la relació que l’uneix a l’altre. No tallem aquesta relació, aquest lligam.\nCertament, aquest és un camí difícil. Requereix que el qui ha patit el mal estigui disposat a perdonar i desitgi la salvació i el bé de qui l’ha ofès. Només així la justícia pot triomfar, perquè, si el culpable reconeix el mal que ha fet i deixa de fer-lo, això fa que el mal deixi d’existir, i que el qui era injust esdevingui just perquè ha estat perdonat i ajudat a retrobar el camí del bé. I aquí comença el perdó, la misericòrdia.\nÉs així com Déu actua amb nosaltres, pecadors. El Senyor ens ofereix contínuament el seu perdó i ens ajuda a acollir-lo i a prendre consciència del nostre mal, per poder-nos-en alliberar. Perquè Déu no vol la nostra condemna, sinó la nostra salvació. Déu no vol que ningú es condemni! Algun de vosaltres em pot preguntar: «Però pare, mereixia la sentència de Pilat? Déu la volia?» «No! Déu volia salvar Pilat i també Judes, tots!» Ell, el Senyor de la misericòrdia ens vol salvar a tots! La dificultat és deixar que ell entri al cor. Totes les paraules dels profetes són una crida apassionada i plena d’amor que busca la nostra conversió. Això és el que el Senyor diu a través del profeta Ezequiel: «¿Us penseu que desitjo la mort del malvat? De cap manera. Jo, el Senyor Déu, us ho asseguro: el que jo vull és que abandoni els mals camins i que visqui» (18,23; cf. 33,11), això és el que agrada a Déu!\nI aquest és el cor de Déu, un cor de Pare que estima i que vol que els seus fills visquin en la bondat i en la justícia i per això visquin en plenitud i siguin feliços; un cor de Pare que va més enllà del nostre concepte esquifit de justícia per obrir-se als horitzons sense fi de la seva misericòrdia; un cor de Pare que no ens tracta com caldria pels nostres pecats i que no ens paga com caldria per les nostres culpes, com diu el Salm (cf. 103,9-10). I precisament és un cor de pare el que nosaltres volem trobar quan anem al confessionari. Potser ens dirà alguna cosa per fer-nos comprendre millor el mal, però al confessionari tots hi anem a trobar un pare que ens ajudi a canviar de vida; un pare que ens doni la força per continuar endavant; un pare que ens perdoni en nom de Déu. I per això ser confessor és una responsabilitat molt gran, perquè aquell fill, aquella filla que ve a tu només busca trobar un pare. I tu, sacerdot que ets al confessionari, tu ets al lloc del Pare que fa justícia amb la seva misericòrdia.\nAquesta entrada s'ha publicat dins de Catequesis del Papa i etiquetada amb catequesi, justícia, misericòrdia, papa francesc. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Càrrega de la Brigada Lleugera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa càrrega de la Brigada Lleugera , pintura de Richard Caton Woodville (1825-1855)\ncàrrega de cavalleria i batalla\n25 d'octubre de 1854\n44° 32′ 16″ N, 33° 37′ 27″ E / 44.5378°N,33.6242°E / 44.5378; 33.6242\n661 genets 20 batallons d'infanteria\n50 peces d'artilleria\n127 ferits Desconegudes\nLa càrrega de la Brigada Lleugera fou un episodi bèl·lic de la Guerra de Crimea. Durant la batalla de Balaclava (25 d'octubre de 1854), el comandant britànic, Lord Raglan, va ordenar carregar contra les formacions d'artilleria russes que es retiraven, per tal de destruir-les. Les seves ordres van ser malinterpretades pels seus subordinats, que van donar l'ordre al comandant de la Brigada Lleugera, Lord Cardigan, de carregar contra les posicions d'artilleria russes que hi havia al fons d'una vall, ben protegides i envoltades de russos. Cardigan va complir l'ordre malgrat que la considerava un suïcidi.\nPer arribar-hi, havien de travessar la vall, amb tiradors russos a tres flancs diferents, cosa que els va costar moltes baixes. Tanmateix, part de la brigada va aconseguir arribar fins a les posicions d'artilleria russes i destruir-les.\n4 Els poemes de Tennyson\n4.1 La càrrega de la Brigada lleugera\n4.1.1 Resposta de Kipling\n4.2 La càrrega de la Brigada pesant\n5 Pel·lícules i altres referències a l'esdeveniment\n« Lord Raglan vol que la cavalleria avanci ràpidament cap al front, que segueixi l'enemic i que intenti prevenir que l'enemic s'endugui els canons. Tropes d'artilleria a cavall poden acompanyar-lo. La cavalleria francesa és a la seva esquerra. Immediat. »\nDe tota manera, l'ordre real de Lord Raglan no era aquesta. Volia que la cavalleria evités que els russos traguessin els canons navals dels reductes (fortificacions militars) que havien capturat als aliats turcs a la cara posterior dels Alts de Causeway, el turó que formava la part dreta de la vall (des del punt de vista de la cavalleria). Raglan podia veure el que succeïa des de la seva posició avantatjosa a l'oest de la vall, però Lucan i la seva cavalleria no tenien coneixement del que estava passant a causa de l'orografia del terreny on estaven establerts.\nL'ordre va ser elaborada pel brigadier Richard Airey i va ser portada pel capità Louis Edward Nolan, ajudant de camps de Lord Reglan, el qual segurament duia alguna instrucció oral més per tal que la cavalleria anés a l'atac immediatament. Quan Lord Lucas, comandant general d'aquell regiment de cavalleria, li va preguntar a quins canons es referia, el capità Nolan digué el que li havia estat indicat amb un ampli moviment del seu braç: no els reductes de Causeway, sinó la massa de canons russos ubicats en un reducte al final de la vall, al voltant d'una milla més enllà. Les raons de la seva equivocació en marcar la direcció de l'atac no són clares, i probablement no se sabran mai, donat que va morir en la subsegüent batalla.\nCom a resposta a l'ordre, Lord Cardigan va dirigir 673 (o 661) genets directament a través de la vall que hi ha entre el turó de Fedyukhin i la de la calçada, la vall que més tard el poeta Alfred Tennyson denominarà Vall de la mort . Les tropes russes, al comandament de Pavel Liprandi, estaven formades per aproximadament 20 batallons d'infanteria amb el suport de més de cinquanta peces d'artilleria i diversos regiments de cavalleria (cosacs i hússars). Aquestes forces estaven desplegades en ambdós costats i al fons de la vall.\nLa càrrega fou efectuada per la Brigada Lleugera de la cavalleria britànica, formada pel 4t i el 13r Regiment de Dracs lleugers, el 17è Regiment de Llancers, el 8è i l'11è Regiment d'Hússars, a les ordres del general lord Cardigan. Carregaren al costat de la Brigada pesada, formada pel 4 º Regiment de Dracs irlandesos de la Guàrdia, el 5è Regiment de Dracs de la Guàrdia, el 6è Regiment de Dracs de Inniskilling i els Grisos escocesos . Aquestes unitats eren les principals forces de cavalleria britàniques en el camp de batalla. El comandament general de la cavalleria requeia en Lord Lucan. Lord Cardigan i Lord Lucan eren cunyats i la seva relació no era gens bona.\nTot i l'intens foc d'artilleria que rebia per tres bandes, La brigada arribà a lluitar amb les forces russes del fons de la vall, i les va obligar a fugir del reducte. Va patir fortes pèrdues, i va ser ràpidament obligada a replegar-se. Lucan fracassà en la seva missió de donar suport a Cardigan, i alguns sospiten que això es devia a l'animositat que sentia contra el seu cunyat: la Brigada pesada va arribar a la vall, però no va avançar més lluny. La cavalleria francesa, els Caçadors d'Àfrica, van ser més eficaços, ja que van trencar la línia russa del turó de Fedyukin i van cobrir els supervivents de la Brigada lleugera durant la seva retirada.\nCardigan va sobreviure, i va descriure més tard el combat en un discurs a Mansion House, a Londres, que va ser recollit i àmpliament citat posteriorment en la Cambra dels Comuns del Regne Unit:\n« Avançàvem per un pendent gradual de més d'un quilòmetre, les bateries vomitaven sobre nosaltres obusos i metralla, amb una bateria a la nostra esquerra i una a la nostra dreta, i l'espai intermedi eriçat de fusells russos, així quan arribàrem a 50 metres de la boca dels canons que havien llançat la destrucció sobre nosaltres, estàvem, de fet, envoltats per un mur de foc, a més del dels fusells al nostre flanc.\nMentre pujava el turó, el foc oblic de l'artilleria queia sobre la nostra rereguarda, de tal manera que rebíem un nodrit foc sobre l'avantguarda, els flancs i la rereguarda. Entràrem a l'espai de la bateria, la travessàrem els dos regiments al capdavant, ferint un gran nombre de artillers russos en passar. En els dos regiments que vaig tenir l'honor de dirigir, cada oficial, amb una única excepció, va ser o bé ferit, o mort, o va veure el cavall que muntava mort o ferit. Aquests regiments van passar, seguits per la segona línia, formada per dos regiments suplementaris, que van seguir amb el seu deure de ferir els artillers russos.\nDesprés va venir la tercera línia, formada per un altre Regiment, que va completar la tasca assignada a la nostra Brigada. Crec que això es va fer amb veritable èxit, i el resultat va ser que aquest cos, format per només 670 homes aproximadament, va aconseguir travessar la massa de la cavalleria russa que-com hem sabut posteriorment-disposava de 5.240 homes, i havent travessat aquesta massa, férem la volta, com diu la nostra expressió tècnica militar, «al fons de tot», i ens vam retirar de la mateixa manera, provocant tants danys com era possible en la cavalleria enemiga. De tornada al turó de la qual havia partit l'atac, vam haver de patir la mateixa mà de ferro i patir el mateix risc de trets dels tiradors en el nostre flanc que a l'anada. Molts dels nostres homes van ser tocats, homes i cavalcadures resultaren morts, i molts dels homes les muntures dels quals havien mort, van ser massacrats quan intentaven escapar.