Ràdio Balaguer - El Teatre Municipal de Balaguer serà escenari aquest diumenge 10 de gener de l'Òpera Bufa: La Canterina. Les entrades es troben a la venda al Museu de la Noguera i al web entradesteatre.balaguer.cat\nEl Teatre Municipal de Balaguer serà escenari aquest diumenge 10 de gener de l'Òpera Bufa: La Canterina. Les entrades es troben a la venda al Museu de la Noguera i al web entradesteatre.balaguer.cat\nL’Associació cultural Grup d’Art 4 de Balaguer, que aquest any ha complert els 25 anys de la seva fundació , i com a entitat associada a Joventuts Musicals de Catalunya i juntament amb la Paeria de Balaguer, proposa una òpera còmica en dos actes del compositor Franz Joseph Haydn : “ La Canterina “(1766) escrita per Domenico Macchia i amb el llibret adaptat al català per Marcel Pascual.\nPensada com una crítica a les interioritats de l’òpera del s. XVIII, La Canterina és una caricatura de la vanitat i l’ambició dels protagonistes de l’espectacle operístic .\nLes entrades, al preu de 10 euros, es poden adquirir al Museu de la Noguera, al Teatre Municipal de Balaguer, una hora abans del començament de l’espectacle i també al web : entradesteatre.balaguer.cat.\nEs tindran en compte totes les normes que es deriven de la prevenció de la pandèmia: aforament limitat (al 50 %) , ús de mascaretes, gel hidroalcohòlic i distància reglamentària.\nEspectacle en català, recomanat per a un públic a partir de 12 anys.\nRàdio Balaguer us convida a veure aquest espectacle. Accediu a l'apartat del concurs\nLa Canterina, estrenada el 1766, és una òpera còmica en dos actes del compositor Franz Joseph Haydn (1732-1809). És la vuitena òpera del seu catàleg, la més antiga que conservem íntegra i la primera que Haydn escriu com a mestre de capella.\nLa jove Gasparina reb lliçons de vida d’Apollonia, la seva consellera i mare fi ctícia, i lliçons de cant de Don Pelagio, el seu professor i pretendent. Però quan apareix Don Ettore el món de la Gasparina trontolla.\nL’Òpera La Canterina és a càrrec de Teatre de les Comèdies i amb el suport de Joventuts Musicals de Catalunya compta la direcció escènica: Jordi Vall Gendre\nLlibret Domenico Macchia


AVAM: Càtaleg de Molins Valencians. Molí de Descals 2/2.\nMolí de Descals\nUbicació i altres noms\nDocumentat per primera vegada al 1415, encara que en 1320 el rei En. Jaume II autoritzà la construcció d'un molí de blat a Pere d'Almazora "baix del pont de la Vila en la confluència dels dos barrancs", que ben bé pot ser aquest molí. En el document de 1415 apareix com a molí d'Enmig i el seu propietari era Johan Urgellés. En 1460 era propietat de Domingo Doménech; el 1485 apareix a nom d'Anthoni Montanya i canvia el seu nom pel de Montanya fins a 1625 en què deixa de pertànyer a aquesta família. De 1625 a 1673 ens apareix a nom de Luis Arbuixech, i el 1673 a nom d'Anna Cubells, que era de la família propietaria del molí i terres d'Agrillent. Des de 1688 i fins a finals del segle XIX passà a la família Fita (capbreu de 1730 i 1765; padró de riquesa de 1802 i de 1827). A finals del segle XIX és de José Coll Sanz i després de la seua filla Carmen Coll Úbeda. Dues de les seues filles es casaren consecutivament amb Roberto Belda, el qual l'heretà per escriptura davant del notari Joaquin Antuña d'Ontinyent el 18 de juliol de 1934. En gener de 1928 l'arrendà a la família Descals (José Descals Soler) per dues pessetes diàries de lloguer, fins que el 1946 el comprà, en escriptura efectuada el 7 de maig de 1946 pel notari d'Ontinyent Pedro Sols García. El matrimoni de José Descals Soler i Eduvigis Tormo Durà compraren el molí a José María Belda Coll (fill de Roberto Belda i Carmela Coll) i a la seua esposa María Revert Nadal. Els propietaris actuals són els germans Alejandro i Eduvigis Descals Tormo, fills del primer Descals del molí\nAquest molí es manté integrament i a punt de funcionar, és a dir, encara té en bon ús totes les peces i mecanismes del molí. Hi podem apreciar una bassa amb 55 cm de grossària de paret, que comença amb 1 m de profunditat i acaba en 2,30 m; ventador a l'esquerra, dos cups bellíssims en rampa quasi de mitja circumferència de 105 cm de diàmetre i 5 m de caiguda que mouen dos rodets i dos jocs de moles. Dues voltes de 2,2 m d'alçària, 1,70 m d'amplària i 8 m de longitud fins la cacau de 2,50 m d' alçada, 2 m d'ampla i uns 25 m de longitud, fins la séquia que va al Molí Capellano. L'aigua li venia del Molí Xorrera per mitjà de la séquia de Bodí o en general de la Barcacana o Barbacana, que de les dues maneres es diu a Ontinyent, de 40 cm d'ampla i 70 cm de fondària, amb un gruix de paret de 40 cm. El règim normal de molta era de 4 CV de potència. Hi conserva la roda d'àlems o rodet de pi verd, i també el dau i gorro de bronze per l'elevador o alçador del rodet. Té dues moles catalanes d'entre 124 i 132 cm de diàmetre, 14-16 cm d'alçada i forat intern de 21 cm per a inserir-se dins l'arbre. Va moldre fins l'any 1972. Té la farnera i el farinal de pedra viva de 164*86*52 cm (fondària). En la gronsa conserva la teula, l'anganell o cadell que regulava el ritme de caiguda i l'altura del gra a la gronsa, i el cencerro d'avís del funcionament de la mola. Una barcella de l'any 1851. Està també la límpia, que netejava el gra abans de què aquest aplegara a la gronsa; també hi ha un torn que cerndra o cernia la farina per grandàries. En aquest, la farina de tercera o tercerilla tornava al sessor, separada del segó i del segó de fulla. El torn no va aplegar a funcionar.\nIInformació i fotos:


Honda CBR1000RR Fireblade 2017, respectant l'essència que la va fer néixer. - Motoristes.cat\nHomeModelsHonda CBR1000RR Fireblade 2017, respectant l'essència que la va fer néixer.\nHonda CBR1000RR Fireblade 2017, respectant l’essència que la va fer néixer.\nEn un portal dedicat a les motos, no podia faltar una especial referència a una insígnia de la firma de l’ala daurada com és l’Honda CBR Fireblade.\nNascuda el 1992, ha passat per 11 versions i 4 generacions diferents, abans d’arribar a la CBR1000RR Fireblade de 2017.\nEl primer model d’aquesta saga de superesportives, la CBR900RR Fireblade, va ser sens dubte una moto que es va avançar al seu temps. Va suposar un abans i un després en aquesta categoria, tot marcant el camí a seguir a la resta de fabricants.\nQuan a finals dels anys 80 l’enginyer japonès Tadao Baba va rebre l’encàrrec de donar vida a la nova CBR, qui dominava el mercat eren les superesportives de 750 cc. Malgrat que la idea inicial era seguir els patrons de la moda i fabricar una 750, Baba de seguida es va adonar que això no era el que volia. Copiar el que estava fent el mercat era el camí fàcil. Ell necessitava un repte, un projecte engrescador i revolucionari.\nEn la cilindrada superior de 1000 cc, s’apostava per motos cada vegada més grans i potents, cosa que no acabava de convèncer a l’enginyer japonès. Baba considerava aquelles dimensions i pesos totalment incompatibles amb una superesportiva. A més, Honda ja disposava de la CBR1000F en aquesta categoria.\nD’aquesta disjuntiva, va néixer una idea que canviaria les normes del joc. Tadao Baba va decidir crear una moto que fusionés les dimensions i característiques pròpies d’una 750, amb les prestacions d’una 1000.\nBaba va crear una superesportiva que es caracteritzava per tenir una cilindrada intermèdia de 893 cc. Era una moto extremadament lleugera, àgil i potent, però igualment efectiva i controlable. Realment feia honor al seu nom: Fireblade (espasa de foc). L’èxit de la CBR900RR Fireblade va superar totes les expectatives, convertint-se en una moto pionera que va marcar tendència a l’època, a part de rebre també una gran acollida des del punt de vista comercial.\nHonda CBR900RR Fireblade de 1992\nLes successives versions de la CBR Fireblade han estat fabricades amb la mateixa filosofia i sense cap mena de dubte porten dins seu l’essència d’aquella primera CBR900RR Fireblade que va fer història. Amb els anys hem vist com les Fireblade incrementaven notablement la seva cilindrada i incorporaven l’electrònica en el seu funcionament. Tot plegat per adaptar-se als nous temps.\nLa nova CBR1000RR Fireblade\nEl nou exemplar de 2017 compta amb tres versions: estàndard, SP i SP2. Les dues últimes són les més esportives i exclusives. Totes tres estan fortament influenciades per l’Honda RC213V i la tecnologia heretada de MotoGP, especialment l’SP2.\nEl darrer model de la saga Fireblade datava del 2012, just quan es van celebrar els 20 anys de la primera CBR Fireblade que ja hem recordat a l’inici d’aquest article. És per aquests cinc anys de llarga espera que aquest nou model de 2017 era una de les superesportives que havia aixecat més expectació entre el públic.\nLa versió estàndard del nou model, presentada sota l’eslògan ja conegut de Total Control, obeeix perfectament a aquest principi. Es tracta d’una superesportiva caracteritzada per la seva manejabilitat i control en tots els escenaris i situacions que et pots trobar tan a la carretera com al circuit.\nHonda CBR1000RR Fireblade estàndard\nAquesta nova Fireblade ha de servir perquè Honda es posi al dia dins d’aquesta categoria després d’uns anys d’estancament en què la competència li ha passat clarament la mà per la cara. El nou equilibri pes-potència i les novetats en electrònica són les armes més destacades que presenta la nova CBR Fireblade per posar-se a l’alçada dels seus rivals europeus i asiàtics.\nHonda CBR1000RR Fireblade estàndard negre mat\nPrincipals novetats respecte el model del 2012\n90% de components nous\nIncrement 14% ràtio potència/pes\nMillora del motor en més de 10 cv arribant als 189 cv\nReducció del pes en 15 kg fins als 196kg\nMillora de l’apartat electrònic\nNou disseny amb línies més agressives. Moto més estreta i compacta.\nNou basculant i subxassís\nSuspensions Showa BPF davant i Showa BFR darrere\nNous frens Tokico\nCanvi de marxes “Quickshifter” opcional\nMillores en l’electrònica\nAquest és un dels aspectes en els que l’Honda CBR Fireblade havia quedat endarrerida respecte els seus competidors. La nova moto de 2017, però, està en condicions de plantar cara a qualsevol dels seus adversaris en el mercat.\nEntre aquestes millores cal destacar la plataforma de mesurament inercial IMU que recull i tramita una gran quantitat de dades sobre el rendiment de la moto. L’esmentada unitat, s’encarrega de gestionar eficaçment tots els programes i assistències de la nova Fireblade, com per exemple els frens ABS en corba, el control anti-wheelie (evita que la roda davantera perdi contacte amb l’asfalt) i el control de tracció HSTC (impedeix l’aixecament de la roda posterior).\nL’electrònica de la moto d’aquest any també incorpora accelerador electrònic amb sensor de posició de l’accelerador (APS), indicador lluminós de canvi de marxa, regulador de fre motor, selector de potència i cinc modalitats de conducció. D’aquestes cinc modalitats, tres són predeterminades (circuit, carretera amb corbes i carrer) i dos més les podem personalitzar per adaptar la moto al nostre estil de conducció.\nPinya amb accelerador electrònic\nRespecte el quadre de comandament, aquest disposa de tres panells: Carrer, Circuit i Mecànic. Cadascun d’ells, d’acord amb la seva funció, aporta una extensa informació sobre l’acompliment i l’estat de la moto a partir de diversos indicadors i paràmetres.\nSP i SP2\nEs tracta dels dos models de gamma alta de la Honda CBR1000RR Fireblade. Són unes versions encara més esportives i el seu hàbitat natural és el circuit, sobretot si parlem de l’SP2. Aquesta última és una moto molt propera als models de competició, i se’n fabricaran un nombre limitat d’unitats fetes sota comanda.\nPrincipals diferències respecte el model estàndard\nFrens davanters Brembo\nDipòsit de combustible fabricat en dos peces i de titani\nSuspensions Öhlins electròniques semi-actives\nBateria de liti més petita i compacta\nCanvi semi-automàtic “Quickshifter” de sèrie i Downshift Assist\nEmbragatge antirrebot assistit\nEstèticament l’SP2, a més, incorpora unes franges daurades i de carboni, juntament amb unes llantes Marchesini daurades i més lleugeres.\nA nivell de motor l’SP2 també presenta canvis importants. Per aquesta exclusiva moto s’ha apostat per un nou disseny d’alt rendiment en la culata, les cambres de combustió i els pistons.\nCom a últim detall, assenyalar que per a l’SP2 també hi ha disponible un kit de competició.\nFitxa tècnica Honda CBR1000RR Fireblade estàndard\nFitxa tècnica Honda CBR1000RR Fireblade SP\nPrevious articleMoto Guzzi V7 III, una tercera generació tenyida de caràcter\nNext article13 hores de cavallet per batre un rècord mundial: més de 500 Km seguits


