Incertesa a Judea | El món a RAC1\nLes píndoles del món\tIncertesa a Judea 29/09/2011\nJoan Puigcercós ja va insinuar en el 6 a traïció de les catalanes que somia amb un ‘living apart together’ amb CiU que posi fi als anys de guerra dels Rose. Però la gran patacada del 28-N va suposar un punt i a part i, amb Oriol Junqueras, el Front Popular de Judea i el Front de la Judea Popular semblen disposats d’una vegada a unir-se contra els romans. De moment, la foto fixa diu que el desglaç existeix i que s’hi poden unir altres faccions que no es van imaginar ni els Monty Python.\nEsquerra sap que o surt al camp a jugar el partit o no recuperarà centralitat. I ni a Esquerra li interessa ser marginal ni a CiU un matrimoni amb el PP que ja va acabar com el rosari de l’Aurora. No perdem de vista això. I no perdem de vista que l’actual generació de dirigents de CiU no estan al govern per gestionar el 012. Però que Esquerra no perdi de vista tampoc que els pactes s’hauran de fer amb el PP i que en tota negociació hi ha contrapartides. I que CiU no perdi de vista que aquesta vegada ningú es deixarà prendre el pèl.\nLa foto fixa, doncs, diu que ERC vol saltar al camp a assumir responsabilitats en un moment de greu incertesa, de la mateixa manera que Iniciativa, atrapada en el seu propi dogmatisme, pensa escopir closques de pipes a la banqueta mentre critica els que juguen, i que el PSC va escalfant a la banda fins que passi el 20-N i fitxi un davanter i un entrenador que els digui a què carai juguen. I el PP? Al PP estan convençuts que sense els romans no tindríem ni aqüeductes, ni carreteres, ni vi.\nLa CUP assegura que negociarà els pressupostos quan s’arribi a un acord sobre la qüestió de confiança\nVila reivindica “la màxima audàcia” per “ser útils” des del Congrés\nPastor està “sorpresa” per les crítiques a la votació de la Mesa del Congrés\nPacte, no contraban


Creant el que se sent bé per a tu | CAT.Superenlightme.com\nLa setmana passada estava escoltant excel·lent podcast de Tara Gentile amb el fundador de Disseny Esponja Grace Bonney (episodi 18). Es discuteixen dos temes que s'han tornat particularment poderosos recordatoris per a mi de fer el que és correcte, el que és correcte i rellevant i de gran importància per a cada un de nosaltres.\nFa uns quants anys Bonney va ser contractat per escriure un llibre sobre l'artesania o de bricolatge. Però després d'un any sencer, que estava encara posant en marxa el projecte. Mentre s'escriu en Disseny Esponja:\n"El concepte no va ser prement i que no estava provocant aquesta part de mi que es pot treballar sense parar si em sento passió per alguna cosa. L'Internet està inundat d'idees de l'art (tenim un munt d'ells aquí ja) i em vaig sentir com ho realment volia fer era dedicar-me a la creació d'un llibre que faria una diferència. Una cosa que inspiraria a la gent creativa a començar els seus propis negocis, obtenir a través de temps difícils, i mostrar als lectors exemples de persones que els recordaven a si mateixos, sense importar la seva l'edat o etapa de la seva carrera ".\nEn l'últim minut, Bonney va proposar una idea diferent al seu editor. Un llibre totalment nou. El que li estimava editor. Bonney encara havia de complir amb la data límit original, el que significava que tenia només uns mesos per trobar, entrevistes i fotografiar 100 dones sobre les seves carreres creatives. Tanmateix ho va fer i el llibre A la Companyia de Dones: Inspiració i consells de més de 100 fabricants, artistes i empresaris estarà fora aquest mes d'octubre. (No puc esperar).\nLa segona cosa Bonney va parlar en el podcast estava canviant la direcció de Disseny Esponja-deixar de fer productes i llista de missatges i centrar-se més en les converses que la gent està tenint dins de casa seva, juntament amb la forma en què personalitzar els seus espais i crear una llar per a ells. A causa que els altres temes deixat de sentir genuïna i interessant i, de nou, a la dreta.\nAixò parla de la importància de centrar-se lluny del que està de moda o popular i reorientació en el que és veritat per a tu. Per crear el que és essencial i important i necessari si és el cas. Quin és profundament important per a vostè. Per seguir les engrunes de la seva pròpia curiositat, on sigui que es trobi. I mai per silenciar-se a si mateix, sobretot quan s'adona que el camí que va cap avall, no és el camí correcte (per a tu).