\nPerò, mylord, quin va ser el sentiment d'aquests valents que van tornar a la seva posició, de cada regiment no va retornar sinó un petit destacament, dos terços dels efectius implicats en l'acció s'havien perdut? Crec que cada home que va participar en aquest desastrós assumpte de Balaklava, i que va tenir la gran sort de seguir amb vida, ha de notar que va ser només per un decret de la Divina Providència que va escapar a la mort més certa que era possible concebre.\nUna vista recent de la «Vall de la mort» en què la càrrega va tenir lloc. Avui està ocupada per vinyes, encara que era un camp obert el 1854.\nThe Charge of the Light Brigade at Balaklava , per William Simpson (1855), il·lustrant la càrrega a la «Vall de la mort» des de la perspectiva russa.\nOficials i soldats supervivents de la càrrega, pocs mesos després de la batalla.\nLa «Vall de la mort», on la batalla va tenir lloc, fotografiada per Roger Fenton el 1855.\nLa brigada no quedà completament destruïda, tot i que patí terribles pèrdues: 118 morts, 127 ferits, i la pèrdua de 362 cavalls. Després de ser reagrupats, únicament 195 homes disposaven encara de cavall. La futilitat de l'acció i la seva bravura imprudent han fet afirmar al general francès Pierre Joseph François Bosquet: « És magnífic, però això no és la guerra ». S'ha dit que els comandants russos van creure al principi que els genets havien abusat de la beguda. La reputació de la cavalleria britànica va millorar notablement arran d'aquesta càrrega, encara que no es pot dir el mateix de la dels seus comandaments.\nLa lentitud de les comunicacions marítimes va fer que les notícies del desastre no arribessin a coneixement de l'opinió pública britànica fins a tres setmanes més tard. Els informes del front dels caps britànics es publicaren en una edició extraordinària de la London Gazette el 12 de novembre de 1854. Raglan culpà Lucan per la càrrega, tot dient que Per la seva incomprensió de l'ordre d'avanç, el tinent general (Lucan) va considerar que havia d'atacar a qualsevol preu, i va ordenar al major general Cardigan avançar amb la Brigada lleugera .\nEl març de 1855, Lucan fou cridat al Regne Unit. La càrrega es convertí en objecte de considerables controvèrsies i de debats públics al seu retorn. Va demanar declarar davant un consell de guerra, però li fou denegat. En el seu lloc, es defensà de totes les acusacions que va rebre en un discurs davant la Cambra dels Lords. Rebutjà vigorosament la versió de Raglan dels esdeveniments, tractant d' « imputació que enfosqueix seriosament el meu caràcter professional ». En un intercanvi públic de correspondència mantinguda a través de les pàgines del diari Times de Londres, Lucan acusà a Raglan i al seu ajudant de camp (mort) Nolan, el missatger de l'ordre en qüestió.\nLucan aconseguí escapar a la reprovació per la càrrega. Fou nomenat membre de l'Orde del Bany el juliol del mateix any. Tot i que ja no va tornar mai al servei actiu a l'Exèrcit, va ser ascendit a general a 1865 i va ser nomenat mariscal l'any immediatament anterior a la seva mort.\nLa càrrega continua sent objecte d'estudi per part dels historiadors militars i dels estudiants com un exemple del que pot sortir malament quan es manca d'informacions militars precises i les ordres no són clares. Winston Churchill, que era, al capdavall, historiador militar i un cavaller clàssic, insistia el 1945 durant la conferència de Ialta a disposar de temps per visitar per si mateix el camp de batalla.\nEls poemes de Tennyson[modifica]\nLa càrrega de la Brigada lleugera[modifica]\nEl poema, publicat el 9 de desembre de 1854 en el diari The Examiner , glorifica la brigada: « Com podria empal·lidir la seva glòria? Oh, la salvatge càrrega que van fer ! » alhora que lamenta la trista futilitat de la càrrega:« Sense que els soldats ho sabessin, algú s'havia equivocat (...) Carregant contra un exèrcit, mentre el món es meravellava ». Tennyson va escriure el poema alguns minuts després d'haver llegit un relat de la batalla al Times . El poema assolí ràpidament una enorme popularitat, fins i tot entre les tropes de Crimea, a les quals se'ls distribuïa en forma de pamflet.\nS'especula sobre si el poema es va escriure per a la glorificació de la brigada, o bé com un subtil missatge sobre els horrors de la guerra.\nUna gravació en àudio de la lectura per Tennyson del seu poema, gravada a 1890 sobre cilindre de cera, està disponible en línia[Enllaç no actiu].\nResposta de Kipling[modifica]\nel 1881, Rudyard Kipling escriu una resposta, titulada L'últim de la Brigada Lleugera , que intenta avergonyir al públic britànic descrivint les difícils condicions trobades pels supervivents de la Brigada lleugera.\nLa càrrega de la Brigada pesant[modifica]\nL'acció més favorable de la Brigada pesant que va tenir lloc el mateix dia és igualment commemorada per Tennyson en La càrrega de la Brigada pesant , un poema escrit el 1882 a suggeriment de l'Alexander William Kinglake. No obstant això, mai no va arribar a la popularitat del poema anterior.\nEl poema se centra en els «tres-cents» de la Brigada pesant que van participar en la càrrega, és a dir els Scots Grey i el 2n Esquadró dels Inniskilling Dragons . L'«Scarlett» de què es parla al poema és Sir James Yorke Scarlett, qui va dirigir la càrrega. Aquell mateix dia, durant la guerra de Crimea (25 d'octubre del 1854), va tenir lloc una acció del 93º Regiment immortalitzada com la « Fina línia vermella ».\nHa passat a la història com a tema d'un cèlebre poema ( La càrrega de la Brigada lleugera ) de lord Alfred Tennyson, els versos «No hi ha cap raó, i només cal actuar i morir» han fet d'aquesta càrrega un símbol de l'absurd de la guerra i la glòria assolida pels herois.\nPel·lícules i altres referències a l'esdeveniment[modifica]\nAquest esdeveniment ha estat representat a dues pel·lícules.\nLa primera, La càrrega de la brigada lleugera dirigida per Michael Curtiz, amb Errol Flynn, Olivia de Havilland i David Niven, és una visió Hollywood , inspirada en Rudyard Kipling, i transmet una imatge "mítica" de l'"imperialisme britànic".\nLa segona, fortament crítica, La darrera càrrega , fou dirigida el 1968 per Tony Richardson, amb John Gielgud, Trevor Howard i Vanessa Redgrave, i pretén reflectir els fets d'una manera autèntica en basar-se en les investigacions d'en Cecil Woodham-Smith a The Reason Why (1953). Animacions en l'estil contemporani de l' Punch Magazine i realitzades per Richard Williams, conformaven una introducció de la pel·lícula per informar l'audiència nord-americana de la política britànica. Contrastaven amb la meticulosa direcció artística d'Edward Marshall i la cinematografia de David Watkin.\nEl grup psiquedèlic Pearls Before swine enregistrà un disc titulat Balaklava , inspirat pels esdeveniments de la càrrega.\nEl grup de heavy metal Iron Maiden va escriure igualment una cançó sobre la càrrega, The Trooper , en el seu disc Piece of Mind . El videoclip de la cançó conté imatges de la pel·lícula de 1936 dirigida per Michael Curtiz.\nGeorge MacDonald Fraser utilitzà la campanya de Crimea i la càrrega a la seva novel·la històrica de la sèrie de Flashman Flashman at the Charge .\nUn vers del poema fou parafrasejat a un missatge criptogràfic de l'almirall Chester Nimitz durant la batalla del golf de Leyte, que va tenir lloc el dia del 90è aniversari de la càrrega.\n« Lord Raglan wishes the Cavalry to advance rapidly to the front, follow the enemy, and try to prevent the enemy carrying away the guns. Troop Horse Artillery may accompany. French Cavalry is on your left. Immediate. »\n↑ Hansard House of Commons 1855.03.29 - col. 1310\n↑ « When can their glory fade? O the wild charge they made ! ».\n↑ « Not tho 'the soldier knew, someone had blunder'd ... Charging an army, while all the world wonder'd ».\n↑ «Theirs not to reason why/Theirs but to do and die ".\nThe Reason Why, Story of the Fatal Charge of the Light Brigade , Cecil Woodham-Smith, Penguin Books, ISBN 0-14-139031-X, primera publicació el 1953 per McGraw-Hill.\nHell Riders: The True Story of the Charge of the Light Brigade , Terry Brighton, Henry Holt and Co, ISBN 0-8050-7722-7, publicat el 2 de novembre de 2004.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Càrrega de la Brigada Lleugera\nVegeu texts en català sobre Càrrega de la Brigada Lleugera a Viquitexts, la biblioteca lliure.\nThe National Archives: Charge of the Light Brigade (en anglès)\nThe Charge of the Light Brigade de Lord Alfred Tennyson Arxivat 2005-03-09 a Wayback Machine. (en anglès)\nManuscrit original del poema de Tennyson (en anglès)\nBBC News illustrated history of the Charge of the Light Brigade (en anglès)\nRoger Fenton Photographs (en anglès)\nThe Last of the Light Brigade de Rudyard Kipling (en anglès)\nLlista de baixes del 4t Regiment de Dracs (en anglès).\nGrans antagonistes: A la càrrega, de mal rotllo , al País, 24 agost 2008 (centrat en l'enemistat entre Lord Cardigan i Lord Lucan, i la incompetència i dandisme d'ambdós).\nCoord.: 44° 34′ 18.33″ N, 33° 34′ 23.14″ E / 44.5717583°N,33.5730944°E / 44.5717583; 33.5730944\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Càrrega_de_la_Brigada_Lleugera&oldid=28264757»