Internet ens demana un canvi, cal revisar l'esquema de valors - El blog de Fesomia\nFa unes setmanes que la meva màxima preocupació laboral són els agrònoms. El desembre passat es va acabar el seu portal i ara hem d’invertir energies en convèncer-los que han d’utilitzar-lo, perquè és una excel·lent eina per a ells.\nI tot i que agrònoms.cat no és un recurs 2.0 (segurament encara no és el moment perquè un col·legi professional assumeixi plenament una actitud 2.0) en la seva concepció i el la dinàmica que l’envolta hi ha l’essència 2.o. Per tant l’objectiu és que enginyers i enginyeres agrònomes adquireixin progressivament actituds de col·laboració, de compartir coneixement, que aprenguin junts i que despleguin a la Xarxa tot allò que cadascú té de bo.\nÉs una feina difícil, més complexa del que em pensava. La gran majoria no han sentit a parlar gaire del Web 2.0 i la seva aproximació a Internet és l’habitual dels professionals de mitjana edat d’aquest país. Així que hem buscat una estratègia per a provocar-los l’interès i les ganes necessàries, perquè els agradi la idea de participar habitualment en la actualització dels continguts del web: els hem parlat del potencial de la Xarxa per a afavorir el reconeixement per la seva feina, la seva identitat professional i la seva empresa, i encara que inicialment semblava que l’argument era prou bo, ja que sovint es manifestaven mostres d’aprovació i d’interès, crec que finalment el mateix argument s’ha convertit en un bloqueig.\nI és que som una generació força complicada. Per una banda ens sedueix el desig pel reconeixement professional, un desig molt del nostre temps i del món occidental, però per altra banda ens acapara la perfecció, la vergonya, la por al ridícul… Només pot escriure i pot publicar el gran geni, el professional reconegut i que s’ha guanyat el respecte absolut. Si algú que no té aquest perfil gosa publicar alguna cosa comet l’espantós pecat de la supèrbia “què s’ha cregut! Què es pensa!”\nDoncs en el web 2.0 les coses no van així, van justament al revés: publicar, col·laborar explicant descobertes, interessos i dubtes és absolutament necessari, és el motor que fa que tot funcioni i afavoreix l’aprenentatge. La facilitat d’edició i publicació d’Internet ha permès que els processos de treball tinguin molt de valor, tant o més que el resultat final. O sigui que publicar i compartir és bo, necessari per a tots i la única manera de treure’n partit a nivell personal i grupal. Cal doncs actuar amb naturalitat, donar a cada nota, apunt, comentari, recull… el valor que realment té, ni més ni menys.\nEn fi, que per extreure realment partit al Web de Nova Generació hem d’assumir una sèrie de canvis: nous formats, nous codis, noves normes i nous valors. Cal que eliminem els termes “eminència” i “supèrbia” i cal que n’adquirim dos de nous: “naturalitat” i “gust per contribuir a construir nou coneixement”.\nCrec que ara per ara un col·lectiu com els agrònoms només en poden cometre un d’error i és mantenir-ne al marge del Web de Nova Generació.\nPublished 3 de febrer de 2008 By Bernadette


Ajuntament del Masnou/Els treballs per ampliar el Complex Esportiu enceten el darrer tram\nEls treballs per ampliar el Complex Esportiu enceten el darrer tram\nÚltima revisió 25-01-2019 08:05\nAlhora, s’està acabant la reurbanització de l’entorn, que serà una zona de vianants amb dues placetes en nivells diferents\nL’alcalde del Masnou, Jaume Oliveras, ha visitat aquest matí les obres d’ampliació del Complex Esportiu municipal i de reurbanització del seu entorn. Ho ha fet acompanyat de la regidora Sílvia Folch (primera tinenta d’alcaldia) i dels regidors Joaquim Fàbregas (Esports) i Ricard Plana (Urbanisme i Obres). Han comptat amb la participació de personal tècnic de l’Ajuntament i de les empreses que participen en el projecte.\nHan constatat que els treballs, tant de la nau nova com de la reurbanització de l’entorn, avancen a bon ritme, de manera que es preveu que es puguin donar per acabats a finals del mes de març, aproximadament. La inversió total per a l’ampliació i la remodelació del Complex Esportiu suma 2.288.619,67 euros (IVA inclòs). Aquesta quantitat inclou les dues fases en què s’han executat les obres, dutes a terme per les empreses Rogasa (que va abandonar-les a mig fer) i Voracys, que n'ha elaborat el projecte final i executa les obres actualment. En paral·lel, la reurbanització de l’entorn compta amb un pressupost de 241.780,99 (IVA inclòs).\nEn global, es tracta d’un projecte integral que amplia el Complex Esportiu municipal i el remodela, juntament amb l'entorn. D’una banda, s’ha creat una nova nau –l’obra que està finalitzant ara– que, a més de les dues que ja existien (piscina i pavelló), ha de donar resposta a la demanda dels clubs esportius del Masnou, amb més espais. Aquest nou edifici inclou una pista, graderies, vestidors i altres dependències. La nau, àmplia i diàfana, és accessible per a persones amb mobilitat reduïda i té entrada de llum natural.\nDe l’altra, s’ha fet una construcció annexa que connecta la nova nau amb les dues que ja existien. És on, entre altres espais, s’ubicarà el bar de l’equipament. El terrat d’aquest annex esdevindrà una nova placeta pública que servirà alhora per salvar el desnivell amb el parc de Vallmora. Serà, doncs, com un replà en el nou itinerari per a vianants que connectarà aquest espai verd amb el Complex Esportiu i els carrers de la Ciutat de Sant Sebastià i de Roger de Llúria.\nI és que la reurbanització de l’entorn del Complex culmina el projecte global. Els dos carrers esmentats, que són els que duen a l’entrada de l’equipament, s’estan transformant en zona de vianants. Això donarà com a resultat una segona nova placeta en la intersecció d’ambdues vies, davant del nou bar i de l’entrada principal al Complex.\nEl projecte global inclou la reforma de l’accés principal a les dues naus preexistents, la remodelació dels vestidors de la piscina, la reubicació de la Regidoria d’Esports i la renovació del paviment de la pista preexistent, que ara és de parquet gràcies a l’aportació de la Ricky Rubio Foundation.\nVista interior de la nova nau del Complex Esportiu del Masnou.\nVisita d'obra a l'ampliació del Complex Esportiu del Masnou.\nObres a l'entorn del Complex Esportiu del Masnou.\nEdifici annex per connectar la nau nova amb la resta del Complex Esportiu.\nVisita d'obres a la reurbanització de l'entorn del Complex Esportiu del Masnou.


Sa Talaia Blanca - Agroturisme - Mallorca\nVols venir a passar les teves vacances a Mallorca? Vols gaudir d'un ambient tranquil i bonic? No cerquis més! Sa Talaia Blanca (AG-304) és el teu destí perfecte. Aquí podràs trobar tot el que necessites: ambient rural, piscina, apartaments totalment equipats, zona aïllada de la massificació, tracte personal, naturalesa i molt més!\nSa Talaia Blanca (AG-304) està situat a prop de la costa de la zona nord de Mallorca. En ell podràs trobar un ampli ventall d'allotjaments, els quals s'adaptaran al gust de cada client. En total es poden trobar 11 allotjaments, tots ells inspirats en llocs de l'illa, totalment equipats amb una ocupació màxima per a 30 persones actualment.\nA més es troba a pocs minuts de la platja i de Can Picafort on es poden trobar supermercats, restaurants i botigues. Hi trobareu una estada perfecta per a qualsevol tipus de turistes. Des famílies, parelles i fins i tot cicloturistes. D'una banda, et trobaràs aïllat de aglutinament turístic, però al mateix temps estaràs molt a prop de tot el bullici del nucli poblacional de Can Picafort.\n©2022 Sa Talaia Blanca Tots els drets reservats- Powered byLodgify


La Unió Musical Santa Cecília de Benicàssim celebra el dissabte 29 l'acte central del seu 125é aniversari - Diari Millars, informació local en valencià.\nLa Unió Musical Santa Cecília de Benicàssim celebra el dissabte 29 l’acte central del seu 125é aniversari\nL’Agrupació Folklòrica El Cremaller i la Colla de Dolçainers i Tabaleters actuaran amb la banda.\nLa Unió Musical Santa Cecília de Benicàssim està de celebració pel seu 125é aniversari. Per a compartir la celebració amb els veïns del municipi, dissabte que ve, 29 de febrer, se celebrarà un acte festiu que començarà amb una cercavila des de l’Espai de la Música Mestre Vila. Com han informat des de l’agrupació musical, la desfilada començarà a les 11 hores i comptarà amb la participació d’entitats culturals locals com l’Agrupació Folklòrica El Cremaller i la Colla de Dolçainers i Tabaleters.\nEl recorregut finalitzarà en el Teatre Municipal, on es durà a terme l’acte commemoratiu pel 125é aniversari. Després dels corresponents discursos del president de la Unió Musical Santa Cecília de Benicàssim, Jordi Doménech, i de l’alcaldessa, Susana Marqués, la banda i entitats culturals locals faran una actuació conjunta i serà la interpretació del pasdoble Benicàssim, del mestre Vila, la que tancarà l’acte al Teatre Municipal, a què es preveu l’assistència d’antics músics de la banda, familiars, socis, antics directors, la reina infantil, Marina Pauner, la Cort d’Honor i autoritats municipals.\nVa ser el 15 de febrer de 1895 quan es va fundar la Unió Musical Santa Cecília de Benicàssim de la mà del primer director, Leocadio Chornet Martínez. Durant tota la trajectòria són molts els concerts fets tant en territori provincial, estatal i també estranger. Destaquen els guardons que ha obtingut la banda des dels seus inicis així com l’Escola de Música de Benicàssim, que des del 2010 té la seu en l’Espai de la Música Mestre Vila i s’impartixen ensenyances de les diferents especialitats instrumentals de corda, vent i fusta, vent i metall, percussió, cant i llenguatge musical.\nPost més nousBenicarló aposta per unes Falles lliures de plàstics\nPost més vellsEl carnestoltes més tradicional es viu a Benassal amb la Festa de l’All\nEs negocien les instruccions d'inici de curs de secundària i batxillerat


Projecte biochar - Idària\n``Carbó vegetal per a una agricultura sostenible``\nEn el context del creixement de l’agricultura ecològica i els seus productes i d’una major conscienciació ciutadana sobre el consum responsable i la millora del medi ambient, Idària aposta per desenvolupar nous productes derivats de la biomassa forestal, que optimitzin els treballs que es realitzen als boscos i en facin més viable la gestió. Un d’aquests productes innovadors és el biochar.\nQue és el biochar?\nEl biochar és un tipus de carbó en partícules que s’obté amb la carbonització de biomassa forestal sostenible a través de la piròlisi. Aquest procés el converteix en un producte d’alt valor per als sòls agrícoles, atès que:\nmillora l’estructura del sòl i el desenvolupament de l’arrel\naugmenta la capacitat de retenció d’aigua i nutrients\nmillora l’eficiència dels fertilitzants\nLes seves propietats permeten que generi un balanç de carboni negatiu, de manera que ajuda a captar el diòxid de carboni de l’atmosfera i a frenar així el canvi climàtic, a més de capturar els nitrats i reduir els nivells de contaminants en sòls i recursos hídrics. Més detalls\nÚs del biochar\nEl biochar s’utilitza en països com Austràlia, el Canadà o els Estats Units, on se n’han demostrat els beneficis per a l’agricultura. A Idària som productores de biochar, amb la carbonera ubicada a Can Moragues (Riudarenes), i l’hem implementat amb èxit als horts que gestionem. Volem ser-ne el referent a Catalunya per afavorir-ne la implementació, treballant des d’una vessant social i amb estructures de producció diferents a les convencionals, que creïn xarxa amb altres iniciatives socials del territori.\nAixí doncs, dins el marc del Projecte Biochar, impulsem i participem en diverses iniciatives per avançar en la seva divulgació, producció i ús. Liderem el Grup Operatiu del Departament d’Agricultura de la Generalitat de Catalunya per a la redacció d’un Pilot d’implementació del biochar a Catalunya, on sumem esforços amb investigadores de la Universitat de Barcelona (UB), l’Associació de Propietaris Montnegre Corredor, la Fundació Emys i el centre de recerca CREAF.\nTambé hem treballat en el projecte Activitats Demostratives del Biochar, encapçalat per la UB i amb la col•laboració de la Fundació Emys, per realitzar sessions de demostració del producte. D’altra banda, participem com a entitat agrupada al projecte singular d’ARACOOP “Biochar”, amb la cooperatives Carbón Vivo i TEB Verd, per crear una xarxa de productors de biochar a Catalunya i ajudar a comercialitzar-lo anomenada LIVINGCHAR .\nfitxa tècnica del biochar


