dos poals de sabó: de març 2011\nM'he presentat a un premi de poesia; hi vaig enviar la segona part del Dos poals de sabó, el títol del qual no diré. El resultat és que no m'han tocat el plaer, el gust, l'honor ni la sort de ser premiat. Què hi farem. El Dos poals és una proposta tan arriscada que cal estar molt segur a l'hora de publicar un tal poemari: els caragols són els caragols i actualment hom no està per a aventures editorials. El mal és que està en fase de creació la tercera part del Dos poals (títol que no diré tampoc) i em fa llàstima pensar que potser no es publicarà, ni l'u ni l'altre.\nSincerament, jo podria penjar per la xarxa els poemaris; fer-los lliures i que la gent els llija. No caldria que escriguera aquest text, el qual pot semblar prou ploramiques per a la gent. Cert, però m'agradaria que consideràrem plegats aquestes reflexions.\nPublicar en webs encara no té el pedigrí de publicar en llibre. Si no està en llibre, encara no es pres en consideració, ni pels lectors, ni per la crítica. Tristament, allò que no estiga enquadernat, no mereix l'atenció de la gent.\nTampoc és pres en consideració per l'administració. Publicar en paper es fa més de respectar a l'hora de puntuar en un concurs de mèrits, que no pas en tenir-ho penjat en una web.\nA més a més, si hom ha de presentar-se cara al públic, per exemple en presentacions tradicionals, no atreu gaire públic dir que està el llibre penjat per internet; no és gaire estètic tampoc presentar-se al poeta amb un grapat de fulls d'impressora perquè te'ls signe.\nAl remat, el tema econòmic. És encara ètic cobrar per l'esforç intel·lectual?\nCom ja he dit, de moment, la meua proposta del Dos poals no mereix ésser premiat i de retruc publicat. ¿Paga la pena continuar amb els intents de la marca Dos poals? ¿Enviar per correu els exemplars? ¿Demanar que te'ls tornen? De moment, ho intentaré un parell de voltes més. Després, ja vorem.\nPublicat per dospoals a 17:19 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Primavera 2011\nFa uns dies vaig anar a la muntanya, a la meua Segària, a la cara bonica. Hi vaig anar amb el meu avi, 91 anys: ell hi puja dia sí, dia també. La muntanya tampoc és que tinga gaire cosa, però és la muntanya del meu poble: ofereix unes marxetes de tres quarts d'hora, dalt o baix, prou per a fer un poc d'exercici. També hi té plantes els noms de les quals no he sabut mai, i ell d'algunes no es recorda: vet ací el detall.\nJo no les he sabudes i ell no les recorda. Encara puc sentir-me afortunat de saber-ne les bàsiques (timó, romer, bruc, argelaga) perquè em fa la sensació que més de la meitat del meu poble ni tan sols sabria identificar-les, i això és trist. El meu avi ha oblidat uns quants noms i nosaltres ni ens els sabem.\nPublicat per dospoals a 11:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Hivern 2011\nAquest blog fa un sexenni; donada la faena que faig, he pensat que era un fet que calia destacar: un sexenni, mare... Davant aquesta fita que s'intueix important, he decidit escriure sobre coses banals que em van passar l'any que vaig endegar aquest canal.\nVivint a Mutxamel aquell any, em posava la ràdio a l'hora de gitar-me: en la solitud d'un sud del país que va perdent la llengua, sentir Catalunya Ràdio animava un poc la cosa. Hi escoltava cap a les onze un programa d'aquells que se'n diuen de converses filosòfiques i d'autoajuda (quina barreja!) i la sintonia que tenia encara m'agrada i em recorda aquell temps; a les dotze hi continuava el programa esportiu habitual en totes les emissores de ràdio, però només una estoneta, que el sendemà calia alçar-se matinet per anar a l'institut. Va coincidir també aquell any que Catalunya va disputar-se a Macau la copa del Mundial B d'hoquei patins. Vaig vore uns quants partits i vaig seguir amb expectació tant el mundial com el que passaria una volta que havia guanyat la copa, ço és, com acabaria el serial polític i esportiu de les federacions catalana i espanyola (perquè guanyar el Mundial B significava poder jugar el Mundial A, el bo). Al remat, com ha passat tantes voltes, tot va acabar en foc d'encenalls i moltes il·lusions espatlades.\nPel que feia a la televisió, m'agradava veure Silenci i 3r 3a, del Canal 33.\nSolia comprar llavors de soja, que feia bullides amb creïlla i carlota: ho vaig fer només aquell curs, no ho he repetit més. Menjava també amanida de cuscús (açò sí que ho menge sovint).\nAquell any em vaig preparar unes oposicions, les úniques que m'he preparat amb il·lusió, a un ajuntament, i no les vaig guanyar, perquè encara em pense que estaven dirigides i, fet i fet, no havien de ser per a mi. Tanmateix, es veu que el karma va voler recompensar-me tantes hores d'estudi i de faena (torne a dir, no havia estudiat mai tant ni amb tantes ganes ni il·lusió) i em va fer aprovar les oposicions de secundària. Sembla que el greuge havia estat monstruós...\nTambé em vaig presentar a Alzira, a Bromera, a una prova de corrector i traductor. Malauradament no vaig passar el primer tall.\nDurant aquell curs anava a estudiar a la biblioteca de la Universitat d'Alacant: hi vaig passar moltes vesprades, però també uns quants vespres de divendres i de dissabte; era una sensació estranya tornar passades les 10 o gairebé a mitjanit al pis. Estar en contacte una altra volta amb aquell ambient universitari em feia reverdir els meus anys d'universitat: la despreocupació, la bambolla que em protegia del món adult de l'ensenyament, l'atmosfera de saviesa i d'aprenentatge que hom va perdent en entrar en la roda de la rutina de l'institut. Al capdavall, un estimul per estudiar més coses (fins i tot una becada a un sofà de la biblioteca!).\nD'una altra banda, era l'any que eixia publicat el llibre del Dos poals de sabó, etc. l'any que vaig anar a Barcelona a descobrir què era la fira del llibre. Però també va començar a prendre cos el poemari que ara fa poc ha eixit a la venda, Els hòmens primer, si és home, etc.\nHi vaig fer molts viatges: Astúries, Girona, Barcelona, Londres.\nHa passat un sexenni i em fa la sensació que he oblidat moltes anècdotes banals, que hom ho vulga o no, donen contingut a qualsevol evocació del temps passat que es suposa que va ser millor.\nPublicat per dospoals a 09:04 4 comentaris:


La DO Terra Alta organitza activitats durant tota la setmana en el marc de la Festa del Vi - Benvinguts al Món Rural\nLa DO Terra Alta organitza activitats durant tota la setmana en el marc de la Festa del Vi\nL'objectiu és omplir la comarca de vi i recuperar així l'esperit de la Festa després de dos anys d'aturada a conseqüència de la crisi sanitària.\nEl segon bloc, centrat en els mercats exteriors, comptarà amb dues ponències a càrrec de Frederic Subirats, Mànager d’Assessorament i Estratègia Internacional d’ACCIÓGeneralitat de Catalunya; i Maria Naranjo Crespo, Directora de la Indústria Alimentària d’ICEX.\nPresentació de la Ruta del Vi de la DO Terra Alta, divendres 29 a Batea. Un dels punts àlgids d’aquesta Festa del Vi serà la presentació de la Ruta del Vi de la DO Terra Alta, un projecte en què la DO porta treballant més d’un any i que suposa tot un repte per als membres que hi formen part.\nMostra de Vins DO Terra Alta, del 29 a l’1 de novembre a Gandesa Divendres a partir de les 18:30, al Pati de les Escoles Velles de Gandesa, tindrà lloc l’acte d’inauguració de la Festa del Vi presidit per la Directora General de l’INCAVI, Alba Balcells, i amb el tradicional pregó que enguany anirà a càrrec de Màrius Serra, escriptor i periodista.\nEtiquetes: DO Terra AltaFesta del ViGandesa


L'Aliança contra la Pobresa Energètica reclama solucions per a 8 llars sense aigua - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'entitat denuncia que l'Ajuntament i Aigües de Manresa no presten prou atenció al problema i que cal posar-hi remei de seguida\njordi morros manresa 29.12.2017 | 07:47\nMembres de l´Aliança contra la Pobresa Energètica es van concentrar ahir a les oficines d´Aigües de Manresa j.m.g.\n«Ni sed, ni fred, ni foscor». Amb aquest lema l'Aliança contra la Pobresa Energètica del Bages (APE) va protagonitzar aquest dijous al matí una concentració davant l'oficina d'Aigües de Manresa de la plaça del Salt per denunciar que almenys hi ha 8 casos d'habitatges a la ciutat que no disposen d'aigua corrent. És el cas de Bouri Aldelhafid, que era entre la vintena de persones que van participar en la protesta. Fa gairebé un any que no en té. Viu en un pis ocupat i l'empresa municipal no li subministra el comptador, va explicar. Es proveeix d'aigua gràcies als veïns i a base d'omplir garrafes a les fons públiques, una imatge que es pot veure molt sovint a la ciutat.\nL'Aliança contra la Pobresa Energètica fa un mes que s'ha activat. Durant aquest temps han detectat aquests 8 casos a Manresa, segons va explicar Òscar Heredero. Va denunciar que aquests tipus de problemes s'han de solucionar de forma «immediata», i va considerar que l'Ajuntament de Manresa no dóna resposta a aquesta problemàtica. Opina que «s'ha mostrat poc flexible» i que «no té una estratègia a l'hora d'enfocar la problemàtica amb els subministraments bàsics».\nHeredero va assegurar que en els 8 casos sense aigua que s'han trobat, s'ha parlat amb l'Ajuntament i amb Aigües de Manresa. També que s'han seguit tots els procediments establerts per l'Administració i s'han esgotat totes les vies legals possibles «sense aconseguir cap mena de resultat per a les famílies afectades».\nPer posar punt final a aquestes situacions l'Aliança proposa la instal·lació de comptadors solidaris, una experiència que ja es porta a terme en municipis com Blanes o Malgrat de Mar, segons va afirmar Heredero, sense tantes exigències burocràtiques com els comptadors habituals. Així mateix van sol·licitar que a Manresa es garanteixi que no es talli el subministrament de cap servei bàsic com aigua, llum o gas, i que «abans del tall s'informi si es tracta de famílies en risc d'exclusió social». Aquesta norma, van afirmar, «ja s'està implementant, però no té cap efecte real», van criticar. Finalment van exigir que Serveis Socials atengui amb més diligència i urgència els problemes relacionats amb els subministraments bàsics.\nEn opinió de l'Aliança, les administracions públiques i les multinacionals energètiques, amb beneficis multimilionaris, són els responsables d'aquestes situacions. Finalment van avisar que si l'Ajuntament no compleix les seves obligacions, ho faran ells.\nL´Ajuntament diu que no hi ha dos casos iguals i que sempre s´estudien alternatives. Manresa


L'Ajuntament proposa a Gesa que el cablejat soterrat es cobri en els rebuts\n21 abril 2021 21:56\nS'ha de fixar la part proporcional dels dos milions que hauria de pagar cada client\nAssumpta Bassa | 22 febrer 2004\nCapdepera vol convertir-se en un municipi net de cablejat elèctric aeri. Per això s'han de soterrar les línies.\nEl conflicte generat entre Gesa i l'Ajuntament de Capdepera pel soterrament de les línies d'alta tensió està en vies de solucionar-se. La Sala ha proposat a la companyia energètica un pla pilot consistent que el cost que suposa soterrar el cablejat (dos milions d'euros) i que Gesa no vol assumir, es cobri en els rebuts d'electricitat dels usuaris com un cànon.\nEl batle de Capdepera, Joan Ferrer (PP), i el regidor de Policia, Antoni Mir, es varen reunir amb el conseller de Comerç i Indústria, Joan Josep Cardona, el conseller de Turisme, Joan Flaquer i com a representants de Gesa, Bartomeu Reus i Jaume Reguard, per intentar trobar una sortida al problema, que s'arrossega des del 2002, quan el Govern va concedir llicència per fer una subestació a Capdepera amb dues línies aèries. Les Normes Subsidiàries de la localitat obliguen a soterrar les línies i Gesa no volgué assumir els dos milions que això suposa perquè la normativa no l'obliga. Com a mesura de pressió la companyia energètica des del passat mes d'octubre no ha atorgat cap comptador al terme municipal.\n«Hem proposat fer un pla pilot perquè Capdepera sigui un municipi net de cablejat elèctric. Es tracta que els dos milions d'euros que costa el soterrament es distribueixin mensualment i a llarg termini entre els rebuts. Així s'eliminarien les línies d'alta tensió, no produiria impacte ambiental i Gesa recuperaria els doblers a través del cànon», explicà Ferrer. Ara es realitzarà un estudi per veure quants de doblers suposaria als usuaris aquesta proposta.\nL'equip de Govern en comissió d'urbanisme va informar d'aquesta solució als partits de l'oposició i «ho han vist amb bons ulls». Des de Ucap-UM havien sol·licitat la possibilitat de crear un gabinet per assesorar a tots els perjudicats, uns 400 habitatges.