EL MONTSENY. 50 ITINERARIS A PEU - Librería edi.cat\nNova guia del Montseny amb 50 itineraris des dels més clàssics i que han d?aparèixer en qualsevol guia fins a petites creacions d?autor. N?hi ha per a tots els gustos i capacitats. Des de passejades fàcils fins a altres que requereixen bones qualitats d?orientació i petja segura. En aquesta guia podreu trobar informació sobre la durada, el desnivell i la topografia de cada itinerari. També hi ha una introducció que us ha d?ajudar a fer una primera aproximació al medi que voleu recórrer. Hem inclòs també coordenades UTM dels punts més significatius de cada excursió.\nVas a comprar el ebook "EL MONTSENY. 50 ITINERARIS A PEU" desitges revisar les teves dades de facturació


Puigdemont a Alemanya: Què pot passar des d’ara?\nEl president compareixerà avui a un jutjat perquè l'identifiqui, pas previ al procés sobre l'extradició\nEl president Carles Puigdemont es troba des d’ahir retingut a Alemanya, a la presó de Neumünster, sota custòdia policíaca, després d’haver estat interceptat al matí en una autopista pocs quilòmetres després d’haver entrat a l’estat de Schleswig-Holstein procedent de Dinamarca. Des d’ara comença un procés judicial complex i que pot ser relativament llarg en què la justícia alemanya haurà de resoldre sobre la petició d’extradició que ha fet la justícia espanyola. I el primer pas comença avui, quan Puigdemont ha de comparèixer a un jutjat de primera instància, un tràmit que servirà només per a comprovar la seva identitat.\n‘La qüestió de si cal mantenir el senyor Puigdemont, si escau, en presó per extradició ha de ser decidida pel Tribunal Superior Territorial de Schlesvig-Holstein’, explicava la fiscalia general d’aquest land alemany en un comunicat. ‘Aquest tribunal comprovarà a partir de la documentació presentada per Espanya si és jurídicament admisible lliurar el senyor Puigdemont a les autoritats espanyoles’.\nSi Puigdemont accedís a ser extradit, en un termini de deu dies seria posat a disposició dels tribunals espanyols. Però si no ho accepta, comença un procediment que es pot allargar dos o tres mesos. La regla general és que si la persona que ha de ser extradita no consent de ser-ho, la cort que atén el cas ha de tenir el consentiment de l’Oficina Federal de Justícia i del govern alemany, per mitjà del Ministeri d’Afers Estrangers, abans de prendre cap decisió. Això significaria, en principi, que no es prendria cap decisió ràpida sobre l’extradició del president Puigdemont.\nLa justícia alemanya, d’acord amb la llei sobre cooperació internacional en afers criminals, ha definit dotze casos en els quals una extradició no s’ha de concedir i és il·legitima. Dos d’aquests casos poden ser importants en aquest cas. El primer és inclòs en la llei alemanya, que diu que una extradició no es pot concedir si la demanda és ‘motivada per raons polítiques’. El segon es basa en la Convenció Europea dels Drets Humans. Diversos casos d’extradició a Alemanya han estat denegats d’acord amb l’article 6 d’aquesta convenció, perquè no hi ha condicions per a un judici just.\nEls arguments de la defensa de Puigdemont\nI és precisament aquí on es concentrarà una bona part dels arguments de la defensa de Puigdemont. El seu advocat belga, Paul Bekaert, ha explicat a l’agència ACN que l’estratègia jurídica passarà recordar que Puigdemont té immunitat parlamentària com a diputat i que l’ús de l’euroordre per part de la justícia espanyola és per motius polítics i, per tant, il·legal. Per això, ja han contactat amb un advocat alemany —del qual encara no se’n coneix el nom— que ha acceptat de defensar Puigdemont a Alemanya. Per altra banda, preguntat per si l’equip jurídic es planteja que el seu client demani asil en aquest país, Bekaert ha admès que ‘sempre és una opció, com va ser-ho a Bèlgica’. Alguns diaris alemanys informen d’aquesta possibilitat, de la petició d’asil a Alemanya, però ningú de l’entorn de Puigdemont no ho ha confirmat més enllà d’aquest comentari de Bekaert.\nUna altra qüestió és si els delictes dels qual Espanya acusa Puigdemont existeixen en les lleis alemanyes? No hi ha els mateixos delictes, però sí que n’hi ha de semblants. El codi penal alemany inclou penes per traïció a l’estat, que es poden equiparar vagament amb les de rebel·lió que vol aplicar Espanya. Però cal tenir en compte també que, per una altra banda, a Alemanya la protecció de les opinions i actuacions polítiques, especialment en el cas dels parlaments, és molt gran.