Entrades amb l'etiqueta ‘fusta’\nAquí s’aprofita tot!\nItxaso Euba recull mostres amb uns companys.\nTot el que trobem en una excavació arqueològica ens pot aportar informació, fins i tot els materials que no ens criden l’atenció, com les monedes o les ceràmiques; és per això que no es llença res. La terra mateixa, que pot contenir carbons i altres residus orgànics com llavors o fruits, pot ser garbellada durant l’excavació per recollir-ne el material arqueològic que no hem vist excavant. A més, una quantitat de terra (establerta abans per un especialista) es recull en uns sacs ben etiquetats que es transportaran al laboratori.\nSacs de mostres. A veure si hi ha sort!\nEls carbons que trobem en un jaciment poden servir per datar, per carboni 14, el nivell o l’estructura que ens interessa. Però no només això: cada carbó és analitzat amb un microscopi i, com que conserva l’estructura original de la fusta, podem conèixer a quin gènere o espècie pertanyia el fragment. L’especialista que analitza els carbons de fusta d’un jaciment arqueològic es diu antracòleg (hi ha gent especialista en unes coses més rares!).\nLa identificació de molts fragments de carbó de diferents nivells del jaciment ens donarà informació sobre la vegetació de l’entorn de la ciutat de Tarragona en el passat. També podrem conèixer els tipus d’arbres utilitzats per a diferents activitats, com els focs domèstics, la construcció d’estructures de fusta, etc.\nItxaso Euba (ICAC)\nEtiquetes: antracòleg, antracologia, carbó, carboni 14, fusta


La batedora | Energia per créixer\nFoment del consum de fruites.\nLa batedora és un joc interactiu, creat pel Ministeri d’Agricultura i Alimentació, que persegueix fer més atractives les diferents fruites als escolars d’educació primària i, d’aquesta manera, augmentar el consum d’aquest aliment.\nLa proposta d’aquest joc virtual és crear sucs de fruites dels colors proposats. Per fer-ho, els alumnes podran triar entre diverses fruites, com plàtans, maduixes, peres o taronges. La partida es completa amb informació sobre els aliments utilitzats.\nLa batedora és un recurs educatiu simple i intuïtiu, però que pot resultar un bon punt de partida per a treballar la necessitat de menjar més fruita entre els escolars.


Chic Apartment in Center Split Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nChic Apartment in CenterApartamentUlica Marina Držića 14, Split Centre, Split, Croàcia, 21000 - Veure al mapaExcepcional9,4Basada en19comentarisChic Apartment in CenterVeure més fotos"Nice and tidy apartment, in a very good location."MariuszUnited KingdomplatjaVeure més fotosVeure totes les 42 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Split, no busqui més enllà de Chic Apartment in Center. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Split. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, habitació familiar. L'ambient de Chic Apartment in Center es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Chic Apartment in Center no troba competidors en cap categoria.


ROSER CALVET. Girona\nUn acord aprovat ahir en la reunió setmanal del govern farà possible que la plana del Baix Ter disposi de catorze pous nous, que permetran aprofitar les aigües subterrànies i complementar els cabals circulants de supervivència de l'arbrat al canal de Sentmenat i a la sèquia de Pals.\nAmb una inversió de dos milions d'euros, es preveu que els pous comencin a aportar aigua progressivament entre mitjan juny i l'agost, amb un volum mensual de 0,7 m³. Quan es consideri que s'ha superat el període de sequera, es procedirà a tancar-los.\nEl govern també va aprovar ahir l'ampliació de la dessalinitzadora de Blanes, que permetrà augmentar la capacitat d'abastament fins a 20 hm³ anuals. Amb un pressupost de 60 milions d'euros, l'ampliació, que s'iniciarà al juny i finalitzarà durant el 2009, farà possible garantir l'abastament i la disponibilitat de recursos dels àmbits Ter-Llobregat i de la Tordera.\nAquesta actuació també preveu renovar el mitjà de captació d'aigua marina amb la construcció d'un nou sistema a mar obert que tindrà una capacitat de 80 hm³. Aquesta nova infraestructura derivarà l'aigua cap a la dessalinitzadora de Blanes i cap a la nova que es construirà molt a prop.\n>L'ACA vol posar ara en marxa la presa de Colomers, però no en troben els projectes


Viaranys: de juny 2008\nA informació turística del Consell de Mallorca he trobat dues guies d'excursions en format pdf força interessants. Estan editades pel Consell de Mallorca i molt ben documentades: itinerari, Km., horari, mapa, tall topogràfic i horari parcial i nivell de dificultat.\nPodeu baixar els fitxers en pdf dels següents enllaços:\nCaminar per la Serra de Tramuntana (10 recorreguts)\nCaminar per l'altra Mallorca (12 recorreguts)\nExcursió a les cases de Galatzó. Dia 15 de juny de 2008.\nItinerari: Es Capdellà - Cases de Galatzó - Ca l'Amo en Biel - Camí des Graner des Delme - Es Capdellà.\nComentaris: Excursió planera i curta (aproximadament 2 hores de durada). Deixem el cotxe en es Capdellà i agafem el carrer Galatzó, on comença el camí vell de la possessió del mateix nom. Un camí de carro ens du fins a les barreres de la finca de Galatzó. Seguidament arribem al Graner des Delme, construcció on es guardava el gra que es recaptava com a tribut de les terres de la contrada. Continuem caminant i a la dreta podem observar els molins d'aigua de Galatzó i finalment arribem a les cases de Galatzó, on sols podem visitar la clastra i la tafona. Després de descansar i berenar tornem enrere pel mateix camí fins l'encreuament amb el camí que puja a Ses Planes, hem de deixar de banda el camí per on hem vingut, i al cap de 16 minuts arribem a la canaleta i al sistema hídric (safaretjos, canalitzacions) de les cases de Galatzó, on hi ha una bona vista de la finca. Reculem de nou fins l'encreuament, passem per les cases de Ca l'amo en Biel i continuem amb un camí planer direcció a la carretera Capdellà - Galilea (PMV-1032) on sortim a prop del Km 2. Per asfalt caminem i trobem a la dreta les cases de son Claret i a l'altura del Km 1,100, deixem la carretera i voltem a la dreta pel camí des Graner del Delme que ens durà de nou al nucli des Capdellà.\nAccedeix a l'àlbum de fotografies.\nSalt del Freu\nAquesta és una curta i tranquil·la passejada a un dels recons més bonics i distintius de la serra de Tramuntana, el salt del Freu, a la vall d'Orient.\nAquesta excursió s'acostuma fer a la tardor i a l'hivern, quan tenen lloc les pluges més regulars i els torrents de la Serra corren alegrement. Malgrat tot, a l'estiu, si realitzem la caminada a primera o darrera hora de la jornada, gaudirem d'altres sensacions: les aromes i els colors de la vegetació, l'ombra refrescant dels alzinars de la Serra i especialment la sensació de solitud absoluta en un indret de feréstega bellesa.\nEl punt de partida es situa en el Km. 8,450 de la carretera d'Orient a Alaró (Ma-2100), prop de la possessió de Son Perot (WP-01). D'aquí parteix el camí vell de Santa Maria o de Coanegra per on comencem la caminada sota l'ombra de frondoses alzines.\nAviat salvem una barrera pel botador situat al costat dret de la mateixa. El camí continua direcció sud/sud-est molt pedregós, entre parets de pedra i pel costat d'una sementera. Més endavant, passa pel costat de la font del Freu i, tot seguit, de les ruïnes de les cases del Freu i arriba a una nova barrera que hem de botar.\nJust a l'altre cantó, ens trobarem amb el torrent d'Orient procedent de la vall de Comassema. Creuem el seu jaç, i tot d'una arribem a una cruïlla de camins amb un pal indicador situat al costat d’un rotlle de sitja (WP-02). Cap a l'esquerra continua el camí principal direcció a Santa Maria, nosaltres ens desviem pel sender de la dreta. El camí, d'amplada de carro, davalla ràpidament per dins l'alzinar, fins que mor al fons del pregon torrent (WP-03). L'indret és d'una feréstega bellesa, sobretot quan el torrent du aigua. Durant la baixada, veurem una canaleta i les restes d'un molí d'aigua fariner i l'impressionant saltant d'aigua del Freu.\nPujada acumulada: 95 metres\nAlçada mínima - màxima: 354 - 441 metres\nTemps efectiu sense parades: 55 minuts (Total: 1 hora i 11 minuts)\nExcursió realitzada el dia: 8 de juny de 2008 i el dia 29 d'agost de 2016\nComponents del grup: Cesca i Josep\nObservacions: Itinerari bo de fer i amb poc desnivell. Discorre per camins. El lloc és un ombrívol bosc d’alzines i molt humit. Cal anar amb molta precaució per evitar llenegar.\nVall de Coanegra. El salt del Freu.\nOrient - Es Freu - Comellar dels Bous.\nOrient, pas de s'Estaló i salt des Freu.\nEl objectivo de Wikiloc és ajudar-te a descobrir, publicar, compartir i descarregar rutes i punts d'interès GPS (tracks i waypoints) de qualsevol lloc del planeta de forma fàcil i ràpida.\nTrobar rutes i waypoints pròxims a províncies, municipis o llocs coneguts de tot el món * Obtenir informació sobre les localitzacions com el perfil d'altitud, distància, desnivells acumulats, imatges, enllaços a altres llocs web amb informació addicional, etc... * Visualitzar rutes i waypoints de diferents parts del món sobre múltiples mapes base i imatges satèl·lit * Canviar els mapes i imatges de fons segons la cartografia existent en la zona. * Visualitzar les rutes i waypoints en 3D amb Google Earth™ * Obtenir rutes per carretera per a arribar amb cotxe a l'inici de les rutes o waypoints.\nEnllaç a Wikiloc\nEl mes de maig més plujós\nPer aquest post, havia pensat amb un altre títol: "Sempre plou quan no hi ha escola", ja que portem 4 caps de setmana seguits amb pluja.\nAquest mes de maig s'han batut tots els rècords de precipitacions. Des de l'any 1990 que vaig iniciar el registre pluviomètric a Pòrtol, cap any s'havia arribat als 184 l/m2. d'enguany.\nLlegeixo a la premsa que a Lluc s'han recollit més de 246 l/m2. Ens enfrontem a un estiu amb bones reserves d'aigua tant als embassaments com als aqüífers.