\n(Esmento això sovint, però no és interessant com el procés creatiu reflecteix les nostres vides? Com no silenciant a si mateix amb la seva creativitat pot significar peu per si mateix en un altre lloc. La creativitat és la vida. Crec que.)\nLa creació del que és lícit utilitzar requereix el registre amb nosaltres mateixos de forma regular, pel que sabem realment el que estem pensant i sentint. Pel que sabem quan alguna cosa està apagat i podem explorar i reflexionar sobre això més. Què estic sentint sobre aquest projecte? Realment sentir al respecte? Per què no se sent bé això? Què és el que realment vull? Què se sentiria? Què m'agradaria llegir, veure, sentir, assaborir i tocar? El que és important per a mi? Què necessito dir? Compartir? Per entendre millor? El que és fascinant per a mi?\nI, per descomptat, requereix l'adopció de mesures. El que podria ser difícil. O potser no ho és. Potser una vegada que prenem el primer pas per canviar les direccions, ens adonem que no era tan difícil com ho havia temut. De qualsevol manera, és important. A causa de que les nostres creacions, després de tot, són les reflexions i les extensions de nosaltres. Els nostres valors. Els nostres pensaments i sentiments. Les nostres preguntes. Les nostres preocupacions. La nostra vasta imaginació.\nMantingui el control amb vostè mateix. Sovint. Dedicar-se a el que se sent bé i veritat per a tu. Sigui el que resulta ser. En defensa del seu art. No pretengui una cosa que està treballant perquè quan no ho és. No ignori la veu que diu, no estic segur. Canvi d'adreces és part del procés. No silenciar a si mateix.\nDolor insuperable en el forat del conill\n50 coses que tinspiren i provoquen la teva creativitat\nPer què escrivim i per què fem alguna cosa?\nAproximant-te al teu crític interior amb compassió\nViure la nostra vida a través de la poesia\nTorna a connectar amb la nostra creativitat innata\nDarrere del llibre tespera: preguntes i respostes amb rosie molinari\nUtilitzant tècniques de narració de relats per replantejar la teva vida


Destaquem – CIDE\nVisites per a famílies (INFANTIL)\nVols visitar el CIDE? Si vols inscriure al teu fill a Infantil el curs 2022-2023 i vols veure les instal·lacions educatives que tenim en aquesta etapa, ja pots apuntar-te a les visites per a famílies. S’organitzaran grups reduïts i segurs tots els dimecres en diferents torns (9.10, 9.30 i 10.10 h) on …\nVols inscriure al teu fill al CIDE?\nSi vols inscriure al teu fill al CIDE i no vas tenir l’oportunitat de gaudir de les Jornades de Portes Obertes Virtuals, no et preocupis. Pròximament en tornarem a fer unes de noves perquè puguis descobrir tot el que oferim a la nostra escola. Pots cridar al telèfon del CIDE …\nNoves dessuadores del CIDE a la venda\nBenvolgudes famílies, Tenim unes noves dessuadores del CIDE a la venda. Són tipus polar i són molt càlides pels dies de fred. Enguany també trobareu a la venda gorres d’hivern i un tipus de bufanda (ambdós en color negre). A continuació us detallam els preus: – Dessuadora (hi …\nAquí trobareu tota la informació per sol·licitar les beques per a alumnat amb necessitats educatives especials: BEQUES PER A ALUMNES AMB NECESSITAT ESPECÍFICA DE SUPORT EDUCATIU\nA Primària es preparen per viure Halloween\nFalten pocs dies per a Halloween, per això el departament d’anglès de Primària fa setmanes que fa feina sobre aquesta festa tradicional anglosaxona que se celebra la nit del darrer dia d’octubre. A més d’aprendre més sobre aquesta tradició (què es fa, què mengen, com decoren les cases, quins jocs …


Josep Clapés i Juan: L’Església de Santa Eulària - Scripta, dialectologia catalana\nJosep Clapés i Juan: L’Església de Santa Eulària\nS’ esglesi de Sant’ Eulari\n(1681 á 1772)\nA n’ es des meu poble\nNo estrañeu qu’ eus pal·li de s’esglesi de Sant’ Eulari, de sa nostr’ esglesi. Hasta per aquell de naltrus que no cregués en sa veritat que dins ella mus predican, sería digna sempre de venerassió y de respecte. Dins ella no y há cosa alguna que no pal·li á sa nostra memori, no y há pedra que no mus pal·li as cor. Es seu altá, sa seua creu, sas seuas imatjes son reliquis qu’ entre llums y misteris, qu’ entr’ ombras tristes y lluós de glori mus recordan totas sas esperansas y totas sas ditxas, com mus recordan tots es desengañs y tots es dulós. De sas Fonts del Sant Batisme hasta es fussá, desde que naxem hasta que murim no tenim glori acabada ni tenim pena alguna d’aquexas qu’ arrancan per lu grans el cor que no passi pe s’esglesi, que no passi p’ el Sant temple.