el racó den Pere: de desembre 2011\nde Valldemossa a Sóller\nAquesta és una lletrera i el sol, que ens ha mancat una mica avui, les il·luminava força.\nValldemossa|Son Gual|font de s’Abeurada|Pla des Pauet|Cova de s’Ermità|Puig des Caragolí|Cingles de Son Rullan|Ses Rotes|Castell des Moro|Deià|camí des Ribassos|mirador de Son Bujosa|Son Coll|Son Mico|Can Prohom|camí de Castelló|camí des Rost|Sóller.\nAvui ha esta un dia de feina, una mica feixuc, però molt agradable i profitós. A les 6’30 ha sonat el despertador, rentar cara i berenar. Darrers retocs a la motxilla i agafar cotxe fins al carrer de Cetre per trobar-nos amb les persones que compartiríem aquesta excursió. Ha arribat el bus i hem entrat tira a tira dins el vehicle. Era fosc i tots estàvem molt xerradors. Xerra que te xerra, hem arribat a Deià, on han pujat tres excursionistes més. Arribats a Valldemossa, hem anat a fer un cafetet i a comprar coquetes. Encara era una mica fosc.\nHem enfilat cap el carrer de Ses Oliveres per arribar al portell on començava la nostra aventura d’avui. El cel començava a tapar-se i el fred ja es notava. Hem anat fent camí per dins l’alzinar que vesteix el comellar que hi ha entre el Puig de Na Torta i el de Ses Fontanelles. Hi ha una bona enfilada, però el premi l’hem trobat quan hem arribat al Pla des Pouet. Aquí hem mossegat una fruita i ens hem tornat a agrupar. La boira i el fred ja els teníem enganxats.\nAra havíem d’enfilar camí amunt per arribar al Puig des Caragolí, abans però una aturada per conèixer la cova de s’Ermità. Ha començat a ploure i ens hem aixoplugat per esperar que la pluja minves una mica.\nSortits de la cova, ens hem dirigit camí amunt per arribar al Puig des Caragolí, des d’on ens desviaríem per trobar el camí des Cingles de Son Rullan. La boira era espessa i el fred viu, el vent li ajudava a ser-ho una mica més.\nUns amics que hem trobat han seguit camí per baixar per Son Moragues i nosaltres hem baixat per trobar el cingle. La baixada ha estat un poquet complicada, vent, aigua, fred... patina aquí, patina allà. Però hem arribat al Castell des Moro i, més tard, a Deià. Aquí ja hem deixat gran part dels companys i companyes que formaven aquesta minúscula expedició.\nHem decidit baixar pel camí des Ribassos i enfilar-nos fins a Son Bujosa per evitar l’asfalt. Arribats a Son Bujosa, hem anat a dinar al seu mirador, des d’on hem pogut veure Sa Cala.\nDinats i reposats, la fita era ara arribar a Son Coll pel camí de Castelló. El sol ja ens ha acompanyat, però es tapava a estones. El fred encara hi era present. Camina, caminaràs hem arribat a l’olivar de Son Mico, on hem anat a guaitar al seu mirador, on hem pogut veure les vistes d’Alconàsser i Sa Punta de Sóller. Ha sortit l’arc de Sant Martí i han tornat a fer quatre gotes.\nArribats a les cases de Son Mico ens hem separat, dos s’han dirigit cap a Muleta per arribar al far; els altres hem seguit camí avall fins a can Carabasseta per dirigir-nos cap a Sóller.\nHa estat una bona jornada, hem rigut i hem passat fred, però ha valgut la pena. Fins una altra !!!\nEl fred i el vent s'apuntaven a la festa. La boira s'esqueixava a estones.\nL'expedició moments abans d'iniciar el descens pels Cingles de Son Rullan.\nEl descens pels Cingles ha estat una mica complicat.\nJa som al Clot de Deià. Ara pel camí des Ribassos arribarem fins al mirador de Son Bujosa.\nAl mirador hem menjat quatre coses per recuperar forces i descansar una mica.\nDeixam enrera Son Coll i Can Miquelet per arribar al mirador de Son Mico.\nL'arc de Sant Martí i les fulles des camí de Castelló han donat una mica de co[a]lor al darrer tram.\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a dimarts, de desembre 27, 2011 Cap comentari:\nPermeteu-me primer desitjar-vos un Bon Nadal i un cap d'any millor que els viscuts fins ara.\nAny rere any tothom per aquestes dates ens felicitam i ens encoratjam per emprendre l’aventura d’un nou any. I així ho hem de fer, supòs. Aquest però és un Nadal especial per la majoria de gent, un any on tots tenim l’incertesa del demà, que passarà demà? I és que ens havíem avesat al viure cada dia i a no pensar en el demà.\nM'agradaria que aquest any que està apunt de començar el mirem amb uns altres ulls, uns ulls que volen fer front a aqueixa crisi -més aviat de valors, que no econòmica- i que entre tots poguem trobar unes solucions properes i reals que facilitin, sobretot, la vida als més menuts, a les seves famílies, als nostres familiars i amics, als veïnats, a tothom i, sense deixar d'esser egoistes, al nostre futur com a persones adultes i més grans que som i serem.\nUs desig, amb ganes, il·lusió i emoció, que estigueu bé, molt bé; que pogueu estar a prop de les persones més estimades i que no perdeu mai ni la il·lusió ni l'alegria, dues eines que fan que el dia a dia sigui més fàcil o menys difícil, com vulgueu.\nMolts i molts anys i no deixeu que la "crisi" (criatura estranya) us tapi els ulls. Segur que la imaginació de cada un de nosaltres podrà canviar aquest món ara estrany.\nbesada i besades per totes i tots.\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a dissabte, de desembre 24, 2011 Cap comentari:\ndiari d'un viatge: Irlanda (darrer i no en penj d'altra)\nIrlanda / 10 d’agost de 2011\nAquest era el nostre darrer dia a Irlanda, l’horabaixa –si tot anava com estava preparat- estaríem a casa amb els nostres fills i en Brom (que també l’enyorarem).\nCom cada dia ens aixecarem, dutxarem, prepararem l’equipatge –aquesta vegada de forma definitiva- i baixarem a berenar, el darrer berenar irlandès. Va ser molt bo, de fet estàvem allotjats a un hotel de categoria (era una oferta, no vos penseu que...) i estarem de meravella, i el berenar no seria l’excepció.\nNa Xesca, sense estar gens nerviosa i amb tot el seu temps va fer la següent proposta: perquè no anam a despedir l’estada a Irlanda allà on iniciarem la volta? Jo, que sempre estic més nerviós, vaig posar els meus dubtes. Hem de tornar el cotxe i, primer, hem d’arribar a l’aeroport. No sabem on hem d’entregar el Nissan i no sé si hi ha temps per fer-ho tot. Com sempre, ella tenia raó. Posarem fil a l’agulla i baixarem les maletes al cotxe. Mentre jo les carregava, na Xesca demanava com podíem sortir de Cork per anar a Kinsale i, després, arribar a l’aeroport. Era la millor manera per guanyar temps i dur a terme la proposta de na Xesca.\nMans al volant i peus als pedals ja rodàvem per dins la ciutat. L’objectiu, sortir de la ciutat i trobar el forat per arribar a Kinsale.\nI així va ser, arribarem a l’altre costat del port de Kinsale. És un dels indrets d’Irlanda amb més encant. Simbolitza la fi de la independència d’Irlanda, els gaèlics perderen cap allà del 1601 i els anglesos convertiren el port en una de les bases navals més importants. No va ser fins a finals del segle XVIII que els irlandesos poguessin atracar-se per poder-s’hi quedar.\nUn dia amb una certa nostàlgia\nEl recer port de Kinsale té una entrada especial i la custodien dues fortaleses, el Fort James, que està en runes i el visitarem el primer dia, i el Charles Ford, on diguérem fins una altra a Irlanda.\nArribats a Charles Ford poguerem veure que és una de les fortificacions més importants d’Irlanda, que la seva planta té forma d’estel i que l’arquitecte que el va dissenyar va ser el mateix que va construir el Kilmainham Royal Hospital de Dublin. L’espai mostra dues exposicions sobre el món de les batalles; però, el que és espacial és imaginar-se els edificis i els espais oberts plens de persones que defensaven una terra dels possibles atacs. O els voltants sotmesos als forts vents i a les feroces tempestes de l’Atlàntic.\nUna vegada sortits del fort, vérem un home, que amb els seus dos cans, disfrutava com encalçaven una pilota. Aqui recordàrem amb enyorança el nostre, en Brom.\nI això és tot del nostre viatge d’aquest estiu 2011.\nEsperem poder seguir en una altra ocasió el camí per seguir descobrint altres espais irlandesos.\nDeixau-me fer aquest petit homenatge al qui ens ha ajudat a rodat aquests dies per aquesta gran illa.\nUn petit gran cotxe, va passar per tot i es va portar de meravella\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a diumenge, de desembre 18, 2011 Cap comentari:\nde la terra a la panxa, I\nLa flor de l'ametller és una de les primeres en florir\nDe l’ametler (Prunus dulcis)\nL’ametler és una arbre de fulla caduca i pertany a la família de les rosàcies. El seu origen, natural o salvatge, el trobam a l’oest d’Àsia i al nord-est d’Àfrica. Però, sembla que els seus orígens, com arbre de cultiu, els trobam a Pèrsia, Síria i Palestina. Foren els grecs els que varen difondre arreu de la Mediterrània el seu cultiu i, al segle XVIII, arribà a Califòrnia en mans dels missioners franciscans.\nLa seva fusta s’emprava per fer taules i algunes peces de molins d’aigua degut a la seva resistència. De les rabasses en feien pipes i dels seus cimals, estalons i pals per tancar finques o per fer barreres o tanques.\nLa pell seca de les ametlles se’n feia cendra que era usada per fer la bugada, per rentar la roba. Se diu que el lleixiu d’aquesta cendra és un dels millors.\nLes branques resultants d’una exsecallada, juntament amb les de garrover, figuera i olivera, s’acaramullaven i tapaven amb terrossos i terra per després encendre-ho tot plegat; se’n deia d’això fer formiguers, la cendra resultant de la combustió s’usava com adob pel camp.\nDe tot això la història ja n’ha fet molt camí, ara tan sols queden els records i les paraules nostàlgiques d’alguns pagesos grans. Però, el fruit, l’ametla, la feim servir molt quan ve Nadal.\nEnguany, com en altres anys, hem fet servir les ametlles per fer torró i mantegades (popularment coneguts com a “mantecados”).\nDe les mantegades d’ametlla\nPrimer, després de collir les ametlles, quan encara fa calor, les hem pelades i encetades; més tard les hem escaldades amb aigua calenta per treu-les-hi la pellerofa. Després les hem torrades al forn una estoneta per després picar-les. Ho hem mesclat tot amb sucre en pols i hem aconseguir una pasta que serà la futura pastilla rectangular que esdevindrà la peça de torró d’ametla torrada. Si en sobra, de pasta, és quan en farem us per fer les mantegades.\nVet aquí la recepta de les mantegades d’ametlla:\n· 200 grams de saïm\n· 200 grams de sucre en pols\n· 100 grams d’ametlles torrades\n· 300 grams de farina\nPer l’elaboració vegeu les imatges que segueixen. Per més informació consultau la pàgina 80 del primer tom de Les receptes de na Tonina d’Antònia Serrano (Menjavents, edicions documenta. Palma 1996).\nPastant els ingredients\nEstirant la pasta\nAmb un tassó donam forma a les mantegades\nCol·locant les mantegades sobre la llauna\nAcabades de sortir del forn\nLa sucre en pols cau sobre els dolços\nA punt d'entrar a la panxa\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a dimarts, de desembre 13, 2011 Cap comentari:\nGràcies per guaitar\nEl diumege 13 del passat mes de novembre vaig decidir punyir això del “bloc”, havia vist el de na Maria de Lluc (que ens escriu des de New York) i el den Joan Mayol (que té una plagueta cibernètica), són molt interessants i no deixen de ser un quadern de viatge on deixar constància de les coses que fas, penses o, senzillament, vols compartir. Amb la mateixa il·lusió, intenció i filosofia vaig començar a tocar tecles i a trescar dins la maquinària de blogger i vaig aconseguir crear el que heu anat veient tot aquest temps. No és gran cosa, però és una finestra per guaitar i veure el que un vol compartir.\nLa tardor és un bon moment per començar iniciatives com aquesta\nFa estona que volia fer una cosa d’aquestes, però no em decidia i, a més, desconeixia la manera. Ara que ja he donat la passa m’agrada compartir amb vosaltres el que vaig fent. Sobretot el mostrar i comentar les imatges que he anat fent des de fa estona. Quin sentit té fotografiar i no compartir-ho?\nLa fotografia és una manera de veure el món i, alhora, de mirar-ho d’entendre. L’estiu de l’any 82 del passat segle vaig comprar la meva primera màquina reflex al carrer dels Oms de Palma, era una oferta per allò dels Mundials ’82 de futbol. Amb ella he caminat i enfocat molt, tenia com a referents els amics Vicenç, Biel, Toni i Miquel. A les excursions amb els escoltes sempre tenien en mà la seva caixa negre amb aquell ull que mirava la història present. Això m’interessava de cada vegada més i, amb el temps i feina, va arribar la segona caixa amb un altre objectiu, un gran angular. L’equip anava tornant gran i la butxaca petita, no és barat ni tampoc una necessitat; per tant, sempre havia d’esperar per eixamplar les possibilitats i acurçar les limitacions. Amb el temps arribà un teleobjectiu gran amb un trípode i una culata; podíem anar a “caçar” ocells. L’Albufera era lluny però hi anàvem prest pel coll per anar a mirar a través de l’objectiu els ocells que a Sóller eren mal de veure.\nMirant el món que t’envolta per un forat aprens moltes coses, ho has de fer però escoltant el paisatge i els elements que el conformen. Excursió rere excursió i viatge rere viatge, s’acumulaven imatges de coses (:fauna, flora, elements etnològics...) interessants que no sabia que eren. Els estants de casa començaren a créixer, llibres sobre naturalesa, sobretot guies, per poder identificar el que no coneixia competien –econòmicament- amb el pressupost de rodets i altres despeses fotogràfiques.\nAra, amb la nova tecnologia s’han acurçat moltes limitacions i les possibilitats són més grans i àmplies. Podem fotografiar i revelar alhora, muntar el que vols i mostrar-ho tot d’una. Això s’ha d’aprofitar sense abusar, és clar !!!\nPer tant, amb el vostre permís seguiré fent camí sense deixar de tancar l’ull i aprendre del món que ens envolta.\nEsper no deixeu de guaitar dins del vostre racó (el racó den Pere), us hi esper !!!\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a dimarts, de desembre 13, 2011 1 comentari:\ndiari d'un viatge: Irlanda (VII)\nIrlanda / 9 d’agost de 2011\nLa partida de Killarney suposava deixar enrere els bons moments viscuts dins el paisatge rural i natural del sud-oest d’Irlanda. Ara ens dirigíem a la ciutat de Cork i, el que feia més ràbia, a l’aeroport per tornar a casa. És necessari tornar a casa, però quan ho passes bé el temps corre massa i tot s’acaba més aviat, al menys així pareix.\nAquesta vegada anàrem per l’autopista, férem més via però el paisatge no és tan maco i el ritme ho acaba d’espanyar.\nCorb marí gros a un dels canals que travessen Cork\nArribat a Cork, l’objectiu va ser cercar l’hotel per deixar les coses a l’habitació i el cotxe a l’aparcament. Així evitaríem robatoris i multes. Va costar una mica trobar-lo però quan hi arribarem decidírem anar amb el cotxe fins a Cobh.\nCobh se troba a uns 24 km de Cork; al sud de la Great Island. És un poble de pescadors que a finals del segle XVIII es va convertir en una base naval britànica. Els seus molls són testimonis de circumstàncies dramàtiques tal com les nombroses migracions de vaixells plens de ciutadans irlandesos que partien cap el nou món, Amèrica. O la partida sense retorn del famós Titanic.\nDesprés de fer quatre voltetes per aquest port, ens dirigírem altra vegada a la ciutat de Cork per fer el mateix.\nCork és una ciutat que es troba a les voreres del riu Lee, a uns 15 km de la costa irlandesa. Cork Harbour és el segon port natural més gran del món. Els irlandesos la mal comparen amb Venècia pel fet de que es troba construïda entre dos afluents del riu Lee i per alguns canals que solquen algunes zones de la ciutat. No és turística, conserva el seu caràcter autèntic de les ciutats portuàries. Recomanen visitar-la de dia, ja que durant la nit ens podem topar amb bandes que han begut massa.\nNosaltres voltarem pel barris de la gent treballadora, visitarem el mercat i els carrers de botigues i pubs. Férem la darrera menjada forta, copiosa i calenta a un restaurant recomanat per la Trotamundos: el Bulli’s, un restaurant petit, net i ple de gent; pots menjar tranquil i és un lloc on hi va la gent jove, con estudiants... El menjar és molt bo i abundant. Quedarem bé !!!\nCom cada dia d’aquest viatge, després de menjar, estirar una mica més les cames. Aquest dia va ser cansat i dur. Tal vegada ens sortia el cansament de tots els dies passats o el fet de deixar enrere les coses i els moments tan agradables que havíem viscut.\nDecidírem arribar a l’hotel, dutxar-nos i estirar-nos al llit. Encenguérem la televisió i, sense entendre gaires coses, vérem els fets que passaren a Londres aquest passat agost de 2011.\nEls ulls se tancaren sols, el dit va pitjar el botó de “of” i l’aparell es va apagar. El cos es va posar a descansar i el cervell, trist, va pensar que aquella havia estat una de les setmanes més agradables que havíem viscut coneixent un món i una gent diferent, havíem aprés coses noves i, sobretot, havíem viscut un paisatge natural i rural que val la pena visitar. La tristor també era per què els nostres fills no havien participat d’aquest projecte, era la primera vegada, després de molt de temps, que na Xesca i jo sortíem sense ells.\nJa hi tornarem !!!\nPublicat per Pere Josep Crespí Isern a diumenge, de desembre 11, 2011 Cap comentari:\ndiari d'un viatge: Irlanda (darrer i no en penj d'...\nreviure una imatge\nEs Rafal d'Ariant, sa caleta d'Ariant i es torrent...