La Llotja de Reus defensa el «rol neutral» de la institució en la fixació del preu de l'avellana - Diari de Girona\nLa Llotja de Reus defensa el «rol neutral» de la institució en la fixació del preu de l'avellana\nL'entitat lamenta l'actitud d'Unió de Pagesos i la convida a incorporar-se a la taula dels preus El sector diu prou davant dels preus tan baixos\nacn 14.09.2019 | 00:03\nTractors durant la protesta del sector de l'avellana, dimarts. acn\nTractors durant la protesta del sector de l'avellana, dimarts.\nLa Llotja de Reus ha defensat el «rol neutral» de la institució en la fixació dels preus de l'avellana. Ho ha fet com a resposta a les crítiques que el sector li feia a començament de setmana denunciant que els preus marcats són insuficients i «per sota del preu de cost».\nEn un comunicat, la institució ha assegurat que el preu que fixa és orientatiu i el resultat d'un consens entre els operadors del sector. A més, ha assenyalat que el procés està marcat per la llei de l'oferta i la demanda que governa l'economia de mercat. També ha lamentat l'actitud d'Unió de Pagesos per posar, diuen, novament en entredit la seva activitat. L'entitat ha subratllat que el sindicat agrari ha rebutjat diverses vegades formar part de la taula dels preus dels fruits secs i els han tornar a oferir incorporar-s'hi. En el comunicat han detallat que l'actual collita de l'avellana ha donat un producte de «reduïdes dimensions que orienta els preus a la baixa», una situació que, segons afirmen, no afronten altres zones productores. A més, han afegit que el sistema d'elaboració dels preus orientatius dels fruits secs a la Llotja de Reus se sotmet a un reglament que va ser debatut, perfeccionat i implantat a partir dels treballs de la «taula dels preus dels fruits secs», coordinada per la Conselleria d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat.\nAquesta taula estava formada per representants del mateix Departament, dels sindicats agraris Unió de Pagesos i Joves Agricultors, operadors del sector i la mateixa Llotja. Finalment, des de la Llotja de Reus conclouen que continuaran amb la seva activitat reguladora, actuant de manera independent i equànime en benefici de la transparència dels mercats.\nEls pagesos de l'avellana van organitzar una tractorada dimarts passat per denunciar «l'oligopoli» de les empreses compradores, a qui acusen de «forçar els preus a la baixa». La protesta, que va sortir des de Reus, va arribar fins a Riudoms i el Morell i va acabar a la Selva del Camp. Els pagesos es van concentrar davant les sis principals empreses per denunciar que els estan «enfonsant», segons el responsable de la fruita seca d'Unió de Pagesos, Rafel Español. El sector ha tornat a denunciar que les cotitzacions de la Llotja de Reus són uns 40 cèntims inferiors que les d'Itàlia i Turquia, i ha instat el Departament d'Agricultura a fer ús de l'Observatori Agroalimentari de Preus i sancionar, si cal.\nUnió de Pagesos cridava així a la mobilització la pagesia de la fruita seca i la garrofa per traslladar a la ciutadania i a les administracions el que consideren «un abús» per part de les empreses que compren avellana als agricultors catalans. Segons ha denunciat aquest dijous el sindicat, els operadors privats d'avellana, mitjançant el reglament de la Llotja de Reus, són els que acaben determinant els preus que publica aquest ens de referència.\nEl responsable nacional del sector de la fruita seca, Rafel Español, va denunciar que les empreses compradores estan funcionant com a «oligopoli» des de fa temps i forcen els preus a la baixa. Per aquest motiu, ha demanat a les cooperatives que es desmarquin del comerç privat i tinguin com a prioritat la liquidació adequada del fruit al professional.\n«Així el sector no pot seguir. L'estan enfonsant i arruinant, perquè venim de la pitjor temporada que es recorda, que va ser un desastre, i el sector no té liquiditat», lamenta Español. En aquest sentit, el responsable sindical s'ha queixat que els préstecs bonificats i les ajudes articulades pel Departament d'Agricultura encara no han arribat als pagesos.\nUna de les principals exigències del sector a la Generalitat és que utilitzi l'Observatori Agroalimentari de Preus per estudiar la situació de l'avellana. El sindicat ha denunciat que l'observatori constata que les empreses trencadores d'avellana es queden de mitjana un 37% del valor de l'avellana comuna en gra que comercialitzen, mentre que el pagès en rep el 63% restant. Segons el sindicat, el trencador té «un marge desproporcionat». Al juny el pagès rebia 3,25 euros -quan el seu preu de cost s'estima que ronda els 2 euros-, mentre que el guany del trencador era de 2,23 euros. Per aquest motiu, Español ha insistit que cal que el Departament s'impliqui i sancioni, si cal, aquestes empreses que «tenen el mercat intervingut».


Cau un 30% la compravenda d´habitatges a L’Hospitalet i el Baix Llobregat\nSegons l’Informe elaborat pel Fòrum Empresarial del Llobregat sobre LA Conjuntura Econòmica de L’Hospitalet i el Baix Llobregat corresponent al Tercer Trimestre del 2020, la caiguda en les operacions de compravenda d’habitatges al territori es situa en un 30,75% respecte a les operacions realitzades en el mateix trimestre de l’any 2019.\nSi comparem el volum d’operacions realitzades en el conjunt del primer semestre, respecte al primer semestre del 2019, la caiguda baixa al 24,3%, ja que al principi del primer trimestre es va operar sense els entrebancs del posterior confinament. Si el volum habitual d’operacions al nostre territori es situa entre 2.700/3.200 compravendes trimestrals, en els primers trimestres de l’any la caiguda és molt significativa, no arribant a 2.300 operacions en el primer trimestre i menys de 2.000 en el segon.\nEn l’estadística trimestral per localitats, El Prat de Llobregat augmenta les seves operacions, més que doblant les fetes un any abans, al passar de 120 a 249 (+107%). Altres localitats que també han augmentat les seves operacions són Molins de Rei (+16%) i Martorell (+9%). La resta té, com hom pot esperar, taxes negatives en el volum d’operacions. Sobresurt, en termes relatius, la caiguda de Collbató (-83%) al disminuir les operacions de 12 a només dues escriptures. I en termes absoluts, L’Hospitalet de Llobregat pateix una caiguda de 309 operacions menys (-41%).\nCau el número d’habitatges iniciats\nAmb dades elaborades a partir dels visats del Col·legis d’Aparelladors, Arquitectes Tècnics i Enginyers de l’Edificació, en el segon trimestre de l’any s’ha iniciat la construcció de 394 habitatges. Aquesta xifra destaca per la forta caiguda respecte els 876 habitatges iniciats en el primer trimestre, que ens anticipava una bona “campanya” en el sector de la construcció. Si fem la comparativa amb els 2.312 habitatges iniciats en el conjunt de l’any 2019, veiem que la caiguda soferta per la crisi sanitària ha estat de gairebé el 55%.\nEncara no tenim les dades del tercer trimestre, però es preveu que, amb la crisi sanitària i econòmica provocada per la COVID-19, continuarà caient el nombre de nous habitatges que comencen la seva construcció.\nVeient les dades amb perspectiva local, existeixen poblacions que han començat l’any amb força (com Abrera, Cornellà, Gavà, Pallejà, Vallirana o L’Hospitalet), però que han vist en el segon trimestre que les dades es desinflaven. Com a curiositat, uns pocs municipis van iniciar més habitatges en el primer semestre de 2020 que en tot l’any 2019, com La Palma de Cervelló (3/0), El Papiol (2/2), Sant Climent (4/1), Vallirana (14/11) i Sant Joan Despí (81/7).\nI cauen els habitatges acabats\nSi les dades dels habitatges iniciats no són positives, les dades dels habitatges acabats tampoc. La caiguda també ha estat important, amb una davallada del 49%, en passar de 753 habitatges finalitzats en el primer trimestre a només 385 en el segon. Si comparem aquestes dades amb les del conjunt de l’any 2019, veiem que en el conjunt dels primers sis mesos de l’any no arribem ni a la tercera part de les que es van acabar en l’any 2019.\nCom sempre, les dades detallades ens obren a grans diferències. Cornellà (155 al primer semestre de 2020, 142 al 2019), El Prat de Llobregat (222/114), Sant Feliu de Llobregat (184/115) i Vallirana (22/10) han finalitzat més habitatges en el primer sis mesos d’aquest any que en tot el 2019.


El pacient sospitós de patir Ebola té paludisme\n15 abril 2021 19:35\nLes autoritats sanitàries resten a l'espera de resultats d'analítiques enviades a Madrid per a descartar completament que tengui el virus\nM. Ramis/ R.D. | 12 setembre 2014\nLa Conselleria de Salut ha informat aquest divendres que el ciutadà nigerià ingressat a Son Espases amb sospites de patir el virus d'Ebola en realitat està malalt de paludisme.\nSegons han destacat cinc facultatius, responsables de l'Ibsalut, l'home està responent bé al tractament d'aquesta segona malaltia, encara que s'està a l'espera que arribin des de Madrid els resultats d'una anàlisi que es coneixeran demà i confirmaran amb més exactitud la seva situació hospitalària.\nEn tot cas, els metges han assegurat que amb tota probabilitat aquests seran negatius. La Conselleria de Salut ha ofert aquestes dades en una roda de premsa convocada de manera urgent a la sala d'actes de l'hospital Son Espases.\nUn nigerià ingressa a Son Espases per un possible cas d'Ebola\nSanitat descarta que el pacient de Barcelona tengui l'Ebola\nPossible cas d'Ebola a Catalunya\nLa por d'Occident\nA Occident s'han encès totes les alarmes a causa de l'expansió de l'Ebola a l'Àfrica Occidental. En mig any el virus ha causat 887 morts i 1.603 infectats detectats. Ara, els organismes internacionals s'afanyen a buscar una possible vacuna encara que sigui amb medicaments experimentals.\nper Francesca Marí\nPer Sospita, fa mes de 6 anys\nResulta que ningú no té ebola...


El compte enrere per a les Falleres Majors de Catarroja\nA pocs dies de la seua proclamació, comparteixen sobretaula amb 7 Televalencia per a explicar les seues emocions i com estan vivint el principi del seu regnat.\nLes Falleres Majors de Catarroja, Mireia Sánchez ( Major) i Gisela Rosaleñ ( Infantil), comencen a ser conscients del càrrec ostenten. Les màximes representants de les festes josefinas de 2018 en aquest municipi que compta amb 10 comissions falleres.\nDesprés que el passat mes de juny van ser triades, recentment han viscut amb molta emoció i suport la seua proclamació i ara els espera la seua exaltació. A pocs dies d’aqueix ‘gran moment’, com elles ho defineixen, comparteixen sobretaula amb José González en el programa ‘Vive las Fiestas’ de 7 Televalencia.\nMireia i Gisela ja ho tenen tot llest, els seus vestits van ser exposats i descriuen com aniran vestides per a l’ocasió. A més, no amaguen la satisfacció de les seues pròpies falles pels moments que estan vivint amb el seu regnat. Tampoc la bona sintonia amb les seues companyes d’altres municipis i l’atapeïda agenda que els espera.


Música rara (VII) | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 01/04/2021 - 02:55\nSeguim amb un nou article sota aquest títol, avui per parlar-vos amb més detall de la tecnologia que ha acompanyat la música electroacústica des de l’inici fins a l’actualitat.\nCom alguns de vosaltres sabreu si heu llegit els articles anteriors, la música electroacústica té els seus orígens a mitjans del segle vint, tot i això els primers instruments elèctrics daten de mitjans del segle XVIII, com el Denis d’or, i des de llavors se n’han creat més i millors. Aquests tipus d’instruments sovint s’han basat en el teclat del piano per permetre a l’intèrpret produir els sons, el que comporta una relació directa amb el sistema equitemperat de dotze semitons per dividir l’octava, és a dir, set tecles blanques i cinc negres. Però també hi ha instruments com el theremin que permeten produir sons en tot el rang audible humà, és a dir, tots aquells sons que es troben entre les tecles blanques i negres, així com els de les tecles del piano.\nEvidentment la recerca musical d’avantguarda també ha volgut anar més enllà del temperament igual i s’han buscat diferents aproximacions a l’altura, per exemple amb noves escales amb intervals totalment diferents dels que estem acostumats en la música tonal, però també s’ha fet una gran recerca per augmentar les possibilitats tímbriques, de durada, intensitat i espai, el que són al cap i a la fi les característiques de la música i del so en si mateix. En aquesta recerca s’han utilitzat diferents aparells i suports que han ajudat a augmentar la paleta sonora amb la qual treballem els músics, com ara la cinta magnètica, però també els ordinadors, que han permès treballar amb sons reals enregistrats i posteriorment processats.\nI això m’obliga a parlar de la microfonia, que és l’eina que ens permet convertir les diferències de pressió en l’aire que provoca el so en diferències de voltatge que podem utilitzar. Però també s’han desenvolupat altres formes de generació de material sonor mitjançant elements no acústics, en l’àmbit analògic amb l’ús de variacions de voltatge en circuits complexos connectats a uns altaveus han permès l’aparició dels sintetitzadors; en l’àmbit digital amb l’ús de programes d’ordinador podem emular i ampliar enormement aquestes primeres formes de síntesi sonora analògica així com treballar amb tècniques de composició per ordinador.\nPerò no puc deixar de mencionar els altaveus, ja que gràcies a ells no només podem obtenir rangs d’intensitat més elevats, sinó que a més ens permeten treballar la distribució del so en l’espai com mai s’havia fet anteriorment.\nTota aquesta tecnologia no només està lligada a la música electroacústica, sinó que és imprescindible per a la indústria musical actual. El que és important entendre és que al cap i a la fi tots aquests recursos no són un fi en si mateixos, sinó un mitjà per donar ales a la creativitat i per ampliar les possibilitats expressives dels recursos tradicionals gràcies a una tecnologia que cada cop s’ha anat fent més precisa, econòmica i lleugera.


