Ja podeu veure i compartir les fotografies de l'àlbum de la Gala dels 25 anys del Peix Blau Ganxó, que es va celebrar el dia 14/06/2017. Que el disfruteu!!\nSón les fotografies de la gala dels 25 anys del Peix Blau Ganxó, que es va celebrar el passat dimecres 14 de juny a l'hort del Rector del Monestir (restaurant El Ginjoler), a Sant Feliu de #Guíxols.\nTOTES LES FOTOS, AQUÍ (CLIC)\nA la celebració es va fer esment a totes les persones, restaurants, empreses i entitats que al llarg d'aquests 25 anys han fet la campanya del Peix Blau Ganxó.\nEl regidor de Turisme, Salvador Calabuig va recordar els inicis de la campanya i els productes de Km-0 que el conformen, a més dels complements als plats de peix blau com les fleques, pastisseries, els dissenyadors, els vins, caves, cocktails i altres col.laboracions, com la de la Confraria de Pescadors.\nEs va presentar l’espot de televisió realitzat a Sant Feliu per Dosis. Després va parlar la directora dels Serveis Territorials d’Agricultura de Girona, Elisenda Guillaumes que va fer algunes pinzellades sobre la importància d’aquest tipus de campanyes.\nL'alcalde, Carles Motas, va recordar la seva experiència personal i algunes anècdotes, com a participant amb els restaurants familiars.\nEl mestre de cerimònies va ser el cantautor Josep Andújar "Sé", que va repassar la trajectòria de la campanya i va esmentar les principals fites i persones participants. Va oferir, a més, un recital amb el seu repertori,i algunes peces van ser cantades per alguns dels assitents damunt l'escenari.\nFotografies: Pere Carreras (Àrea de Premsa Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols)


Els rumors asseguren que Kiko i Sofia han mantingut trobades íntimes | Cuatro\nEls rumors sobre un possible relació sentimental cada cop sonen més fort\nper Tamara Rodríguez 02/08/2019 09:29h\nDes que Gloria Camila i Kiko Jiménez deixessin la seva relació per presumptes infidelitats per part d’ella, els rumors sobre una possible relació entre aquest i la concursant de ‘realities’ Sofia Suescun no han cessat. Sembla que l’extronista ha tardat poc a refer-se de la seva ruptura i tot i que no hi ha res confirmat, i ells diuen que només són amics, les imatges dels últims dies comencen a mostrar que la seva amistat ha anat un pas més enllà.\nKiko Jiménez i Sofia Suescun no paren d’aparèixer junts allí on se’ls trobi, i és que ambdós s’han convertit en inseparables i van a tot arreu plegats. Tant és així que han començat a dedicar-se paraules afectuoses a les xarxes, delatant que entre ells comença a créixer alguna cosa més que una bonica amistat.\nUna publicación compartida de SOFIA (@sofia_suescun) el 27 Jul, 2019 a las 6:46 PDT\nLa parella passa la nit a casa de Sofía Suescun\nL’últim cop que s’ha pogut veure la parella junta gaudint de moments de complicitat ha estat fa pocs dies, quan es va veure a Kiko i Sofía sortint de casa d’ella a primera hora del matí després de passar la nit junts al domicili de la de Pamplona. La parella va compartir cotxe per dirigir-se als platós de Telecinco, on treballen els dos al programa ‘MYHYV’, i es van mostrar en tot moment molt riallers i còmplices, com ho faria qualsevol parella de bon matí abans d’anar-se’n a treballar.\nA falta de la confirmació oficial dels implicats, el que és cert és que després de la sonada ruptura de Kiko Jiménez amb Gloria Camila, Sofía Suescun s’ha convertit en el seu suport més eficaç, aconseguint que el noi comenci a aixecar el cap.\nEnxampen Sofia Suescun i Kiko Jiménez molt afectuosos a Eivissa\nARA: Micky Molina atropella borratxo a una xiqueta valenciana\nLes duríssimes paraules que ha rebut Kiko Matamoros en un dels seus pitjors moments\nMYHYV Mediaset Sofía Suescun Cuatro Parella


Servei comunitari a la Casa d'Empara - Escola el Cim Vilanova\ndes. 12, 2019 | ESO, Novetats\nEntre les activitats que els alumnes de 3r d’ESO poden triar per a fer un Servei Comunitari, hi ha el treball de voluntariat a la Casa d’Empara.\nLa Casa d’Empara és la residència d’avis que comparteix espais amb l’escola El Cim a la Rambla, però també és la institució que va fundar l’escola el 1996, i forma part de la meitat del Patronat. Per tant és important que compartim també projectes i l’educació dels infants i joves.\nJuntament amb la Veva, voluntària de la casa, i les dinamitzadores socials, un grup de déu joves han passat quatre tardes amb els avis. Els van preparat un taller de noves tecnologies (com funciona el mòbil, com puc cercar notícies, com puc enviar i rebre fotografies, etc.) i també van fer conversa i tallers de musico teràpia. Com que aquestes tardes han estat abans de Nadal, els han ajudat a guarnir i ambientar l’espai.\nLa valoració és molt positiva, i alguns d’ells ja han decidit que seguiran fent de voluntaris a la Casa.


Espanya ha repatriat 33.400 turistes afectats per la fallida de Thomas Cook\nEl govern espanyol aprovarà 13 mesures més per fer front al tancament del touroperador britànic\n2 min. Palma 07/10/2019 19:49\n651x366 Imatge dels turistes britànics afectats per la fallida de Thomas Cook a l'aeroport de Palma. / ISAAC BUJ Imatge dels turistes britànics afectats per la fallida de Thomas Cook a l'aeroport de Palma. / ISAAC BUJ\n33.400 turistes varen ser repatriats des d'Espanya després de la fallida de Thomas Cook. El pla activat pel govern espanyol, que en els pròxims dies aprovarà 13 mesures més per fer front al tancament del touroperador britànic, ha aconseguit solucionar la situació dels turistes afectats per la crisi de l'empresa britànica.\nEl ministre de Foment en funcions, José Luis Ábalos, ha explicat aquest dilluns que "entre el 23 de setembre i el 6 d'octubre 33.400 turistes varen ser repatriats mitjançant 177 vols". El ministre ha destacat que "el govern espanyol ha reaccionat ràpid".\nLa fallida de Thomas Cook canviarà el sector turístic balear\nÁbalos ha anunciat que "hi ha un decret llei previst per al consell de ministres de dia 11 que trasllada els acords de la comissió interministerial de Turisme" i que preveu un paquet de 13 mesures per donar suport al sector "des del punt de vista laboral, del finançament del sector turístic i que incorpora també alguns avantatges pel que fa a les tarifes aèries i les taxes de navegació aèria".\nEl gestor aeroportuari Aena prendrà mesures també "per promocionar el buit" que deixa Thomas Cook mitjançant una política d'incentius comercials, que "bàsicament consisteixen en una baixada o una exempció de tarifes segons determinats serveis", ha explicat. "Això es fa amb la idea que empreses que vulguin cobrir el buit de Thomas Cook trobin en això un incentiu", ha sentenciat Ábalos.


Senderisme La Vía Ferrata Salt del Botanal, nova experiència per als amants de l'adrenalina\nLa via ferrada ‘Salt del Botanal’ d’Alins es va inaugurar el passat mes de maig de 2021 (així que pràcticament l’estrenaràs tu quan vinguis a viure-la!). Saps el que és una via ferrada? Si no ho saps encara, no et preocupis, t’ho expliquem en aquest post.\nLes vies ferrades prenen protagonisme ràpidament gràcies a que posen a l’abast de molta gent itineraris entre el senderisme i l’escalada que resulten de dificultat baixa i que, alhora, es troben en paratges naturals salvatges que atreuen a una gran quantitat de persones amants del turisme actiu sostenible.\nSaps què és una via ferrada? T’ho expliquem\nUna via ferrada és una ruta d’alta muntanya amb un desnivell pronunciat, i equipada amb esglaons, claus, rampes, passamans, grapes i cables que fan més fàcil la pujada del senderista.\nL’equipació imprescindible per viure aquesta experiència és el casc, l’arnés, la vaga d’ancoratge, els mosquetons de seguretat i un absorbidor d’energia per reduir l’impacte del cop en cas de caiguda. Encara que el millor és la cara que se’t queda quan et fas la primera foto abans de pujar amb tota aquesta equipació, llest per començar!\nÉs important conèixer la graduació de dificultat de les vies ferrades per ser conscients de si estan o no al nostre abast.\nExisteixen cinc escales diferents per valorar la dificultat d’una via ferrada. Tot i que la més utilitzada és l’escala de Hüsler que valora quatre aspectes que defineixen la dificultat d’un itinerari: força requerida, resistència, experiència en muntanya i aspectes psicològics. Hi ha sis tipus de vies ferrades classificades segons la seva dificultat:\nK4 (Molt difícil)\nK5 (Extremadament difícil)\nK6 (> Extremadament difícil)\nLa via ferrada ‘Salt del Botanal’ d’Alins, inaugurada el passat mes de maig, està valorada en l’escala de Hüsler com K3. És a dir, es considera de dificultat mitjana i exigeix una preparació mínima a nivell físic per esquivar el terreny inclinat amb passatges petits, llargs, alguns trams exposats i algunes escales desplomades.\nConcretament en aquesta via ferrada hi ha dos punts de vertigen en els quals l’adrenalina flueix al màxim: el primer es troba a pocs minuts de començar l’ascens i és un desplom en la que el teu cos s’inclina completament cap a terra i cal que t’enfilis pels passamans, però recorda que sempre estaràs assegurat amb mosquetons i cordes. I el segon el trobem gairebé al final de la via en un pont de mico de 50 metres de llarg en el qual podràs gaudir de les millors vistes de la via, el poble d’Alins a més de 1.100 metres d’alçada.\nLes sortides guiades són cada dia a les 9h i la durada total de l’experiència és de 3 hores i mitja aproximadament. La ruta de la Via Ferrada ‘Salt del Botanal’ d’Alins es realitza sempre amb guies experts que us donaran suport en tot moment. Coneix més sobre la via aquí.\nPrevious PostEl riu Noguera Pallaresa, l’inici de tot


Cuentos de los hermanos Grimm para todas las edades | La Finestra Digital\nBenvinguts lectors al món dels conte. No tot són fades, prínceps i princeses, també tenim gripaus, madrastres, germans i germanes, una amplia gama d’animals i per descomptat boscos embruixats, cases de caramels, pomes enverinades i un dels personatges més enrevessats, en Rumpelstiltskin.\nCelebrem el 200 aniversari de la publicació dels Germans Grimm amb un volum signat per Philip Pullman, on els contes prenen una nova dimensió. Tots tenim records de la nostra infantesa, dels contes que ens explicaven els pares i els avis, però penseu-hi per un moment, sempre us els explicaven igual? L’essència del conte és única per la historia, però el millor dels contes és que qui els explica hi pot posar més pa que formatge, afegir coses de collita pròpia o treure aspectes que no considera interessants.\nA partir d’aquí podreu entendre el que l’autor ha volgut transmetre. Per a ell els contes no són alliçonadors, són histories curtes i dinàmiques per passar l’estona, on els personatges són tan plans que no cal ni que tinguin noms, ja que fent referència al paper que desenvolupen n’hi ha prou: el príncep, el ferrer, la noia…\nEn aquest volum podreu trobar cinquanta títols de contes que els Germans Grimm van anar recopilant al llarg del temps. La seva feina va ser posar per escrit aquelles històries que els seus amics o la gent que els coneixia els explicava. Aquí podreu descobrir rere cada conte qui va ser la persona que el va explicar, sota quins títols els podeu reconèixer i algun apunt personal de l’autor sobre la historia o les raons que l’han portat a perdurar en el temps.\nNo em direu que sou grans, que un conte ben explicat no us arrenca un somriure, que teniu un ànima envellida i dins vostre no queda res d’aquell nen o nena que es va apropar per primera vegada a la lectura amb els contes. Si de veritat penseu que és així, aquest llibre no és per vosaltres.\nAquests contes estan arrelats tant profundament en la cultura que han acabat sorgint en forma de pel·lícules o series de televisió amb molt bones audiències com: “Once upon a time” o “Grimm”. Per les dates en que ens trobem sempre acaba sortint el nen o la nena que portem dins nostre, tots som una mica infantils i és per això que us recomano aquest llibre.\nNo cal que el llegiu de cap a peus, podeu saltar d’un conte a un altre, el podeu compartir amb els menuts de la casa i amb els grans recordant èpoques llunyanes. És un d’aquells llibres que aporten caliu a la casa i que no envellirà mai i el millor és que a més de trobar històries com “Rapunzel”, “Blancaneus” i “Ventafocs” també trobareu narracions menys conegudes com “Les tres fulles de la serp” o “Els tres pèls d’or del diable”.\nRecordeu, tot comença amb “hi havia una vegada…”, i la resta ja la descobrireu.\nPàgines: 452 pàgines\nPhilip Pullman va néixer a Norwich l'any 1946, va ser educat a Anglaterra, Zimbabwe i Austràlia abans que la seva família s'establís a North Wales. Ha publicat gairebé vint llibres, principalment lectura per a nens, encara que està encantat de dir que l'edat dels lectors del seu treball sembla ser variada. El primer llibre infantil que va escriure va ser "Count Karlstein" (1982, i tornat a publicar el 2002). Va ser seguit per "The Ruby in the Smoke" (1986).També ha escrit diverses històries curtes que va anomenar "contes de fades". No obstant això, el seu treball més conegut és la trilogia "His Dark Materials" ("La Matèria Fosca"), aquests llibres han rebut diversos premis, incloent el Carnegie Medal, el Guardian Children Book Award i The Whitbread Book of the Year Award (la primera vegada en la història que un llibre per a nens rep aquest premi) El 2002 va rebre el premi Eleanor Farjeon de literatura per a infants.\nEdiciones BPhilip Pullman