La Grama se la juga a Badalona - Diari de Santa Coloma\nLa Grama se la juga a Badalona\n16/10/2015 – El bloc de Pirri es desplaça fins al barri de Lloreda per enfrontar-se a un rival que passa pel seu millor moment del curs.\nDesprés d’empatar contra el filial del Martinenc en un mal partit (3-3), la UDA Gramenet necessita començar d’una vegada per totes a encadenar bons resultats. Els blaus ocupen el tretzè lloc de la classificació (6) i s’estan veient molt penalitzats per la seva manca de solidesa en defensa.\nAquest diumenge (12h), el conjunt colomenc visita el camp del Lloreda, equip que passa pel seu millor moment del curs després de guanyar els dos últims partits que ha disputat.\nLa plantilla de Carlos López ocupa el dotzè lloc de la taula, amb només un punt més que la Grama (7). Aquesta dada fa encara més important el partit de diumenge contra els badalonins.\nPer tal d’anar cap amunt, Pirri i els seus futbolistes han de mantenir el nivell competitiu mostrat fins ara (han puntuat en quatre de les sis jornades) i corregir les errades puntuals que els estan obligant a remuntar en cada partit (només un triomf en sis setmanes de competició).\nDesprés del Sant Pol (4), la Gramenet és el club del grup II de Segona Catalana que més empats ha acumulat (3), fet que explica la discreta posició que en aquests moments té l’equip.\nDe cara al duel de diumenge, els blaus hauran de sobreposar-se a diverses baixes significatives. En primer lloc, aquesta setmana ha quedat confirmada la lesió de Damián Festa, produïda contra el Martinenc ‘B’. El jugador de la Grama té una distensió en un dels lligaments del genoll i estarà de baixa uns dos mesos.\nJimmy ja s’entrena amb el grup, però no estarà llest fins a la pròxima setmana, mentre que Javi Ramos i Cristian Fernández es perden el partit per motius laborals. A més, el capità Álex Alarcón és dubte.\n“No pensàvem tenir només sis punts a aquestes alçades del campionat, ni ser el segon equip més golejat del grup”, declarava Pirri en la prèvia del duel contra el Lloreda.\nTot i no acabar d’arrencar, el tècnic de la Grama valora el fet “d’haver puntuat en quatre dels sis partits” jugats fins ara i defensa que l’equip “ha competit sempre, tot i les dificultats”.\nArticle anteriorDídac: “Espero que demostrem qui som”\nArticle següentFer la feina i esperar l’ajuda del veí


Mònica Terribas, esgrimidora d’entrevistes\nTerribas fa servir tècniques de bon esgrimidor: combina l’agressivitat de les arts marcials, amb l’estratègia dels escacs i l’elegància del ballet, i el suc li acostuma a rajar\nMònica Terribas. / Il·lustració: Jaume Bach\nN’hi ha que han vist en la Mònica Terribas (1968) l’Oprah Winfrey catalana. Filant prim,també li podríem trobar similituds amb l’Oriana Fallaci (islamofòbies a part) o, ja posats, amb la Barbara Walters. Per no convertir l’exercici de semblances raonables en un mer repàs femení, s’hi pot afegir Larry King i tants altres professionals que al llarg de història han transformat el gènere de l’entrevista en un autèntic art. Diuen que l’inventor del producte va ser l’estatudinenc Horace Greeley, que l’agost de 1859 publicava al New York Tribune una conversa amb el líder mormó Brigham Young, però costa d’entendre que abans i a Europa no n’hi haguessin de més antigues. Sigui com vulgui, del 1859 o abans i fins ara, l’entrevista s’ha convertit en un autèntic ‘bocatto di cardinale’ periodístic.\nLa Terribas és la Terribas, i de mica en mica ha anat dominant amb perícia aquesta mena de combat a dos en què ella pregunta, l’entrevistat respon i ella repregunta el que no ha quedat ben respost, i així fins a l’esgotament. No agrada a tothom, sembla clar que tampoc ho pretén; l’entrevista, com el bacallà, es pot cuinar de mil maneres i cadascú estima la que millor entra al seu paladar, però l’objectiu és sempre el mateix: treure-li el màxim de suc a l’entrevistat. Per aconseguir-ho, la Terribas fa servir tècniques de bon esgrimidor: combina l’agressivitat de les arts marcials, amb l’estratègia dels escacs i l’elegància del ballet, i el suc li acostuma a rajar. Se n’hi recorden moltes, però la més recent i no poc transcendent va fer-li al president Mas el dia de la signatura del decret de convocatòria de la consulta del 9 de novembre.\nPerò la Terribas no és només una entrevistadora. A grans trets, la periodista barcelonina es va donar a conèixer gràcies a la presentació del programa de TV3 La nit al dia, abans havia treballat com a redactora en els serveis informatius de la Cadena 13 i va entrar a la televisió de la mà de Joaquim Maria Puyal (mestre entrevistador, entre d’altres virtuts). Després, va ser nomenada pel govern tripartit directora de Televisió de Catalunya i ara el govern de Convergència iUnió l’ha posada al capdavant del programa El matí de Catalunya Ràdio, entremig va ser consellera delegada i editora del diari Ara. Es va llicenciar en periodisme a Universitat Autònoma de Barcelona i es va doctor en filosofia per la Universitat de Stirling (Escòcia). També és professora titular a la Universitat Pompeu Fabra.\nTornant al principi, Terribas també ens pot recordar la veterana periodista nord-americana Helen Thomas, que va morir l’any passat als 92 anys, especialment coneguda per les seves afilades preguntes als presidents dels Estats Units (de Kennedy fins a Obama).\nQuan es va acomiadar com a directora de TV3, Terribas va desitjar als seus treballadors: “que tingueu sort, criteri, encert, determinació i coratge”, un combinat de condicions i virtuts que sembla que també han guiat fins al moment a la periodista en la seva carrera professional.


Rutes per Mataró: redescobreix la ciutat durant el mes d’agost | Il·lusió\nMataró ofereix durant tot el mes d’agost l’oportunitat de conèixer i redescobrir la capital del Maresme a través de diferents rutes que repassen el llegat romà, la vinculació de la ciutat amb el mar, l’arquitectura modernista i diferents fets històrics que van tenir lloc a Mataró. Un seguit de propostes gratuïtes que representen una oportunitat, tant per als mataronins com per als turistes que la ciutat acull durant l’estiu, de conèixer en profunditat tots els racons de Mataró.\nLa ‘ruta del mar’, que tindrà lloc els dies 16 i 30 d’agost, permet descobrir la vinculació de Mataró amb el mar: la seva història marítima i naviliera, l’entorn natural de la costa, les transformacions del litoral i també personatges històrics de la ciutat relacionats amb el mar.\nEls que vulguin saber més coses sobre la Iluro romana, poden apuntar-se a la ruta ‘Salve Iluro. La ciutat romana a través dels sentits’. Un recorregut per la Mataró romana i els vestigis arqueològics que encara es conserven. En la mateixa línia, la Vil·la romana de Torre Llauder obre les portes cada dissabte a les 19h.\nLa història també té un paper important a la ciutat, per això s’ha programat la ruta ‘Un passeig per la història de Mataró’ per al proper diumenge 10 d’agost en la qual es podran conèixer carrers, edificis i places emblemàtiques a través d’anècdotes i lectures. A més a més, el Museu de Mataró també ofereix visites guiades per les seves instal·lacions cada dimecres a les 18h.\nI pel que fa a l’arquitectura, no es pot passar per alt el paper del modernisme a la ciutat. La ruta ‘Modernisme a Mataró’, que tindrà lloc el diumenge 24 d’agost, mostrarà als visitants la casa natal de Josep Puig i Cadafalch, el mercat del Rengle, la casa Coll i Regàs i també la Cooperativa Obrera Mataronense, coneguda com a nau Gaudí.\nPer últim, el conjunt barroc dels Dolors a la Basílica de Santa Maria també ofereix visites guiades a la capella, ornamentada per Antoni Viladomat, el pintor català més important del segle XVIII.\nPodeu consultar tots els horaris de les rutes en aquest enllaç.