Càritas atén un 63 % més de persones per la covid-19 | betevé\nUn terç de les persones han demanat ajut per primera vegada a l'entitat, i el 23 % de les llars reconeixen que no perceben cap ingrés\ndijous, 10 de setembre del 2020, a les 22.53\nA mesura que avança aquest 2020, la crisi econòmica derivada del coronavirus es fa més evident i això es nota en l’increment de persones que necessiten ajuda per poder subsistir. Càritas ha reconegut que atén un 63 % més de persones que abans de la crisi en els programes que l’entitat ha posat en marxa per donar resposta a la covid-19. Un terç de les persones ateses, a més, han demanat ajuda per primera vegada o després de molt de temps de no haver-hi acudit. De fet, l’atur en les llars ateses ha augmentat un 21 % des del febrer, i més de la meitat no poden fer front a les despeses més bàsiques. Els casos més greus són els de les llars que no perceben cap ingrés, que han passat del 8,5 % abans de la crisi al 23 % actualment. Això ha provocat que els ingressos hagin caigut un 33 %, cosa que vol dir que aquestes llars ingressen 536 € mensuals de mitjana.\nSegons l’entitat, entre les persones que s’han vist més afectades per la crisi econòmica, hi ha les que tenen feines precàries o en l’economia submergida, les famílies monoparentals i les persones sense connexió o que no tenen habilitats digitals.\nRenunciar a la feina per poder conciliar\nLes dades de Càritas també demostren la fragilitat de les llars amb infants en situació de vulnerabilitat. Aquestes famílies reconeixen en un 29 % que el rendiment escolar dels nens ha disminuït. També que, en molts casos, s’ha fet difícil conciliar vida laboral i familiar en plena pandèmia i sense les escoles obertes. Tant és així, que el 12 % de les llars amb menors han hagut de renunciar a un lloc de feina per fer-se càrrec dels nens.\nLa meitat no pot pagar l’habitatge\nEntre les conseqüències de la crisi hi ha les dificultats per poder pagar les despeses de la hipoteca o el lloguer. La meitat dels atesos per Càritas reconeixen que no les poden pagar i un 45 % tampoc no poden fer front a les factures dels subministraments bàsics. Tot plegat, sumat a la crisi sanitària i al període de confinament, ha creat un increment del 61 % dels problemes d’ansietat i l’augment dels conflictes a la llar.