Infosalut - Més de 400 professionals participen en el 36è Congrés de la Societat Espanyola de Medicina Nuclear i Imatge Molecular\nMés de 400 professionals participen en el 36è Congrés de la Societat Espanyola de Medicina Nuclear i Imatge Molecular\nArticle anterior Presentació de la XXVIII edició de l'Escola de Salut Pública de Menorca 2017\nArticle següent Congrés a Palma sobre Dret i Salut\nDel 24 al 26 de maig de 2017 ha tengut lloc a Palma el 36è Congrés de la Societat Espanyola de Medicina Nuclear i Imatge Molecular, organitzat pel Servei de Medicina Nuclear de l'Hospital Universitari Son Espases.\nEn total, hi han participat 400 professionals sanitaris d'arreu de l'estat, entre metges especialistes en medicina nuclear, radiofarmacèutics, físics, infermers i tècnics en medicina nuclear, entre d'altres.\nL'objectiu del Congrés era posar en comú els darrers avenços en el camp de la medicina nuclear i compartir coneixements i experiències, a fi de millorar la pràctica clínica i la recerca en benefici dels pacients.\nA l'acte d'inauguració han participat el president de la Societat Espanyola de Medicina Nuclear i Imatge Molecular, Juan Carlos Alonso; la presidenta del Comitè Organitzador local i cap del Servei de Medicina Nuclear de Son Espases, Cristina Peña; el subdirector d'Hospitals del Servei de Salut, Francisco Cárceles, i el director gerent de Son Espases, Josep Pomar.\nEl Servei de Medicina Nuclear de Son Espases atén 11.000 pacients cada any\nEl Servei de Medicina Nuclear de l'Hospital Universitari Son Espases és el servei de referència a les Illes Balears. L'any 2016 va atendre onze mil pacients. Disposa d'un aparell de tomografia per emissió de positrons (PET-CT), d'un densitòmetre i de tres gammacàmeres, dues de les quals són híbrides i, a més de l'estudi metabòlic, permeten més precisió per localitzar les lesions.\nTotes les exploracions diagnòstiques que es fan al Servei de Medicina Nuclear utilitzen isòtops radioactius, que són administrats al pacient generalment per la via endovenosa. Després d'un temps, que varia depenent de l'exploració, els equips (és a dir, les gammacàmeres i el PET-TC) detecten la radiació emesa pel pacient.\nEls estudis de medicina nuclear convencional s'utilitzen per estudiar la funció metabòlica de gairebé totes les estructures de l'organisme, tant en els casos de patologies benignes com en els de malignes. Les utilitats principals són els estudis ossis, renals, de la tiroides, del cervell, del cor i d'alguns tumors, entre d'altres.\nEl PET-TC s'utilitza fonamentalment per estudiar pacients oncològics, per establir l'extensió inicial de la malaltia, per comprovar la resposta als diferents tractaments i per fer el control evolutiu dels pacients. Aquesta tècnica s'empra també per planificar els tractaments de radioteràpia d'alguns tumors.\nAteses les seves característiques físiques, els radiofàrmacs no es poden emmagatzemar i no es produeixen localment, per la qual cosa són subministrats des de diferents procedències.\n[Font: Servei de Salut de les Illes Balears. 24/05/2017]\n*29/05/2017 - Medicina Nuclear de Son Espases participa i organitza el 36 Congrés de la SEMNIM.


Té projecte turístic Orpesa? - L'opinió d'Araceli de Moya - Diari Millars, informació local en valencià.\nParlar de turisme aquests dies és parlar d’actualitat. Li’l devem a les actuacions intolerables dels qui han batejat les mateixes com “turismofobia” i que ve a ser, en el nostre cas, el de “Tirar-se un pedres sobre la seua pròpia teulada”.\nPerquè ningú discuteix que el turisme és la major font d’ingressos i de generació d’ocupació en el nostre país i ningú dubta que els qui volen “trencar Espanya”, han vist a carregar-se el turisme, una oportunitat d’or en honor d’aconseguir la seua obstinació.\nI, què hem de fer els qui sabem que la nostra economia depèn en gran manera dels turistes que ens visiten cada any?. Per descomptat, pansa per millorar dia a dia la nostra oferta turística oferint serveis de major qualitat, i aprendre a generar ocupació estable i justament remunerat.\nEn Ciutadans apostem pel turisme; igual que apostem per la innovació i el desenvolupament tecnològic i industrial del nostre país. A mitjà termini, en l’educació, trobem la millor eina per a aconseguir l’anhelat creixement econòmic i laboral per als nostres treballadors i autònoms.\nLa veritat és que el nostre país és en si mateix una destinació vacacional i referent turístic mundial i, per a alguna cosa que no fem malament del tot, alguns li’l volen carregar.\nSón molts els municipis tradicionalment turístics, com és Orpesa. I jo els pregunte, en Orpesa, En quin model de creixement està pensant el govern del PP des de l’Ajuntament? Ja li’l dic jo: en cap; el polígon industrial, més estancat, impossible. La imatge d’Orpesa, més deteriorada que mai, amb la brutícia com a protagonista en carrers i avingudes. Les zones verdes, abandonades. I el model turístic del municipi, ancorat en els anys 90.\nAquesta situació és la que ha d’evitar-se per a no donar ales als qui volen pintar als turistes que ens visiten com els culpables de la brutícia en el poble, el caos en el tràfic, l’ocupació exacerbada de les vies públiques, sobretot dels passejos marítims, les ombrel·les des de les 7 del matí clavades en les primeres files en les platges, sense estiuejants…, papers, burilles i llandes pel sòl, les pixades dels gossos, etc.\nNo senyors, no ens enganyem!\nSi alguna cosa troben malament en les actituds dels uns i els altres, si hi ha deixadesa en la neteja, si no hi ha un pla d’acció quan passem de 9.000 habitants a 100.000 habitants, no és culpa del turisme. És culpa d’aquest equip de govern del PP, amb la seua majoria absoluta, gràcies al maquiavèl·lic pacte, de facto, amb l’edil de Si Se Puede, marca de Podemos en Orpesa, amb Rafael Albert al capdavant. Ells són els responsables polítics de tot aquest embolic. I no els turistes, que per a Ciutadans Orpesa, són i seran sempre benvinguts a la nostra localitat.\nPerquè està en mans dels nostres governants que el turisme siga de qualitat, que respecte el nostre entorn i tradicions. No parle de poder adquisitiu alt, sinó de civisme. La resta, vindrà per si solament.\nSi la gestió municipal anara l’adequada, no hi hauria aqueix descontentament de propis i estranys, amb l’estat de brutícia i abandó de carrers, passejos i jardins. No hi hauria descontent per l’acumulació de brossa i olors molestes. No hi hauria tensió entre veïns d’Orpesa i els turistes per l’ocupació de les platges des de les 7 del matí, clavant els més matiners, les ombrel·les i desapareixent fins a les 12 del migdia. No hi hauria baralles i insults diàriament entre vianants i comerços que ocupen les voreres i calçades de forma descontrolada, impedint passejar per aqueixes zones.\nEn fi, hi ha tant treball per fer i tan poques ganes i idees de com dur-ho a terme. Aquesta mala gestió és la que encoratja als uns i els altres contra el turisme i dóna pretextos als qui volen danyar l’economia espanyola amb tal de carregar-se el nostre país.\nI en Orpesa, falta un projecte de futur que dissenye l’oferta turística en el municipi concorde als temps que corren.\nSenyors i senyores, arrere van quedar els daurats anys 90!\nI és que estem ja en el segle XXI!\nPost més nousL’Ajuntament de Benicàssim reclama a Culturarts que abone la resta del deute de Vila Elisa\nPost més vellsUna vintena d’operaris aspira al lloc d’encarregat de manteniment a Almassora


Nuubb, guardians de les dades - MetaData\nNuubb, guardians de les dades\nLa companyia compta amb tres ‘data centers’ entre Catalunya i França per fer la competència de serveis al núvol de gegants com Google, Amazon i Microsoft\nAida Corón Dimecres, 9 de desembre de 2020 | 07:00h\nUn dels 'data centers' de Nuub a França | Cedida\nQuan Nicolás Blasyk va arribar a Barcelona, ja tenia l’experiència de fundar dues empreses a França. Inicialment no tenia cap més intenció que canviar d’aires i dedicar-se als seus negocis des de Catalunya, però el seu esperit emprenedor el va portar a dissenyar un estratagema per aprofitar tot el que havia après al seu país natal i replicar el model d’èxit per a les pimes catalanes. I així és com el negoci de Nuubb va creuar els Pirineus per instal·lar una nova seu i oferir al núvol per a les micro, petites i mitjanes companyies del territori. Una proposta que sempre s’ha volgut vendre amb el valor afegit de la proximitat per fer una clara ofensiva a gegants internacionals com Google, Amazon i Microsoft per convertir-se en guardians de les dades.\nActualment la companyia té un data center al Part Tecnològic del Vallès i dos més a França, a Soissons i Lille. Aquests són els grans magatzems on les companyies que en són clients guarden el bé més preuat de la societat digital: les dades. Ofereixen des de l’allotjament als seus servidors, fins a seguretat, gestió d’IP o plans de recuperació “amb una certa garantia i qualitat, i preus més competitius de les grans tecnològiques”, assenyala el director de Vendes i Desenvolupament de negoci, Félix Carnero. Però si una cosa té clar que els diferencia, aquesta és l’atenció: “Parlem directament amb els directors i responsables d’IT, i ho fem de manera personalitzada, cosa que Amazon o Google no t’ofereixen, sinó que pots arribar a estar dies esperant poder parlar amb un tècnic que t’atengui bé”.\n"Tenim tres centres de dades i podem assegurar que la informació és a Catalunya o a França, no a l’altra punta del món"\nTot i ser una empresa de dimensió molt més reduïda, Carnero té clar que ningú a la companyia té por de fer la competència a gran escala. “Si no tinguéssim cap centre de dades, o només un, i haguéssim de subcontractar, seria un hàndicap, però en tenim tres i podem assegurar que la informació és a Catalunya o a França, no a l’altra punta del món”, insisteix.\nDigitalitzar les empreses\nMalgrat que la covid-19 ha estat un detonant perquè els negocis facin de cop dues passes endavant en la transició cap al digital, Nuubb fa més de cinc anys que treballa per fer-ne l’acompanyament. “Si aquestes empreses ho haguessin fet abans, no haurien tingut els problemes i dubtes sobre ciberatacs i teletreball que han anat sorgint”, assenyala, “hem intentat donar-los el suport que han necessitat en condicions de temps i econòmiques factibles”.\nEl trasllat de les oficines a les llars va fer que repuntessin el nombre de connexions VPN per accedir als servidors de les companyies. Majoritàriament, amb equips senes antivirus o la seguretat pertinent per a l’ús de les dades que s’ha fet, el què ha estat un dels motius de l’augment d’incidències de ciberseguretat. Per això el director de Vendes i Desenvolupament de Negoci apunta cap al núvol com la via més recomanada, i la de futur: “Si les dades estan en un data center, estan segures. El més important de treballar en un entorn cloud és la ciberseguretat i és cap a on tothom tendirà”.\nEquip de Nuubb a Barcelona | Cedida\nTanmateix, Carnero també sap que encara cal un canvi de mentalitat per part dels directius i gerents perquè la introducció massiva del núvol es faci efectiva. “El 80% de les pimes de Catalunya continuen treballant amb equips informàtics, servidors físics i amb un risc important de pèrdua de dades, i això passa perquè estan dirigides per persones que no tenen visió de futur”, argumenta. En aquest sentit, demana que es doni més veu als responsables d’IT i als CIOs, qui diu que sovint manifesten la seva voluntat d’incorporar el servei, però que es fan enrere perquè “qui pren decisions i porta els diners pensa que no surt a compte”. Una conclusió que és “errònia”, afirma, perquè el cost total de “hardware, llum, aire condicionat i altres despeses ocultes, fa que sigui entre un 20% i un 30% més car”. “El futur és teletreballar i no tenir equips a l’oficina amb un risc important de ciberseguretat, sinó en un centre de dades amb vigilància les 24 hores dels 365 dies de l’any”, insisteix.\nUn servei per a tota mena de negocis\nInicialment, Nuubb oferia els seus serveis a les pimes, però la seva tecnologia ha fet que empreses grans com Fira 2000, també en siguin clients. Així ha ampliat el rang des de les micropimes disposades, fins a les companyies de més de 200 treballadors de Catalunya, el País Valencià i Madrid. I en sectors diversos com el sanitari, el químic o l’industrial, entre altres.\n“El futur és teletreballar i no tenir equips a l’oficina amb un risc important de ciberseguretat, sinó en un centre de dades amb vigilància les 24 hores dels 365 dies de l’any”\nSi la covid-19 no hagués provocat la crisi sanitària que hem vist, aquest 2020 l’empresa preveia obrir una oficina a la capital espanyola. Amb el context de pandèmia, han aparcat els objectius i s’han centrat a ampliar l’equip de Barcelona per cobrir l’augment de la demanda de serveis. Tot i que no han assolit la xifra marcada de 1 milió d’euros de facturació, Carnero assegura que s’han quedat “molt a prop”.\nPer al 2021, l’objectiu és “transmetre a les companyies que han de fer un canvi de filosofia i que cal veure el núvol com una assegurança del pis: has d’estar segur que la teva informació està ben protegida i guardada”.