Tenant engagement, què és? | Colonial\nInici Blog Tenant engagement, què és?\nEl Tenant Engagement és el compromís per part del propietari de l’immoble pel benestar de tots aquells usuaris que ocupen l’edifici d’oficines.\nTradicionalment, propietaris i usuaris dels edificis d’oficines s’han relacionat a través de tercers, la comunicació entre ambdues parts ha estat puntual i responia a causes relacionades amb l’ús i manteniment de l’edifici. Actualment, la situació és molt diferent gràcies a la digitalització del sector del real estate i els avançaments del PropTech.\nL’objectiu principal del Tenant Engagement és incrementar el nivell de benestar de tots aquells usuaris d’un edifici d’oficines implicant-se en les necessitats tècniques que demanden els ocupants i millorant el seu nivell de satisfacció amb les instal·lacions.\nUn exemple en les polítiques de Tenant Engagement per a millorar el benestar dels usuaris d’oficines és el desenvolupament d’apps mòbils des de les que poder reportar les incidències a l’edifici, reservar sales de reunions, ajustar la temperatura de l’espai de treball i inclús conèixer a d’altres usuaris de l’immoble per a establir relacions personals i sinèrgies laborals.\nImmobiliària Colonial, fidel al seu ideari d’innovació, fiabilitat i excel·lència al mercat d’oficines Premium duu a terme nombroses activitats dins la seva estratègia de Tenant Engagement. Algunes són:\nSmart Building System és un software desenvolupat íntegrament per Colonial per a oferir un millor benestar a tots els edificis d’oficines que conformen la cartera d’oficines de Colonial. Aquesta aplicació, adaptada a qualsevol dispositiu electrònic, permet agilitzar la gestió de tots els edificis. Smart Building System duu a terme un rigorós control diari de les instal·lacions mitjançant un sistema d’avís d’incidències. Igualment, aquest software controla un innovador sistema de filtres que assegura la puresa de l’aire i la il·luminació de totes les àrees de treball dels edificis d’oficines.\nPer tal de crear espais de treball còmodes i agradables, Colonial disposa d’un Facility Manager a tots els seus edificis d’oficines. Aquest professional s’encarrega de que totes les infraestructures de l’immoble funcionin correctament.\nBústies intel·ligents de Citibox:\nAmb l’apogeu de l’e-commerce, Colonial ha instal·lat a 13 dels seus edificis d’oficines el servei de bústies intel·ligents de Citibox. Així, aquells usuaris que comprin online rebran els seus paquets en una d’aquestes bústies. Aquest servei PropTech millora substancialment el benestar i facilita encara més el dia a dia dels usuaris d’oficines de la cartera d’immobles de Colonial.\nEl Wellness corporatiu


13 de juny de 2021 - El triangle\n13 de juny de 2021 per xavier\nPodem ha tancat aquest diumenge l’assemblea per renovar la direcció del partit, la primera amb l’absència de Pablo Iglesias. La seva sortida, primer del govern espanyol i després de la política espanyola, va provocar la convocatòria d’una assemblea a Alcorcón, a on la militància de Podemos ha elegit Iona Belarra per dirigir el partit. Iglesias … Llegiu més\nLa plaça Colón de Madrid ha tornat a ser el lloc escollit pels partits de dreta i d’extrema dreta espanyola per protestar contra el govern de Pedro Sánchez pels indults als presos de l’1-O. Una concentració convocada per la plataforma Unión 78 i on hi ha participat el PP, Vox i Ciutadans. Enarborant banderes espanyoles, … Llegiu més\nCategories Actualitat, Al Carrer, Obertura, Poders 1 comentari\nEl cap de l’oposició i secretari d’organització del PSC, Salvador Illa, considera un error la convocatòria de la manifestació que formacions de dreta han convocat aquest diumenge a la plaça Colón de Madrid. En una entrevista a RAC1, Illa ha assegurat que concentracions d’aquest tipus donen aire als enfrontaments territorials, amb postures que “van en … Llegiu més\nCategories Actualitat, Poders Etiquetes Salvador Illa Deixa un comentari\nEl líder de Junts, Carles Puigdemont, tanca files amb el secretari general de la formació, Jordi Sànchez, després de les crítiques internes per haver qualificat l’1 d’octubre com una eina per negociar amb l’Estat. S’ha sabut que Puigdemont i Sànchez es van reunir divendres telemàticament. Puigdemont va mostrar a la trobada ple suport a Sànchez … Llegiu més\nCategories Actualitat, Poders Etiquetes Carles Puigdemont, Jordi Sànchez, Junts Deixa un comentari\nEl ritme de la vacunació a Espanya porta mesos augmentant, fins al punt que l’estat espanyol ja vacuna més ràpid que França, el Regne Unit i els Estats Units. Ho diuen els registres d’Our World in Data, que ha publicat el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, al seu compte de Twitter. Sánchez destaca que … Llegiu més\nCategories Actualitat, Sanitat Etiquetes coronavirus, Pedro Sánchez Deixa un comentari\n13 de juny de 2021 per Angel\nActor i ànima d’Els Joglars, apassionat del seu ofici. Entre les seves obres figuren Los virtuosos de Fontainebleau i Bye, bye Beethoven. Ha escrit l’assaig en forma de diari Tres peus al gat. Diari d’un autor (Edicions 62, 2001; Muchnick Editores, 2002). Ha rebut importants premis teatrals, entre els quals el Premi Nacional de Teatre … Llegiu més\nCategories Entrevistes, Obertura 1 comentari\n13 de juny de 2021 per siscu\n46.766, 20 euros. El programa es va emetre el 19 de maig i va commemorar els 15 anys en antena d’aquest programa d’humor polític, produït per Minoria Absoluta. Va consistir en una gala d’entrega de premis en la qual hi van participar bona part dels personatges que han desfilat pel Polònia des dels seus inicis. … Llegiu més


Les claus per millorar la higiene i la salut dental dels teus fills\nDental • 25 de Febrer del 2019\nAEstètica Dental Vila ens preocupem per la salut dental dels infants i adolescents, per això comptem amb el millor equip d’especialistes en odontopediatria i treballem amb els millors productes per tal d’aconseguir que els vostres fills i filles gaudeixin d’una boca sana i bonica.\nCada edat necessita una cura especial i per aquest motiu confiem en la marca VITIS, la qual compta amb una àmplia gama de productes que s’adeqüen a les necessitats especifiques de cada etapa del desenvolupament.\nLes rutines d’higiene són claus per millorar la salut dental. A continuació, us expliquem perquè.\nEl raspallat s’ha d’introduir a partir de l’erupció de la primera dent amb un raspall i un gel adaptat a l’edat com la gamma VITIS kids. A més, fins i tot abans de l’aparició de la primera dent, és recomanable realitzar una higiene mecànica de la geniva després de les preses de llet amb una gasa o didal de silicona, els quals poden anar acompanyats amb un gel bàlsam calmant i protector com VITIS baby gel bàlsam per genives.\nLa càries són una malaltia bucal que pot aparèixer a qualsevol edat, tant en la dentició de llet com en la permanent. Si una càries en una dent de llet no es tracta, pot arribar a afectar a la dent permanent. La càries poden prevenir-se seguint una dieta baixa en sucres, rica en calci i una completa higiene bucal amb productes adequats a cada edat.\nNo dubtis en trucar a la nostra clínica dental, Estètica Dental Vila, si vols rebre més informació sobre aquesta o altres qüestions.


Polispasts - COMERMAQ TARRACO SL\nPolispasts de cable\nPolispast polivalent per càrregues entre 500 i 125.000 kg amb diferents dimensions constructives i variants segons la seva capacitat de càrrega. Excel·lent relació, qualitat, preu. Construcció compacta i robusta que requereix molt poc manteniment.\nPolispasts de cadena\nEficàcia provada. Disponible en 6 variants de càrrega compreses entre 63 i 6.300 kg. I amb cinc suspensions diferents. Gràcies al seu disseny modular, és especialment idoni per les solucions específiques més exigents i les càrregues més extremes.\nPolispast manual d’alta resistència. Fre automàtic d’alta eficiència i seguretat. Capacitats de 500 a 10.000 kg.\nPolispasts elèctrics de cadena i cable amb protecció contra explosions. Homologacions atorgades per organismes internacionals d’homologació.\nGamma completa d’equips d’elevació per Zona 1 o Zona 2 així com per Zona 21 o 22.