II Carrera por montaña Sierra de Chica - 2011\nDies abans de la MdM vam anar a rodar per Montserrat amb en Millagui i ja me'n va parlar d'aquesta cursa. Tot i patir molt al Montseny, dies després em va trucar i em va esperonar per tal que m'animés i m'inscrivís a la cursa de Chiva. Em vaig mirar la web, les dates, ho vaig comentar amb la Xell i em vaig inscriure.\nDies més tard, vaig ser convidat al grup del Whats App "Malalts de Chiva" liderat, com no, pel Jordi Martí (Millagui) Aquest app ens ha servit d'unió durant les setmanes abans de la cursa i ens ha permès compartir moments memorables com ensenyar-nos el peus per demostrar que els tenim fets caldo de les pallisses que ens fotem, temes d'alimentació, material a portar a la cursa i sobre tot humor, molt d'humor.\nEls divendres 9, uns més aviat que d'altres vam anar fent cap, cap a Chiva. A les 18:30 entrega de dorsals i més tard breafing. I en cavat, cap a sopar i a dormir que a les 7 donarien el tret de sortida.\nAl hotel vaig trobar al Cesc un Fondista que ja havíem coincidit a la MdM. Un cop ben esmorzats, cap a la plaça de l'Ajuntament. Donen la sortida i fem els primers kilòmetres neutralitzats per dintre la població fina a arribar a un corriol on el cap de cursa en deixa que ens endinsem cap la muntanya. Encara és fosc i la Rosa roda al meu costat per aprofitar la llum del meu frontal. Al principi i com gairebé tota la cursa, el terreny és molt rodador, anem a un bon ritme i els kms passen ràpid. Abans d'arribar al primer avituallament i desprès d'una llarga baixada ens troben amb en Lluis fent una para "tècnica". Arriben els tres a l'avituallament. Passat aquest, un espectador ens diu que la Rosa és la segona noia. Caram! Què li han dit!! Com si hagués baixat una marxa i hagués pres l'accelerador, la Rosa és posa a rodar a un ritme que se'm fa difícil de seguir. Tornem a trobar-nos amb en Lluis que havia sortit abans de l'avituallament. Sense girar el cap ja sap que som nosaltres, reconeix els meus esbufecs. Acabem la pujada i les vistes son fantàstiques. Trec la càmera per gravar i veig com la Rosa i en Lluis van guanyant terreny. Sense pretensions d'atrapar-los vaig baixant al meu ritme, i pensant allò que sempre em repeteixo: "baixa amb cap, que dilluns em d'anar a treballar"\nTercera pujada i caram!! Com puja, això és comença a complicar. Tinc al cap que falta la pujada reina i si aquesta és així, com serà la següent!! ...i les dues que falten després...Arribo a l'avituallament del km 30 i abans d'arribar veig al Terminator, li faig què passa amb un moviment d'espatlles i em fa que no amb el cap. Quan arribo em diu que ho deixa aquí, comença a tindre rampes, queda molta cursa i no es veu amb cor de seguir. Em sap molt de greu, però l'entenc. Quan el cap et diu que no, és que no.\nComenço a pujar a la que crec és la pujada reina de la cursa, alto de Yerbas 1022m. Anem fent per una pista sense cap complicació tècnica. Ho comento amb un corredor i em diu que lo més dur ja ho hem fet i això m'anima molt. Fem cim i a baixar per primer una pista i després per un corriol que sense ser res de l'altre món se'm fa passat i per rematar, un tros d'asfalt i una riera per arribar al següent avituallament.\nPenúltima pujada per un corriol i les cames, ja molt tocades, comencen a patir rampes. Em vaig posar els compressius pels quàdriceps i em van anar força bé. Tot i tindre les rampes no van ser tan severes com les de la MpM, fet que em va permetre anar tirant sense haver d'aturar-me cada dos per tres.\nArribat al penúltim avituallament el cap comença a fer de les seves. Intento treure'm del cap el mal rotllo i començo els últims 14,5 després de 7 hores de cursa. Em prenc un ibuprofeno. Mentre tan em recordo del primer vídeo que ahir a la tarda ens van passar abans del breafing. Es diu Maria, té 12 anys i des de que tenia 18 mesos pateix una malaltia degenerativa de les que s'anomenen "rares" per les poques persones que les pateixen, i que la deixat amb una minusvalia del 86%. Al vídeo, el seu pare, ens va explicar que la Maria gaudeix quan surten a córrer i que mentre ho fan no pateix atacs epilèptics. Tenen una web i una grup al facebook, doneu-li una ullada i si podeu, ajudeu a estirar del carro:\nArribo a l'últim cim i ens troben un avituallament. Faig un mos, carrego aigua i prenc un got de coke. Comença l'última baixada i veig que les cames responen. Vaig fent a ritme constant desfent el camí que em fet a primera hora del matí. Els ànims tornen a ser alts per la proximitat de Chiva. Passem el cartell del km 60, només en falten 4,5. Per unes obres a la passarel·la del tren, aquest any ens han regalat una fantàstica ruta turística per el perímetre de la població per tal d'evitar accidents a la via del tren.\nFinalment encarem els últims carreres que ens portaran a la plaça de l'Ajuntament. Darrera meu sento que algú anima a una tal Yulia. Em giro i és un noi animant a una noia (la Yulia) son d'Itàlia. No parla espanyol ni anglès, però entenc que li ha agradat molt, però es queixa de la calor, diu que a la seva terra estan -6 graus... I jo amb el "manguitos" a la ronyonera...\nCreuem la línea de meta i és aquell moment amb el que tots els que fem això estem pensant durant tantes hores, gaudir de la càlida sensació de les endorfines corrent per la nostra sang, com si d'uns "yonquis" ens tractéssim. Per que, no ens enganyem, ens fotem aquestes pallisses per que amb les tirades de 10, 15, 20, 40... no en tenim prou i necessitem la sobre dosis dels Ultres.\nFinalment la Rosa va quedar segona de la categoria de fèmines amb un temps de 7:33:38, el Millagui va baixar el temps de l'any passat amb 7:20:41, el Luis 7:33:39, el Cesc 7:34:27, el Yak 9:01:56, el Tigre 9:48:11 I jo 8:26:42\nMoltes gràcies a tots "malalts de Chiva" pels moments abans, durant i després de la cursa. Crec que no serà l'última que farem plegats.\nPublicado por Rami en 2:14 1 comentario:\nEtiquetas: Alto de Yerbas\nPublicado por Rami en 10:37 No hay comentarios:\nMartó de Berlín 2011\nTot va començar el 24 de febrer de 2011 quan la Xell i els nens em van regalar l'inscripció a la marató que jo volgués a escollir entre París, Praga, Venècia i Berlín. La decisió va ser clara, Berlín. Era una ciutat que no coneixíem i és el recorregut més ràpid del món, i segueix sent-ho.\nLa Xell, en principi, no tenia previst córrer, però al final em va fer cas i es va inscriure. La veritat ara un cop passat, ella també podria fer la seva crònica, s'ha fotut una bona currada, després de ser mama de l'Oriol i el Pol era la seva primera cursa de debò. Ha tingut poc temps per preparar-la i ha aconseguit el seu objectiu, acabar-la sense caminar amb un temps de 4:48.\nVam arribar a Berlín el divendres al mig dia, i tot i que els de l'agencia ens tenien previst portar a la fira a recollir el dorsal el dissabte, nosaltres ho vam fer el mateix divendres.\nCaram, quina fira! La fan a un aeroport que està fora d'us. Imagineu les dimensions... Tot era immens. Un cop passat els antics mostradors de facturació, entràvem a dintre de la pista d'aterratge, on hi havia tot de parades de patins, recanvis, proves de material. I per fi, entraves a la fira dels corredors. Per recollir el dorsal s'havien de passar tres hangar. A l'últim era on et donaven els dorsals amb el que et feien creuar tota la fira.\nUn cop amb el dorsal a la ma i el xip validat ens van entretindre voltant, mirant i... comprant!\nDissabte vam fer turisme i per fi va sonar el despertador diumenge a les 5:45. Esmorzar a l'hotel i a les 7:15 al hall ens esperaven per portar-nos a la sortida. Un cop allà em vaig donar conte de la dimensió de la cursa. A un parc molt, molt però molt més gran que la Ciutadella hi havia la sortida, l'arribada, el guarda roba, les dutxes, punts de trobada, zones de massatge...\nUn cop trobada la carpa on deixar la roba, ens van donar unes bosses de plàstic per tapar-nos una mica. No feia gaire fred, però ens la vam posar. Tot i anara amb temps i després de fer una vista al parc per deixar la nostra "marca" (els wc's que hi havien estaven a tope) vam anar tranquil·lament cap al nostra caixó de sortida, l'E, reservat per els aspirats a fer de de 3:15:01 a 3:30:00. La Xell, com molt altres, va dir una mentida piadosa, no volíem estar separats a un moment tan especial.\nS'acostava les 9 a.m. i a les cares podies veure concentració, por, felicitat... 3, 2, 1 i a córrer. Passem l'arc de sortida. La porta de Brandenburg ens queda a l'esquena i tots ens morim de ganes de tornar-la a veure.\nPrimers kilòmetres i l'animació és brutal. Gent a tots dos cantons, bandes de música des-de els primers kilòmetres. Realment espectacular. A part dels seguidors del més de 40000 participants, tota la ciutat s'aboca a animar a aquesta raça tan estranya anomenada maratonià.\nTot i que el meu objectiu era passar-mo bé i no patir gaire, vaig trobar la llebre de 3:15 i em vaig posar al seu rebuf. El dia abans ens assabentem que els avituallaments eren amb got. Si ho hagués sabut, hagués portat la renyonera, però era qüestió d'anar fent. L'organització havia previst avituallaments a les dues bandes fins el km 10, deprès eren a la banda dreta, cada 2,5 km. Amb tots hi havia aigua i menjar cada 5 (pomes i plàtans) A la bossa del corredor ens van donar una esponja per poder-la mollar als cubells que hi havien als avituallaments. Imagineu les tones d'esponjes que es necessitarien per més de 40000 corredors a mes de 20 avituallaments...\nCada cop que agafava havia d'agafar aigua la llebre se m'escapava uns 100 metres. Caram! El païu no bevia, quina canya, deu ser Superman, pensava. Vaig decidir agafar dos gots d'aigua. La tècnica d'estrènyer el got per fer embut, no anava bé, eren de plàstic rígid i es trencaven. Més d'un cop em va passar que un altre corredor, sense voler, et fumia un cop al got i te'l deixava gairebé vuit. De pomes i plàtans només en vaig poder agafar un cop.\nAnàvem fent kilòmetres i els petits objectius anaven arribant; kilòmetre 15 el primer gel, el pas per la mitja, al 25 un altre gel... Arribem al trenta i em vaig adonar que era l'únic dels corredors que van començar amb la llebre, la resta havien anat caient als avituallaments. Feia uns quants kms que s'ens havia ajuntat un nano, sud-americà diria jo. Avançàvem a un molt bon ritme fins que de sobte veig al païu que feia de llebre que es retira cap a la dreta, es para i es posa a vomitar!!! Caram! Per un moment totes les meves pos es van activar com si haguessin pres un botó. Em va vindre al cap la meva primera marató, anava seguint a dos païus del Sabadell a un ritme boníssim quan de sobte al 30 van parar. Deurien estar preparant un altre marató i per ells aquella era la tirada llarga. Em vaig quedar sol, corrent per la vora de la platja de Castelldefels o Gavà amb un vent de cara que no es podia aguantar. Evidentment va vindre l'home del mall i tots els del seu poble. Vaig patir el que no està escrit però vaig creuar la meta, plorant això si, de la rabia per que aquells pobres nanos m'havien deixat allà tirat. Durant molts anys dintre meu els hi vaig reteure. Ara, amb els quilòmetres que porto a les cames, la culpa va ser tota meva per no preguntar quina era la seva intenció.\nDe cop em vaig treure del cap aquests dimonis i vaig pensar que allò li deuria passar per no beure bé. Ves a saber, igual es va menjar un plat de macarrons i no li van caure gaire bé. Vaig mirar si veia al nano que anàvem junts però no el vaig veure, així doncs que vaig decidir córrer per sensacions. Als primers quilòmetres anava al ritme. Anava gaudint de l'ambient, cada cop quedaven menys quilòmetres del meu regal i els volia gaudir al 100%. Començava a trobar-me forces "cadàvers" Quina paraula més lletja, sempre penso que jo un dia ho vaig ser i em sap greu veure com la gent, després de tan de temps entrenant, arriba al fons de L'Infern. Km 35, últim gel. El pensament només hi ha la Porta de Brandenburg. Les cames comencen a fer figa, però la gentada que hi ha a la vora t'empenyen cap a la meta. Miro el rellotge i veig que vaig a 4:50... Vaaaaa!, penso, has de provar de no passar als 5. Espero arribar al 38 on el dissabte li vaig fer una foto a la Xell a Posdamerplatz, passo el 39 i no he vist la plaça!! Per un banda estic content, ja vaig cap a la porta i per l'altre veig que vaig molt concentrat per no veure una de les places més espectaculars de Berlín. Per fi arriba el 40 i intento apretar una miqueta, per els quàdriceps diuen que no, que ells ja en tenen prou i que si faig bondat, no s'enramparan. Així doncs que només em queda que posar-me a pas cargolet i gaudir dels dos últims quilòmetres.\nÚltima recta i la porta al fons. Quina vista més bonica. Metres abans de creuar-le, trec la càmera i em poso a gravar. Tinc un nus a la gola... Passo per la portar i gairebé no puc ni respirar de l'emoció. Vull plorar, cridar, el cor no em cap al pit, soc la persona més feliç del món. 195 metres i s'haurà acabat. Els gravo tots. L'speaker diu no se què i la gent embogeix. No he fet el record del món, però em sento com si ho hagués fet. Últims metres, miro el Garmin i veig 3:18. Marca personal. Camino uns metres i paro per recuperar l'alè. Em costa reprimir-me i finalment ploro.\nEm donen un tros de plàstic per no agafar fred i tot i que far bon temps, l'agafo. Una senyora, m'imagino que em felicita, i em penja la medalla. Li dono les gràcies amb el meu alemany macarrònic i me'n vaig a recollir la bossa.\nUn cop canviat, n'assento a l'ombra d'un impressionants castanyer mirant l'espectacle que em brinden la resta de corredors. Les cares ho diuen tot. Tots ens mirem i ens fem rialles de complicitat. Ara no cal cap llengua per entendre'ns, tots parlem el mateix idioma. Tan se val si has fet 2:30 com si has fet 5:00, ets un maratonià i això ja no t'ho treu ningú\nA quarts de dues, em truca la Xell, tot just abans de creuar la porta i em diu que ho ha fet tot corrent. Caram! és la pera. La primera cursa seriosa després dels parts i amb poc més d'un més i mig s'ha preparat per fer la marató. Estic molt content, ella volia vindre d'espectadora i jo la vaig embolicar per que s'inscriguis. Jo sabia que acabaria, i ara ella també ho sap. Ets una campiona, Balduf.\nMoltes gràcies per aquest regal. Recordaré sempre la cel.lebració del 40.\nPublicado por Rami en 22:48 No hay comentarios:\nClub Patidors - 10é Aniversari\nAra fa 8 anys un amic va guanyar una panera plena d'embotits a la fira de la festa de Sants. Per celebrar-ho i fer net ens va convidar a tots els amics. A l'hora del sopar, tres de nosaltres, auto-anomenats "el equipo A" per estar tots per sobre dels 100 quilos de pes, ens van proposar fer dieta. La Xell, centímetre en ma, ens va agafar la mida de la panxa, abdomen i ens va apuntar el pes. L'aposta la guanyaria al s'aprimés més quilos.\nJo a l'endemà mateix vaig començar la dieta, una que en aquells moments feia la Xell. A la primera setmana vaig perdre 4 quilos, uuuuaaauuuh!!! Ni jo m'ho creia. La següent van ser 2 i així fins arribar als 65.\nTothom que em coneixia s'en feia creus del que m'havia aprimat, fins i tot algun dels meus clients, anys després, m'han confessat que es pensaven que tenia un mal lleig.\nHavent-me aprimat aquesta quantitat de quilos, vaig pensar de deixar de fumar, eren els vols de la primavera de 2004. Si m'he pogut estar de menjar, per què no de fumar un paquet de purets Röslis al dia?\nAl segon dia tenia un mono que em pujava per les parets. La Xell feia poc que s'havia apuntat al DIR i no parava de dir-me lo bé que li anava fer exercici. Tenia al balcó de casa una BTTque m'havia passat el meu cunyat i que gairebé mai havia fet servir. Vaig decidir puja cap a Montjuïc pel matí. El primer dia va ser nefast. Però al veure que hi havia un munt de gent que fotia esport a les mateixes hores que jo, em va motivar al matí següent per aixecar-me del llit i tornar a provar-ho. Vaig anar fent, descobrint recorreguts nous, trobant pujades bestials... Semblava que el tabac el tenia controlat i cada dia em trobava millor. Va arribar un dia que el recorregut més llarg ja no em cansava el suficient. Vaig pensar pujar al castell de Montjuïc amb la bici, lligar-la a la porta del castell i donar una volta al perímetre del castell corrent. Caram, encara no portava ni la meitat i ja no podia més. En aquell moment se'm va obrir el cel, havia trobat una cosa que em deixava rebentat. Als dies següents vaig anar incrementat el nombre de voltes... 2,3,4... Però em va començar a entrar una rara sensació. Tenia complexa de hàmster. Vaig decidir deixar la bici lligada a la porta de les piscines Picornell i pujar al castell corrent. Un cop més el cel es va obrir. Vaig descobrir pujades i baixades, camins de terra i trialeres. Fins que passades unes setmanes vaig decidir deixar la bici a casa i fer tot el recorregut corrent.\nEn aquest moment la Xell també es va apuntar al carro de sortir a córrer, fet que va originar el descobriment del famós "pas cargolet".\nAnava fent kilòmetres per la Muntanya olímpica fins que per culpa d'un mal calçat, em vaig fer mal als peus. Va arribar l'hora de comprar un vambes per anar a córrer. Les primeres van ser unes Pegassus, que em van anar força bé, gràcies a la recomanació d'en Domingo Catalán.\nUn bon dia, el marit de la meva sogra (Corredor empedreint) ens va dir que ens havíem d'apuntar a una cursa popular, que allà trobaríem un ambient i una motivació que el fet de sortir a córrer sols mai podríem experimentar. Doncs, dit i fet. A la Cursa de la Mercè ens vam apuntar. Encara recordo el caguis que tenia a la sortida. La gent súper equipada, súper preparada... Em sentia com el peix mes petit de tot l'aquari.\nLa cursa em va semblar genial, creia que no hi podia haver-hi res millor al mon. Crec que vaig tindre la mateixa sensació que deuen tindre els que es foten heroïna per primera vegada. Al acabar, un gentil home, ens va donar un paper informant-nos que el proper diumenge hi havia una cursa de 10kms a la Barceloneta. Amb la Xell no ens ho vam pensar dues vegades i ens ho vam apuntar. Jo ja m'havia comprat una equip per no semblar tan passerell, però... Què dimonis és aquesta cosa blanca que li diuen xip i a on collons es posa? Doncs com dos pardalets, vam escrutar als altres corredors per esbrinar que dimonis feien amb allò. Ah! Es posa a la vamba i serveix per mesurar el temps. Caram! Quina canya. Un cop arribats a la meta, un altre senyor ens va donar un flyer de la Mitja Marató de St.. Cugat que es feia a la següent setmana. Doncs cap a St. Cugat i falta gent.\nI així vam anar encadenant cursa darrere cursa, fins que un dia vaig veure a una web que es feia una cursa a St. Pere de Riudebitlles, poble al costat on he passat tots els caps de setmana durant els últims 20 anys.\nLi vaig dir a la Xell i vam decidir de anar-hi. Per inscriure'ns, s'havia de trucar per telèfon i així ho vaig fer. I la conversa va anar més o menys així:\n-Hola bona nit, volia inscriurem a la cursa del diumenge.\n-Doncs diga'm el teu nom\n-Jordi Martínez Rami\n-Jordi Martínez Rami, el mateix Jordi Martínez Rami que va fer la mili a Saragossa?\n- Collons Romeu! Què fots organitzant una cursa?\n- I tu Rami! I tu què fots corrent curses.\nDoncs m'acabava de retrobar amb un company de la mili, del que l'única relació que manteníem era la nadala que cada any ell m'enviava.\nEl dia de la cursa no vam poder parlar gaire, els que organitzeu coses ja sabeu que és de bojos. Al cap d'uns dies vam parlar per telèfon i em va explicar que un grup d'amics i ell tenien un club, anomenat Patidors, i que feien tot subint curses. Varem quedar a l'EternalRunning que es celebrava al cap d'uns dies a Castellbisbal. Al cap d'uns altres dies ens vam veure a la mitja de l'Espirall. I finalment vam entrar a formar part de la família dels Patidors.\nEn aquell moment no m'hagués cregut que seria capaç de fer el que he fet. Encara recordo el dia que el Presi m'explicava que hi havia una cosa que es deia duatló, córrer i bici, i que n'hi havia una que feien a Núria que pujaves fins al Puigmal. Clar a la següent edició els valents ja érem allà.\nLi dec molt a aquest club i a la gent que el forma. Sempre heu estat al meu costat a les curses més bèsties que he fet. RXT, Carros de Foc, Ultra Trail Andorra... Em sento orgullós de dir que soc un dels Patidors, el cor se m'omple de joia quan em poso la samarreta del club i l'orgasme és brutal quan avances o t'avancen i et diuen: -Vinga Patidor, que esteu a tot arreu.\nTot i que ja comencem a tindre una edat, espero seguir molts anys cremant pota al vostra costat.\nPer molts anys Patidors.\nPublicado por Rami en 0:28 2 comentarios:\nDuatló d'alta muntanya Laspaúles 21-08-2011\nPuntualment a les 9 van donar la sortida 1,5 km "controlats" per la carretera.... Tots anàvem enxufadets i clar al arribar a la pista, primera patacada dels primers. Enfilem cap el creuament de Neril on comencen les primeres rampes. Primers 10 kms sense gaire dificultat tècnica, només algun fort desnivell cara a munt per una pista molt rodadora.\nArribo a la transició amb molt bones sensacions, i ara comença lo meu... cap a munt que falta gent!!!!. Passo per l'avituallament i m'expliquen el que hem de fer. Primer kms trotant, planejant per la vora de la la muntanya fins arribar a un gir tancat cap a la dreta que ens portarà cap a la cota més alta de la cursa (2500 metres) Començo a pujar a un bon ritme, però salten les primeres senyals d'alarma, els ísquios diuen que tranquil, que no tingui presa. Afluixo i tot i així avanço a un company de Vilafranca del Tot Vici, que va molt tocat. Pujo, pujo, pujo i finalment corono. Avituallament, baixada per una canal molt petita, pujada, crestejar i baixada fins la transició. A mig camí, m'avança la tercera noia, joder he d'entrenar les baixades si o si. Vaig fet caldo, les cames s'enrampen cada 2x3. Decideixo fer cas d'un consell del meu pare; quan tens una rampa, punxat amb l'agulla imperdible. El dolor és tan intens que ho faig i .... Collons quin gust, la rampa desapareix i puc tornar a córrer. El quàdriceps ara no volen se menys i s'enrampen, però tan i fa, cop d'agulla i a seguir. M'avança el Vilafranca que baixa con una fletxa.\nAvituallament i de cap a la bici. Ara ens queda una llarga baixada fins Laspaúles. A mig camí, tornen les rampes, però amb la bici no em puc fer L'acupuntura així que, a aguantar el dolor. Una pujada amb el molinet i tornem a baixar. Veig, a punt d'arribar a Neril, que el del Tot Vici va amb la roda de davant punxada. Li dic si vol una càmara i em diu que no vol para. Li falten 2 kms.\nI gairebé al final, sorpresa!!!!! la trialera maleïda. Baixo de la bici, que demà em d'anar a kurrar. Baixem fins un torrent i em trobo amb una mega pujada de gravilla que em sembla l'Everest. Pujo com puc amb a bici al coll. I ara si, pista, creuem el riu Isábena per un impressionant pont d'estil romànic i cap a meta.\nArribo el 78 de la general i el 17 de la categoria. Li dic al germà del de Vila que ha punxat i que ve a peu. Però estona després em dona les gràcies per l'oferiment i em diu que anava en segona posició de la seva categoria i per això no volia para. Finalment va fer tercer de la categoria V2M, felicitats Francisco.\nPublicado por Rami en 7:39 1 comentario:


El sector agroalimentari segueix liderant les exportacions de la demarcació de Lleida - FÒRUM.ad\nOn: 25/11/18 12:00\nEl sector de l’alimentació, begudes i tabac es manté com el més exportador de la demarcació de Lleida, segons les dades més recents de l’INE, que apunten a una desacceleració de les vendes a l’exterior des del territori. A nivell general, els primers nou mesos de l’any les exportacions a nivell provincial van batre un nou rècord, amb un valor total de 1.586,8 milions d’euros, tot i que la xifra és pràcticament semblant a la de l’any passat en el mateix període, amb un augment de només un 0,3%. De fet, al setembre hi va haver un descens del 6,5% respecte del mateix mes del 2017.\nPer sectors, l’agroalimentari lidera les exportacions amb 1.060,6 milions d’euros, tot i que experimenta un descens de l’1,3% respecte dels primers nou mesos de l’any passat. En canvi, els fabricants de béns d’equipament han registrat un increment del 2,8%, amb unes vendes de 127,2 milions d’euros fins al setembre.\nAl conjunt de Catalunya, les exportacions segueixen creixent. Els tres primers trimestres de 2018 han augmentat un 1,76% amb relació als mateixos mesos del 2017, amb un volum total de 53.605 milions d’euros, malgrat que al setembre hi va haver una tendència a la baixa.\nPrevious Post: La Bassella Race celebra el 10è aniversari amb novetats en les categories\nNext Post: Vinyes-Mercader (Suzuki Swift R+) campions de la categoria N5 del CERA 2018


Avaluació de la qualitat de l'aire durant l'any 2018 - Món Sostenible\nAvaluació de la qualitat de l'aire durant l'any 2018\nDels contaminants avaluats, la majoria compleixen tots els seus objectius de qualitat de l?aire a totes les zones. Pel que fa als contaminants NO2, O3, H2S i HCl, presenten algun incompliment d?algun objectiu de qualitat de l?aire.\nAmb les mesures obtingudes durant el 2018, s'observa que els metalls pesants (arsènic, cadmi, níquel i plom), el benzè, el clor, el benzo(a)pirè, el PM10, el PM2,5, el diòxid de sofre i el monòxid de carboni mostren nivells de concentració que compleixen els objectius de qualitat de l'aire de la normativa, i tenen nivells que es troben per sota dels màxims permesos. Alguns d'aquests contaminants solien presentar incompliments fa alguns anys, però gràcies als canvis normatius i a les millores tecnològiques es va aconseguir reduir les emissions i, per tant, els nivells d'immissió van disminuir.\nDe l'avaluació d'aquest any destacar que és el primer any que es compleixen els valors límit per a les partícules PM10 a tots els punts de mesurament. D'altra banda, pel que fa al diòxid de nitrogen, els incompliments s'han donat únicament a dues estacions de trànsit de la Zona de Qualitat de l'Aire 1 (Àrea de Barcelona).\nDilluns, 11 d'abril del 2011\nServei de neteja de l'aire


Ajuntament des Castell - L´Ajuntament reurbanitzarà la zona de dalt cala Corb\nL'Ajuntament reurbanitzarà la zona de dalt cala Corb, amb l'objectiu de millorar aquest important i cèntric espai des Castell.\nEl projecte contempla la construcció d'un nou vial urbà entre els carrers Bonaire i Santa Bàrbara, així com la reurbanització de l'espai públic entre el nou vial i el front marítim de cala Corb, conformat pel carrer Fàbregues. Els terrenys afectats per la reforma són de propietat municipal.\nActualment, el carrer Fàbregues no separa el trànsit rodat dels vianants, confluint tots dos a la mateixa calçada. Amb la nova urbanització, el carrer Fàbregues passarà a considerar-se com a ús exclusiu per a vianants.\nEn aquest sentit, la batlessa Joana Escandell ha explicat que "aquesta actuació tindrà lloc en el marc del Pla de Mobilitat Urbana Sostenible, en el qual apostam pels projectes de regeneració urbana que donen prioritat als vianants". A més, Escandell ha assenyalat que l'actuació permetrà reformar aquest espai en consonància amb la resta de miradors del poble.\nPer la seva banda, el primer tinent d'Alcaldia de Vies Públiques, Joan Antoni Serra, ha assegurat que "aquesta actuació era molt necessària, ja que permetrà millorar la connexió entre els carrers Fàbregues i Stuart, millorant la mobilitat i recuperant espais per als vianants".\nEl nou vial presentarà una pendent continua del 4%, que permetrà reduir els canvis bruscos de pendent que hi ha actualment.\nA més del nou vial, es crearà una zona enjardinada al costat oposat al penya-segat, i per tal de salvar el desnivell entre el nou vial i el passeig existent, es construiran unes graderies que serviran per seure.\nTambé es construiran unes escales de gran amplitud que comunicaran els nivells inferior i superior. Dalt de les escales s'ubicarà un mirador cap a la cala, amb diverses terrasses que conformaran un nou parc.\nDins del parc s'hi ubicaran diferents illetes i jardineres que comunicaran les diferents plataformes i també s'instal·laran bancs de formigó. A més, el parc comptarà amb pèrgoles que proveiran espais d'ombra, així com amb elevadors de curt recorregut per a cadires de rodes.\nTambé es plantaran arbres, amb preferència per les espècies locals.\nEl projecte també implicarà millores en les xarxes de recollida d'aigües pluvials, sanejament i abastiment d'aigua potable. Així mateix, se soterrarà la xarxa telefònica i s'instal·larà una nova xarxa d'enllumenat públic formada per un total de 27 punts de llum.\nEl projecte compta amb un pressupost de licitació de 668.073,75 euros.\nEl Govern de les Illes Balears i el Consell Insular de Menorca aportaran la quantitat de 319.791,15 euros, en el marc del Pla insular per a la reactivació econòmica en matèria de sostenibilitat i eficiència urbana. Per la seva banda, l'Ajuntament des Castell aportarà els 348.282,60 euros restants.\nAra mateix el projecte es troba en fase de tramitació davant els diferents organismes supramunicipals implicats, i una vegada licitat s'estima que el termini de realització de les obres serà d'uns vuit mesos.\nÚltimes notícies Concurs de narració i conte Àngel Ruiz i Pablo 2022Comencen les obres de la nova sala multifuncional del Centre Cultural Es SoleietEn exposició pública l’ordenança que restringirà l’aparcament dels no residents durant els mesos d’estiuEs Castell es presenta a FiturConcurs de pintura Sant Jordi 2022 Més Notícies...


L’Ajuntament de Berga aprovarà dilluns fer la consulta popular per la independència nacional | Aquí Berguedà\nL’Ajuntament de Berga aprovarà dilluns fer la consulta popular per la independència nacional\n10 setembre 2009 00:00\nBerga farà una consulta popular per la independència nacional, com ja vam avançar ahir, però no s’aprovarà fins dilluns. Els grups municipals de l’Ajuntament de Berga no han arribat a l’acord d’incloure la moció de la CUP amb aquesta proposta a l’ordre del dia del ple extraordinari d’avui dijous, i se n’ha convocat un per dilluns al vespre.\nDilluns, si no hi ha res de nou, s’aprovarà que abans d’acabar el 2009 es farà una consulta a Berga com la d’aquest pròxim diumenge a Arenys de Munt (Maresme). La proposta de la CUP és que els ciutadans de Berga responguin a la pregunta: “Està vostè d’acord que els Països Catalans es constitueixin en un estat lliure, independent i democràtic?”. Aquesta proposta compta amb el suport de l’equip de govern, de CiU; i d’ERC, tal com confirmaven a Ràdio Berga l’alcalde, Juli Gendrau; i el regidor republicà Jesús Boixader.


Col·lecció de moments: Paisatge inacabat\nLa Berta no sabia veure el final del camí i les troques de vida que escrivia li sortien nuades i embolicades. Però no tenia pressa. Poc a poc, n'aniria desfent els nusos fins que en sortissin uns cabdells de paraules rodons i fins, que es descabdellessin fàcilment i sense esforç. Inventar-se la vida, també vol dir, no saber on anirem a parar.\nPublicat per Carme Rosanas a 12:28\nfanal blau 16 de febrer de 2012 a les 13:04\nPotser continuar escrivint és una de les millors maneres de descabdellar les troques i desfer nusos i embolics.\nI abans o després, acabem per tenir la troca a punt per una bufanda o una manta nova que ens torni a abrigar.\nInventar-se la vida, ja ho té això! :)\nDe tota manera, aquest paisatge inacabat, és ben bonic.\nI depén de com es miri, de vegades, millor inacabats, que quan s'acaben...\nUna abraçadeta, noia!\nnovesflors 16 de febrer de 2012 a les 13:32\nMentre estiga inacabat vol dir que hi som, per anant fent. I tal com diu Machado "Caminante, no hay camino / se hace camino al andar".\nXeXu 16 de febrer de 2012 a les 14:45\nNo ho sabem mai on anirem a parar, per això cal tenir una bona cintura per fer saber driblar els inconvenients.\nEl porquet 16 de febrer de 2012 a les 16:50\nAi Carme, tant de bo, quan ens trobem en aquestes cruïlles de camins que ens donen tants maldecaps i tant neguit sabéssim sempre agafar-nos-ho d'aquesta manera. A mi, personalment, em costa...\nAssumpta 16 de febrer de 2012 a les 18:50\nDoncs era afortunada si amb paciència va aconseguir desfer els nusos... A vegades, quan se't fan embolics als cabdells no hi ha forma de poder-ho arreglar.\nM. Roser 16 de febrer de 2012 a les 19:39\nM'agrada aquest paisatge inacabat, Carme...De fet la vida ens la devem inventar tots , perquè no sabem pas on anirem a parar...\nPilar 16 de febrer de 2012 a les 20:28\nQuan no s'inventa la vida, tampoc se sap on anirem a parar...Tal vegada l'aventura de la incertesa és el que dóna sentit a les "vides", rescatant-les de l'avorriment de la no improvisació.\nsa lluna 16 de febrer de 2012 a les 20:28\nAvui és avui, ara és ara,\nobrir els ulls i fer camí.\nEl paisatge immens, per anar fent.\njoan gasull 16 de febrer de 2012 a les 21:36\nla vida sempre ha estat un embolic, saber capdellar bé la troca farà que tinguem un bon resultat. Sobretot si hi ha un nus....no estireu.\nNúria Pujolàs i Puigdomènech 16 de febrer de 2012 a les 21:50\nAquest combinat m'ha encantat!!!...Gràcies, Carme, per compartir saviesa i bellesa! Un petó!\nYáiza 16 de febrer de 2012 a les 23:06\nDoncs anar caminant, i anar fent aquest camí... d'aquarel·les! Que maco!\nDafne 16 de febrer de 2012 a les 23:14\nAi aquesta vida que quan vol embolica la troca; de vegades se n'ha de tallar un tros i seguir embolicant!!!\nDe vegades més val no saber, i així tot és més senzill, no m'imagino la vida sabent-la!!!\nA veure si arriba aquest!!!\nCarme 16 de febrer de 2012 a les 23:16\nFanal blau, millor que no s'acabin els camins...\nNoves Flors, vol dir que hi som... tens raó!\nXeXu, ens anem fent resistents...\nAssumpta, ja tens raó, ja, però jo diria que tot és qüestió de temps i de paciència.\nM Roser, encara que no ens la inventem tampoc ho sabem, em sembla...\nDoncs sí, Pilar, potser sí, la incertesa dóna valor al que tenim.\nObrirem bé els ulls, sa lluna!\nJoan, no estiraren, no... tens molta raó, si s'estira ja no hi ha qui el desfaci.\nCarme 16 de febrer de 2012 a les 23:17\nDafne, aquest sí! tallar un tros i seguir embolicant... molt bona aquesta! Hi ha metàfores que donen per molt eh? I no, millor no saber... perdria tota la gràcia.