Federer, un “estúpid” que segueix fent més gran la seva llegenda (Martí Molina)\nAls 35 anys, el suís va guanyar el seu 90è títol i puja fins al sisè lloc de l’ATP\nMARTÍ MOLINA Barcelona 20/03/2017 22:09\n651x366 Federer aixecant el trofeu sobre la pista d’Indian Wells després de derrotar el seu compatriota Wawrinka. / CLIVE BRUNSKILL / AFP Federer aixecant el trofeu sobre la pista d’Indian Wells després de derrotar el seu compatriota Wawrinka. / CLIVE BRUNSKILL / AFP\nStan Wawrinka acabava de perdre la final d’Indian Wells. Amb els ulls mig plorosos anava a recollir el trofeu de subcampió. Agafava el micròfon, trist, i començava amb un missatge d’esportivitat cap al seu botxí, Roger Federer. “Vull felicitar-lo…”, i just després aixecava el cap i el veia amb una gran rialla. “Mira’l, està rient. Que estúpid!”, i llavors començava a riure sense parar, igual que els 17.382 espectadors que omplien la pista central del Masters 1000 disputat a Califòrnia.\n“M’han dit moltes vegades estúpid en la intimitat, però mai m’ho havien dit en una pista de tenis”, comentava Federer després, ficant-hi cullerada. Ni se’n reia ni el desafiava, simplement era un gest de complicitat cap a un company que acabava de perdre una final. Una manera peculiar d’animar-lo. En definitiva, una picada d’ullet que només es pot permetre algú com Roger Federer, que amb la victòria d’ahir assolia la xifra de 90 títols ATP. A més a més, el tenista de Basilea escalava fins al sisè lloc mundial (4.305 punts) i superava el manacorí Rafa Nadal (4.145).\n“Jugo per divertir-me, i m’estic divertint molt”\nFederer encara està lluny del primer classificat, l’escocès Andy Murray (12.005), però és que el seu objectiu no és tornar a la primera posició mundial. “Jugo per divertir-me, i m’estic divertint molt”, explicava el suís, que a Indian Wells va aixecar el seu 25è Masters 1000, aquesta vegada, sense haver cedit ni un sol set en tot el torneig californià. A la final, contra el seu compatriota, es va imposar per 6-4 i 7-5 en un duel que va durar una hora i vint minuts.\n“Continua el conte de fades”, deia Federer. Quan semblava que la seva carrera s’havia esgotat, va demostrar a Austràlia que encara li quedava corda. Es va plantar a la final contra pronòstic i, en un duel d’històrics contra Rafa Nadal, va superar el balear. Aleshores ampliava el nombre de Grand Slams fins a 18, el que més. Ara arriba als 90 títols, 1.080 partits guanyats i més de 100 milions de dòlars obtinguts només com a recompensa pels resultats esportius.\n“Estic sorprès, potser no tant com a Austràlia, però sí que ha sigut una sorpresa tornar a guanyar aquí”. Federer va aixecar el seu cinquè títol a Indian Wells. “Aquest inici d’any és espectacular. Quina diferència amb l’any passat, em sento genial”.\nA punt de fer 36 anys, Roger Federer no juga ni per diners ni per prestigi. Ja no li cal. Juga per passar-s’ho bé. I per a ell, un guanyador nat, la manera de passar-s’ho bé és aconseguint més victòries. “Guanyar genera energia positiva, però tots sabem el que costa. I més els tornejos com un Masters 1000, en què els quadres són duríssims des del principi”. Ara torna a sortir a les llistes de favorit de cada torneig i ja li demanen si a Miami, el següent torneig de 1.000 punts, també aconseguirà guanyar. “Ja ho veurem…”, respon amb una barreja de prudència i ambició.


Izmaïl - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n45° 21′ N, 28° 50′ E / 45.35°N,28.83°E / 45.35; 28.83Coord.: 45° 21′ N, 28° 50′ E / 45.35°N,28.83°E / 45.35; 28.83\nRaion Izmail Raion (en)\nComuna Izmail municipality (en)\nIzmail Raion (en) (2020–)\nIzmail municipality (en) (2020–)\nChilia branch (en)\nsetge de Izmaïl\nIzmaïl o Izmail (ucraïnès: Ізмаїл, Izmaïl; turc: Izmail, İşmasıl o Hacidar; àrab: Ismail; rus i búlgar: Измаил, Izmail; romanès: Ismail o Smil) és una ciutat d'Ucraïna prop de la riba del Danubi a l'óblast d'Odessa al sud-oest d'Ucraïna, a la frontera amb Romania, i cap del districte (raion) d'Izmàïlsky; la mateixa ciutat forma un altre raion. És el principal port ucraïnès del delta del Danubi i és una destinació turística i un centre de la indústria de l'alimentació. És també base naval i de la Guàrdia Costera. A la rodalia hi ha el "Parc paisatgístic regional de les illes d'Izmaïl".\nLa seva població s'estima en 85.000 habitants dels quals els russos són el 42,7%, el 38% són ucraïnesos, el 10% búlgars i el 4,3% romanesos moldaus. El 1956 la població era just la meitat, uns 43.000 habitants.\nLa presa d'Izmaïl per l'imperi Rus el 1877. Pintura d'Oleksíi Danýlovytx Kivxenko (Олексій Данилович Ківшенко, 1851-97)\nLa fortalesa fou construïda pels genovesos al segle xii al braç del Danubi anomenat Kilya de la que va agafar el nom. Al segle xiv (vers 1345) la regió va passar als prínceps de Valàquia i al final d'aquest segle (vers 1392) i durant el segle xv a Moldàvia, fins al 1484 quan un kapudan (almirall) otomà va dominar la zona capturant Kilya i Akkerman. Un fortí otomà (palanka) fou construït aquest any amb treballadors de Valàquia i Moldàvia. La vila es va dir Ismailiye bé per aquest kapudan o per un suposat gran visir, o per haver-se construït sobre un poblet de nom Smil.\nVa estar sota domini directe otomà fins al 1538. Llavors va esdevenir la principal fortalesa de la regió de Budjak. El 1569 el sultà Selim II hi va establir grups de nogais procedents del Caucas. En la guerra contra Àustria del 1593 al 1606, Izmaïl fou ocupada per un exèrcit de transsilvans, moldaus i valacs dirigits per Andrea Barzai. Després fou coneguda per ser un centre de comerç de verins. El 1602 i 1624 fou atacada pels cosacs. Ewliya Celebi la va visitar el 1657 i fa notar que hi havia un superintendent de duanes però cap comandament militar, ja que no hi havia cap fortalesa; el nombre de cases era d'unes dos mil (una població, doncs, d'almenys deu mil persones, musulmans, grecs, armenis i jueus, amb tàtars a la rodalia); comerciava amb mantega, formatge, sal, cereals, esturions i caviar; cada any dos mil carros carregats de peix conservat en sal morra anaven a Polònia i Moscòvia i les pesqueries que eren de l'estat, eren importants a la vora del Danubi; hi havia un mercat d'esclaus blancs i negres dels dos sexes.\nEl 1769 era un dipòsit pel comerç del gra pel Danubi i havia esdevingut una important fortalesa per estar situada a la intersecció dels camins de Galatz, Khotin, Bender i Kilya. El general Nicholas Repnin va conquerir la fortalesa el 1770, primera vegada que fou conquerida, però restituïda al turcs pel tractat de Küçück Kaynardja (1774). El sultà va ordenar fortificar-la de manera que fos impregnable.\nA la guerra russoturca (1787-1792) el comandant Aleksandr Suvórov la va assaltar el 22 de desembre de 1790. Les forces otomanes tenien ordes de romandre a l'interior fins al final i van refusar els ultimàtums russos; la derrota otomana fou considerada un desastre a l'imperi mentre la victòria a Rússia fou glorificada amb una menció a l'himne nacional (Grom pobedy, razdavajsya!, "Sent el soroll del tro de la victòria!"). Quasi tots els musulmans (homes, dones i nens) de la ciutat foren massacrats en una sagnant i incontrolada orgia de mort que va seguir a la conquesta, i va causar unes 40000 baixes. Suvorov va dir que després de la massacra havia anat a la seva tenda a plorar. Al final de la guerra Izmaïl fou retornada als otomans pel tractat de Jassy del 1792.\nEls russos la van ocupar per tercera vegada el 14 de setembre de 1809 pel general Tutxov. El 1810 es va establir una colònia prop de la ciutat anomenada Tutxkov, que temps a venir va acabar formant part de la ciutat. La pau de Bucarest de 1812 va cedir Izmaïl a Rússia. En aquest temps es van construir la Catedral de la Intercessió (1822-1836), l'església de la Nativitat (1823), l'església de Sant Nicolau (1833) i altres. L'edifici més antic de la ciutat és, no obstant, la mesquita otomana del segle XV o XVI, convertida en església el 1810 i modernament transformada en museu dedicat a la conquesta russa del 1790.\nAl final de la guerra de Crimea, el tractat de pau de París de 1856, va cedir Izmaïl (amb la fortalesa desmantellada) i Bessaràbia meridional a Moldàvia. Amb el principat de Moldàvia va passar als Principats Danubians (1859-1862) embrió de Romania (1862). A la guerra russo-turca de 1877-1878 els russos van ocupar la ciutat (1877), i la van adquirir formalment al Congrés de Berlín de 1878.\nEl 1918, l'exèrcit romanès es va apoderar de la regió i fou part de Romania entre 1918 i 1940. El 1940 va ser transferida en el marc d'uns complicats acords entre Rússia i Alemanya i un ultimàtum bolxevic a Romania, a la Unió Soviètica i inclosa (agost de 1940) a l'RSS d'Ucraïna formant l'óblast o província d'Izmaïl; el 1941 l'exèrcit romanès aliat als alemanys va reocupar la regió i la va conservar fins al 1944 quan l'exèrcit roig hi va entrar. Va retornar a ser capital de l'óblast d'Izmaïl, que fou unida a l'óblast d'Odessa el 1954. El 24 d'agost de 1991, Izmaïl va quedar dins la Ucraïna independent.\nAlexandru Averescu, mariscal i primer ministre romanès (nascut a Ozerne, al costat d'Izmaïl)\nSholom Schwartzbard (ucraïnès: Шулем-Шміл Шварцбард, Xulem-Xmil Xvartsbard), anarquista jueu, assassí de Símon Petliura (Симон Петлюра)\nArtur Văitoianu, general i primer ministre romanès\nVitalii Konstantinov (Віталій Константінов), artista i dibuixant alemany\nIvan Xuixman (Іван Шишман), artista búlgar\nRuslan Màinov (Руслан Майнов), músic búlgar\nHalina Txistiàkova (Галина Чистякова), atleta soviètica, russa i eslovaca. Té o tenia el rècord mundial en el salt de distància.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Izmaïl\nPlana de la província d'Odessa on es veu un mapa dels raions Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine. (en ucraïnès)\nPlana oficial de l'ajuntament d'Izmaïl Arxivat 2009-09-08 a Wayback Machine. (en rus)\nIzmaïl a la plana de Salix Nature Tours, on parlen de la natura i els monuments Arxivat 2012-04-15 a Wayback Machine. (en anglès)\nIzmaïl, consell de la Joventut (en rus)\nIzmaïl, pàgina de futbol (en rus)\nPàgina de Dunai Tours, sobre turisme (bàsicament en rus)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Izmaïl&oldid=30393316»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 juny 2022 a les 15:04.