Josep Maria Rañé: de juliol 2007\nAquesta afirmació no es una professió d’ateisme o agnosticisme. Es la primera resposta que en ve al cap desprès de les declaracions de Mariano Rajoy afirmant que: “es un miracle que les forces de seguretat de l’Estat conservin la seva capacitat operativa”.\nNo es un miracle, es el fruit d’una realitat treballada i guanyada a pols. Els èxits de les forces i cossos de seguretat de l’Estat aquests darrers dies, han permés la detenció de 14 persones pertanyents a ETA – per ser exactes, presumptament pertanyents a ETA– que anaven a atemptar o formaven part de la direcció de la banda.\nEl govern de Zapatero, a aprés de la teva amb Aznar. Aleshores el terroristes van aprofitar la treva per rearmar-se i van “sortir en tromba”, desprès d’acabar-la, assassinat responsables polítics del PSOE, del PP i del PSC, com l’Ernest Lluch.\nAixí doncs, mentre el govern de Zapatero intentava acabar amb la violència d’ETA, que es el que tot govern ha de fer si té possibilitats, no renunciava a mantenir la tensió, la informació i la capacitat operativa dels cossos i forces de seguretat de l’Estat. D’això n’és representativa la xifra de detinguts de ETA durant el procés “d’alto el foc permanent”, superior inclús a etapes on no estava declarat cap treva.\nEl govern Zapatero ha treballant tot el temps per assolir la pau, però sense desarmar l’Estat de dret davant dels violents.\nLa negociació amb més ganes d’assolir un acord del fi de la violència, no pot oblidar la possibilitat de no reeixir, com dissortadament ha succeït per culpa dels terroristes.\nNo obstant, i malgrat no haver assolit l’objectiu de que ETA abandoni les ames, avui estem millor que abans.\nLa trencar l’esperança d’assolir la pau, ha debilitat ha ETA. Amb l’atemptat a la T-4 de Barajas la esquerra abertzale violenta, ha perdut suport social, ha vist com se l’hi distanciava encara més al nacionalisme basc. Per això els considera com objectiu militars.\nRajoy, qualifica com a miracle tot allò que es incapaç d’entendre. És el problema de creure’s les seves pròpies mentides, l’hi incapacita per entendre la realitat i per extensió per a fer-ne una proposta creïble a la societat.\nPer Josep Maria Rañé , publicat a les 0:51 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: ETA, politica\nLa cistelleta d’en Duran\nResulten patètics. En CiU, van tan necessitats d’algun triomf que si no poden presentar-los, en exclusiva, pesen a menystenir-los. Tal com feia la guineu amb els raïms, al dir que estaven verds.\nEl dretà Duran Lleida – segon el qualificatiu d’en Felip Puig, que encara que no ho sembli es correligionari seu – després del debat del estat de la nació, s’adjudicava, sense cap rubor, com un èxit seu la transferència dels serveis de rodalies i de regionals de RENFE a la Generalitat. Gesticulava de forma exagerada per que en Zapatero li va fer mercè de fer-lo el receptor de l’explicació del treball seriós, discret i sostingut (marca de la casa) desenvolupada conjuntament amb el Govern del President Montilla.\nPerò vet aquí que s’han ofès molt quan el President els hi ha tingut que fer memoria, d'allò que ja va dir fa dies al Parlament, i que no es un altra cosa que encara resta treballar molt, amb rigor i ambició per aconseguir que la transferència sigui efectiva el proper gener, però sobretot que sigui eficaç per a la gent.\nAl mateix debat, Duran s’esforçava infructuosament en desqualificar el compromís d’abonar 2.500€ por cada fill nascut o adoptat a partir del 3 de juliol, tot comparant-lo amb “una cistelleta”. No sé como va ser la cistelleta d’en Duran, però amb 400.000 de las antigues pessetes estic segur que es pot comprar quelcom més que els jocs de llit i els vestidets d’un nadó.\nBen bé, potser aquesta ajuda no es “el pa sota el braç” que es deia que portava cada nen al arribar a la família. Encara que cal reconèixer que n’és una bona ajuda per fer-ne front a las despeses que s’originen amb la seva arribada.\nA més no es la única política de suport a la natalitat. Cal sumar-la a lleis como la d’igualtat, que ampliava el permís de maternitat i creava el permís de paternitat, o afegir-la a la creació de les places d’escola bressol, promogudes des de la Generalitat i realitzades pels Ajuntaments, o les ajudes de 100€ mensuals per a les dones que treballen fora de casa amb l’objectiu de col·laborar en el finançament de aquesta despesa.\nUn ajut lineal, igual per a totes les famílies, sense cap discriminació per raó de nivell econòmic. Les critiques realitzades per persones benpensants d’esquerres obliden que no es LA mesura, sinó UNA mesura i que conseqüentment la capacitat redistributiva i equilibradora de les polítiques públiques no es contradiu pel fet que sigui una mesura de caracter universal. Convé que ajudes com aquestes arribin també a les classes mitjanes, doncs a més de contribuir es bo que en rebin els guanys de la societat del benestar, que tot sigui dit de pas estan ajudant a construir.\nPer últim, quan s’acaben les desqualificacions, encara queda una, titllar-la d’electoralista. Aquesta es la critica més absurda que pot formular quelcom que estigui amoïnat per la desafecció de la gent a la política. Perquè critiquen unes propostes aplicables i comprensibles en temes que afecten a les necessitats de les persones? Senzillament per que no s’ha tingut la capacitat de plantejar-les o no s'els hi ha deixat que se apuntin el triomf en exclusiva. Una formació que diu voler donar suport a la família, no pot rebutjar mesures com aquestes o la Llei de dependència només per que no son el protagonistes.\nSerien menys patètics si no se obsessionessin tant por les medalles i treballessin més pensant en la gent, amb la gent i per a la gent.\nRefredar el soufflé\nA CiU li ha pujat tant el soufflé que ha hagut de retirar-ho del foc a corre-cuita, a veure si es refreda i baixa.\nS’han espantat tant per la dimensió autodestructiva que estava assolint el debat obert sobre quina direcció volen prendre en les properes eleccions generals, que ho han tallat en sec. Com si no parlar de les coses fos la solució!\nDesprès de tancar-se totes les portes, a base de notaris i DVDs, Duran Lleida pretén ara obrir-les totes. És molt conscient que “no farà ni un duro de calaix” si torna a exhibir la prepotència en la política d’aliances que van desplegar en Mas i els seus a les eleccions a la Generalitat.\nLas eleccions generals, majoritàriament, és cosa de dos. Si no és capaç de fer creure que té un veritable interès en comprometre’s en la governabilitat de Espanya, por si mateixa, el seu paper serà tan irrellevant que fins i tot els seus poden acabar passant d’ells.\nSi a més no es governa a Catalunya, l’argument de “tant si val que pactem amb un o amb un altre” no s’aguanta. Pactar con el PSOE o el PP no es el mateix, per que ni son el mateix, si la gent els veus iguals. No es el mateix qui aprova l’Estatut, que qui l’envia al constitucional, no es el mateix el que retira el Pla Hidrològic que qui ho volia fer, no el mateix qui retira la tropes de l’Iraq que qui les va portar per participar en una guerra il·legal.\nA CiU estan començant la casa per la teulada. Es barallen per decidir que faran després de les eleccions generals, s’estan repartint la pell de l'ós abans de caçar-ho. Si s’equivoquen en les conclusions tota aquesta discussió serà sobrera, perquè no seran ni decisius.\nCertament no ho tenen gens fàcil.\nSi opten per arribar a acords amb el PP, aquest tindria que haver retirat primer el recurs a l’Estatut, no?. Cosa molt improbable, por no dir impossible. Si no ho fa, a les hores ningú entendria aquest pacte, perquè seria inexplicable. Que faria CiU governant a Madrid amb el PP, contra els interessos de Catalunya i el seu Govern? Perquè no fixen cap condició per pactar amb el PP? Senzillament per que no volen descartar aquesta possibilitat.\nPer contra, Convergència si sembla que vol imposar condicions a la possible col·laboració amb el PSOE. Vol que des de Madrid, que el PSOE, posi a Mas a la Plaça Sant Jaume, en detriment del govern que presideix en Montilla. Curiosa manera d'exercir el soberanisme, anant a Madrid a intentar aconseguir el que han perdut aquí. Hores d'ara, els mes assenyats ja deuen saber que aquesta es una condició irreal. Però es la manera, que tenen de no permetre que Duran tingui alguna possibilitat de establir un acord amb els socialistes.\nLa solució a aquest dilema fora explicar que es bo per a Catalunya - i per ells - comprometre’s a Espanya i amb Espanya, evidentment fent-lo des del centre dreta que aspiren a representar i conjuntament amb les opcions que representen el progrés social i la modernització econòmica. Seria bó per a Catalunya, que renunciessin a sucursalitzar la política catalana, com fan, dia sí i dia també, quan la supediten a l’espanyola i passessin a defensar un projecte propi per a Catalunya que coincideixi amb un projecte per a tota Espanya. Però d’això els nacionalistes de la federació no en volen ni sentir parlar.\nSense cap sortida viable a la vista i para evitar que els hi esclati el debat a les mans, han decidit refredar el soufflé.


Un miler de persones recorden al tripartit que ha "traït" les promeses antitransvasistes La República\nUn miler de persones recorden al tripartit que ha “traït” les promeses antitransvasistes\nEl darrer acte de protesta antitransvasista ha tingut el vaixell restaurant Santa Susanna com a principal protagonista. Es tracta de l’embarcació en què els màxims dirigents del PSC, ERC i ICV van signar fa cinc anys el ‘Compromís per l’Ebre’, un document que s’oposa a qualsevol extracció d’aigua del riu. Aquest diumenge, l’embarcació s’ha situat al mig del riu, entre Sant Jaume d’Enveja i Deltebre, l’han rodejat una trentena d’embarcacions i al voltant d’un miler de persones han seguit l’acte de protesta des de les dues vores del riu. Els convocants de l’acte han acusat els integrants del Govern de ‘trair’ el territori i els seus propis compromisos.\nLa Plataforma en Defensa del Delta de l’Ebre (PDDE), en el seu primer acte públic de protesta, tenia la intenció de crear un simbòlic pont d’embarcacions, amb el Santa Susana al mig, que enllacés les dues ribes de l’Ebre. L’acció, una mostra d’unitat dels habitants del delta i de totes les Terres de l’Ebre davant els perills que assetgen el territori, s’ha hagut de variar a causa del fort vent que bufava a la zona. Les embarcacions han transitat per la zona però per motius de seguretat, n’hi havia de totes les mides, han preferit no posar-se en fila.\nAmb tot, la resposta a la convocatòria ha estat força nombrosa ja que a cada costat del riu hi havia centenars de persones mostrant la seva disconformitat amb el futur enviament d’aigua de l’Ebre a l’àrea metropolitana de Barcelona.\nL’acte s’havia anomenat ‘Pont de la honestedat’, en referència a les decisions transvasistes d’un Govern format per partits que quan estaven a l’oposició havien firmat un document assegurant que s’hi oposaven. De fet, tres ninots que imitaven les figures de José Montilla, Josep Lluís Carod-Rovira i Joan Saura, que al 2003 van estampar les seves signatures al ‘Compromís per l’Ebre’, ocupaven la zona capdavantera del Santa Susana.\nAl final de l’acte, els tres ninots han acabat penjats d’un arbre de Sant Jaume d’Enveja, just al costat del lloc en què Carme Chacón va assegurar durant la darrera campanya electoral que una victòria socialista era l’única garantia per impedir qualsevol transvasament de l’Ebre.\nEn aquest context, el manifest final de l’acte i les declaracions dels seus responsables han girat al voltant de l”engany’ i la ‘falta de respecte’ dels actuals governants al territori. S’han mostrat ‘decebuts’ per les seves actuacions, però també els han animat a reconsiderar la seva postura perquè es facin enrere en la interconnexió de xarxes. Han apuntat que amb les últimes pluges, les reserves d’aigua al país han augmentat fins un nivell en què es possible esperar fins que entri en funcionament la dessalinitzadora del Prat de Llobregat.\nDe fet, la PDDE ja ha començat a recollir signatures de protesta i ha assegurat que començarà a emprendre accions judicials si no hi ha una rectificació. A més, ha recordat la fragilitat de l’ecosistema del delta de l’Ebre, el qual pateix fortes erosions en llevantades com la de dissabte passat. Aquest acte, a més, ha servit de prèvia a la gran manifestació antitransvasista que s’ha convocat a Amposta pel pròxim diumenge.