CCOO de Lleida denuncia que l'Administració aposta per un transport escolar de baix cost a la comarca de la Noguera\nLa recent publicació de la licitació del servei de transport escolar a la comarca la Noguera demostra una vegada més que el model de transport escolar pel qual aposta l’Administració pública catalana és de baix cost amb tots els inconvenients i riscos que aquest model suposa per a usuaris i treballadors i treballadores.\nA la licitació anunciada pel Consell Comarcal de la Noguera, en un servei amb vehicle de fins a 9 places entre les poblacions de Ponts i Ribelles, el preu mitjà que paga aquesta administració és de 18,74 euros. Si tenim en compte que entre aquestes dues poblacions de la Noguera hi ha 13 km i que diàriament es fa el trajecte d’anar i tornar dues vegades, finalment surten 52 quilòmetres diaris. A més el temps de realització del trajecte és de més de dues hores diàries. El preu de 18,74 euros diaris significa que cada quilòmetre és paga a 0,36 euros. Amb aquesta quantitat, cada empresa ha de pagar les nòmines, l’amortització del vehicle, la benzina, els impostos i d’altres despeses. Fets els càlculs, a les empreses no els surt a compte fer aquests serveis perquè els acaben fent per sota del preu de cost.\nEls estudis de costos del sector del transport de viatgers ens diuen que un servei d’aquest tipus costa entre 45 i 50 euros el servei.\nAquestes retallades perjudiquen en primer terme les condicions laborals del personal del transport de viatgers i, tant o més, la qualitat de servei als nostres infants.


Tomàtiga de Ramellet - Gastroteca.cat\nInici>Productes >Tomàtiga de Ramellet\nLa Tomàtiga de ramellet -Lycopersicon esculentum- és una varietat local autòctona. Tradicionalment a Mallorca s'enfila per tal de conservar-la durant més temps. A menorca es coneixen com a tomàtics de penjar.\nÉs de secà, tardana i creix en petits ramells de cinc fruits (d'aquí vé el nom de ramellet) que es poden collir junts i estojar-se o bé enfilar-se. Es fruit és petit, amb molt de color a la polpa. La pell és gruixada i resistent. Són de forma arrodonida un poc aplanades, i tenen un sabor molt equilibrat d'acidesa i dolçor. Són molt adequades per cuinar i per fregar al pa en el tradicional pa amb oli.\nEl principal component de la tomàtiga de ramallet és l'aigua, si bé el seu contingut és més elevat que a qualsevol altra varietat de tomàtiga. Per tant, el seu valor energètic és molt baix (27 kcal/100 g). Tenen menys glúcids (2.9 g/100g), més proteïna (1.3 g/100g) i més fibra (2.0) que una tomàtiga d’ensalada. La fibra es troba a la polpa i, especialment, a la substància mucilaginosa que envolta les llavors, el que suposa una elevada proporció de fibra soluble. És rica en potassi, sodi, calci, fòsfor, magnesi, ferro i àcid oxàlic. La tomàtiga de ramallet té una potent acció antioxidant, en aportar vitamines A, E i especialment vitamina C (27 mg/100g, que disminueix a mesura que transcorre el temps enfilada) i també carotenoides (de 2 a 6 mg/100g) en distinta activitat de provitamina A, dels quals el més abundant és el licopè, un actiu anticancerígen natural.\nFideus des Vermar


Una forma de vida | El Pou de la Garriga\n← El Pou d’Hero\n5 de maig de 2017 →\nDiuen que, durant la seva joventut, Michel de Montaigne, en els balls i les festes, es mostrava sobtadament taciturn i s’aïllava de la resta. Es dedicava a pensar en la fragilitat de la vida, en la facilitat de transpassar la línia entre l’existència i la mort. Tenia tanta de por de morir que no podia gaudir de la vida – segons Sarah Bakewell.\nEn realitat, tenir por implica deixar de fruir del present. Record l’exemple proposat pel filòsof Epictet. Cal agafar les coses que ens ofereix el present com si ens venguessin lliurades per qualcú en una safata i, de la mateixa manera, oblidar-nos-en quan ja ha passat i no la tenim davant. Això es pot aplicar tant per la pèrdua d’una cosa com d’una persona. Així tampoc ens sentirem abandonats.\nMetafòricament, també podem pensar que la safata és la nostra vida, és a dir, com una cosa que ens ha estat oferida, però només durant un temps limitat. També, per això mateix, crec que és absurd creure que la vida depèn exclusivament de nosaltres o que hem de ser-ne custodis amb gelosia. Paradoxalment, admetre la nostra insignificança és bàsic – o això sospit – per fruir, per notar la joia de l’instant versus la tempestat de les pors.\nM’alegra pensar que, com diu Thoreau: “si per un instant aconseguim decantar el nostre jo insignificant, no desitjar cap mal, no témer cap mal, comportar-nos només com el vidre que reflecteix un llamp, que no serem capaços de reflectir! Quin gran univers apareixerà cristal·litzat i radiant al nostre voltant!”\nRespecte a la por de Montaigne, finalment arribà a la conclusió que la mort és només un parell de moments al final de la vida. A més, la natura ja s’encarregarà d’aquests instants. Per mi, la filosofia no és aprendre a morir o, com a mínim, no és només això. És més com el títol del llibre d’entrevistes a Pierre Hadot: La filosofia com a forma de vida.\nAquesta entrada s'ha publicat en Citacions, extractes i referències, Dietari i etiquetada amb Epictet, Hadot, Montaigne, Thoreau. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a Una forma de vida\n30 Mai 2017 a les 10:00\nQuina mirada tan guapa sobre la vida i la mort.


Lalizas Classic Led 20 Light Multicolor, Waveinn\n12-24V Bi Colour\nLalizas - Electrònica - Il·luminació\nDescripció Lalizas Classic Led 20 Light\nEl LED CLÀSSICA 20 sèries de llums de navegació està dissenyat i homologat per als vaixells de menys de 20 metres. Feta d'un compost especial d'ABS i policarbonat amb lent acrílic irrompible, contactes magnètics no elèctrics d'acer inoxidable i un segell resistent a l'aigua nitril per a proporcionar una vida llarga fiable.\nNo esperis més i compra Lalizas Classic Led 20 Light! A waveinn tots els productes de la secció Electrònica té la total garantia de Lalizas. Comprant a la nostra botiga de nàutica i pesca, et beneficiaràs de tots els avantatges de pertànyer a la nostra comunitat de nàutica i pesca. Fes la compra avui mateix i rep Lalizas Classic Led 20 Light en unes hores a casa.\nCaracterístiques Lalizas Classic Led 20 Light\nTecnologias Lalizas Classic Led 20 Light\nSostenibilitat Lalizas Classic Led 20 Light


Es recomana vacunar la gent gran per prevenir la grip - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEs recomana vacunar la gent gran per prevenir la grip\nVacunar-se contra la grip és una mesura segura i efectiva ARXIU\nVacunar-se contra la grip és una mesura segura i efectiva\nAmb l'arribada del fred, el virus de la grip es fa notar, i un col·lectiu de risc és la gent gran. La millor forma de prevenció de la grip és la vacuna, i l'Organització Mundial de la Salut (OMS) recomana a les persones grans que es vacunin.\nSegons la Societat Espanyola de Geriatria, la vacunació contra la grip és imprescindible en les persones més grans de 60 anys. Vacunar-se és una mesura segura i efectiva, que redueix els casos d'hospitalització en més del 30% i el 40% la mortalitat.\nA part de la vacunació, existeixen més mesures per prevenir el contagi, tot i que no tan eficaces:\n1. Evitar el contacte amb persones malaltes. La grip es contagia de manera molt fàcil i ràpida. Per tant, limitar el contacte amb avis afectats redueix el contagi.\n2. Conservar una higiene correcta. És un aspecte clau per reduir el contagi de la grip, i concretament rentar-se correctament les mans i tapar-se el nas i la boca a l'hora de fer esternuts o de tossir.\n3. Anar al metge quan es facin presents els primers símptomes. Com més aviat s'acudeixi a un professional sanitari, abans es podrà iniciar el tractament i prendre les mesures adequades de prevenció del contagi.\n4. Un bon descans és bàsic i necessari. És un bon mètode per evitar que els símptomes augmentin i tenir forces per combatre la grip.\n5. Mantenir una bona hidratació. Beure molta aigua i estar ben hidratat és important a totes les edats. La gent gran ho ha detenir present, i en malalts de grip és encara més important per evitar mals majors.


El 12 de febrer de 2013 tornà al Parlament de Catalunya per substituir en el seu escó Neus Munté i Fernández. La seva tasca parlamentària s’ha centrat sobretot en l’àmbit de l’economia, en àmbits relatius al dèficit públic de la Generalitat o al dèficit fiscal que pateix Catalunya respecte a la resta de l'Estat espanyol. És membre de la comissió d’Economia, Finances i Pressupost; de la comissió de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals; de la comissió de la Sindicatura de Comptes i de la comissió d’Interior, de la qual n’és Vicepresidenta. A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015 fou escollida diputada dins les llistes de Junts pel Sí. El 2017 va anar a les llistes de Junts per Catalunya per Barcelona a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2017. El març de 2018 fou escollida portaveu del Partit Demòcrata Europeu Català. El 14 de setembre de 2018 va anunciar amb una carta que deixava el partit i abandonava la política.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Maria_Senserrich_i_Guitart&oldid=24290812»\nDarrera modificació: 27 jul 2020 a les 14:32\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 jul 2020 a les 14:32.


Com superar l'estacionalitat del teu centre d'oci o estació d'esquí? - Vertikalist\nCom superar l’estacionalitat del teu centre d’oci o estació d’esquí?\nUn dels factors més recurrents que ens trobem en analitzar i avaluar la rendibilitat dels parcs és l’estacionalitat originada per la climatologia, pròpia del lloc on es trobi cada parc d’aventura. Si bé les circumstàncies difereixen, el problema és comú. D’una banda, els parcs d’aventura solen tenir grans puntes de visitants coincidint amb les temporades de vacances i festius, especialment amb el bon temps. L’èxit comercial de les activitats d’aventura a l’aire lliure depèn en gran mesura d’una meteorologia favorable.\nPer contra, les estacions d’esquí i esports d’hivern depenen del volum de nevades i el seu període de facturació es veu cada vegada més limitat a alguns mesos a l’any. Més enllà del factor climatològic, les estacions d’esquí estan apostant per solucions que permetin explotar totes aquestes infraestructures durant la resta de l’any, convertint aquests negocis en autèntiques estacions esportives de muntanya. Gràcies a aquesta nova dimensió s’amplien les expectatives de tot l’entramat comercial que viu al voltant del turisme d’esquí i de muntanya en general (hotels, restaurants, botigues, etc.)\nA Vertikalist disposem d’activitats i atraccions desenvolupades específicament per ampliar i complementar l’oferta d’oci d’estacions d’esquí i centres d’aventura en general. No tenim una fórmula màgica, però un estudi personalitzat de cada negoci ens aporta les dades necessàries per presentar solucions a mida que reverteixen l’estacionalitat. Aquí et destaquem algunes de les més demandades:\nSupertirolina: La tirolina de llarg recorregut o super tirolina és una atracció per a traçats de més de 600 metres de longitud. És adequada per a zones que necessiten activitats de gran interès mediàtic, doncs generen gran expectació i són idònies per promoure i dinamitzar zones que busquen el seu lloc com a destinació turística.\nTorres multiaventura: Es tracta d’estructures de gran grandària fetes a mida per albergar un conjunt de jocs i activitats d’aventura. Una autèntica atracció que té cabuda a qualsevol centre d’oci actiu i que pot integrar-se o ampliar altres zones d’activitats.\nFly Line: O el que és el mateix, èxit assegurat. Fly Line és la nova generació d’atraccions d’alt nivell per al sector del turisme d’aventura. Parlem d’un descens per rail penjant al llarg de circuits amb corbes, viratges, pujades i baixades on el participant realitza un descens viatjant pel bosc. Una activitat avantguardista i divertida, apta per a tots els públics.\nRAD’s: els Reptes d’Acció Directa són estacions de jocs d’acció desenvolupats en exclusiva per Vertikalist on els participants han de superar reptes, competint individualment, entre ells o contra altres equips. Grups d’amics, famílies, comiats de solters, team building, centres de negocis… El target de visitants és molt ampli.\nAquestes són algunes de les més demandades i versàtils, però hi ha moltes més: vols més informació? Contacta amb nosaltres i donarem amb la solució més adequada i eficient per al teu centre.\nNatalia Pastor2017-09-05T07:39:14+02:00setembre 4th, 2017|Made by Vertikalist|\nConstrucció de la tirolina més llarga d’Andalusia (Alhaurín de la Torre, Màlaga)