Societat secreta proanorèxia\nExperts dels Estats Units destapen l’apogeu dels grups proanorèxia a les xarxes socials. Els integrants d’aquests col·lectius consideren la malaltia una elecció i no una patologia.\nLa difusió de conductes proanorèxia per internet és especialment perillosa: les característiques d’aquest mitjà permeten propagar una gran quantitat d’informació de manera silenciosa i molt difícil de controlar. Stephen M. Haas, professor de comunicació a la Universitat de Cincinnati (EUA), sosté que aquesta mena de “societat secreta” proanorèxia fa servir estratègies diferents per fer apologia de l’anorèxia.\nIncentivar les confessions i la culpa\nAlguns fòrums i blocs proanorèxia convencen els integrants perquè “confessin” quan s’han sortit de la pauta alimentària marcada pel grup. Aquells que reconeixen haver menjat massa poden ser expulsats, de manera que se senten rebutjats i culpables. L’estratègia proanorèxia d’altres posts consisteix a associar el pes de les persones amb la manera de ser. Així, pesar més del que el grup considera acceptable implica ser pitjor persona, i això fa que augmenti la culpabilitat i la falta d’autoestima dels que pesen més del que ha establert el grup. Curiosament, les persones criticades no rebaten les crítiques, fet que reforça la identitat de la comunitat.\nMals consells i poc suport\nOferir recomanacions sobre dietes extremes i, especialment, sobre com actuar davant de les persones del voltant que volen ajudar la persona que pateix el trastorn és una altra estratègia molt difosa. La tàctica de donar suport i motivació als malalts perquè es mantinguin firmes a les creences (fidels al trastorn) també està molt estesa.\nInternet com a potenciador\nLa possibilitat que ofereix internet de conservar l’anonimat afavoreix l’intercanvi de punts de vista extrems que poden potenciar conductes perilloses, com els trastorns de la conducta alimentària (TCA).


A mitjans dels anys 40, Pau Casals és considerat el millor músic del moment. Viu exiliat a Prada de Conflent, des d’on intenta ajudar les famílies republicanes amb necessitats, i on sovint ha de protegir-se de la Gestapo que controla la zona. Un cop acabada la guerra, Casals té l’esperança que la victòria aliada suposarà també la fi de la dictadura franquista a Espanya. Però els desitjos de Casals no es compleixen i, en conseqüència, el Mestre decideix no tornar a tocar en públic mentre Franco continuï al poder i les potències occidentals no es determinin a forçar la seva caiguda. Mentrestant, malviu de donar classes a alumnes de violoncel. Un d’aquests alumnes, un noi francès anomenat Pierre, se sent especialment afectat pel fet que un mestre com Pau Casals no ofereixi el seu talent al món. El jove intentarà convèncer el músic que es repensi la seva protesta, argumentant que un concert seu tindria tant ressò que li serviria encara més per cridar l’atenció sobre la injusta situació del seu país. Enmig d’aquest panorama, l’any 1950, coincideix la circumstància que se celebra el 200 aniversari de Bach. Com sigui que Casals és la màxima autoritat en Bach, als precs de Pierre s’afegiran la insistència d’un destacat grup de músics, amics i deixebles del mestre, com ara el famós violinista Alexander Schneider, que aconseguiran fer-lo canviar d’opinió.\nAquesta pel·lícula, és una ficció basada en fets reals, ha participat en diferents festivals i ha obtingut:\n-Premi especial de la Creu Roja al Festival de Televisió de Montecarlo.\n-Premi al millor actor per Joan Pera al Festival Seül Drama Awards (setembre 2018).\nDescalç sobre la terra vermella és una minisèrie televisiva, basada en el llibre de Francesc Escribano del mateix títol, amb guió de Maria Jaén i Marcos Bernstein, narra la vida del bisbe català Pere Casaldàliga -figura emblemàtica tant a Catalunya com a Espanya i Amèrica Llatina-, i la seva incansable lluita a favor dels pobres i els més desafavorits de la regió brasilera del Mato Grosso.\nLa producció combina l’acció i el misticisme a parts iguals mitjançant unes imatges impactants, tant pel paisatge del Mato Grosso com pel xocant paisatge humà i social on transcorre l’acció.\nAquesta minisèrie ha estat premiada:\nPremi Gaudí a la millor pel·lícula per a TV\nMillor TV movie i millor guió al Seoul International Drama Awards 2014 (SDA),\nGold Medal 2014 al New York Festival International TV & Films Awards en la categoria de minisèries\n2 Premis Fipa (Festival International de Programmes Audiovisuels) de Biarritz al millor actor (Eduard Fernández) i millor música (David Cervera)\nPremi al millor film per a televisió al Festival Internacional Zoom Igualada i també finalista com a millor minisèrie al Festival Prix Europa\n14 d’abril, Macià contra Companys, és una producció de Minoria Absoluta per TV3. Es tracta d’una ficció televisiva sota l’aparença formal d’un documental, que figura que ha estat enregistrat l’any 1932, però amb els mètodes, l’estil i els mitjans propis del 2011. Gràcies a aquesta llicència temporal, els protagonistes d’un dels episodis cabdals de la Catalunya del segle XX comenten els fets en primera persona, mentre una càmera tafanera ens ajuda a reviure el que va passar a Barcelona entre el 14 i el 17 d’abril de 1931, els tres dies de vigència de la República Catalana. Tot plegat, amb l’objectiu de mostrar la grandesa i la precarietat d’un gest mig improvisat per part de Companys, corregit en clau sobiranista per Macià i que va derivar en una baralla a crits entre els dos grans mites de la nostra història contemporània. Va ser una acció audaç que va fer caure el Rei i va fer possible l’autogovern català per primer cop des de 1714.\n14 d’abril: Macià contra Companys es va projectar al Festival de San Sebastián dins de la secció Zabaltegi-Especiales. Ha guanyat el Premi Gaudí a la millor pel·lícula per televisió. També ha estat programada al festival Made in Catalonia Film Festival de Melbourne.


Font Hipocrene - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nRomanino, Pegàs i les Muses 1540\nLa Font Hipocrene (en grec antic Ἱπποκρήνη, "la font del cavall") era una font situada a l'Helicó, prop del bosc sagrat de les muses. Quan el cavall Pegàs es trobava en aquell indret, va picar el terra amb la peülla i va brollar una font, Hipocrene.\nEra al seu entorn que les muses es reunien per cantar i ballar, ja que es deia que era una aigua màgica que portava la inspiració als qui la bevien. Hipocrene ha esdevingut una imatge comuna en l'art com a símbol d'inspiració.\nPausànias diu que a Trezen també hi havia una Font del Cavall, originada igualment per Pegàs.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Font Hipocrene\nCoord.: 38° 19′ 12″ N, 23° 01′ 52″ E / 38.32004444°N,23.03116389°E / 38.32004444; 23.03116389\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Font_Hipocrene&oldid=18259438»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 març 2017 a les 15:43.


Pou de gel d'Argençola | Mapes de Patrimoni Cultural\nPou de gel d'Argençola\nPou de gel d'Argençola Argençola\nNo es conserva la cúpula. Es va intervenir degut al seu estat de conservació deficient. Tot i això corre perill d'esfondrament, ja que on arrenca la cúpula no estan consolidades les estructures.\nConstrucció de pedra seca de forma cilíndrica, i que actualment li manca la totalitat de la cúpula. Té un accés lateral, que era per on s'extreia el gel.\nEs caracteritza com la majoria de pous de gel, per la seva situació, en una zona d'obaga i fresca, així com per tenir accés a recursos hídrics a prop (hi passa el torrent de Mas Riell ben a la vora). La forma tradicional de construir un pou de gel, era buidant el terreny, i alçant les parets de pedra des de la base, culminant amb una cúpula semiesfèrica, que era la part visible des de l'exterior.\nLes seves dimensions es poden considerar petites, si ens fixem en altres pous de gel de municipis veïns.\nL'activitat dels pous de gel és coneguda des de temps dels romans (2000 a. C.); el seu gran desenvolupament va tenir lloc entre els segles XVI va tenir un període d'esplendor als segles XVII i XVIII i lògicament va acabar a finals del XIX amb l'arribada de les industries de gel artificial. Fins a aquest moment la conservació d'aliments es realitzava gràcies a la salmorra, als adobs, a les conserves o a l'aprofitament de la neu.


La Setmana del Llibre en Català a l'avinguda de la Catedral, en perill | betevé\nSegons l'organització, el districte de Ciutat Vella vol que la fira deixi 5 m de distància respecte a la muralla romana, fet que podria fer-la canviar d'ubicació\nCarles Garcia | Sergio Segura | divendres, 6 de setembre del 2019, a les 18.53\nL’avinguda de la Catedral es converteix cada any en l’escenari de la Setmana del Llibre en Català, però l’edició d’aquest 2019 podria ser l’última en què aquesta via cèntrica de la ciutat acull la fira. Així ho han advertit els organitzadors. Asseguren que el districte de Ciutat Vella els ha demanat que l’espai ocupat per aquesta cita deixi una distància mínima de cinc metres respecte a la muralla romana. Tot i que finalment aquest any es pot celebrar l’edició tal com estava previst, l’organització avisa que si l’Ajuntament exigeix aquest requisit de cara al 2020 la Setmana del Llibre en Català podria veure’s obligada a canviar d’ubicació.\nSetmana del Llibre en Català 2019: guia per viure-la a Barcelona\n“No renunciem a continuar aquí”, ha volgut deixar clar el president de la Setmana del Llibre, Joan Sala. Això sí, lamenta l’actitud del districte perquè “cada dia hi ha més dificultats” per desenvolupar la seva activitat a l’avinguda de la Catedral. Sala ha assegurat que si se’ls obliga a deixar cinc metres de distància de la muralla, aquesta situació suposarà un 20 % d’espai menys del que té ara la cita literària. “Això posaria en qüestió la celebració de la Setmana del Llibre en aquest espai”, ha conclòs.\nEls organitzadors expliquen que el fet d’ubicar part de la fira a un metre de la muralla no és cap perill per a aquesta obra històrica. “El que convé és una reflexió per part del districte”, ha dit Joan Sala, qui ha aprofitat per agrair la tasca de l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB).\nRelleu en la presidència de la Setmana del Llibre\nJoan Sala ha avançat aquest divendres als mitjans de comunicació que aquest és l’últim any que presideix la Setmana del Llibre en Català. El pròxim 15 de setembre, en la roda de premsa de balanç de la cita literària, l’organització anunciarà el nom del nou president de la fira. “Hi haurà una altra persona amb energies renovades i idees noves per fer créixer més aquesta setmana”, ha apuntat.