Diversitat | La Salle Figueres\nInici › Innovació i projectes › Diversitat\nL’atenció a la diversitat és un àmbit educatiu estratègic a tots els centres La Salle. En el cas de Figueres aquest aspecte es materialitza en projectes com l’Aula oberta, la unitat d’escolarització compartida, l’aula d’acollida, els grups flexibles, de desdoblament i el suport, per a tots els alumnes que ho necessiten.\nEl suport escolar va dirigit als alumnes en els que detectem algunes necessitats educatives, centrades sobretot en unes àrees molt concretes del seu aprenentatge escolar com són el llenguatge, la lectura i la seva comprensió, les matemàtiques i el raonament. Treballem en grups molt reduïts amb la finalitat de superar aquestes mancances.\nExisteixen diferents modalitats de suport: inclusiu cicle inicial de primària amb dos mestres dins l’aula, grups reduits a partir de cicle mitjà, programes intensius de millora a l’ESO…\nL’assistència d’un alumne a l’aula de suport sempre ve consensuada pels seus mestres i amb el consentiment de la família i consta d’una mitjana de 1 a 3 hores setmanals en el que l’alumne rep aquesta ajuda i assessorament.\nEls mestres de suport mantenen contacte continuat amb els tutors dels alumnes i altres especialistes per tal de valorar els progressos que es van fent.\nQuan les dificultats són d’àmbits més complexes o es tracta d’alumnes amb algun tipus de diagnosi concreta l’atenció que reben a les aules de suport està programada i consensuada amb la psicòloga de l’EAP que periòdicament ens visita per fer el seguiment d’aquests alumnes i la comunicació amb les famílies.\nDes del curs 2008-09 la Salle Figueres compta amb aquest projecte d’atenció a la diversitat pensat exclusivament pels alumnes de tercer i quart d’eso. Es tracta d’un projecte singular signat amb el Departament d’Educació i l’Ajuntament de Figueres que consisteix en que els alumnes comparteixen el seu horari escolar entre una empresa i el centre educatiu.\nAixí doncs, un grup reduït d’alumnes inicia la seva formació laboral mantenint un lligam amb el centre que potencia uns continguts curriculars adaptats a les seves necessitats i a la seva projecció laboral. Des de l’entitat col·laboradora es valora la puntualitat, l’ordre, el gust per la feina ben feta, el compliment de les normes internes… Des del centre es valora l’assoliment de les competències bàsiques del curs. Un puntal d’aquest projecte són les noves tecnologies.\nLa mitjana d’alumnes que obtenen resultats positius amb aquest nou projecte és del 85% en l’avaluació de final de curs. Fins i tot, alguns dels alumnes de l’aula oberta se’ls ofereix el primer contracte de treball a la mateixa empresa on realitzen les pràctiques.\nVolem remarcar que aquest projecte és una realitat gràcies a la col·laboració entre l’Ajuntament de Figueres i l’escola amb un equip de professors/es engrescats amb el grup i un conjunt d’empreses que acullen els nostres alumnes com a aprenents.\nL’aula d’acollida del nostre centre ha elaborat un pla pels alumnes nouvinguts on s’estructuren clarament les passes que cal seguir per integrar un alumne nouvingut des del moment que realitza la matrícula fins a la integració en el grup classe. En aquest procés intervenen, en primer lloc la tutora de l’Aula d’Acollida, els Caps d’estudi, el coordinador pedagògic i els professors de suport.\nEl nostre punt de partida és Integrar l’atenció de l’alumnat nouvingut en la dinàmica general del centre amb la participació de col·laboradors externes. Els objectius de l’aula d’acollida són:\nAtendre l’alumnat nouvingut en un context d’atenció a la diversitat i d’escola inclusiva.\nImplicar l’alumnat de l’aula ordinària en el projecte de l’aula d’acollida.\nIncorporar els membres de la comunitat educativa d’àmbits externs a l’escolar en el\nAfavorir la construcció col·lectiva del coneixement com a eina d’aprenentatge i d’integració amb la participació de tot l’alumnat i de tot el professorat per assolir una escola inclusiva.\nAquesta modalitat d’atenció a la diversitat està reservada a aquells alumnes que per les seves característiques personals requereixen una escolarització compartida amb un centre extern (Automoció, Hostaleria, etc.). Als matins porten a terme les activitats en el centre extern i acudeixen al centre dues tardes a la setmana per tal de seguir una programació especial i poder assolir els objectius mínims de les àrees de Llengua i Matemàtiques.


Assessorament - sisme\nPsicologia, acompanyament i arts escèniques.\nMoviments que transformen\nÀrea Món Educatiu\nTallers i Projectes\nEspectacles en actiu\nEl Teatre comunitari\nEl Projecte Xic\nOrientació en l'anàlisi de grups classe on s'hi desenvolupen dinàmiques complexes i acompanyament al canvi a partir d'eines sistèmiques, terapèutiques i de les arts escèniques.\nOrientació i assessorament en l'acompanyament de casos, alumnes i les seves famílies. Cerca d'estratègies d'intervenció amb eines de la pedagogia sistèmica i la teràpia estratègica breu.\n- Conducció de grup de supervisió de casos i equips.\n- Acompanyament a equips directius en l'orientació i assessorament en temàtiques de gestió d'equip (claustre o cicles) a partir d'eines del coaching, la pedagogia sistèmica i les arts escèniques.\n© Sisme 2021. Web creada per elPopInquiet\nPolítica de cookies Aviso legal Política de privacitat 653532994930258539info@sismecreatiu.com\nPots aprendre més sobre què cookies utilitzem o desactivar-les en els\nCookies estrictament necessàries.\nCookies de terces\nAcceptar els cookies\nAquest lloc web utilitza Cookies pròpies i de tercers per recopilar informació amb la finalitat de millorar els nostres serveis. Pot acceptar totes les cookies prement el botó “Acceptar els cookies” o configurar-les al botó “ajustaments o rebutjar el seu ús fent clic a “Rebutjar”. L'usuari té la possibilitat de configurar el seu navegador podent, si així ho desitja, impedir que siguin instal·lades en el seu disc dur, encara que haurà de tenir en compte que aquesta acció podrà ocasionar dificultats de navegació de la pàgina web.\nPots revisar la nostra política de privacitat a la pàgina de privacitat i cookies\nwordpress_sec_7a1435ab4ddcc1198abefdc89cf3ba34\t lugins\tSession


20 | gener | 2017 | Assemblea Nacional Catalana - VALLÈS OCCIDENTAL\nDaily Archives: 20 gener 2017\nJA SOM MÉS DE 40.000 PERSONES INSCRITES PER SER A BARCELONA\nL’Assemblea Nacional Catalana (ANC), Òmnium Cultural, l’Associació de Municipis per la Independència (AMI) i l’Associació Catalana de Municipis (ACM); convoquen a una mobilització per donar suport a encausats pel 9N que seran jutjats, Artur Mas, Irene Rigau i Joana Ortega.\nEl judici començarà el 6 de febrer i, des del Vallès Occidental, s’organitzaran autocars per anar-hi i cites a les estacions de rodalies i FGC.\nCliqueu aquí per fer la inscripció.\nSi voleu anar-hi en autocar des del Vallès Occidental, cliqueu aquí.\nVídeo de la roda de premsa de l’acte de suport als encausats pel 9N\nL’ANC, Òmnium, l’AMI i l’ACM han presentat aquest divendres la seva estratègia davant la causa del 9-N, que arrencarà aquest 6 de febrer. Amb el lema El 6 de febrer ens jutgen a tots, les entitats sobiranistes promouran una mobilització “massiva” a l’entrada del tribunal, ja sigui a la seu del TSJC o a la Ciutat de la Justícia. L’espai on es farà el judici encara no s’ha anunciat.\nEl president de l’ANC, Jordi Sánchez, ha detallat que per convertir el 6-F en una “gran mobilització” s’ha obert un espai d’inscripcions en aquesta web, tal com s’havia fet amb les manifestacions de l’Onze de Setembre. L’espai d’inscripció ja està obert i també es posaran a disposició de la ciutadania autocars des de diversos punts de la geografia catalana.\nSánchez ha lamentat que l’Estat hagi optat per resoldre el plet català als tribunals. “Mai hem entès la judicialització del 9-N i estem convençuts que és un camí equivocat. És un judici que mai s’hauria d’haver produït. Ens porta a un carreró sense sortida”, ha detallat el president de l’ANC. Miquel Buch ha recordat que ara és el torn de la ciutadania després que el Govern ja “se la jugués el 9-N“. “Allò va ser un acte de rebel·lió, ara és el nostre moment”, ha reblat. Cuixart ha destacat que la protesta del 6 de febrer ha de ser “un clam de la societat civil en defensa de les institucions i els representants polítics“.\nVídeo “Parlem d’infraestructures”\nConversa d’Albert Noguera i Francesc Robusté sobre Infraestructures.


Sessions participatives del procés cooperatiu de les Rambles\nLa iniciativa 'Converses a Les Rambles' va instal·lar cadires al passeig per convidar la ciutadania a parlar sobre la transformació d'aquest\nEl passat 9 de març, les persones que passejaven per les Rambles es van trobar 150 cadires de fusta a l'alçada d'Arts Santa Mònica. Eren una invitació a seure i dialogar sobre el futur d'aquest espai central i vertebrador de la ciutat. L'acció 'Cadires a La Rambla' es realitza des de fa 27 anys. Enguany ha estat rebatejat com 'Converses a les Rambles' i s'ha emmarcat en el procés cooperatiu 'Les Rambles'.\nAltres accions que s'han realitzat en el marc del projecte són visites guiades amb l'Associació de Guies de Turisme habilitats per la Generalitat de Catalunya (AGUICAT) per recuperar l'hàbit de 'ramblejar' o una passejada amb cadira de rodes per testejar la seva accessibilitat, de la mà de la Fundació Apip-Acam i el Centre Ocupacional Sínia.\nAquestes accions han format part de la fase de diagnosi participativa i de definició de criteris del projecte per repensar les Rambles, que ara enceta una nova fase per coproduir propostes que facin possible la transformació. L’objectiu és retornar les Rambles a la ciutadania i fer-ho de manera cooperativa, és a dir, implicant la ciutadania, les entitats i l'administració en el procés per definir el futur d'aquest passeig emblemàtic de la ciutat.\nEl procés cooperatiu es basa en el treball col·lectiu entre ciutadania, administració i personal tècnic, que s'apleguen en quatre 'Grups Cooperatius Ciutadans'. Aquests grups s’han anat construint de manera artesanal, contactant amb entitats i ciutadania que representen diferents àmbits i sensibilitats. També s'organitzen tallers oberts a tota la ciutadania, per tal que totes les persones que hi tinguin interès puguin participar en el procés.\nL'equip Km-ZERO, format per 15 professionals de diferents àmbits, lidera aquest procés. La seva va ser la proposta guanyadora del concurs internacional convocat per l’Ajuntament de Barcelona per dinamitzar i remodelar la Rambla de Barcelona.\nparticipació ciutadana, treball en xarxa, treball comunitari, Km-ZERO, Repensem Les Rambles, Les Rambles, barcelona