Es parteix de l'objectiu terrorista, tot i que la motivació de l'atemptat encara és oberta\nRedacció 12/04/2017 - 09.57 Actualitzat 12/04/2017 - 17.58\nLa policia investiga el lloc de l'atac de Dortmund (Reuters)\nMolta confusió sobre l'autoria de l'atemptat contra l'autobús del Borussia de Dortmund. Els investigadors encara no saben si hi ha un o diversos autors i totes les hipòtesis són encara obertes. La fiscalia federal ha explicat que cal partir d'un objectiu terrorista, tot i que la motivació de l'atemptat encara és oberta.\nLa fiscalia ha assegurat que s'han investigat dos sospitosos de caire islamista radical i que un d'ells ha estat detingut. Ara estudien si emetre una ordre de detenció sobre el segon. El que sí que han fet és escorcollar els domicilis dels dos sospitosos.\nLa fiscalia ha explicat que s'han trobat tres cartes. En la primera, es vincularia l'atac amb Estat Islàmic com a venjança per la implicació d'Alemanya en el conflicte sirià. Una carta, han dit, que encara no es pot valorar ja que està sent analitzada des del "punt de vista de ciències de l'islam". Segons han filtrat alguns mitjans locals, la carta comença amb "En nom d'Al·là" i esmenta l'atemptat recent contra un mercat nadalenc a Berlín, reivindicat per Estat Islàmic.\nTambé hi hauria una segona carta que també genera molts dubtes i en què un grup d'extrema esquerra reivindica l'autoria de les explosions.\nA la tercera, grups antifeixistes reivindicarien l'atac en represàlia per la permissivitat del Borussia Dormund amb els seus aficionats neonazis i racistes. Tot i que l'autoria de l'atemptat continua sent una incògnita, la policia té clar que l'objectiu era l'equip de futbol.\nEl responsable de l'Interior de la regió del Rin del Nord-Westfàlia, Ralf Jaeger, ha admès que no saben si l'atac l'ha comès un o diversos autors i que s'investiguen totes les línies:\n"El rerefons és totalment incert: islamistes, aficionats violents, d'extrema dreta, extrema esquerra".\nEn aquest sentit, ha reivindicat que la policia necessita el seu temps per esbrinar-ho. També ha demanat als alemanys que facin vida normal ja que, segons ha dit, "la intenció els autors que tinguem por i segurament canviem el nostre estil de vida".\nEl partit suspès es disputarà aquest dimecres sota extremes mesures de seguretat. El responsable de l'Interior de la regió del Rin del Nord-Westfàlia ha demanat els aficionats que vagin amb temps i ha recomanat no portar motxilla.\nEn l'atac va resultar ferit lleu el jugador català del Borussia Dortmund Marc Bartra. El jugador té un os del canell trencat i l'han operat aquest mateix dimarts a la nit. Com que la suspensió del matx va obligar molts seguidors del Mònaco a passar la nit a Dortmund, amb l'etiqueta #bedforawayfans diversos aficionats de l'equip alemany van oferir allotjament als monegascos que no tinguessin hotel a la ciutat.\nLa UEFA reforçarà les mesures de seguretat\nAtac amb explosius a l'autocar del Borussia Dortmund, en què ha resultat ferit Marc Bartra


Cicle Guerra Civil a Gandia: conferència de Julio Aróstegui - CEIC Alfons el vell\npor admin | Oct 31, 2009 | Cicle Guerra Civil a Gandia, Cicles Temàtics, Conferències\nConferència « ejércitos para dos Españas»,\na càrrec de Gabriel Cardona.\nGandia, 31 d’octubre de 2009. III\nAquest cicle de conferències, organitzat amb l’únic criteri del rigor científic, pretén ser una humil contribució a la nostra convivència en pau i llibertat, fomentant la recuperació d’aquesta memòria col·lectiva i promovent el debat i la reflexió crítica, la llum enfront de l’obscuritat.\nLa tercera de les conferències del cicle « 70 anys de la Guerra Civil (1939 – 2009)», organitzat pel CEIC Alfons el Vell, ha tingut un considerable èxit de públic. El professor Gabriel Cardona (Universitat de Barcelona) va dissertar sobre « ejércitos para dos Españas», des de la seua personalitat d’historiador i d’antic militar membre fundador de la Unió Militar Democràtica, segons va destacar en la presentació el professor Santiago La Parra.\nEn la primera part de la conferència explicà la configuració de les forces contendents. En la zona rebel, encara que l’experiència del general Franco era de guerra no moderna (Marroc), es va possibilitar una dictadura militar, amb les següents característiques: unitat territorial; mitjans humans militars (caixes de recluta, tropes italianes i aviació alemanya i el gran contingent del Protectorat marroquí); mitjans materials (sistema italià de bombardeig sobre poblacions importants, armes, indústria metal·lúrgica); propaganda eficaç des de l’Església (sentit de croada) i, sobretot, de l’aparat falangista; alimentació assegurada. Tot amb un balanç de superioritat material i humana.\nEn el sector republicà, sense unitat territorial, a penes hi havia forces militars professionals; poca tecnologia; els milicians anarquistes, no acostumats a la disciplina, exigien primer de tot fer la revolució social; unitats comunistes disciplinades i amb el propòsit de primer guanyar la guerra; no hi havia “massa de maniobra” (coordinació). L’ajuda exterior (Unió Soviètica) es va plantejar amb un estil de negoci d’armes, sovint material vell o dolent, sense a penes peces de recanvi; armes de diversa procedència, fins de 33 calibres. La cooperació en efectius humans va ser dels brigadistes i soviètics, però sense caixa de reclutes; problemes d’alimentació.\nEn un segon moment, se centrà en el context internacional.La situació de França (política inestable del Front Popular), Anglaterra (problemes amb l’India; poc interessats amb Europa, on van deixar créixer el nazisme pel seu caràcter anticomunista). El paper de Stalin: més interessat per l’Europa oriental i pactar amb els nazis. En resum, aïllament internacional. Els aliats de la zona de Franco: Alemanya (ferro i wolfram per a la indústria de guerra, gràcies a les mines espanyoles; possibilitat de fer pràctiques de la seua incipient aviació; assajar l’artilleria i els carros de combat; és a dir, alguns dels elements bàsics de la guerra moderna). Itàlia: potenciar l’imperi llatí mussolinià o influència al Mediterrani; encara que des de la desfeta de Guadalajara, per la falta de col·laboració de Franco, van patir un gran desprestigi, sense massa justificació.\nEn la tercera part explicà l’evolució dels exèrcits enfrontats.L’exèrcit popular va millorar, encara que continuà amb problemes de material i falta de pilots, molts de procedència camperola i obrera, formats deficientment; diferències internes entre els dirigents militars per raons ideològiques i polítiques; marina de guerra amb pocs oficials; milícies entusiastes, però sense planificació seriosa. En la zona de Franco: aviació amb pilots ben preparats de procedència burgesa; artilleria; unitat de comandament (Franco); Estat Major amb alguns experts en estratègia.\nFinalment, presentà el problema de la duració de la guerra. Les pretensions de Franco: poder, obediència, guanyar la guerra objectiu prioritari, campanya de propaganda d’exaltació personal, concentració de poder (Estat, govern, exèrcit, FET de las JONS), allunyament d’altres possibles competidors, refusar atacar i eliminar l’oposició política en els territoris ocupats. També el govern de Negrín, al final, intentà allargar la contesa per tal d’enllaçar-la amb la guerra que ja es presentia a Europa.\nUn animat col·loqui tancà la conferència del professor Gabriel Cardona, celebrada el dia 30 d’octubre.\nPúblic assistent a la conferència.\nGabriel Cardona [primera part. ]\nGabriel Cardona [segona part. ]


Inda: «Al País Basc mataren algun jutge, però a Catalunya és pitjor»\n04 març 2021 19:48\ndBalears | 16 febrer 2017\nSembla que la Brunete mediàtica ha rebut ordres d'augmentar el nivell de bel·ligerància contra el procés independentista català. En una tertúlia a EsRadio dirigida per Federico Jiménez Losantos, el tertulià Eduardo Inda traspassà tots els límits i s'atreví a afirmar que el nivell de violència que es viu a Catalunya «no s'havia viscut ni en el País Basc en els anys més durs».\nSegons Inda al País Basc «podien matar algun jutge» i encara afegí que «tampoc en varen matar molts» però, segons ell, la situació a Catalunya és molt pitjor.\n— Arturo Puente (@apuente) 15 de febrer de 2017\nPer Vera és, fa mes de 4 anys\nAra m'en he recordat d'aquesta malifeta, Macià. Aquest individu odia a mort els mallorquins.\nPer Nohan dit que no, fa mes de 4 anys\nNo, és que a ells els agrada patir, i si rebessin de valent no necessitarien venir a aquestes pàgines a calmar el mono.\nPer Al de baix, fa mes de 4 anys\nTens raó. Però no diguis que els fatxes necessiten una pallissa, perquè tindran un motiu per dir que noltros som uns violents. I diran que som uns viilents, malgrat noltros utilitzem la paraula pallissa, com una ecpresió verbal i siguin ells, els que apallissen de veritat.\nAlerta, perquè el seu ofici és el d'embullar i donar mala vida.\nPer Necessitau una pallissa?, fa mes de 4 anys\nEls forasters estan rabiosos perquè s´adonen que Catalunya els fuig d´enmig dels dits i no hi poden fer res.\nI com que són uns masoquistes que no deuen trobar parella que els calmin, es dediquen a patir venint a aquest diari...\nPer ..o mentider i pocavergonya, fa mes de 4 anys\nDe què va? Ha anat mai a escola? Quines notes treia? Perquè està clar que no ent´én res de res...\nEncara record molt be una portada del "Dia de! Mundo de Baleares" quent aquest sr. era director\nA la Feria de Abril de Palma sortia una foto amb una somera i una colla de xeremiers vestits a l'ample, duien una pancarta que deia: A Mallorca festes mallorquines.\nBe ido a damunt sa foto hi havia es titular amb lletres grosses:\nINDEPENDENTISTAS CATALANES INTENTAN REBENTAR LA FIESTA ANDALUZA EN PALMA\nPer Gent amb gent, fa mes de 4 anys\nGent que calúmnia i menteix, defensant a l' altra gent que també calumnia i menteix\n"Perro no come perro" diu un refrany espanyol.\nPer Joan Miró Font, fa mes de 4 anys\nEs etarres, quan assassinaven, es posaven a s'altura des feixisme que deien combatre, però com que a Catalunya no hi ha res semblant, aleshores sa cosa, a ulls des feixistes, es lògicament pitjor\nEl fascismo es la expresión violenta del nazionalismo. Los nacionalistas conforme ven agonizar el pruces se vuelven más intolerantes, los demócratas debemos trabajar para que su odio se transforme en frustración, después en resignación y finalmente en indiferencia. Entiendo que muchos políticos corruptos intenten tapar su pestilencia con la bandera, pero el hedor ha salido y empieza a asfixiar hasta a los independentistas de buena fe.