8.12.2011 Revista de l'ACM\nCom pot afectar la majoria absoluta del PP per assolir un nou i millor finançament local?\nDes que sóc alcalde del meu poble, la situació financera ha estat una de les nostres principals preocupacions. Però no només per la situació actual. ...\n8.11.2011 Revista de l'ACM\nQuins objectius ha de complir per al municipalisme el Consell de Governs Locals?\nDes d’ERC valorem molt positivament la constitució de Consell de Governs Locals per tal que esdevingui un òrgan de treball, eficaç, franc i de lleialtat entre els ajuntaments i la Generalitat de Catalunya. ...\n8.10.2011 Revista de l'ACM\nQuines repercussions municipals tindria un possible pacte fiscal?\nSi el pacte fiscal va en la línia del Concert Econòmic que ERC demana, resoldríem el greuge històric de finançament del país i dels Ajuntaments catalans. ...\n9.08.2007 Esquerra Nacional\nEls nous reptes en política local\nAlcaldessa de Ripoll\nDesprés de gairebé tres dècades d’ajuntaments democràtics, és lògic que les dinàmiques dels consistoris i les necessitats dels municipis i de les polítiques locals d’avui siguin radicalment diferents de les de fa vint-i-vuit anys. ...\n9.06.2007 Esquerra Nacional\nEsquerra, tercera força municipalista\nSecretari de Política Municipal d'Esquerra\nEls resultats de les eleccions municipals del 27-M han consolidat Esquerra com a tercera força municipalista al Principat, tant en vots absoluts com en nombre de regidors. ...\n9.05.2007 Esquerra Nacional\nLes 745 candidatures d’Esquerra a les eleccions municipals del 27 de maig constitueixen una mostra concloent de la vitalitat del projecte de l’esquerra nacional. ...\n9.04.2007 Esquerra Nacional\nReformes legals, canvis reals\nSecretària nacional de la Dona i regidora a l'Ajuntament de Barcelona\nLa Llei orgànica d'igualtat efectiva entre dones i homes és indiscutiblement un pas endavant i, des d'Esquerra, celebrem la seva aprovació. ...\n9.03.2007 Esquerra Nacional\nCom un bon cuiner, un director de campanya ha de tenir una cuina endreçada. ...\n9.02.2007 Esquerra Nacional\nMassa sovint ens afrontem al tema de la Cultura considerant només un reguitzell, més o menys ordenat, accions culturals relacionades amb el món creatiu o les festes populars i tradicionals. ...\n9.11.2006 Esquerra Nacional\nUn estat que nega la diversitat?\nEn els darrers mesos Esquerra ha impulsat una campanya, avalada per molts ajuntaments del nostre país, perquè el Congrés de Diputats reconegui el plurilingüisme i, en conseqüència, permeti l’ús de la llengua catalana (i de la basca i la gallega) als càrrecs electes, ciutadans, ciutadanes i institucions que s’hi adrecin i, en definitiva, la utilitzi com a instrument de comunicació habitual. ...


Són substàncies imprescindibles per al bon funcionament de l’organisme, les vitamines són essencials per al metabolisme del cos mentre que els minerals ajuden a regular el funcionament adequat de teixits i sistemes.\nEl greix és un nutrient fonamental per a la salut per això hem de incorporar-la diàriament a partir de la dieta. No obstant això no tots els greixos tenen la mateixa composició ni es comporten igual en l’organisme per això existeixen les recomanacions dietètiques.\nEl consum adequat de fibres en l’alimentació és important per mantenir la salut intestinal i prevenir malalties com el restrenyiment, per a regular els nivells de glucosa a la sang combatent tant la diabetis com l’obesitat.\nIntervenen en el procés digestiu, protegeixen el sistema circulatori i formen part fonamental de teixits i òrgans\nOlioly és una empresa jove, inspirada en les bondats d’un producte local: L’oli d’oliva extra verge bio. Vam iniciar la nostra activitat amb un projecte d’exportació d’olis acuradament seleccionats per a consumidors gourmet de Àsia i Amèrica; i hem anat creixent en el mercat local amb major gamma i diversitat. La nostra filosofia de cura de la salut personal i la vida natural, ens ha portat a apostar per un model de negoci que ofereix productes biològics seleccionats i tracte personalitzat als nostres clients. Oferim una gamma de productes que respon a les diferents necessitats nutricionals, i necessitats de consum diari, seleccionant productes amb denominador comú: Producte Natural, biològic, sa i respectuós amb l’entorn.\nL’equip d’emprenedors de Olioly, és un grup sensibilitzat per l’entorn social. Desenvolupa i col·labora amb entitats socials que promouen el canvi i la inclusió de les persones amb diferents talents. Per això, Olioly, no vol ser únicament un espai de venda de productes. El nostre objectiu s’orienta a ser un espai creatiu, on s’imparteix informació, coneixement, tallers i intercanvis d’idees per generar hàbits saludables de consum. On podem compartir amb tu una idea, brindar el producte que estàs buscant o bé oferir-te una alternativa al que busques. També compartir amb tu el nostre projecte o escoltar sobre els teus projectes i les teves iniciatives. UNEIX-TE AL PROJECTE. Contacta amb nosaltres a development@olioly.com\nEt facilitem alternatives per a necessitats de consum vegetarià i vegà en la línia bio i eco. Escriu-nos i explica’ns que productes t’interessa incorporar en la dieta. Els nostres nutricionistes valoraran els teus suggeriments.\nEt proposem mimar-te més, adquirint productes que inspirin la teva cura personal i el de la teva llar.


Treballadors del Consell de l'Alt Camp denuncien desprotecció perquè el conveni no és vigent des del 2005\nImatge de la façana de la seu del Consell Comarcal de l'Alt Camp\nConsideren que hi ha incompliments que posen en risc la seva salut i no descarten dur Inspecció de Treball davant el Síndic per inacció\nActualitzada 09/03/2020 a les 14:33\nEl Comitè Unitari de Personal del Consell Comarcal de l'Alt Camp ha decidit exposar públicament una situació laboral que consideren denunciable, després de no tenir resposta, diuen, ni de l'equip de govern de l'ens, ni per part d'Inspecció de Treball.\nSegons expliquen en un comunicat, el mes de setembre de l'any passat, Inspecció de Treball va enviar un requeriment al consell perquè en el termini de dos mesos donés resolgués els incompliments laborals que havia detectat, referits en gran manera a prevenció de riscos laborals.\nSis mesos després, però, segons afirmen els treballadors, no s'ha donat sortida a cap problemàtica i no han rebut resposta per part d'Inspecció de Treball quan els han exposat aquests incompliments. Per aquest motiu, afirmen, es plantegen denunciar Inspecció de Treball al Síndic de Greuges per la seva inacció.\nPel que fa als incompliments per part de l'equip de govern del Consell, format per Junts per Catalunya i Alcoverencs pel Canvi, el Comitè destaca la negativa a negociar un nou conveni laboral, ja que recorden que l'últim tenia vigència fins a l'any 2005, «per tant els treballadors quedem completament desprotegits des de llavors».\nPerò els treballadors consideren que els incompliments més greus per part dels responsables del Consell es refereixen a qüestions de seguretat i salut. Indiquen que no es disposa d'un pla de prevenció de riscos laborals, «i tampoc s'informa dels accidents laborals que es produeixen». Des de l'any 2016 als treballadors no se'ls realitza la revisió mèdica anual, i la situació, afegeixen, «s'agreuja amb aquells treballadors que cada dia han de treballar amb vehicles pesants, com són els de la recollida de la brossa».\nEls treballadors també volen recordar que han rebut el suport de l'oposició al plenari comarcal dels grups d'Esquerra i la CUP, «però el grup del PSC no s'ha manifestat al respecte», afegeixen.\nComenta el contingut : Treballadors del Consell de l'Alt Camp denuncien desprotecció perquè el conveni no és vigent des del 2005


Aerodrom Comana Comana Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Comana\nVeure tots els 7 allotjaments a Comana.\nTenda - Aliments i begudes\nGradistea, Comana, Comana, Romania, 087058 - Veure al mapa\nMés informació sobre Aerodrom Comana\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Aerodrom Comana és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Comana. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Comana. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa, restaurant.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara bany compartit per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com parc infantil, jardí. Aerodrom Comana és una elecció inteligents per a viatgers a Comana, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Com fer un seguiment i localitzar un ordinador portàtil robat (o escriptori) amb preses - Portàtil | Juny 2020\nCom fer un seguiment i localitzar un ordinador portàtil robat (o escriptori) amb preses\nSi viatgeu sovint amb el vostre ordinador portàtil, és important que tingueu instal·lat un programari antirrobo o de seguiment en cas que desaparegui el vostre ordinador portàtil. Hem cobert una sèrie d’eines, incloses tant en programari com en dispositius com l’alarma Bluetooth, en els nostres populars programari de seguretat de portàtil publicar Una de les eines esmentades era Preses, un programari que pot rastrejar i localitzar un ordinador portàtil robat (o fins i tot un escriptori per aquest tema).\nAvui, parlarem detalladament sobre les preses i el seu funcionament. Es presenta tant en versió gratuïta com en versió professional i, per sort, la versió gratuïta és prou decent (llegiu 'té funcions essencials') perquè tothom la instal·li i utilitzi.\nSi teniu un ordinador portàtil, faria un pas més i diria que es tracta d’una eina que heu d’utilitzar.\nPermet veure com funciona.\nInstal·lació i configuració de la solució anti-robatori de la presa\nPas 1. Descarregueu el fitxer Programari de presa i instal·lar-lo. Funciona en tots els sistemes operatius líders, inclosos els sistemes operatius mòbils com Android.\nPas 2 Un cop feta la instal·lació, heu de configurar la configuració.\nPas 3 Es detectarà si l'executeu per la primera vegada i us demanarà que configureu l'opció mètode d’informe. Feu clic a D'acord.\nPas 4 El Configurador de preses s'obre la finestra per ajudar-vos a configurar el mètode d'informes i altres coses.\nPas 5 Permet escollir entre presa i tauler de control o autònom de presa. El seu tauler de control basat en la web és bo, per la qual cosa us recomano que aneu amb això.\nPas 6 Haureu d’inscriure-vos-hi i introduir les vostres credencials d’inici de sessió.\nPer acabar, esmentarà que el dispositiu està configurat i es fa un seguiment.\nAra, anem a veure com es veu el seu tauler de control en línia i quines són les opcions que ofereix.\nFamiliarització amb el tauler de control de preses\nPodeu visitar control.preyproject.com i inicieu la sessió amb les vostres dades.\nHauríeu de trobar el dispositiu inclòs. Feu clic a la imatge del dispositiu o al seu nom per comprovar les opcions.\nHi ha diverses configuracions, totes ben explicades quan passeu el cursor sobre el signe d'interrogació que hi ha al costat de cadascun d'ells, que ajuden a la presa a rastrejar i localitzar el vostre equip robat.\nCom veieu a continuació, comença Trobeu a faltar?, que és el que heu de fer i feu clic Guardar canvis quan el vostre ordinador portàtil us falta (espero que mai haureu d’utilitzar aquesta opció). També hi ha la freqüència dels informes que indica els intervals de temps entre els informes consecutius.\nSi es desplaça cap avall per la pàgina, trobareu dues columnes: Informació per reunir i Accions a realitzar. En accions a realitzar, podeu configurar alarma, alerta, bloquejar l’ordinador o fins i tot eliminar dades de forma remota. L'eina pot recopilar informació com ara la ubicació, a prop Llocs hotspot wifi etc.\nTambé pot obtenir captures de pantalla de la sessió i fer una foto automàtica del lladre mitjançant la càmera web adjunta del portàtil.\nSi hi feu clic, hi ha més opcions de configuració Configuració a la barra de navegació superior d'aquesta pàgina. Aquests són bàsicament configuracions de notificació que podeu personalitzar.\nFinalment, si voleu configurar Connexió automàtica Wi-Fi mitjançant Prey, hauràs de visitar-la Configurador de preses de nou (que s’instal·la al vostre ordinador) i, a continuació, feu clic a Gestiona la configuració de les preses i comproveu la connexió automàtica de WiFi.\nObviouslybviament, hi ha algunes advertències, com si l’ordinador no es connecta mai a Internet després d’haver-lo robat? Doncs bé, en aquest cas no es pot fer res, perquè la majoria del programari anti-robatori depèn del supòsit que l’ordinador es connectarà a Internet o estigui a les proximitats d’un punt d’accés sense fils perquè es pugui fer el seguiment.\nPerò sempre podries tenir el teu dades xifrades abans, perquè ningú pugui mirar-ho o, probablement, mantingueu el vostre ordinador portàtil a casa i només sortiu amb un dispositiu secundari com un netbook o un iPad (o pot ser un ordinador portàtil secundari que tingueu) si la major part del vostre treball succeeix. en línia. & # x1f642;


Activitat extraescolar de 13 a 14 anys | Treball en equip\nActivitat extraescolar de 13 a 14 anysJose Cabrera Lozano2019-06-24T00:53:19+02:00\nRobòtica educativa per a grups de 13 a 14 anys\nA l’activitat extraescolar que agrupa l’edat de 13 a 14 anys, es segueix treballant en llengua anglesa. El material que s’entregarà a l’alumne, tant documentació escrita com programes d’ordinador seran en anglès, amb l’objectiu d’anar ampliant el seu vocabulari i millorant la seva expressió verbal en anglès amb petits treballs d’exposició oral.\nTreballem a classe per que els nostres alumnes es sentin còmodes enfrontant-se a nous reptes. També fomentem molt el treball en equip. Aquests són alguns exemples de les habilitats i competències que volem que els nostres alumnes desenvolupin i que els serviran al seu futur.\nTreballem, als centres on és el primer any de classes, amb el kit Design Engineering Process, on els alumnes coneixen el mètode de treball que segueixen els millor equips d’enginyers del món. Se’ls hi proposen reptes oberts que han de resoldre en equip seguint aquest mètode. Han de trobar en equip les millor solucions als reptes proposats, analitzant les avantatges i inconvenients de cada solució proposada.