Demanem la dimissió del Cap de la Policia Local, Ramon Dosaigues - El Prat\nDemanem la dimissió del Cap de la Policia Local\nLes actuacions repressives de la Policia Local del Prat els darrers dies, arrel de l’inici de la campanya pel referèndum i dies posteriors, han provocat que el portaveu del Grup Municipal d’Esquerra Republicana a l’Ajuntament del Prat, Jordi Ibern hagi demanat al Ple Municipal la dimissió del cap de la Policia Local, l’Inspector Ramon Dosaigues.\nL’Ajuntament del Prat va emetre un comunicat el passat 2 d’octubre amb el que condemnava les actuacions de Policia Nacional i Guàrdia Civil contra la ciutadania que va defensar el seu dret a vot el diumenge 1 d’octubre. Un comunicat emès sense consens amb la resta de grups polítics municipals i en el que s’obvia condemnar l’actuació repressiva i sancionadora per part de la Policia Local del Prat al llarg del període de campanya electoral pel referèndum.\nLa Policia Local del Prat, sota les ordres del seu responsable, l’Inspector Ramon Dosaigues ha actuat “Amb un exagerat excés de zel en el compliment de la norma. Val com a exemple diumenge passat, Quan la jornada de votació ja havia finalitzat, i va perseguir dos ciutadans pratencs des d'un col·legi electoral fins a la Plaça de la Vila, on van fer el “numerat” d’identificar-los” A més, Jordi Ibern lamenta: “S’han identificat i sancionat ciutadans pratencs pel mateix que jo vaig fer, que era penjar una pancarta un dels dies de campanya. Per què a ell sí i a mi no? Són prejudicis? És discriminació entre ciutadans del Prat?” Recordem la matinada del 16 de setembre, quan cinc membres del nostre partit van ser identificats per la Policia Local mentre penjaven una pancarta que, posteriorment, va ser requisada per aquest cos policial.\nEl migdia del 16 de setembre, la Policia Local del Prat, de nou, va identificar a una desena de persones mentre participaven en una carpa informativa. Una carpa que comptava amb autorització municipal i situada a peu de carrer. El cos policial es va endur una part del material que repartien, de caire informatiu del partit.\nConsiderem l’actuació de la Policia Local del Prat com a desproporcionada i repressiva, i de la que no s’ha fet cap menció per part de l’equip de govern municipal. I és per aquests motius que seguim demanant la dimissió del Cap de la Policia Local del Prat, l’inspector Ramon Dosaigues, com a màxim responsable de les accions injustificades que ha realitzat la nostra policia al voltant dels dies de campanya electoral i de referèndum.\n: El Prat El Prat de Llobregat ERC Esquerra Policia Local Policia Local del Prat


El quadern robat: de maig 2018\nQuan en Salvador Juanpere ens va dir de passar el video “La vetlla” a la galeria, li vam dir que sí de seguida perquè vam veure que a ell li feia molta il.lusió. Ens va explicar que durant una exposició que va fer a Sant Cugat, havia conegut a Jordi Lara, escriptor i creador audiovisual (entre moltes altres coses), i que aquest li havia proposat que vetllés la primera nit que l’escultura “Socle des formes” passaria en el seu enclavament definitiu, la plaça Augusta de Sant Cugat i que ell ho filmaria. En Salvador ens havia explicat que havia estat una nit llarga i difícil. S’havia dut un sac de dormir, però l’escultura no era gaire còmoda per jeure-hi. De tota manera, s’havia deixat seduir per la idea de Jordi Lara, perquè d’alguna manera, sentia aquella escultura com si fos una filla: una obra que va sortir d’ell mateix, però que es mereixia viure la seva vida i relacionar-se amb el món per si mateixa. Va semblar-li prou important acompanyar-la en aquestes primeres hores, de la mateixa manera que va vetllar el seu pare mort, abans d’acomiadar-se definitivament. No obstant, el seu entusiasme per aquest video-poema, no va ser suficient per a que ens imaginéssim què era el que veuríem exactament, i en el fons, jo tenia una mica de por de que ens resultés avorrit. Probablement, això és el que deurien pensar els receptors de les invitacions que vaig enviar, perquè va venir poca gent. I tot això, perquè no coneixíem en Jordi Lara.\n“La vetlla” ens va atrapar (als pocs que hi érem) des dels primers segons. Els preparatius a l’estudi, en Salvador dirigint-se en vespa a la plaça, després preparant l’escultura, mirant-la, tocant-la. La vida continuava al seu voltant; la gent passava per la plaça, aliena a l’artista i a l’escultura. A poc a poc, es va anar fent de nit. Va passar una noia i es va aturar a parlar amb l’escultor. Uns gats de carrer se li van acostar encuriosits, mentre ell menjava un entrepà, però van marxar poc després. Una parella va pujar a sobre l’escultura; ella cantava, ell tocava la guitarra. Cantaven una cançó sobre el Che Guevara. Finalment, l’escultor va pujar a dalt de l’escultura i va jeure per passar-hi la nit dins un sac de dormir. El bar de la plaça es va anar quedant sense parroquians, i finalment l’encarregat va tancar els llums i va marxar. L’escultor es va quedar sol en la seva vetlla, amb la companyia dels sorolls de la nit i la tènue llum d’un fanal que deixava endevinar les formes.\nEls que vam assistir a la projecció ens vam quedar absolutament commoguts. Aquell curt ens havia atrapat sense adonar-nos. Ens havia arrossegat a viure l’experiència del seu autor i el seu protagonista. Vam sentir el neguit de l’escultor mentre col.locava l’escultura al seu lloc, el silenci i la solitud de la nit, el fred, el cansament que causa l’haver-se d’estar moltes hores en un mateix lloc, la malenconia d’haver de separar-se de l’escultura per sempre. Després de la projecció, en Jordi Lara ens va explicar que ell simplement havia fet parlar a la realitat. Havia posat la càmera, i havia deixat que les coses passessin. També ens va dir que de fet, quan van començar a filmar, no sabien ben bé, què estaven fent, però el que sí que sabien, és que havien de fer-ho. Això no és altra cosa que el que fan els poetes, o els artistes. I tant en Jordi Lara com en Salvador Juanpere són totes dues coses.\nPublicat per Anna Belsa a 12:35 Cap comentari:


Es desclou la tenebra...: 12/2010\nDigues: Per què vols esbrinar la temperatura d'una flama\nAtrapant-la amb els dits si t'abrusarà la pell com un adéu,\nSi la soledat seguirà intacta malgrat la sofrença del cos?\nPer què pateixes el pànic de viure en apnea si el turment\nDe la melangia s'acaba a la riba d'un nou dia, amb la llum\nPrimera d'un sol que asseca la fondària de qualsevol flum\nQue aparegui en l'existència? Respira mentre l'oxigen encén\nFogueres d'entusiasme al teu voltant; sabràs que l'ofec val\nEl pes d'una llàgrima d'angoixa, els parracs d'un record.\nI has d'oblidar per travessar les aigües d'un pantà mort,\nLes arenes movedisses de la derrota, els camps de sal.\nGaudeix la vida -les obagues i els solells- i evita el clos\nD'un fracàs, la solitud d'un aïllament voluntari, fes breu\nCada defallença i somriu al corb del temps que et reclama.\nHipocondríaca (Repte Clàssic CDXLVI)\nEs desperta sobresaltada, amb el front perlejat de suor. Són les 4:46. La foscor també indica que l'hora és correcta. Les palpitacions no disminueixen, el malson que tenia fa uns instants encara la persegueix. Els dígits brillen en l'habitació i tot té un aspecte fantasmagòric. I això tampoc no la tranquil·litza. Vol que transcorri aquest minut, que passin els segons fins que canviï la darrera xifra.\nDes que ha rebut el correu amb els símptomes que causa el dèficit d'aigua en el cos, els malsons es repeteixen i els dolors són cada vegada més insuportables. Les articulacions li cruixen, l'orina ha esdevingut més groguenca, fins i tot les migranyes, que mai no l'havien afectada, es repeteixen diverses vegades durant el dia. Però no serà perquè no beu compulsivament un got rere l'altre fins que el ventre sembla un bocoi. No vol acabar amb xacres abans d'arribar a la vellesa.\nEncara són les 4:46. El rellotge s'ha confabulat amb el malson, i entre els dos han aturat el temps en aquesta hora fatídica. La que marcaven tots els rellotges en el moment de la seva pròpia mort. Sap que és un somni, que ha somniat tot el que succeïa però se sent descol·locada, espantada i enmig de la confusió d'haver-se acabat de despertar. I si el somni és una premonició? I si aquests batecs, que no minven, són el preludi d'una aturada cardíaca? I si està arribant la seva hora i els senyals onírics l'estan advertint d'això?\nClou els ulls. Vol tranquil·litzar-se. No ho aconsegueix. En tancar les parpelles, les imatges del malson i del correu es barregen dins del seu cap, il·luminades pels dígits verds del rellotge de la tauleta de nit. 4:46. I no canvia aquest sis. Només desitja això, un moviment ínfim, una modificació que la permeti seguir dormint. Malgrat que hi hagi la possibilitat que el malson la persegueixi fins a l'alba. Però ja no seran les 4:46h. Obre els ulls, i l'esperança s'esvaeix. Els números verds segueixen impassibles, immòbils, rígids, quiets. Vol escapar d'aquest període de temps, allunyar-se i esborrar-lo de tots els rellotges, que les busques no l'indiquin mai més, que desaparegui per sempre. Surt del llit, amb una camisola lleugera, vaporosa, gairebé transparent. Corre cap a la finestra i l'obre. Als seus peus la immensitat d'un oceà, penya-segats i roques, espadats i precipicis que no semblen acabar-se. L'única sortida per poder fugir d'aquells dígits és llançar-se al buit. I ho fa, sense pensar-s'ho dues vegades.\nEs desperta sobresaltada, amb el front perlejat de suor. Són les 4:46. Té set, necessita aigua. Té la imperiosa necessitat de beure tota l'aigua que sigui capaç d'ingerir. Per no sentir dolor ni tenir mals de cap ni malsons. Les palpitacions es desboquen dins del seu pit. Li falta l'aire. No pot respirar, el pànic l'ha paralitzada. Se sent atrapada, no sap com sortir del laberint dels seus somnis, íncubes i súcubes al mateix temps, sense canviar de temps. Se sent atrapada en tres dígits verdosos i infernals.\nEsbatana els ulls i la boca alhora. Intenta inspirar oxigen, una mica d'aire perquè el seu cos segueixi funcionant. Però només té forces per tancar les mans amb ràbia, atrapant els llençols dins dels punys. Davant dels ulls, en els darrers instants, apareixen imatges de la seva vida, fogonades de consciència, barrejades amb l'informe de la seva pròpia autòpsia. Hora de la defunció: 4:46 am\nEs desperta sobresaltada, amb el front perlejat de suor. Són les 4:46...\nSíndries en desídia (o Psicodèlia nívia) [Melorepte128]\nPer si els camins cap a les geleres de fúlgida grogor nívia\nHan de pertorbar el descans de la forest, amago les sabates\nAllà on puguin conquerir amb xavalla princesetes barates\nI constituir, mica en mica, harems en un oasi del desert de Líbia.\nPer si cada miratge fa que em pregunti si és un camell\nCada duna que veig, viatjaré fins a regions abissals\nSense llum ni vida, perquè els malsons no omplin de calç\nViva la meva boca, i pugui salvar d'alguna manera la pell.\nI esdevinc oli -o petroli- en la bassa d'aigua que m'envolta.\nI preparo en silenci els camàlics fidels per una nova revolta\nContra tot el que no hagi creat, a través de fangars de ronya.\nI seré monarca, xa, eunuc, soldat i semental amb escafandre\nMentre canvio de paisatge a tort i a dret, a bon preu i sense mandra,\nFins que la regalia d'una guitarra i d'un motor em desensonya.\nImpertèrrita instantània (RPV153)\nIn Memoriam Nguyễn Văn Lém\nPotser cal besar el bressol de la Terra per oblidar\nL'estrèpit del plom en travessar la templa,\nI el silenci s'ha trencat definitivament per\nEmparar el tro i l'hecatombe, la immundícia i no saber\nTrobar l'inici sense haver de trepitjar la\nHumanitat sencera amb plaer.\nPotser cal repetir de nou els noms\nD'allò que ens envolta només per situar-nos.\nQuan el món ha emmudit amb hermètiques maquinacions\nI no facilita una sortida ni l'oxigen, l'ofec i el deliri\nPersisteixen més enllà de la demència,\nFins als límits arran de pell, a flor d'ànima.\nI ens adonem que no hi ha respostes per a cada\nPregunta, fragments de vida òrfena.\nPer un tret, has d'inhumar un pas perdut.\nI sabrà el món què és l'home, o allò que queda,\nQue corre per aquests marjals en decadència\nContínua, que, amb la seva imatge, esdevé mut.\nCalla la boca, i parla el revelat, pigmentació\nQue porta el nom de la sang, el so del tot,\nEl ressò del sofriment, de la mort imminent,\nLa por i el valor, l' aire d'una darrera inspiració.\nI la decrepitud d'aquella carn que resta viva put\nCom el cadàver que deixa oblidat, i, quan sent gana, torna a la cleda\nI menja la minestra, com qui és innocent, amb vehemència.\nPerò vindrà el dia. I aquella bala és plom d'una tona, la visió\nDe milions d'ulls que esguarden cada següent pas, cada gallet que escup llot.\nI la vergonyant acció immobilitza l'home -la bèstia- i el torna lent.\nLa imatge: Execució a Saigon, d'Eddie Adams\nEtiquetes de comentaris: RPV\nAcàcies oníriques (dibuixet)\nPalmera i reflex, pupil·la d'un ull perplex\nQue inventa noms i mons, que guarneix\nAmb glicines la rutina del dia a dia\nI sobrevola camps d'acàcies on hi ha desert.\nI guaito cada miratge del paisatge,\nCada figura nova que fendeix la solitud,\nI lloo i callo per escoltar el silenci\nI la creença que existeix el més enllà.\nSabré com tornar al meu lloc d'origen\nDesorientat per les giragonses de la vida,\nQuan somnio que visc en vetlla, sempre despert?\nAfuaré les hores amb el perpetu vertigen\nDe recórrer rius i pastures, en un viatge\nQue no acaba perquè el somni no ha d'acabar?\nCarències mastodòntiques (Relats conjunts)\nEls darrers mesos ha suportat estoicament que les costellades setmanals de la mare hagin hagut de ser substituïdes per les píndoles proteiques insípides però amb major aportació calòrica (Aquesta afirmació la deixa en dubte). També ha sabut reprimir les carències d'activitat sexual amb artefactes que no sabia que existissin per no estar pensant en el mateix les vint-i-quatre hores del dia. O no enyorar els espais oberts del llogarret salmantí on va neixer quan es veu envoltat de passadissos freds i assèptics, en un indret de poc més de setanta metres de longitud.\nFins i tot ha arribat al punt de deixar passar el descuit de la seva dona (en la darrera videotrucada, l'aparició d'un negre mastodòntic que sortia del bany de la seva pròpia casa només abillat amb una minúscula tovallola) per no haver d'endegar una discussió interespacial. De començar-la, de ben segur que seria la riota dels astronautes. I sofreix en silenci per callar, i cal sumar la proliferació de morenes per aquesta autorepressió (sense Ruscus, de Llorens, és difícil controlar-les).\nPerò ja n'està fins al capdamunt. Aquesta nit ha capitulat definitivament.\nSap com acabar amb aquesta angoixa que augmenta dia rere dia. Obre unes escotilles i en tanca unes altres per no posar en perill cap més membre de la tripulació de l'Estació Espacial Internacional. Es llençarà a l'hiperespai, ho té assumit. Serà ràpid, indolor i efectiu. Abans d'obrir la darrera escotilla que el separa del final, treu el carnet de soci, l'esguarda, el besa i el retorna a la butxaca d'origen.\nÉs l'orgull de l'Astronàutica Espanyola i un madridista de soca-rel. Però hi ha coses que no es poden suportar. Sobretot quan es tracta d'una maneta de l'etern rival...\nErrívola brúixola (RPV152)\nSempre és difícil el començament, els primers\nPassos són un món de novetat,\nCom si no servís de res l’experiència dels peus en d’altres sòls.\nMai no és fàcil aguantar l’equilibri\nDamunt de la corda fluixa de l’Univers que ens envolta,\nI accelera la seva rotació quan comencem\n(Qui ens guia amb tanta mestria en un món diferent, amb tanta perícia?)\nMai no és fàcil arribar a acostumar-se\nA la varietat; l’errívola brúixola ens acompanya\nPer a que ens sentim més perduts encara.\nSempre és difícil la fermesa, en el vertigen d’un món\nQue no s’atura mai, que gira constantment,\nEterna, i mai no s’aturen l’evolució i el canvi.\nMàcules ingràvides (Melorepte127)\nBasteixo ponts de paraules de silenci per palpar\nEl teu cos de tendresa perpètua, ingràvida,\nI els travesso i em mantinc amb la fermesa\nDe qui sap oblidar vents i marees, nits obscures,\nInterminables vetlles terribles, fam i la voràgine\nQue traça els límits de l'ignot on la vida és llar\nInhabitable, far inevitable, lletania d'un so inaudible.\nDibuixa'm en la blancor de la teva pell, respira'm,\nInunda'm l'ànima amb la teva veu virginal, sense màcula,\nTempta'm, emporta't cada gram d'humanitat que em pertoca\nFins als capcirons dels teus dits, on la carícia neix i arrela,\nI torna't afable escletlla en la roca dura del penya-segat\nDe l'isolament, de la mudesa que traspua en els porus\nD'un present desemparat, romeria cap als teus llavis.\nAstringència (Repte Clàssic CDXLIV)\nPels altaveus del menjador, sonen els primers acords d'El far del Sud, de Sopa de Cabra. Però l'Amèlia no deixa de mastegar la macedònia sense immutar-se. Ja ha oblidat que es tracta de la peça preferida de la seva filla, la Núria, que segueix en observació després d'haver sofert una embòlia als trenta-cinc anys. Això també ho ha oblidat.\nSi li preguntessin, no sabria respondre quant de temps porta en aquest asil, ni si l'han visitada darrerament. Tampoc no sap relacionar les cares dels familiars amb el parentesc que pertoca. L'Alzheimer li ha fet perdre el nord. No té la satisfacció dels somriures de l'Èrica, la seva néta, ni ha de seguir maleint el seu marit, que la va abandonar en embolicar-se amb l'Anastàsia, la dona de fer feines vinguda d'un país de l'Est arruïnat pel comunisme.\nI transcorre els seus dies amb rutina i silenci, només trencats per l'entusiasme de la Nèlida, la voluntària nicaragüenca que la neteja i l'ajuda a menjar, que la passeja i li explica històries del seu país, que no retindrà durant massa temps. I els altaveus que repeteixen dia rere dia la mateixa selecció musical, que serveix tan sols per fer menys feixugues les hores diürnes, o el televisor que emet una varietat molt limitada de pel·lícules de l'Oest i de comèdies romàntiques. Són els gèneres més inocus per als pacients, segons el parer del director del Centre.\nUna peça instrumental de Glenn Miller, In The Mood, acompanya una nova cullerada de macedònia. Mecànicament, l'Amèlia obre la boca i deixa que s'hi introdueixi el seu contingut. Però la mossegada posterior fa que trobi l'astringent llavor d'un gra de raïm. I el seu cap recula a l'època en què l'Amèlia menjava gotims acabats de collir del cep, a la vinya del pare. Fins que el suc li regalimava per les comissures i arribava amb el vestit tacat i la gana satisfeta. I les restes de llavor quedaven entre les dents i, de tant en tant, trobava l'aspror, que li agradava.\nPerò aquest moment de lucidesa no dura gaire. La Nèlida li acosta un got d'aigua als llavis i, amb el primer glop, desapareixen l'astringència i el record, enmig de la boira que l'aclapara des de fa mesos i que li ha esborrat la identitat i la vida viscuda.\n▼ de des. 21 (2)\nSíndries en desídia (o Psicodèlia nívia) [Melorept...


NAVARRO, Joana dins el bloc El teler del record\nPluja, absències i silenci: tots tres elements fan poesia. Tots de manera continguda: la pluja en el repiqueteig, les absències tot just despertant-se, el silenci tansols embastat. La millor poesia no sol ser l'exuberant, sinó la continguda, la que prové de l'inconscient, de les absències.\nEiiiiiiii, Helena, quina sorpresa trobar la Tanka per ací. Moltes gràcies per fer-li ressó.\nMira el gmail\n25 de setembre, 2011 12:57\nRepiqueteig de pluja, insistent, que sense treva d...


Iso whey zero, zero Xocolata - Nutrisport - 1kg\n> Complements Alimentaris>Nutrició i Esport>Proteïnes>Iso whey zero, zero Xocolata - Nutrisport - 1kg\nProteïna d'última generació i de el més alt valor biològic\nIso whey zero, zero\nOptimitza la recuperació muscular\nQuè és el Iso whey zero, zero?\nLa presència de proteïna en l'alimentació dels esportistes forma part d'una alimentació variada i equilibrada.\nÉs un complement alimentari que destaca pel seu alt contingut en proteïnes (> 90%) sense greixos i sense sucres. Les proteïnes contribueixen a un augment i conservació de la massa muscular i al seu torn, intervenen en el manteniment dels ossos en condicions normals. Inclou vitamina B6 en la composició. La vitamina B6 contribueix a el metabolisme normal de les proteïnes i de l'glucogen.\nA més, l'aïllat de proteïna (Whey Protein Isolate) presenta en la seva composició una elevada proporció d'aminoàcids ramificats o BCAAs (L-Leucina, L-Isoleucina i L-Valina).\nAïllat de proteïna de sèrum lacti (Whey Protein Isolate) (91%), aromes, cacau desgreixat la pols (2,5%), espessidor (goma xantana), edulcorants (Acesulfam potàssic, ciclamat sòdic), clorur sòdic, vitamina B6 ( clorhidrat de piridoxina).\ncarbohidrats: 1,4 g\nproteïnes 88 g\nCom es pren el Iso whey zero, zero?\nPrendre després va deixar exercici.\nCom snack low fat low carbs.


Apostem per l'esport i la salut, amb la futura pista d'atletisme i de ciclisme\nLa candidatura del PSPV-PSOE de Vila-real, que lidera l'alcalde José Benlloch, ha presentat els eixos del seu programa en matèria d'esports i salut, que comptarà amb la construcció d'una pista d'atletisme i ciclisme com a principal projecte per a la pròxima legislatura.\nL'alcalde i candidat, José Benlloch, ha comparegut en la Ciutat Esportiva Municipal (CEM), una de les infraestructures que ha executat l'actual equip de govern, al costat dels membres de la candidatura socialista Silvia Gómez i Javier Serralvo, els qui han estat al capdavant de la Regidoria d'Esports durant els últims huit anys, i al costat de Jesús Madrigal, que s'incorpora a la llista del PSPV-PSOE per a les eleccions del 26 de maig.\nBenlloch ha insistit en la necessitat de mirar arrere per a veure “com vam trobar la ciutat, tot el que hem sigut capaces de construir i tot el que queda per fer”. En aquest sentit, ha avançat que l'aposta per l'esport i la salut continuarà sent fonamental en el projecte socialista per a la pròxima legislatura. Per a això es continuarà treballant en dos eixos fonamentals: la ciutat de la salut i l'esport, “amb noves infraestructures, més activitats, suport als clubs i convenis amb entitats”; i l'esport com a oportunitat, “amb esdeveniments esportius que creen economia i que hem de continuar potenciant”.\nEn matèria de noves infraestructures, el principal projecte, tal com ha apuntat Jesús Madrigal, serà la construcció de la pista d'atletisme i ciclisme, el disseny del qual està ja pràcticament definit i s'ha perfilat en col·laboració amb els clubs i amb el campió del món de ciclisme en pista, el vila-realenc Sebastián Mora. El candidat i alcalde, José Benlloch, ha advertit que per a dur a terme aquests projectes “aspirem a una majoria absoluta” perquè “la ciutat necessita estabilitat per a continuar liderant”. “Aquesta ciutat té un futur brutal, però depén de qui la governe. Hi ha alguns que volen tornar per a tapar els seus ‘empastres’ i fer això de sempre. Uns altres no saben ni per a què vénen perquè encara no tenen ni candidat, només volen fer marca a nivell nacional”.\nPer part seua, la número 2 de la candidatura del PSPV-PSOE a Vila-real, Silvia Gómez, ha recordat que quan els socialistes van accedir a l'Alcaldia fa huit anys, “ens trobem amb un Servei Municipal d’Esports desmantellat, en l'UCI, amb una piscina Yurema Requena a punt de ser privatitzada pel Partit Popular i nosaltres apostem per potenciar el servei públic, però facilitant també la col·laboració públic-privada amb els gimnasos per a ampliar l'oferta esportiva”.\n“Aquesta ciutat té un futur brutal, però depén de qui la governe. Hi ha alguns que volen tornar per a tapar els seus ‘empastres’ i fer això de sempre. Uns altres no saben ni per a què vénen"\nLa recuperació de l'esport escolar i la creació d'infraestructures esportives, “pràcticament duplicant les que hi havia”, han sigut també un altre dels assoliments del ‘Govern del canvi’. “Però no podem donar ni un pas arrere, cal continuar millorant”, ha assenyalat Gómez.\nJavier Serralvo, actual edil d'Esports, ha subratllat que l'Ajuntament destina el 10% del seu pressupost a esports i que “som la ciutat en la qual és més barat practicar esport”. Ha recordat que són ja 14 els gimnasos que tenen signats acords amb el SME perquè els socis puguen accedir a les seues activitats i que amb el nou Campió Llorens “tindrem cinc pavellons i tres piscines”.


Paula Badal – Alblamoving\nBarcelona, 19 Años\nPot sonar una mica tòpic, però “no sabes lo que es hasta que lo ves”.\nAnar-hi és perillós; un cop ho has viscut segurament vulguis tornar, així que posa’t a treballar i estalviar un altre cop, un problema per una “petitte” estudiant com jo. Si tingués el temps i els diners estaria escrivint això des de Bobo.\nM’ha costat el triple de temps del que vaig estar allà fer el testimoniatge, no sé com descriure el que vaig sentir i viure, i per molt que ho fes, no tindria res a veure amb la vostra experiència si hi anéssiu. Per tant, si realment tens ganes i la informació suficient d’on vas i què hi vas a fer, para de llegir i ves-hi.\nÉs una experiència que no es pot explicar objectivament, però vull destacar la relativitat amb la que viuen algunes coses, per nosaltres tant exclusives i importants i per la gent burkinbé tant inherents al seu dia a dia (com la mort o la consideració del temps), la hospitalitat i la manera que tenen de rebre’t i de saludar-se entre elles i ells, la màgia que desprenen els pobles i l’essència de les persones.\nTenia por (allò desconegut ens en genera) fins que vaig posar un peu a l’aeroport de Ouagadougou; em vaig sentir acollida, la gent és genial, i el Baba ho fa tot més fàcil.\nPortava molt de temps (molt és molt) volent viure una experiència com la de fer un voluntariat, i no per posar-me xapes de súper-heroïna o de bona persona, sinó que volia conèixer una cultura diferent, compartir vivències i aprendre més sobre la realitat que viuen alguns infants de Burkina Faso dia a dia (tant diferent a la nostra). No volia veure més documentals, llegir informació o que la gent m’expliqués històries. Volia viure-ho de primera mà i estava cansada d’esperar el moment.\nEl moment és ara si ho vols amb totes les teves ganes.\nP.D.: Em va agradar molt compartir aquesta experiència amb les persones amb qui ho vaig fer i que no havia trobat el moment per donar-vos les gràcies Alberto i Blanca!