Gabriel, Delgado i Venturós traslladen a la base popular ser o no independents - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nGabriel, Delgado i Venturós traslladen a la base popular ser o no independents\nMés d'un centenar de persones segueix l'acte de la CUP, Arran i Endavant a Manresa\ngemma campsmanresa 11.09.2016 | 07:01\nGabriel fent la seva intervenció, amb Venturós i Delgado fotografies de: marta pich\nUn moment de l´acte, celebrat ahir al migdia a la Plana de l´Om de Manresa\nMés d'un centenar de persones van escoltar, ahir al migdia, les reflexions de la diputada Anna Gabriel, l'antropòleg Manuel Delgado i l'alcaldessa de Berga, Montse Venturós, sobre el què i el com del camí cap a la independència. Els tres van coincidir: la base popular és clau. Gabriel hi va afegir que "manca un mecanisme clar" i que "per això es comença a reclamar un referèndum" vinculant.\nEl canvi de format de l'acte de la Diada organitzat per l'esquerra independentista (CUP, Arran i Endavant) va donar resultat. Vistes les poques persones que els darrers anys assistien a la convocatòria prèvia de la Marxa de Torxes a la plaça Onze de Setembre, la conversa-debat d'ahir a la Plana de l'Om va ser un èxit. Va començar més tard del previst i va acabar amb la lectura del manifest dels convocants, un concert de Cesk Freixas i vermut. Entre els assistents hi havia membres de l'ANC.\nTancar aquesta etapa\nGabriel va admetre que, "davant d'un estat antidemocràtic, no es fàcil fer el camí a l'autodeterminació" i va remarcar que "la ruptura no serà una cosa senzilla" i que "cal una activació popular de forma permanent" perquè no dependrà de tenir representants al Parlament. Va posar com a exemple que quan s'activi l'Agència Tributària Catalana "caldrà que tothom li confereixi l'autoritat" per funcionar, i que igualment passarà amb el referèndum "davant les amenaces i coaccions" de l'estat. Va augurar que "tenim el que ens queda de mandat per fer-lo" i poder "tancar aquesta etapa perquè cada partit es pugui expressar sense pensar que el que fa és posar pals a les rodes i torpedinar el país".\nDelgado va fer broma i va assegurar que "la meva desorientació a Manresa és equivalent a la desorientació general de l'esquerra", que va descriure com a "erràtica" i "lamentable" en alguns moments i casos. Va insistir a no desaprofitar la mobilització que ha generat el moment actual, si bé va assegurar que "com més partidari et fas de la unitat popular a Facebook, més es ficaran amb tu".\nVenturós va parlar de la feina que es pot fer des dels municipis, que va definir com "l'espai idoni per fer diferents processos de transformació. El poder real es troba al carrer, al poble, a la base". L'alcaldessa va defensar la desobediència deslligada del postureig i de la "sobreactuació".


La música que millora la salut dels pacients\nL’Hospital Universitari Arnau de Vilanova i l’Orfeó Lleidatà ofereixen sessions de musicoteràpia a l’UCI\n7 min. Lleida 17/12/2019 00:00\n651x366 A les dues imatges veiem els dos experts en musicoteràpia de la Fundació Orfeó Lleidatà que van a l’UCI de l’Arnau de Vilanova cada divendres per millorar l’estat anímic i físic de pacients i familiars. / SANTI IGLESIAS I ICS A les dues imatges veiem els dos experts en musicoteràpia de la Fundació Orfeó Lleidatà que van a l’UCI de l’Arnau de Vilanova cada divendres per millorar l’estat anímic i físic de pacients i familiars. / SANTI IGLESIAS I ICS\n“Quan la meva mare va sentir la música, va començar a moure els peus per primera vegada”, relata emocionada la Pilar, que ha participat en diverses sessions de musicoteràpia, que impliquen “una feina increïble dels responsables del projecte, ja que donen alegria en un lloc on els pacients estan una mica desubicats”. El lloc en qüestió és la unitat de cures intensives (UCI) de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida. La responsabilitat recau entre el servei de medicina intensiva del mateix centre hospitalari i la Fundació Orfeó Lleidatà. I, finalment, el projecte consisteix en oferir sessions de musicoteràpia participativa als pacients ingressats a l’UCI, als seus familiars i, també, als professionals que els atenen.\n“Hem fet un pas endavant cap a la humanització de les cures crítiques”, afirma el cap del servei de medicina intensiva de l’hospital, Jesús Caballero, que puntualitza que es tracta d’“una assistència per al pacient però basada en les persones”. Parlem d’un projecte pioner, “perquè és el primer cop que la musicoteràpia s’aplica a tres bandes: amb el pacient, amb la seva família i, finalment, amb els professionals”, la qual cosa, segons Caballero, “és molt positiva per a tots, perquè ajuda a reduir els nivells d’ansietat, desperta emocions en els participants i prevé el delírium, alhora que afavoreix la mobilització dels pacients”. “Quan vius les sessions, se’t posa la pell de gallina i, a més, la gent s’hi involucra”, afegeix el responsable del projecte.\nEl Blai és infermer i no havia vist mai res de similar a l’UCI de l’Arnau de Vilanova ni de cap altre hospital: “Em sembla molt innovador. Estic convençut que la musicoteràpia pot resultar d’allò més positiva per a l’ànim dels pacients, que viuen l’ingrés a cures intensives d’una manera molt traumàtica”. Pel que fa a la participació del personal sanitari en les sessions -una de les novetats principals del projecte-, l’infermer reconeix que “implicar-se en el servei i, sobretot, fomentar la relació amb el pacient era una de les assignatures pendents dels professionals de l’UCI”. La pandereta és el seu instrument preferit, veient com la toca a l’habitació del Josep, Pepe per als amics.\nLa música que també cura\nBoig per tu de Sau, ranxeres, nadales, La bamba i algun tema de The Beatles formen part del repertori que Pau Gimeno i Raquel Peremartí, músics i musicoterapeutes de l’Orfeó Lleidatà, despleguen a l’habitació del Josep. “A mi m’agraden Roy Orbison i Mark Knopfler”, insisteix el Pepe, que a pesar de fregar la vuitantena no dubta a confessar que acostuma a descarregar-se música d’internet: “Dec tenir unes 12.000 cançons i més d’un centenar de vídeos musicals”.\nÉs el seu segon dia a l’UCI després d’una operació al fetge i, gràcies a la musicoteràpia, la seva dona i la seva filla han substituït els rictus seriosos de les primeres hores per rialles i cants corals. “No ens volem moure de l’UCI”, exclama la filla després d’interpretar la tornada de La bamba juntament amb el seu pare: “He vist com el papa reia, cantava... Recomanaria que es fes a tots els hospitals, perquè fa riure, apuja l’ànim i, en el meu cas, millora el record que tindré de la nostra estada a l’UCI”.\nPer la seva banda, el Pepe assegura que se sent més animat, tant que es dirigeix als dos músics quan es disposen a sortir de la seva habitació per preguntar-los quin dia tornaran. “Divendres vinent, però esperem no trobar-lo ja”, li diu ella amb una rialla als llavis que es prolonga més enllà del seu acordió.\nPau Gimeno i Raquel Peremartí es desplacen cada divendres a l’Hospital Arnau de Vilanova i visiten els pacients ingressats a la unitat de cures intensives que es troben en condicions de participar en aquestes sessions. Amb l’ajuda d’instruments com la guitarra, l’acordió, les maraques, el xilòfon o el timbal, entre d’altres, canten cançons i promouen la participació dels pacients, dels seus acompanyants i dels professionals, ja sigui cantant o tocant els instruments. “La música té molta força i ajuda a normalitzar i humanitzar l’estada a l’UCI. Treballem segons uns criteris que prèviament s’han consensuat en una reunió amb el Jesús en funció de l’estat clínic dels pacients”, explica Gimeno, amb més experiència que la seva companya, que acaba de debutar com a musicoterapeuta sanitària: “És una experiència molt positiva i un recurs més al servei dels professionals”, assenyala Peremartí.\n“Els que es beneficien d’aquestes sessions han de complir diversos criteris”, remarca Gimeno. Aquests criteris són “que puguin mantenir-se desperts i que tinguin la capacitat d’estar actius i compartir amb els músics, ja que són sessions força actives, en què els pacients demanen cançons, canten i ens acompanyen amb instruments”.\nPer al musicoterapeuta, “la música resulta beneficiosa en qualsevol context i no existeix cap raó per la qual s’hagi de quedar a les portes de l’hospital”. Per aquest motiu, “hi ha d’entrar i, si pot ser, en forma de musicoteràpia, perquè la música es posi en mans d’un professional que, en coordinació amb l’equip mèdic, adaptarà les cançons a les necessitats de la persona a cada moment”. I això, segons Raquel Peremartí, és molt beneficiós per a la salut del mateix pacient i, de retruc, també dels seus familiars”.\nHo corrobora el neuròleg Francesc Purroy, director mèdic de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida, referint-se als estudis publicats recentment sobre els efectes positius de la musicoteràpia. “La música activa determinades zones cerebrals i pot ser clau de cara a la recuperació d’algunes malalties neurològiques”, destaca Purroy, que fa la comparació amb “la gent que estudiant o treballant es posa música perquè així rendeix més, perquè funciona com un plus per al cervell”.\nLes sessions de musicoteràpia a l’UCI de l’Hospital Arnau de Vilanova són els divendres i, de mitjana, hi participen entre quatre i sis pacients. De moment hi ha programades catorze sessions que compten amb el finançament de l’Obra Social La Caixa, Plusfresc, Catalana Occident i Sistemas Digitales Ricoh.\nPer fer realitat aquesta proposta, l’UCI de l’Arnau de Vilanova ha comptat amb la col·laboració de l’Orfeó Lleidatà, que aporta els instruments i els professionals que duen a terme les sessions.\nEn aquest sentit, el director de la Fundació Orfeó Lleidatà, Òscar Enrech, recorda: “Fa dinou anys que desenvolupem diferents projectes socials amb la voluntat d’apropar la música a la ciutadania”. I, en aquest cas, “de manera transversal”. Enrech opina que “en una UCI hi ha un perfil molt divers de persones, i oferir-los aquestes sessions de musicoteràpia suposa un pas endavant en l’acostament de la cultura cap a les persones i en la concepció de la cultura com a eina de transformació i de qualitat de vida”.\nAixí, doncs, la Fundació Orfeó Lleidatà amplia amb aquesta iniciativa la seva línia de projectes socials, que respon a la finalitat d’acostar la cultura a tots els estaments socials. Sota el nom de Projecte Enllaç, l’Orfeó Lleidatà du a terme diferents activitats socioeducatives de tipus cultural en col·laboració amb altres entitats socials del territori, i incideix especialment en els col·lectius més vulnerables.\n“Des del 2001 l’Orfeó promou un projecte de música inclusiva dirigida als col·lectius més desfavorits a través d’institucions com l’Hospital Sant Joan de Déu o Aremi”, informa Òscar Enrech, que aprofita l’avinentesa per anunciar que en el marc de les dates nadalenques hi ha previst un cicle de concerts que inclourà també els centres mèdics “per, amb la música, donar llum als pacients i, a més, al seu entorn a l’hospital”. De ben segur que la mare de la Pilar, que ja ha rebut l’alta, no hi faltarà, per moure, ja no només els peus, sinó ara també la resta del cos al ritme de la música. De la musicoteràpia.\nLa primera cantautora japonesa actuarà al MUD