Carn de producció ecològica - Ecovianda\nS'està mostrant 1-24 de 59 article(s)\nProductes de carnisseria de producció ecològica. De petits productors de proximitat i alta qualitat.\nA Ecovianda us oferim la vedella de Pirinat, situat a Campdevànol, El Ripollès. Una empresa familiar dedicada a la cria ecològica. La vedella rosada del Ripollès és una vedella ecològica excel·lent, criada de manera sostenible i en comunió amb el medi ambient a les finques familiars de Pirinat. Un producte que passa els més estrictes controls de certificació ecològica i que és d'una qualitat immillorable.\nSituats a un paratge natural, al costat del Parc Natural del Cadí-Moixeró, és una de les zones amb menys contaminació de Catalunya. Ecoavícola és el fruit de molts esforços i coneixements adquirits. El pollastre Ecoavícola té un període de creixement que dobla el del pollastre convencional, pel que la grassa s'integra dins el muscle de manera natural i un color de pell entre blanc i groc.\nEl xai ecològic de muntanya és criat al Parc Natural del Montnegre i el Corredor, a Sant Celoni, on les ovelles surten a pasturar cada dia que la meteorologia ho permet. En aquests paranys, l’abundància de les pastures permet que bona part de l’any es puguin aprofitar els recursos pastorals propis del territori, els quals proporcionen al ramat una alimentació natural.\nLa carn de porc d'Ecovianda prové de granges ecològiques certificades del Gironès (Ecoriera) i del Ripollès (Can Ramonich), segons la disponibilitat. Ambdues són carns extraordinàries criades en condicions excepcionals. Disposen de llibertat per pasturar, mengen pinsos ecològics i forratges naturals.


Una proteïna de la llet materna pot ser la clau per protegir els nadons de la infecció per VIH / Universitat de Duke – Lo Campus diari\nUna proteïna de la llet materna pot ser la clau per protegir els nadons de la infecció per VIH / Universitat de Duke\nData publicació 23 octubre 2013 28 octubre 2013 per redacció\nInvestigadors de la Universitat de Duke, a Durham, els Estats Units, han identificat una substància en la llet materna que neutralitza el virus de la immunodeficiència humana (VIH) i pot protegir els nadons de contraure’l a través de les seves mares infectades. La proteïna, que es diu tenascina-C o TNC, s’havia reconegut anteriorment pel seu paper en la cicatrització de ferides però no per tenir propietats antimicrobianes.\nEl descobriment, publicat aquest dilluns a ‘Proceedings of the National Academy of Sciences’, podria conduir a possibles estratègies de prevenció del VIH. A l’article, els investigadors descriuen com la proteïna TNC en la llet materna s’uneix i neutralitza el virus del VIH, el que podria protegir els lactants exposats que d’una altra manera podrien infectar-se per repetides exposicions al virus.\n“Tot i que comptem amb medicaments antiretrovirals que poden funcionar per prevenir la transmissió de mare a fill, no totes les dones embarassades es fan la prova del VIH i menys del 60 % reben els medicaments de prevenció, sobretot als països amb pocs recursos”, explica Sallie Permar, professora assistent de Pediatria, Immunologia i Genètica Molecular i Microbiologia de Duke. En aquest sentit, destaca la necessitat d’estratègies alternatives per prevenir la transmissió del VIH de la mare al nen.\nSegons l’UNICEF, el 2011 un total de 330.000 nens van contraure el VIH de les seves mares durant l’embaràs o el part o a través de la lactància materna. Com les organitzacions de salut internacionals han fixat la meta d’eliminar les infeccions de la mare al nen, els investigadors treballen per desenvolupar alternatives segures i assequibles a la teràpia antiretroviral que es puguin utilitzar per bloquejar la transmissió del VIH als lactants.\nPermar i els seus col·legues es van centrar en la llet materna, que durant molt temps ha estat reconeguda com una qualitat protectora que inhibeix la transmissió mare-fill tot i les múltiples exposicions diàries durant mesos i fins i tot anys. Estudis anteriors havien identificat algunes propietats antivirals en la llet materna, però la majoria de l’activitat neutralitzant del VIH de la llet materna seguia sense explicació, amb anàlisis més recents que apuntaven una proteïna que encara no s’havia identificat.\nEn el seu estudi, l’equip de Duke va examinar mostres de llet madura de dones no infectades per neutralitzar l’activitat front a un panell de ceps del VIH, confirmant que la totalitat de l’activitat de neutralització del VIH detectable estava en la part amb alt pes molecular. Mitjançant l’ús d’un procés de separació de proteïnes de diversos passos, els investigadors van reduir l’activitat de neutralització de VIH detectable a una sola proteïna, que van identificar com TNC.\n“TNC és un component de la matriu extracel·lular que és part integral de la forma en la qual els teixits es mantenen junts”, va dir Permar, qui va afegir que el coautor Harold Erickson, professor de Biologia Cel·lular en Duke, va ser un dels primers a identificar i descriure les ETN en la dècada del 1980. “Es tracta d’una proteïna implicada en la cicatrització de ferides, que juga un paper en la reparació tisular. També és coneguda per ser important en el desenvolupament del fetus però mai s’havia descrit com un component de la llet materna o per les seves propietats antivirals”, va explicar.\nMitjançant una anàlisi més detallada van veure com TNC treballa contra el VIH al bloquejar l’entrada del virus. La proteïna és efectiva en la captura de partícules de virus i neutralitzar-les, a l’unir-se específicament a l’embolcall del VIH, unes propietats que proporcionen una protecció generalitzada contra l’infecció.\nPOSSIBLE TERÀPIA PREVENTIVA\n“És probable que TNC està actuant en concert amb altres factors antiVIH en la llet materna, pel que és necessària més investigació per a explorar-la”, va apuntar Permar. Aquest expert va avançar que per l’activitat d’ampli espectre de TNC, d’unió i neutralització del VIH-1, podria ser desenvolupada com una teràpia de prevenció del VIH, administrada per via oral als nens abans de la lactància materna, de manera semblant a la rehidratació oral que s’administra rutinàriament als nounats en les regions en desenvolupament.\nPermar va afegir que TNC també sembla inherentment segura, ja que és un component natural de la llet materna i pot evitar el problema de la resistència del VIH als règims antiretrovirals.” El descobriment de l’efecte inhibidor del VIH d’aquesta proteïna comuna en la llet materna proporciona una possible explicació de per què els lactants nascuts de mares infectades pel VIH no s’infecten amb més freqüència del que fan”, va sentenciar Barton F. Haynes, director de l’Institut de Vacunes de Duke.♦


pladurgellaldia/Cecília Hill/Josep A. Pérez 20:37 09/07/15\nCom a novetats, aquest any, la celebració inclourà una exposició de dibuixos relacionats amb la Festa realitzats pels nens i nenes de l’Escola La Bassa, així com dos nous acords de col·laboració amb l’empresa Eutrapèlia.\nper festa edició torregrossa nova pou\nEls joves actors que representen la llegenda del Pou Bo\nTorregrossa prepara la setena edició de la Festa del Pou Bo, una iniciativa que s'han convertit en cita obligada del calendari de les festes populars de la demarcació de Lleida. Del 17 al 19 de juliol, el municipi del Pla d'Urgell transformarà, els carres i places en escenari d'un important nombre d'activitats, culturals, musicals, comercials i de lleure, destacant com a acte central la representació de la llegenda que dóna nom a la festa, amb l'impuls de l’Associació Cultural Amics del Pou Bo.\nLa celebració compta amb la col·laboració d’un bon nombre d’associacions locals que hi treballen (Grallers Els Descordats i TourMix Teatre) i amb el suport incondicional de l’Ajuntament de Torregrossa i d’una quantitat cada vegada més nombrosa d’empreses i particulars que hi volen aportar el seu gra de sorra. Aquest any, l’Associació ha registrat un augment del 40% en les aportacions que el teixit comercial i empresarial ha realitzat per la festa, la qual cosa significa que ens trobem davant d’una celebració consolidada i amb un prestigi que fa que tots els torregrossins i torregrossines se’n sentin orgullosos.\nCom a novetats, aquest any, la celebració inclourà una exposició de dibuixos relacionats amb la Festa realitzats pels nens i nenes de l’Escola La Bassa, així com dos nous acords de col·laboració amb l’empresa Eutrapèlia, pel foment de l’esport i el lleure a l’aire lliure i un grup de country recentment creat a la vila.\nEntre els actes també es durà a terme la fira d'artesania i gastronomia, que comptarà amb la participació d'una quarantena de parades, el Concurs de Sopes de Pa, organitzat pel Forn Pa Ronyó i la tradicional cercavila nocturna que finalitzarà amb el concert de Morena Tradipatxanga.\nLa festa es clourà el diumenge amb la cercavila del Roc i la Vicenta, acompanyats dels grallers Els Descordats i la representació de la llegenda del Pou Bo, a càrrec de TourMix Teatre, i una representació en format de titelles per a la quitxalla.\nEl cantautor Joan Francesc torna als escenaris amb la banda Sonotone Quartet


Triple Room Selce 2362c Selce Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Selce, Triple Room Selce 2362c és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Triple Room Selce 2362c, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Triple Room Selce 2362c és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Selce.


You are here: Home ∼ La llibertat de no-expressió, més forta que mai a Espanya\nPublished by Guifré Jordan on 22 Febrer, 2018 | Leave a response\nLa llibertat d’expressió torna a ser tema de conversa a l’Estat espanyol. Sí, l’any 2018. Dos decisions que coarten la llibertat d’expressió han tornat a treure la careta a un estat que es nega a ser del segle XXI. D’una banda, el Tribunal Suprem ha confirmat tres anys de presó per al raper Valtonyc per delictes d’enaltiment del terrorisme i injúries a la corona. Les lletres eren dures, però justificaven enviar un artista a la garjola?\nSi el Suprem últimament ha indignat molt bona part de la societat catalana mantenint quatre polítics i líders independentistes a la presó, ara és capaç d’indignar la resta de l’Estat. Sobretot, els més joves, cosa que a la llarga li pot passar factura a l”establishment’ que fins ara sembla inamovible, per molt caduc, anacrònic i allunyat dels nostres temps que sembli. El més impressionant és que de moment res canvia i Podemos, que era l’eina, de moment ha fracassat. Però fins quan ho podran aguantar?\nL’altra polèmica decisió que ha sacsejat la societat aquesta setmana ha estat la retirada de l’obra ‘Presos Políticos de la España Contemporánea’ de l’artista Santiago Sierra de la fira d’art contemporani madrilenya ARCO. A instàncies dels organitzadors, la direcció d’IFEMA (gestionat en part per la Comunitat de Madrid), el recinte que acull la mostra, l’ha retirat. O censurat.\nEl treball recollia 24 fotografies pixelades de persones considerades com a presos polítics, com ara Oriol Junqueras, Jordi Sànchez o Jordi Cuixart. I ni això s’ha permès, ni una expressió artística d’una realitat que, per molt que es vulgui tapar, existeix en ple segle XXI. El soci de Jaume Roures a Mediapro, Tatxo Benet, ha comprat l’obra i té la intenció de passejar-la per diversos centres, començant pel Museu de Lleida, d’on es van espoliar desenes d’obres d’art cap a Sixena el desembre passat.\nVolien tapar el debat dels presos polítics? Doncs ara tenen una ona expansiva de la qual poden sortir mal parats. Fins i tot galeristes internacionals s’han mostrat astorats per la mesura, comparant aquesta censura amb les que fan els països on manen amb mà de ferro xeics àrabs. Un “acte juràssic i medieval”, han arribat a dir. La notícia fins i tot ha arribat a diaris com el NYTimes o el The Guardian, que tiren una mica més de terra a sobre d’aquesta Espanya postfranquista que, a cada dia que passa, està una mica més sepultada.\nPosted in El Dietari del Procés Tagged arco, ifema, jordi cuixart, jordi sànchez, nytimes, Oriol Junqueras, santiago sierra, The Guardian, Tribunal Suprem, valtonyc


Calonge amplia la cessió del local Vimar - Diari de Girona\nCalonge amplia la cessió del local Vimar\nLa fundació disposarà d'un espai de 250 metres quadrats per instal·lar-hi els seus serveis centrals\nddg. calonge i sant antoni 04.04.2021 | 00:02\nCalonge amplia la cessió del local Vimar Diari de Girona\nEl Ple de Calonge i Sant Antoni ha ampliat la cessió del local que la Fundació Vilagran Maristany destinarà per ubicar-hi els seus serveis centrals. L'Ajuntament havia fet ja una la cessió d'una part d'un local situat a l'avinguda de la Unió, i ara amplia a la totalitat del local aquesta cessió. D'aquesta manera la Fundació Vimar disposarà d'un espai de gairebé 250 metres quadrats, 100 metres més dels que tenia cedits perquè hi ubiquin les oficines centrals, abans situades a Palamós. Es tracta d'un local comercial que anteriorment havia acollit el Rober Parroquial i Municipal. D'aquesta manera aquest local municipal conserva la seva funció social, un cop el Rober va finalitzar la seva activitat.\nL'acord permetrà a Vimar disposar d'un nou espai de gairebé 250 metres quadrats per instal·lar-hi els seus serveis centrals des d'on gestionarà les tasques d'administració i finances, la gestió de compres, de recursos i manteniment, així com els serveis de qualitat i innovació, recursos humans, comunicació, relacions institucionals i captació de fons. La mateixa Fundació Vimar es farà càrrec de la reforma per adaptar-lo a les seves necessitats. Vimar gestiona a Sant Antoni la Llar Residència La Gavina, que dóna servei a 10 persones, ateses per 6 professionals. Aquesta residència té la seva ubicació en dos pisos cedits per l'Ajuntament de Calonge i Sant Antoni.