Descarregar pdf dimecres, 18 de juny de 2008\nLa fortalesa podrà admirar-se des de 28 metres d'alçada el proper diumenge\nLa fortalesa ibèrica dels Vilars d'Arbeca, construïda al segle VII abans de la nostra era, podrà contemplar-se des de 28 metres d'alçada el proper diumenge 22 de juny. Es tracta d'una nova edició de la Jornada de Portes Obertes que organitza el Grup d'Investigació Prehistòrica de la Universitat de Lleida, l'Ajuntament d'Arbeca i l'Associació Amics de Vilars per presentar la darrera campanya arqueològica que ha permès buidar i condicionar el fossat, d'una banda, i restaurar la façana septentrional i l'accés fortificat a la porta nord, de l'altra.\nDes de les 10.30h fins a les 14.00h, els visitants que s'apropin diumenge al jaciment podran admirar la fortalesa des de la plataforma elevada instal·lada per a l'ocasió, mentre que les visites guiades seran d'11 a 12.30h. Ambdós activitats, gratuïtes, permetran descobrir els treballs que s'hi han desenvolupat des de l'octubre passat fins ara i que han estat subvencionats pel Departament de Treball (81.882 euros) i el Ministeri de Cultura (500.000 euros).\nDurant 8 mesos, un equip format per una vintena de persones entre arqueòlegs, paletes i peons, ha extret 27.000 m3 de terra en una superífice de més de 6.000 m2, amb l'ajut d'excavadores i camions, la qual cosa ha permès recuperar el gran fossat inundable de la fortalesa que es construí entre finals del segle V i la primera meitat del IV a.C., moment del seu màxim i darrer esplendor.\nEl fossat, que reforçava espectacularment les defenses anteriors, encerclava completament la fortalesa amb l'excepció d'una petita part reservada com a lloc de pas davant de la Porta nord sobre la qual es construí l'accés fortificat. Precisament aquest accés, així com la façana septentrional de la fortalesa s'han pogut restaurar en la campanya d'enguany que també ha tingut el suport de l'IEI i les direccions generals de Patrimoni Cultural i Recerca.\nEls Vilars constitueix un conjunt arqueològic excepcional únic en el panorama peninsular i europeu de la Primera Edat del Ferro i la cultura ibèrica per la sofisticació de les seues defenses, equiparables a fortificacions que, a partir del segle V a.C., comencen a proliferar en el món grec i el món púnic a causa del desenvolupament de nou armament i de noves formes de combatre i de defensar.\nSegons el director de les excavacions, el catedràtic de Prehistòria de la UdL, Emili Junyent: "la fortalesa d'Arbeca és un punt de referència obligat per analitzar l'arquitectura militar i la guerra ibèrica i per calibrar la seua originalitat i complexitat".


Ainhoa Arteta: «Això de Plácido Domingo és una caça de bruixes»\nENTREVISTA AMB L'ARTISTA BASCA\nPresenta 'La otra orilla', un disc i DVD amb boleros clàssics que és també un homenatge a la seva mare\nBarcelona 16 de de novembre del 2019. 20:29\nAinhoa Arteta (Tolosa, Guipúscoa, 1965) disfruta més i està menys encotillada que mai. La soprano s’ha deixat tornar a portar de la mà del productor Javier Limón, per crear ‘La otra orilla’, un disc i DVD en què entona les cançons que la van acompanyar en la seva infància, un homenatge a la seva mare, ja morta, i a la resta de les Ibarrolaburu. Parlant del resultat li brillen els ulls marrons. I de tant en tant es toca el seu enorme anell amb forma de papallona, «un talismà que porta molta energia». Ella veu papallones blanques.\n-És un disc, com es deia abans a la ràdio, amb cançons d’ahir, d’avui i de sempre.\n-Totalment. ‘Quiéreme mucho’, ‘María de la O’, ‘Ansiedad’, ‘El rosario de mi madre’, ‘Frenesí’, ‘Piensa en mí’, ’Guantanamera’... les sentia cantar a la meva ‘ama’ i les meves tietes. Totes eren molt cantaires i gesticulaven molt i això està en el meu ADN. M’encanta poder-ho compartir amb el públic. I són boleros de sempre perquè les melodies són meravelloses i les coses que diuen, també.\n-¿Amb aquests arranjaments jazzístics s’ha volgut allunyar d’altres versions?\n-Javier Limón i els seus músics cubans han volgut donar-li aquest aire i aquestes harmonitzacions actuals. Jo tenia les meves discussions amb ell, però em deia que hi confiés, que això és el que volia treure d’aquestes cançons i de mi. És el quart disc que faig amb ell i he après també a deixar-me portar.\n-Tot i que hi ha papallones, això no és ‘Madame Butterfly’\n- Ni ‘Tosca’, aquests són els meus personatges del teatre, però aquesta també soc jo. Quan ens ajuntem les Ibarrulaburu a les reunions familiars, amb les meves cosines, amb una pandereta i una maraca l’armem. Cantem des del ‘Clavelitos’ fins a èxits dels Beatles o de U2. Aquest disc és com la part B de ‘La vida’, que és del 2008. Quan el vam fer, i mira que jo no tenia la intenció de gravar cap disc, la caràtula i tot el disc eren en blanc i negre. No obstant aquest està ple de color.\n-I es col·loca vostè a la portada com el mascaró de proa d’un barco.\n-I fins i tot em volia posar en un penya-segat i que es veiés com mirava al mar obert. És com un homenatge als aires que arriben de l’altra riba. I el vestit forma les ales de papallona, que és el record de la meva mare.\n-‘Un vestido y un amor’, Fito Paez, està dedicada al seu marit, el capità de corbeta Matías Urrea. ¿Què tal la vida de casada?\n-Doncs molt bé. Matías és una persona meravellosa i aquesta cançó forma part de la banda sonora de la meva vida. Vas sortir entre la gent a saludar, la taula del mandala es va trencar, els astres van riure una altra vegada i jo simplement et vaig veure. Nosaltres vam coincidim en un premi i va ser una mica així.\n-¿Quin és el millor record del seu casament aquest estiu a El Puerto de Santa María?\n-En tinc dos. La cerimònia, on tots vam tenir el privilegi d’escoltar en directe cinc dels millors cantants lírics del món d’aquest moment: la xilena Verónica Villarroel, el mexicà Ramón Vargas, Juan Jesús Rodríguez, Ismael Jordi, amb Rubén Fernández que és el meu pianista. Bé i jo que també em vaig animar. Va ser impagable i és una cosa que se’t queda enganxat a l’ànima. Aquest moment i després els companys de la promoció de Matías, fent-te el passadís amb el sabre en alt, i al final el meu estimat Iker Murillo, ballarí de ballet, ballant-te un ‘aurresku’. Això no s’oblida. Això és per sempre.\n-En el DVD que acompanya el disc i gravat a l’Havana apareix al ‘Juan Sebastián Elcano’ jurant bandera i presumint d’espanyolitat.\n-Van coincidir tantes coses en aquest viatge a l’Havana a la primavera. Per a nosaltres els bascos, Elcano, que era de Guetaria, és el símbol del primer espanyol que va fer la volta al món. I vaig tenir el privilegi de fer la jura de bandera en aquest barco únic. Van ser cinc dies de rodatge increïbles. Era la primera vegada que anava a l’Havana i va ser formidable. De la mà Alejandro Pérez, que és un actor cubà, em vaig enamorar de l’Havana. I vaig recordar molt, però amb alegria i il·lusió, les meves tietes i la meva mare. Pensava ‘quina meravella si m’haguessin pogut acompanyar’. Em vaig sentir com un peix a l’aigua.\n-¿Fuma puros? Ho explica a la fàbrica de Pertegaz, on es posa a ballar amb un mulat i no el deixa anar.\n-Fumo puros en les ocasions en què sé que no he de cantar. M’agrada el ritme que imposa fumar-se un puro perquè és perfecte per a la conversa. I on més m’agrada fer-ho és en un barco de vela i a mar obert. Llavors em sap a glòria.\n-I l’últim que un s’imagina és veure-la en una festa menjant un porc rostit, envoltada de músics, amb una família camperola, amb el seu marit i les cabres i els cavalls pel voltant.\n-És la mateixa Ainhoa Arteta que canta i balla a casa amb els seus fills. La que pren una copa de vi amb les amigues. Tot i que em prenc seriosament la meva professió i soc molt disciplinada quan toca, també disfruto molt. La vida se t’escapa i cal viure-la a glopades.\n-¿Va ser la ministra de Defensa qui li va proposar que cantés ‘La muerte no es el final’ el dia de les Forces Armades? Això i el paracaigudista del fanal van ser les coses més comentades.\n-Va ser Margarita Robles, sí. I em va demanar que ho mantingués en secret. Ho vaig fer amb molta emoció. Aquesta melodia i lletra estan compostes per un mossèn d’Hernani, fetes per a un organista que va morir amb 17 anys. És una lletra molt intensa. L’Exèrcit la va assumir com un himne, però l’origen és aquest. En el meu cas, i no em causa cap conflicte dir-ho, ho vaig fer perquè crec fermament que la mort no és el final. I perquè soc basca i he viscut molts conflictes. Jo per exemple, i com jo molts bascos, no puc llegir ‘Patria’, la novel·la de Fernando Aramburu, sense emocionar-me. L’he de tancar perquè les ferides encara estan molt obertes. Va ser molt dur veure com es matava tantíssima gent d’una manera brutal. Jo aquest dia el vaig sentir com un homenatge a totes les víctimes del terrorisme que havien sigut pràcticament silenciades.\n-¿I és cert que a Euskal Televista l’han vetat després d’això?\n-Tenia emparaulat un concert de recolzament al càncer infantil al qual havia d’anar sense cobrar i vaig sortir de la llista, però per part seva. Amb tot el que està passant crec que són coses que cal anar superant de mica en mica. Tot i que portem uns anys de democràcia, no són tants. Ara mateix ens ve un període de moltes opinions de partits amb veu i vot i hem de fer un exercici de maduresa, d’entesa i d’arribar a acords perquè no queda cap més remei. Sincerament ho dic, ho veig expectant i ho voldria veure esperançador.\n-¿I continua pensant que el que li ha passat a Plácido Domingo és una canallada?\n- Totalment. S’està lapidant una persona sense proves. És una caça de bruixes. Jo ho veig així, perquè no hi trobo el sentit, sincerament. Jo el conec molt. És un home que aprecia les dones, la bellesa. Però és un cavaller per damunt de tot. És veritat que em va ajudar amb la meva carrera, però no em va demanar res a canvi. Jo mai vaig tenir cap mullader d’aquest tipus amb ell. Jo explico la meva vida, la meva experiència. I el veig incapaç d’obligar a fer res cap dona que no volgués. Que després hagi tingut relacions consentides, això ja... Aquí no hi entro perquè això és la vida de cadascú, però vaja que no és cap assetjador, ni cap ésser violent, ni un home que posi condicions. A mi no m’ha passat.\n-¿I creu sincerament que li està fent un flac favor al feminisme?\n-Sí. Jo noto que està molt bé que hi hagi una consciència feminista i que estigui creixent, tant en les dones com en els homes perquè el feminisme és una actitud. Però alhora creix també alguna cosa que va en contra de qualsevol cosa que sigui masculí i això ens fa un flac favor.\nAinhoa Arteta Plácido Domingo


All Seasons Lodge Hotel Great Yarmouth Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n55-56 Clarence Road, Gorleston, Great Yarmouth, Regne Unit - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, All Seasons Lodge Hotel està situat idealment a Gran Yarmouth; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Club de Golf Great Yarmouth & Caister.\nAll Seasons Lodge Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, bar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara banyera hidromassatge, calefacció, aparell de televisió, plat de dutxa, banyera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. All Seasons Lodge Hotel és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Great Yarmouth.\nTots els tipus de viatgers (241) Parelles (149) Viatgers en solitari (49) Famílies amb infants petits (12) Famílies amb infants grans (9) Grups (22)