L'al·lèrgia primaveral amenaça els autònoms - Previsión Mallorquina\nEls especialistes auguren una mala primavera per als al·lèrgics a causa de la calor que sembla haver-se instal·lat a Espanya des de fa unes setmanes i a la distribució de les pluges des de la tardor. Com a resultat, aquesta primavera hi haurà un alt nivell de pol·len al carrer a causa de les importants pol·linitzacions de plantes i arbres, una situació que tindrà com a conseqüència l’augment de les al·lèrgies respiratòries.\nEls experts adverteixen que el número de persones que pateixen al·lèrgies en els països desenvolupats no ha deixat d’augmentar en els últims 10 anys, i pot començar a afectar també a les persones que no l’hagin patit mai. De fet, segons dades del Comitè d’Aerobiologia de la Societat Espanyola d’Al·lergologia i Immunologia Clínica (SEAIC), fa dues dècades l’al·lèrgia al pol·len era pràcticament anecdòtica i afectava el 5% de la població, però en l’actualitat la pateix el 40%.\nCom saps, l’al·lèrgia estacional és una reacció del sistema immunitari en front a agents externs, com poden ser els pòl·lens dels arbres i les plantes. A Espanya, la meitat de les al·lèrgies que pateix la població s’atribueixen a les pol·linitzacions de les plantes gramínies i el gra de diferents cereals, mentre que el 20% de les al·lèrgies respiratòries estan causades pel plàtan d’ombra, els xipresos en un 15% i les oliveres, un altre 15%.\nCom pots saber si tens al·lèrgia primaveral? Els símptomes més habituals estan relacionats amb el picor dels ulls, llagrimeig, esternuts i cansament, tot i que pot derivar en ansietat, conjuntivitis i asma. Com veus, no es tracta d’una malaltia greu, però deteriora la qualitat de vida de la persona que la pateix, obligant a guardar repòs sense sortir de casa. En aquest sentit, és important destacar que, segons els experts, es triga entre dues i tres setmanes en recuperar-se d’una al·lèrgia.\nCom a autònom, sabem que no et pots permetre agafar la baixa laboral, ja que pot repercutir negativament en els teus ingressos, així que la nostra recomanació és que et curis en salut amb Élite-pm, la nostra Assegurança de Baixa Laboral per a professionals liberals, freelance i autònoms. És l’assegurança més completa del mercat que garanteix una prestació econòmica diària a l’assegurat en cas d’incapacitat laboral, perfecte perquè et recuperis sense preocupar-te de res més. Si vols saber més sobre la nostra assegurança de baixa laboral, no dubtis en contactar amb nosaltres.


Manifest de l'Ateneu Columna Terra i Llibertat llegit a l'acte d'homenatge dels companys Puertas, Bertobillo i Vilella | B Llibertari\nManifest de l’Ateneu Columna Terra i Llibertat llegit a l’acte d’homenatge dels companys Puertas, Bertobillo i Vilella\n18-novembre-2014 - Arreu, Ateneu Columna Terra i Llibertat, Homenatge als tres del 49, Maquis, Notícia destacada - Apunt sobre: manifest\nAvui homenatgem amb aquest acte els companys Puertas, Vilella i Bertobillo i també la resta de persones detingudes, com la Lourdes Vilella que va patir tant. Els homenatjats eren enllaços, gent compromesa en tasques a vegades poc visibles però igual d’imprescindibles per a la resistència. I és que més enllà de l’espectacularitat de les accions armades volem reivindicar tota la xarxa de persones —moltes d’elles dones— que de manera activa van recolzar la lluita per la justícia social. La suma d’aquestes complicitats compromeses i actives eren i segueixen sent imprescindibles en la lluita per la revolució social. Són persones que s’han volgut oblidar per passar per alt els terribles assassinats comesos a Berga aquell any 49. Per això també és dia avui de recordar els enllaços: la Maria Marquès, el Sícilia, el Cosp i molts altres, fins a 27 persones van ser detingudes i moltes més eren les persones col·laboradores, d’algunes ni coneixem el nom. I, és clar, els tres assassinats per la Guardia Civil.\nAl llarg de la història han estat moltes les persones que han lluitat contra l’estat i el capital, contra l’autoritat i l’explotació, i en favor de la justícia social. La guerrilla no és res més que una expressió més de la lluita anarquista que ve de molt lluny.\nEns podem remuntar a les accions de propaganda pel fet del segle XIX, a la vaga de la canadenca que va arrancar a la patronal la jornada de 8 hores, als grups d’acció dels anys vint que responien al terrorisme patronal, a les insurreccions com la de Fígols de 1932, a les mil i una vagues, i evidentment al procés revolucionari que visqué Catalunya a partir de 1936. El maquis, la guerrilla anarquista, no és una cosa aïllada sinó una baula més d’aquesta lluita anarquista al llarg del temps i que arriben fins avui en dia. La Catalunya anarquista no ha sigut ni és testimonial.\nActualment vivim temps difícils. El capitalisme s’ha tret la màscara en la seva enèsima crisi i l’estat reprimeix amb duresa qualsevol expressió de lluita. Els poderosos no pensen cedir cap privilegi i ens volen fer pagar a les de sempre una nova reestructuració del sistema. Ho tenim més que present: retallades en sanitat, en educació, l’empitjorament de les condicions laborals, els desnonaments, la pèrdua de drets i de llibertats, l’augment del control social, etc. tot això afecta més profundament a les més desfavorides…\nEl sistema polític actual està profundament desacreditat, i la classe política està travessant una important crisi de legitimitat. Davant d’aquest panorama, si bé la contestació social ha augmentat, es pretén canalitzar —una vegada més— a través de partits que per vies institucionals acaben paradoxalment reforçant el sistema que diuen combatre. El mateix conte de sempre i els mateixos errors de sempre.\nLa nostra aposta es clara: lluita al carrer, acció directa, ajuda mútua, autoorganització i autogestió de tots els aspectes de les nostres vides. No són paraules buides i la història i el present així ens ho demostren. Ho hem vist amb la lluita contra el projecte de pàrquing que volien construir al barri burgalès de Gamonal o, més a prop, quan van intentar acabar amb el centre social Can Vies de Sants. És en aquestes lluites on les anarquistes ens veiem imprescindibles.\nAvui, la lluita llibertària continua també al Berguedà. A Berga, des del Centre d’Estudis Josep Ester Borràs i altres entitats la feina de recuperació és prou destacable, i volem que ho sigui més i per això cal que ens hi impliquem. Perquè vivim aquí i aquí és on hem de fer justícia i esmolar la crítica.\nEn la lluita per la justícia social no s’hi val a abaixar el cap o fer com si la cosa no anés amb nosaltres. Cal ser activa a la feina si se que se’n té, a la ciutat o poble i en les relacions personals. Contra els abusos dels polítics, de la policia, dels empresaris, la violència masclista, de la jerarquia eclesiàstica o dels mitjans de comunicació.\nTambé volem aprofitar per recordar, finalment, a totes aquelles que estan patint la repressió, sigui des de les presons de la democràcia o perquè estan encausades per lluitar. No les oblidem com no oblidem a les que van morir pels ideals llibertaris. La repressió no ens aturarà.\nAvui i aquí reivindiquem a totes aquelles llibertàries que al llarg de la historia i fins a dia d’avui han lluitat per construir un món sense explotades ni dominades i que han patit en molts casos la repressió més ferotge de l’estat o la persecució de la patronal o altres contraris polítics. I els reivindiquem perquè —per més que alguns s’entestin en manipular la seva lluita— ens sentim totalment identificades amb les seves accions revolucionàries.\nPerquè el millor homenatge és continuar la lluita: Visca l’anarquia!\nBerga 15 de novembre de 2014.\nAteneu Columna Terra i Llibertat – Federació Anarquista de Catalunya.\nSom els amics de Godzilla\n[Manifest] Exigim la llibertat immediata de les nostres companyes


ANNEX núm. 7\nAnnex de col·laboració entre el Consell Insular de Mallorca i la Universitat de les Illes Balears als efectes de la concessió de cinc beques amb títol de "Beques per a joves investigadors Consell de Mallorca-Universitat de les Illes Balears"\nPalma, 19 de juny de 2003\nD'una part, l'Honorable Senyora Maria Antònia Vadell i Ferrer, consellera executiva del Departament de Cultura, del Consell de Mallorca, actuant en nom i representació d'aquesta corporació amb l'habilitació prèvia i expressa de la presidenta segons decret de data 21 de febrer de 2003. Va acompanyada del secretari tècnic Arnau Company i Matas.\nLes dues parts, en la representació que exerceixen, tenen i es reconeixen capacitat legal per a l'atorgament del present annex, a tal efecte\nPRIMER. Que la Universitat de les Illes Balears i el Consell Insular de Mallorca amb el conveni marc de col·laboració signat manifesten la voluntat de col·laboració en matèria de joventut i esports.\nSEGON. Que en el marc d'aquest conveni presenten el present protocol annex que té per objecte la convocatòria de cinc beques per a joves investigadors.\nPRIMER . Amb aquest fi el Consell Insular de Mallorca aportarà 30.050,61 euros.\nSEGON . La convocatòria d'aquestes beques es realitzarà d'acord amb les bases següents:\nBEQUES PER A JOVES INVESTIGADORS CONSELL DE MALLORCA-UIB\n1. El Consell de Mallorca pretén impulsar una política cultural pròpia des de la col·laboració amb entitats públiques i privades i per aconseguir-ho el programa de Joventut té prevista la concessió de cinc beques amb el títol "BEQUES PER A JOVES INVESTIGADORS", fruit del conveni de col·laboració amb la Universitat de les Illes Balears. D'aquesta manera contribuïm a incentivar i recolzar la investigació científica en qualsevol àmbit.\nL'article 39.17 de l'Estatut d'Autonomia de les Illes Balears i la Llei 6/1994 atribueix als Consells Insulars competència, entre d'altres, en matèria de promoció sociocultural i foment de la cultura en general a les nostres illes.\n2. La convocatòria d'aquestes beques per a joves investigadors, dotades amb 6.010,12 euros cadascuna, es farà mitjançant publicació en el BOIB i en el tauler d'anuncis de la UIB i del departament de Cultura i Joventut del Consell de Mallorca.\n3. Podran ser-ne beneficiaris els estudiants que compleixin els requisits següents:\nNo superin el límit d'edat per accedir a les beques, que serà de 30 anys complerts l'any 2003.\nEstiguin matriculats durant el curs 2002-2003 a 2n o 3r cicle de la UIB.\n4. S'hi destina la quantitat de 30.050,61 euros, que es materialitzaria de la següent manera:\n15.025,30 euros a càrrec de la partida pressupostària 20.45290.48100 del vigent pressupost de 2003 (ordenat núm. 20030005375).\n15.025,30 euros despesa que queda aprovada amb càrrec al pressupost del 2004.\n5. El tema serà de lliure elecció.\n6. Els projectes s'han de presentar dins els 30 dies hàbils següents al de la publicació d'aquesta convocatòria en el BOIB, en el registre general del departament de Cultura del Consell de Mallorca (carrer Via Roma, 1- Edifici de la Misericòrdia de Palma) o també el Registre general de la Universitat de les Illes Balears.\nAixí mateix, també es podran presentar en els llocs establerts a l'apartat 4 de l'article 30 de la Llei 30/92, modificada per la llei 4/99 de règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú. Si el darrer dia hàbil caigués en dissabte, el termini s'ajornarà fins a l'hàbil següent.\n7. Les sol·licituds es formalitzaran mitjançant instància que haurà de contenir les dades necessàries per a la correcta identificació del sol·licitant, amb el nom i llinatges, el NIF, l'adreça i el telèfon de l'autor o autors del projecte.\nNomés es podrà presentar un sol projecte per autor o grup d'autors.\nA les instàncies, s'hi haurà d'ajuntar la documentació següent:\nProjecte específic que es vulgui dur a terme, especificant el títol a la coberta. En el projecte ha de figurar, com a mínim, els objectius, la metodologia, la planificació i el pressupost i s'han de presentar en llengua catalana.\nCurrículum de l'autor o autors del projecte, adjuntant còpia de certificació de notes universitàries.\nFotocòpia del NIF de l'autor o autors del projecte.\nCarta del professor de la Universitat de les Illes Balears que avala el projecte i que es compromet a fer-ne el seguiment.\nLa documentació s'ha de presentar per quadruplicat.\n8. Els projectes d'investigació han de ser originals i inèdits.\n9. El projecte d'investigació tindrà una durada d'un any. Excepcionalment podrà lliurar-se una pròrroga d'un any més si així ho decideix el jurat.\n10. Els criteris objectius per a la valoració dels projectes serà la següent:\nNota mitjana de la certificació de notes universitàries de la UIB... de 0 a 4 punts\nInterès del projecte presentat......................................................... de 0 a 3 punts\nContingut, metodologia i presentació del projecte.......................... de 0 a 3 punts\n11. El jurat estarà format per. El Sr. Cosme Bonet Bonet, el Sr. Francesc Fiol Amengual, i la Sra. Bàrbara Bujosa i Picornell com a membres del Consell de Mallorca; i el senyor Francisco Muñoz Izquierdo, la senyora Mercè Gambús Saiz i el senyor Joan A. Mesquida Cantallops com a membres de la UIB. Presidirà aquest jurat la Consellera Executiva del Departament de Cultura del Consell de Mallorca i en serà el secretari el Sr. Josep G. Bernales Sastre. Es podrà exercitar el dret de recusació dels mateixos dins el termini de 15 dies següents a la publicació d'aquestes bases.\n12. El jurat, a més de proposar les persones seleccionades a l'òrgan corresponent del Consell de Mallorca, seguint el criteri de la major puntuació obtinguda, s'encarregarà de fer el seguiment de la investigació i decidir el moment en el qual es podran fer els lliuraments de l'import de la beca en funció d'aquest seguiment.\n13. El jurat resoldrà dins el termini màxim de dos mesos comptadors des de la data de publicació d'aquestes bases.\n14. El jurat podrà proposar declarar la convocatòria deserta.\n15. Es lliuraran 1.502,53 euros quan es lliuri un informe acreditatiu que es compleixen els objectius de la convocatòria i de l'aptitud del treball que s'està realitzant als primers 3 mesos, 1.502,53 euros quan es lliuri un segon informe als 6 mesos, i la resta, en el moment d'acabar el treball quan es lliuri l'informe i la memòria final del treball realitzat.\n16. Els joves estudiants seleccionats per ser beneficiaris d'aquestes beques seran notificats mitjançant carta certificada, i s'exposarà la llista dels beneficiaris al tauler d'anuncis del Departament de Cultura dins els 10 dies següents al de la resolució del jurat.\n17. Els beneficiaris d'aquestes beques hauran de dur a terme la investigació del projecte presentat dins el termini d'un curs escolar, i hauran d'acreditar davant el Consell de Mallorca el seu desenvolupament mitjançant els preceptius informes i memòria final del treball que han de tenir el vistiplau del professor que avala el projecte.\nEls beneficiaris estan obligats a comunicar al Consell de Mallorca, en qualsevol moment, l'obtenció de subvencions o ajudes per a la mateixa finalitat. Així mateix, queden obligats a sotmetre's a les actuacions posteriors de comprovació i control de la Intervenció del CIM i Tribunal de Comptes.\nSi s'alteren les condicions o s'obtenen altres ajudes concurrents que no figurin a la sol·licitud, l'acord de concessió es podrà modificar.\n18. Els projectes que no hagin estats seleccionats podran retirar-se a partir de l'endemà que s'hagin atorgats els premis.\n19. La UIB i el CIM es reserven el dret de l'ús del contingut de la investigació, sense perjudici del que estableix la legislació en matèria de drets d'autor, i eventualment podrà decidir-ne la publicació.\n20. Els beneficiaris d'aquestes beques no podran compatibilitzar-les amb beques d'altres institucions.\n21. El simple fet de presentar projectes suposa que s'accepten aquestes bases.\n22. El Jurat té la facultat d'interpretar aquestes bases i poder suplir-ne qualsevol llacuna o buit d'acord amb la seva finalitat.\nHo signen, en prova de conformitat amb tots els punts acordats, per triplicat exemplar, en el lloc i en la data indicada a l'encapçalament.\nArnau Company Matas\nMaria Antònia Vadell\nConsellera Executiva del Departament de Cultura\nEl present conveni el va aprovar el Consell Executiu de data 27 de maig de 2003 i el va ratificar el Consell de Govern de la Universitat de les Illes Balears en data 13 de juny de 2003, de conformitat amb el que estableixen els articles 21.1.27) i 178 dels Estatuts de la Universitat de les Illes Balears, aprovats pel Decret 32/1999, de 26 de març (BOIB núm. 45, de 10 d'abril).


Diari MEF, MEF a diari: Tres-cents seixanta-cinc per vint-i-quatre per seixanta intensament\nTres-cents seixanta-cinc per vint-i-quatre per seixanta intensament\nFa 365 dies i dues hores que rebia una trucada que em va canviar la vida, la meva dona m'anunciava que havia trencat aigües un mes abans de la data prevista. Ara portem una setmana assajant:\n- Quants anys té la nena? uuuuuuuuuuuuuuuuuuuuunnnnnnnn.\nEsperem que demà davant de la família no ens faci quedar malament i faci "un" amb el dit enlaire. Que n'és de maca!\nJa ho veieu, m'he convertit en un expert en el canvi de bolquers, ja sé què vol dir Apiretal, esquivo caques de gos fent eslàlom amb el cotxet i ens hem comprat un monovolum perquè amb el llit de viatge, el cotxet amb els accessoris, les joguines, la robeta, l'escalfador de biberons i el BabyCook no hi cabíem a l'altre. Ara ja sóc un d'aquells pares monotemàtics pesats que passeja per la plaça i s'encalla a fer-la petar amb qualsevol mare/pare/avi/àvia que veig que té un menut o menuda de l'edat de la meva nena. A partir de demà ja començaré a comptar en mesos encara que ja hagi passat l'any, allò que em feia tanta ràbia que fa la gent que té fills, sí, no diré "té un any i mig", diré té 18 mesos i em quedaré tan ample. A l'estiu inflaré la piscineta de plàstic amb dibuixets amb forma de cavallets de mar que vam comprar a uns grans magatzems per 15 Euros. Passejant veurem "guaus-guaus" i "miaus" i per beure beurem "mam". També hem obert una llibreta al seu nom que ens doni interessos alts per quan la nena vulgui pujar a les atraccions per festa major.\nPer cert, el canviador diu que no és recomanat per majors de 12 mesos, quina sort, suposo que a partir de demà es canviarà sola o farà les seves necessitats fisiològiques a la tassa del vàter.\nSignat per JRoca_Font a divendres, de maig 18, 2007\nenhorabona!!benvinguts al món dels papàs que vivim intensament aquesta aventura.\ndissabte, 19 de maig, 2007\nTinc el meu des de fa 8 mesos i m'he sentit tant identificada amb el teu escrit!! Felicitats\nI lo bonic que és veure "guauguaus" beure "mam", relacionar-te amb gent i descobrir objectes que abans no sabies ni que existissin! Moltes felicitats a la teva petitona i també als seus pares!\ndiumenge, 20 de maig, 2007\nMoltes gràcies pels vostres comentaris. L'aniversari va anar molt bé.\nus va fer quedar be dient els anys que tenia ????\ndilluns, 21 de maig, 2007\nMontserrat, no va haver-hi manera que ens digués l'any que té. A sobre tampoc va bufar l'espelma (com era d'esperar) però la va tocar amb els dits aprofitant que els pares es van despistar un momentet.\ndimarts, 22 de maig, 2007\n▼ de maig 2007 (26)\nEl pernil dolç ben primet, és igual que es trenqui...\nQuan Polònia sembla un gag del Polònia\nDisciplina segons Sarkozy\nJam de perles: per a fans de Pearl Jam\nQuatre anys seguits\nDoncs sembla ser que no\nSport Stacking: ni a les Rambles són tan ràpids!\nAconsellant bons recursos\nMEF is back\nTres-cents seixanta-cinc per vint-i-quatre per sei...\nFem música!, un bloc 10.\nRoca'nroll i Blog'nroll\nDia d'Internet o la segona?\nLa girafa que es va convertir en conillet d'índies...


EL DR. CAT\nPublicat a General | 23:24\nFa poc em van regalar un llibre, molt interessant per a tots el independentistes com jo. Bé, he dit fa poc, perquè era un regal de St. Jordi que m'ha arribat una mica tard... Però l'important, és que han pensat amb mi (i no calia...).\nEl llibre es diu Descolonitza't i a sota explica que és un manual d'acció per a independentistes, i està escrit pel Dr. Cat.\nSegons explica, aquest manual ens ha de servir per no quedar amb cara de rucs cada vegada que ens trobem amb una situació d'injustícia per part dels castellano-parlants a Catalunya. Diu que després d'haver llegit el manual i haver vist els diferents recursos que et proposa, et sentiràs més bé, amb l'autoestima més alta i que se't reduirà l'estrés provocat per ser català dins els estats francès i espanyol. Ah! i sobretot, el més important: no té efectes secundaris. Bé, només el petit efecte de tenir moltes ganes de riure! (Segueix)\nPublicat a General | 22:19\nA Vent del pla, hi ha ventolera! Ja era hora!\nQuan va començar Vent del pla, em feia ràbia la sèrie. Una noia que marxa de Barcelona cames ajudeu-me amb els dos fills cap a un poble, on hi viu el seu tiet, fugint del seu marit maltractador.\nBé, el que a mi em va fer ràbia, no és aquesta introducció, que prou llàstima fa. La ràbia ve després, on resulta que arriba a un poble desconegut i tot el que li passa a partir de llavors és fantàstic. Resulta que allí fa els millors amics que pugui tenir, hereta la millor casa del poble, troba la millor feina que podia trobar i per acabar-ho d'adobar, els dos homes més macos del poble, va darrera seu. Doncs, fins aquí podíem arribar!\nJo, em vaig plantejar anar a viure a Vent del pla, a veure si estava de sort... ni que fos només amb alguna coseta!\nPerò ara la cosa ha canviat. La sort li ha canviat una mica a la Teresa. I jo penso, que els guionistes ja estaven tips de rebre queixes de gent com jo que pensen que Vent del pla és el paradís i no el cel, com ens havien dit fins ara.\nPublicat a General | 13:50\nDiuen que l'amor els sents igual tinguis l'edat que tinguis. Potser sí que és cert, però reconec que com més gran et fas, més exigent et tornes.\nNo us heu preguntat perquè com més gran ets, més et costa troba una parella "adequada"? Doncs molt senzill. Perquè cada cop estem més carregats de manies.\nAmb el temps he tingut temps de fer una tesi (per mi) sobre la gent que té parella i la gent que no. He fet fins i tot, càlculs estadístics! La conclusió, com en totes les coses, és que tothom vol allò que no té.