La importància de garantir les pensions\n25/08/2021 a les 05:03\nEl Govern central va aprovar ahir la primera part de la reforma de les pensions, que elimina el factor de sostenibilitat que va aprovar el 2013 el PP i que vincula la revalorització de la prestació a l’evolució dels preus.\n“És fruit de l’acord”, ha recalcat la ministra de Política Territorial i portaveu de l’Executiu, Isabel Rodríguez, aquest dimarts en la roda de premsa posterior al primer Consell de Ministres que se celebra després de l’aturada estival. “A partir d’ara cap pensionista haurà de preocupar-se per la seua pensió, sempre es podrà revaloritzar i, en cas que l’IPC sigui negatiu, es mantindrà com l’any anterior”.\nBona notícia per a tots els pensionistes perquè la sostenibilitat l’ha de garantir l’Executiu sempre, sigui amb els recursos del fons o amb els pressupostos generals de l’Estat.\nSota cap concepte els milions de treballadors que han cotitzat tota una vida poden veure perillar aquesta retribució guanyada a pols. L’estat del benestar i l’estabilitat del sistema depèn en bona mesura de la credibilitat que doni l’Estat als seus treballadors.\nLa nova normativa pretén allargar l’edat real de jubilació, actualment en 64 anys, perquè s’atansi a la legal (66).\nS’han establert incentius per ajornar el moment del retir amb bonificacions cada any extra que un treballador es mantingui al mercat després d’assolir l’edat legal de jubilació i alhora coeficients reductors de les prestacions per a aquells treballadors que pretenguin jubilar-se abans de temps. .\nLa Seguretat Social recorda que pots beneficiar-te d'aquest complement a la teua pensió\n1. Quasi 1 dia sense aigua per una canonada trencada als Omellons\n2. El 70% de classes, en català als graus, però només el 39% en màsters\n3. La setena onada a Lleida ja remet\n4. “Han intentat obtenir per la porta de darrere el que no van poder aconseguir a les u...\n5. Indemnització d'1,1 milions d'euros per deixar paraplègic el seu copilot


Posicionament de l'AUP sobre l'Escola de Música - Opinió - Rubí TV\nRecentment podíem llegir a la premsa que un grup de mares i pares de l'Escola de Música Pere Burés denunciaven el seu elevat cost, denunciaven aquest com una barrera d'accés en molts casos insalvable i per aquesta raó han impulsat una recollida de signatures per a convertir l'escola en un conservatori (veure notícia).\nCom AUP, rebem la notícia com la constatació d'un problema endèmic de la ciutat (un de tants), un problema, que com tants altres, no ha estat abordat per un equip de govern més interessat en acumular fotografies inconnexes (primaveres pop, desplaçaments a partits de veterans, projectes faraònics inviables...) que en transformar la realitat de la ciutadania de la ciutat.\nL'escola municipal de Música Pere Burés fa anys que arrossega una sèrie de mancances. Fa anys que vaga sense un rumb ni objectius clars. No tenim model, queda clar la funció d'una escola municipal i com tants altres equipaments o projectes, el govern ha optat per abocar els recursos justos per no haver d'afrontar la seva necessària reformulació. Ja sigui per aquest fet, per falta de capacitat o per una alarmant inexistència de lideratge. La realitat de l'escola de música resulta a dia d'avui preocupant. No és tan sols la problemàtica d'uns preus realment prohibitius pel gruix d'una ciutadania com la de Rubí, també els constants i reiterats problemes de personal, falta de planificació en la gestió de baixes que generen la sensació perenne d'improvisació constant.\nDes de l'AUP tenim molt clar que cal apostar de manera decidida per les escoles municipals, apostar per el paper transformador i cohesionador que poden aportar. L'escola Pere Burés mereix, però una aposta més enllà del titular. Una aposta que comporti una implicació en la reformulació de la seva funció i sobretot del seu rol transformador. Creiem que l'escola de música com a servei públic no ha de perseguir com a objectiu essencial la rendibilitat econòmica. No podem caure en la fal·làcia comptable d'avaluar un servei pel seu retorn econòmic. Sense descuidar l'aspecte econòmic, i garantint-ne la sostenibilitat, hem de valorar del servei públic l'impacte real en la vida dels ciutadans, la possibilitat de transformació i emancipació social que obre. Per tant la nostra visió no esdevé determinada tant en reduir l'impacte econòmic sinó en maximitzar la incidència social del servei en la comunitat. Cal afavorir aquest potencial transformador i cohesionador que un projecte com aquest pot tenir per a la ciutat. Cal trobar fórmules d'accessibilitat no tant sols econòmiques (tarifes) sinó sobretot de format i oferta (cursos puntuals i reduïts en el temps, monogràfics, tallers, col·laboracions entitats...).\nEl nostre principal objectiu envers el projecte és el de treballar en l'obertura de l'escola a la ciutat. Fer accessible la música al conjunt de la ciutadania, abandonar el paradigma de formació en excel·lència per un model més inclusiu, integrador i transversal.\nPer poder assolir aquest objectiu cal definir un projecte educatiu (inexistent a dia d'avui) que reculli aquesta vocació d'expansió i difusió cultural, que defineixi un projecte curricular amb objectius i ítems clars a treballar. Cal impulsar el reciclatge del professorat i permetre un canvi de paradigma que obri i descentralitzi l'escola perquè assumeixi la seva funció social.\nCal treballar per aconseguir un major grau de penetració i permeabilitat en les diferents àrees (serveis socials, joventut... ) de l'Ajuntament. Instaurant l'escola de música i els serveis que d'aquesta es deriven com oportunitat i recurs real, establint xarxa i sinergies que permetin desenvolupar la potencialitat del recurs.\nL'escola Pere Burés ha d'esdevenir a partir de l'obertura una eina real i accessible per al conjunt de la ciutadania i ha d'assumir un rol proactiu envers aquesta. Cal descentralitzar l'activitat i superar els límits físics de l'equipament, i ha de guanyar presència real a la realitat de centres educatius i barris, implicant-se i col·laborant amb el teixit cultural, associatiu i educatiu de la ciutat. Cal obrir la possibilitat al professorat de treballar en base a projectes temporals i puntuals no limitats a l'horari propi de l'escola (mot limitat).\nCal que l'escola esdevingui útil i atractiva fora del model més clàssic , basat en formació d'excel·lència, un model que esdevé econòmicament poc viable i sobretot té un retorn social molt limitat. Cal una obertura a la música moderna, a mòduls limitats en el temps, a sessions d'assessorament a músics locals. Crear noves dinàmiques més atractives i que permetin una maximització de recursos com les classes grupals o tallers oberts.\nL'AUP més enllà de les fotografies o dels titulars intentem construir propostes en base a treball, rigor i anàlisi. No podem continuar desbaratant els recursos municipals, no mirem cap a una altra banda.\nPer conèixer el nostre posicionament podeu consultar el document amb les nostres aportacions en aquest enllaç.\nEl paper de les escoles municipals, de música i art, és importantíssim per a la ciutat.\nAquestes escoles ens han demostrat en moltes ocasions el què són capaces de fer i els magnífics resultats obtinguts per alguns dels seus alumnes. Cal treballar a fons per determinar quin el seu paper i que se'ls hi dongui el suport necessari per poder-ho assolir. L'educació és prioritària.\nEtiquetes: Escola de Música, AUP, Aitor Sànchez


Comparacions odioses en matèria d'educació\nAquest inici de curs escolar ha començat marcat per dos temes que han acaparat tota l'atenció pública. L'un ha estat el model d'immersió lingüística, defensat de manera quasi unànime, tret del PP i Ciutadans. L'altre, les protestes per les retallades i per la supressió de la sisena hora lectiva.\nEn aquest context van aparèixer ahir dos elements més que resulten fonamentals: la lluita contra el fracàs escolar com a factor clau per al creixement econòmic i social d'un país i la comparació entre el nostre nivell educatiu i el que tenen altres països de l'entorn.\nSegons les dades de l'informe Mirades sobre l'educació 2011 de l'Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic (OCDE), que agrupa 34 països, Espanya encara inverteix en educació un punt menys que la mitjana, tot i que l'esforç realitzat ha estat notable. El salt fet en els últims 30 anys és espectacular, però els nostres resultats, com proven altres informes com el PISA, encara ens allunyen dels països que fa anys que aposten fort per l'educació.\nS'ha destacat molt que tant els mestres com els alumnes tenen més hores de classe que la mitjana de l'OCDE o de la mateixa Unió Europea, però recordem que això de vegades no es tradueix en un nivell millor si ho comparem amb els resultat en altres països.\nPer exemple, anem molt fluixos en formació professional. Només un 41% dels joves es van graduar l'any 2008 en relació al 45% de mitjana de la OCDE o el 52% de la Unió Europea. I si ens comparem amb Finlàndia (94%) o França, (62%) queda clar que hi ha camí per recórrer.\nTanmateix, tot i l'interès de l'informe, cal recordar que les xifres més recents són del 2009, un any ja en plena crisi però en què encara no s'havien implantat les retallades pressupostàries dels últims dos anys. Hi ha dades econòmiques i de ràtio d'alumne per classe que ja no es corresponen amb l'actualitat. Ara, la situació clarament ha empitjorat, però tot i això, encara en molts indicadors anàvem una mica per darrere. Ens ha costat arribar on som, hem de vigilar de no tornar a recular.


Som sòcies i ho celebrem! Visca el cooperativisme!\nL’Amaia, l’Andrea i la Marina s’estrenen com a sòcies de l’Esberla!\nEns expliquen perquè consideren més important que mai apostar pel cooperativisme.\nEl dia 11 de març de 2020, va ser un dia especialment bonic per nosaltres tres i per l’Esberla. No sabíem el que ens venia a sobre just l’endemà: una parada sobtada en el camí, a causa de la pandèmia pel nou coronavirus.\nAquell dimecres vam trobar-nos totes les membres de l’equip nucli de l’Esberla i vam fer una sessió de fotos molt bonica per la nova web i els nous catàlegs. Va ser un d’aquells moments que ens uneixen tant. I per si era poca l’emoció, just abans de dinar, se’ns comunicava la motivació i les ganes per part de les sòcies de la cooperativa d’ampliar el nombre de sòcies amb nosaltres. Si volíem, és clar.\nAquesta pregunta, i les que encapçalen aquest escrit, ens les han dit i ens les hem dit molt en aquests mesos d’enraonament i meditació al voltant d’aquesta decisió. Mesos convulsos, a causa del fort impacte de l’emergència sanitària, econòmica i social, on han sorgit més inseguretats i incerteses de les que hauríem tingut habitualment a l’hora de prendre una decisió com aquesta.\nDoncs sí, volem! Amb tots els nostres estats, els nostres crítics, les nostres inseguretats, i alhora amb l’experiència com a treballadores d’un espai que ens ha cuidat i ens ha fet créixer laboralment i personalment i també amb les nostres esperances, fem el salt i ho fem en un moment clau, sí, en plena crisi.\nSom sòcies i ho celebrem!\nDins un sistema capitalista globalitzat, que crisi rere crisi demostra les seves mancances i com fa augmentar les desigualtats socials, no ens deixarem trepitjar per un model que aposta per la precarietat de la majoria social, les relacions verticals i jerarquitzades i el lucre (d’uns pocs) per davant de la sostenibilitat del planeta i de les persones i les seves necessitats. Apostem per l’economia social i solidària i el cooperativisme que, amb la seva capacitat de resiliència i adaptabilitat fa front a aquestes situacions, que el capitalisme imposa, sempre posant a les persones al centre i des de la corresponsabilització col·lectiva dels impactes.\nEn aquests moments de crisi (i sempre), trobem de gran importància donar-li força a aquest model que posa les persones, les cures i la vida al centre, com a model empoderador, des del coratge, la valentia, la confiança i l’esperança.\nEns hi arromanguem!\nL’Esberla ja va néixer en un moment econòmic complicat, al 2013, com a projecte jove d’autoocupació. Ara, davant d’aquesta nova crisi, i d’aquesta nova oportunitat, ens hi refermem i reafirmem els valors de l’Esberla. Volem seguir creixent de la mà de les nostres companyes i continuar esberlant cada vegada més horitzons amb elles.\nSi el 2020 ens està fent créixer, frisem per veure que ens portarà el futur.\nCelebrem la vida, i com posar-la al centre. Visca el cooperativisme!\nAmaia Mtz. de Lahidalga Ibarrola, Andrea Cobo Ávila i Marina Jordán López