Máximo González Jurado deixa la presidència del Consell General d'Infermeria, després de 30 anys\nMáximo Fernández Jurado assegura un "relleu tranquil".\nMáximo González Jurado ha presentat aquest divendres la seva dimissió "per motius familiars" com a president del Consell General d'Infermeria després de 30 anys en el càrrec, aprofitant el "clima positiu i les excel·lents relacions" entre les diferents entitats i sindicats.\nA més, la Comissió Executiva del Consell General d'Infermeria ha acordat la convocatòria d'eleccions a la Presidència per al pròxim 31 d'octubre.\nGonzález Jurado ha explicat que les circumstàncies familiars que travessa li exigeixen una dedicació que "afectaria sens dubte al normal funcionament de la corporació, cosa que en cap cas vol", segons ha informat el Consell.\nA més, aprofita el "clima positiu i les excel·lents relacions" entre els col·legis i les institucions infermeres, sindicat d'infermeria SATSE, la conferència de Degans de Facultats d'Infermeria, societats científiques o Consell Estatal d'Estudiants, el que afavoreix un "relleu tranquil" .\nLa decisió es produeix a més després de la celebració del recent Congrés Internacional de Barcelona, al qual van acudir més de 10.000 infermeres de tot el món, i que ja s'hagi arribat a un acord en relació amb el conflicte amb la professió mèdica arran del Reial Decret que regula l'anomenada 'prescripció infermera' de medicaments.\nD'acord amb la normativa estatutària, dels Il·lustres Col·legis provincials d'Infermeria de tot Espanya podran proposar candidatures al càrrec de president, sempre que el candidat reuneixi els requisits previstos per a l'accés a aquest càrrec.\nTots els membres de la Comissió Executiva es mantindran en l'exercici de les seves actuals càrrecs fins que es produeixi la presa de possessió del president que surti elegit en els Comicis i la designació d'una nova Comissió.\nPRESIDENT DES 1987\nNascut a Puente Genil (Còrdova) el 1949, González Jurado és graduat universitari en Infermeria i Podologia i llicenciat en Antropologia Social i Cultural. A més, té l'especialitat d'Infermeria en cures medicoquirúrgiques.\nVa aconseguir per primera vegada la presidència del Consell General el 1987, després d'haver estat vicepresident de la institució des de 1980. Així mateix, també ha presidit l'Associació Europea d'Autoritats Competents de les Professions Sanitàries (EurHeCA), la Fundació Europea d'Investigació en Infermeria i la Xarxa Europea de Bioseguretat, alhora que també ha ostentat el càrrec de vicepresident del Consell Internacional d'Infermeria.\nDurant el seu mandat ha participat activament en l'elaboració de l'Estatut de la Professió Infermera, l'Estatut Marc dels Professionals Sanitaris, la Llei de Cohesió i Qualitat del Sistema Nacional de Salut, la de Llei d'Ordenació de les Professions Sanitàries, el Reial Decret de especialitats d'Infermeria i la Directiva Europea de Qualificacions Professionals.\nEntre d'altres reconeixements, ha estat distingit amb la Gran Creu de l'Ordre Civil de Sanitat, la Creu Blanca de l'Ordre del Mèrit del Pla Nacional sobre Drogues, la Creu al Mèrit Militar amb Distintiu Blanc del Ministeri de Defensa i la Creu d'Honor de la Sanitat madrilenya.


L’ICO reprodueix tumors humans en ratolins per investigar amb precisió l’evolució del càncer - BTVNOTICIES.cat Barcelona Televisió\nPortadaSocietat L’ICO reprodueix tumors humans en ratolins per investigar amb precisió l’evolució del càncer\nActualitzat el 21.01.2015 a les 18:29\nComenta L'Institut Català d'Oncologia ha iniciat un nou model de recerca per investigar el càncer que consisteix a implantar tumors de pacients concrets a ratolins de laboratori. Aquest procediment permet que l'animal doni pistes als especialistes de l'evolució que aquest càncer tindrà en la persona malalta. Fins ara els tumors es col·locaven sota la pell dels ratolins i, per primera vagada, els implanten directament sobre l’òrgan del qual surt aquest tumor. Aquest nou model de recerca permet reproduir amb precisió l’evolució i la malignitat del tumor del malalt.\nUn ratolí encara sa i un altre amb un tumor. Un tumor peculiar, perquè se li ha implantat a partir del fragment del tumor d'un pacient real. Aquesta pràctica, que es fa en ratolins de laboratori especificament concebuts per a aixó, és tècnicament complexa però permet reproduir amb molta precisió l'evolució i la malignitat del tumor de pacient que pateix la malaltia. De moment, s'està fent en càncer de còlon, ovaris i pulmó. ALBERTO VILLANUEVA, investigador de l'ICO\nAixò permet seguir en paral·lel l'evolució del tumor del pacient que pateix la malaltia en el ratolí. Dóna més eines als metges, els ajuda a preveure possibles recaigudes i anticipar quins tractaments seran més eficaços. Fa una dècada que l'Institut Català d'Oncologia treballa amb aquest model. Fins ara, però, els tumors es col·locaven sota la pell dels ratolins i, per primera vagada, els implanten directament sobre l'òrgan del qual surt aquest tumor. Els mateixos investigadors reconeixen que ara mateix és inviable poder aplicar aquesta recerca a tots els pacients, bàsicament per motius econòmics. De moment s'ha fet servir en grup reduït de pacients que han participat en aquest estudi. Tweet\nLa dieta mediterrània protegeix contra el càncer d’estómac Mor de leucèmia la jove impulsora d’una nova teràpia El Clínic, més a prop d’implantar un nou tractament punter contra la leucèmia L’AECC aspira a recaptar 180.000 euros en la tradicional col·lecta popular contra el càncer “Existeix cancerofòbia però el càncer ja no és sinònim de mort” Enllaços externs\ncàncer, Institut Català d'Oncologia, investigació, salut Comentaris


BLOCTECA DE SANT GREGORI: EL LLIBRE ADORMIT\nEstant per la biblioteca de Sant Gregori i al cap d’una mitja hora de buscar i triar un llibre per llegir, la Marisa em va comentar si volia participar en el projecte - activitat El llibre adormit. I sí, per mi el buscar un llibre per llegir és una acció interessant. N’hi han molts amb ressenyes prometedores de trobar el que no hi ha, i a l’hora de veritat m’he trobat amb llibres que a les poques pàgines els he deixat. Hi també vaig trobant aquells que omplen moments diferents.\nAra us parlaré d’un dels últims que vaig trobar i que sí que m’ha agradat. EL SALVATGE DELS PIRINEUS de Pep Coll, premi Sant Joan 2005.\nUn llibre de 327 pàgines.\nPer començar i una vegada llegit el llibre canviaria el títol d “ EL SALVATGE DELS PIRINEUS” pel de l’“HOMO SILVESTRIS” o “L’HOME SILVESTRE”.\nEl protagonista no es tracta de cap home salvatge, en el sentit literal de la paraula, sino d’un que decideix aïllar-se del mòn convencional per crear el seu propi espai. Establint el seu espai vital en unes feixes (o com es diuen en el llibre feixancs) a dalt de la muntanya.\nEn el llibre es descriu la voluntat de la persona solitària vocacional, un individu solitari, a superar les dificultats per aconseguir el seu propòsit: viure apartat de tothom. Les descripcions de l’entorn del Pirineu m’han recordat aquelles de la literatura tradicional catalana - camperola. Encapçalada per la gran obra mestra “Solitud”, de l’escalenca Caterina Albert - Víctor Català.\nCap a la fi del llibre l’autor fa una incursió de l’obra en unes aventures, de l’estil de Jules Verne, però no m’han acabat de convèncer i ha estat on el llibre ha decaigut una mica.\nSobre la solitud buscada, fa uns dies també vaig veure el documental de TV3 “Viure dalt dels núvols: un monestir als Pirineus catalans”: I vaig reviure la solitud que a vegades la gent busquem. Vídeo que durant pocs dies es va poder reveure pel Youtube, però que malauradament el van suprimir.\nDe llibres adormits n’hi han molts, sobre tot els de les estanteries més baixes, però els seguirem despertant, per seguir visquen i somniant cada dia.\nimatge de la plana d'escriptors.cat


Reilly Opelka es consagra com el tennista més eficaç al servei amb gairebé 20 aces per partit | Barcelona Open Banc Sabadell\nReilly Opelka es consagra com el tennista més eficaç al servei amb gairebé 20 aces per partit\nEls rècords estan per ser batuts. Sigui el que sigui. En qualsevol moment pot aparèixer un súper dotat que ningú té present i supera les marques precedents, circumstàncies que formen part del paisatge de l'esport, que viu de les grans gestes dels més sorprenents campions. Reillly Opelka era un perfecte desconegut fins fa molt poc i d'un dia per l'altre està en boca de tots per l'exuberància del seu servei, que l' ha col·locat al capdavant dels millors sacadors de la història del tennis.\nDesprés de la seva recent victòria en el torneig de Nova York, el "gigantón" Opelka (2,11m d'altura) va passar a encapçalar la llista dels jugadors amb millor mitjana de serveis per partit. Va arribar als 20,4 aces per trobada, marca superior a la d'alguns dels millors especialistes: Ivo Karlovic19,1, John Isner 17,3, Wayne Arthurs 15,8 i Sam Groth 15.4.\nOpelka, una de les grans novetats d'aquest any al Barcelona Open Banc Sabadell, on debutarà, és un dels 19 tennistes que han aconseguit aixecar un trofeu en el circuit en 2019. En aquests moments, després de reduir lleugerament la seva eficàcia en els Masters 1.000 de Indian Wells i Miami -porta disputats 38 partits amb un total de 749 aces-, la seva mitjana està situada en 19,7 però segueix al capdavant d'aquesta peculiar classificació.\nEn el partit de semifinals de Nova York, davant Isner, va aconseguir res menys que 43 aces, la qual cosa sumat als 38 del gegant de Greensboro fa una combinació de 81 punts directes amb el servei, rècord absolut en el circuit en partits a tres sets. El mateix duo va realitzar idèntica exhibició en la primera ronda de l' Open d'Austràlia d'aquest any, però en un xoc que va tenir quatre sets: Isner va sumar 47 i Opelka 40.\nConvé recordar la seva fabulosa prestació a Nova York el mes passat. Va començar la sèrie anotant 24 davant Adrian Mannarino, després va arribar a 32 enfront de Denis Istomin, es va relaxar en quarts contra Guillermo García López -només 14 aces- i després va encadenar dues vegades 43 en semifinals enfront de Isner i en la final davant Brayden Schnnur. La mitjana d'aquesta setmana va ser absolutament brutal: 31 serveis directes per partit.\nL'expectació per veure a aquest colós del servei creix per moments a Barcelona. En la seva última actuació, al Miami Open, va ser derrotat per un altre destacat participant a la Ciutat Comtal, Daniil Medvedev, en la tercera ronda, després de superar, entre altres, a Jan-Lennard Struff i Diego Schwartzman.


Podemos a les Illes Balears – El Periscopi\nAlbert Candela 17/02/2017 17/02/2017\nTinc amics que formen part de PODEMOS a Mallorca. No són dels més radicals, més aviat de les opinions més properes a Errejón, amb un talant més assenyat, amb el seu propi criteri, sense aplicar les “purgues” que són tan habituals en aquest Partit, especialment aquí a les Balears.\nHe gaudit d’una estona de conversa amb un d’ells i m’ha agradat, doncs m’ha assegurat que la majoria de les basses de PODEMOS a les nostres Illes estan preocupades i enfadades, ¡molt enfadades!, amb Alberto Jarabo pel “full de ruta” del Secretari General.\nEl motiu del malestar dels afiliats i simpatitzants de PODEMOS és per les maneres que té de fer política Alberto Jarabo, poc clares i poc transparents. Jo estava convençut que tenia als seus socis del Pacte en un xantatge permanent, especialment quan es va atrevir a imposar a “Balti” Picornell com a President del Parlament, sota l’amenaça de trencament del Pacte.\nSembla ser que tot aquest espectacle és política ficció, comèdia, que com diuen en castellà “no es tan fiero el león como lo pintan”. El duet Camargo-Jarabo estan en mans del Pacte i no a l’inrevés, com s’esforcen en aparentar. Laura Camargo ocupa una plaça de interina a la UIB, on dóna classes de lingüística, i per aquest motiu ocupar la Presidència del Parlament li podria causar problemes per mantenir aquest lloc de feina quan acabi el seu pas per la política. Per tant, no convé allargar més el braç que la màniga, sembla raonable. En qualsevol cas, primer jo i després el Partit.\nEn Alberto Jarabo, com sabeu, té una empresa de producció d’audiovisuals, d’una manera formal o no, però la controla. Probablement té projectes de cara a un futur per aquesta productora, i està clar qui li pot ajudar, el Govern que ell suposadament controla, per tant, com li diu el pacient al dentista “no nos haremos daño, verdad?”. Si en Jarabo interpreta bé aquesta opereta mediàtica i no desafina massa, pot tenir premi.\nEn definitiva, no és PODEMOS qui controla el Pacte, més aviat el PSIB-PSOE i MÉS, representats per la President i el Vicepresident del Govern de les Illes Balears, els que el controlen. Els afiliats i seguidors de PODEMOS estan al corrent d’aquesta situació mes pròpia de una bestreta que d’un Pacte de Govern i, com és natural, no hi estan conformes. Volen una política d’esquerres i progressista però seriosa, sense aprofitaments personals. Tenim dos anys per comprovar-ho.