\n¿Per quin de naltrus no es aquest’ esglesi com casa propi, plena des alé y sa vida des nostrus majós, des nostrus pares, plena d’ alegrias nostras y també de penas, lloc cunsagrat pe sas nostras llágrimas y també pe sas nostras sunrisas de gotx y d’esperansa? Allí mus purtaren á batiá y per ená allí, sent al·lots, varem fé de casa sas primeras surtidas; allí va sé quissá que varem cunexe á sa nostra cumpañera de tota la vida, unintse es nostrus cors per una dolsa mirada, y allí, en aquell altá, va se que s’uniren per sempre es nostrus destinus, en muments de ditxa que may ublida el cor; allí va se que purtarem es nostrus infants, apenas nascuts, per duná grassis á Deu d’havermus cunsedit dicha tan grossa, y allí va se que acumpañarem per última vegada as nostrus pares, as nostrus jermans, as nostrus fis quissá, per dunal·lus es derré adios sobre sa fossa que s’acabaua de tancá... ¡Allí mus purtarán es nostrus, y piadosus com naltrus, mus resarán també!\nEs s’esglesi cosa nostra, des nostru cor, sa nostra casa. Per axó hei sentit sempre per ella tant de respecte, y per axó sentiría per ella respecte y venerassió encare que no fos católic, encare que no cregués en sa veritat que dins ella mus predican: no estrañeu, per tant, que vun pal·li.\nVuy cuntarvus lu que d’ ella hei trubat emb uns decuments antics, que guarda es nostru musseña.\nHei pugut treure d’ells, en bastant trabay y no poca passiensi, una nota de sas obras fetas p’ es poble á sa nostr’ esglesi desde 1681 á 1772, en 91 añs, en fá de 119 á 210, y vu l’uferex: pal·la des porxu y de sa sisterna, de sa campana, de sa sacristia, d’algunas capellas, portas y finestras, de sa trona, des bancs, de sas picas de s’aigu beneita, des enretjulat de s’esglesi y d’altres feinas de menus impurtansi. Antes d’axó eus diré com se va pendre Ivissa á n’es morus y eus cuntaré lu qu’ era es curtó de Sant’ Eulari.


Jocs amb… patacons | jocs tradicionals\nNOM DEL JOC: patacons, patacs (a Bot), pataconots i patacones, són els realitzats amb dues cartes, és a dir, més grans (altres comarques)\nMaterial: cartes de jugar\nJugadors:els que vulguin.\nPer construir els patacons, cada jugador agafa una carta i la parteix longitudinalment. Cada tros es doblega en tres parts iguals i es repleguen fent-ne un quadrat petit. Després, es fan entrar els extrems d’un tros dintre de l’altre que s’ha plegat prèviament. Cal que es vegi el pal de la carta al plegar un tros i el següent es plegui deixant veure el dors, així en construir el patacó aquest tindrà cara i creu.\nEls patacons, a més de ser emprats com a moneda en els diferents jocs, serveixen per col.leccionar-los i ser intercanviats.\nNOM DEL JOC: flèndi amb patacons\nMaterial: patacons i un tello\nJugadors: entre 2 i 6 jugadors\nEs dibuixa un cercle a terra i cada jugador posa un patacó. Després, cada jugador, per torns, llança la seva tella (tros de rajola polida en forma de cercle amb els cantons rascats) als patacons que hi ha al cercle. Els que treu se’ls queda per a ell.\nNOM DEL JOC: porteta\nMaterial: patacons i suport vertical (paret)\nJugadors: entre 2 i 6 jugadors.\nEs deixa un patacó a terra al davant de la paret, els jugadors per torns agafaran un patacó i el posaran a sobre de la paret amb el dit, després el deixaran caure. Si el patacó cau a sobre del patacó inicial, el jugador es queda amb tots els patacons llançats.\nNOM DEL JOC: Ratlleta\nMaterial: patacons i una marca\nFem una marca a terra, i els jugadors, per torns, llançaran els patacons d’una distància determinada. El jugador que llanci el patacó més proper a la marca, es queda amb tots els patacons llançants.\nNOM DEL JOC: Pareteta I\nJugadors: a partir de 2.\nEs posa un patacó a terra, que s’anomenarà peça, des de certa distància el jugadors van llançant els seus patacons a la peça. Qui aconsegueix tocar-la i fer la girar es queda tots els patacons llançats a aquesta. La peça sempre se la queda el seu propietari. Per jugar a aquest joc és important establir l’ordre per tirar.\nNOM DEL JOC: Pareteta II\nCada jugador deixa un patacó prop d’una paret i, per tons, els diferents jugadors van deixant caure un altre patacó a sobre dels que són a terra.\nPer deixar caure el patacó es fa de la manera següent: Es recolza el patacó a la paret, es subjecta\namb un dit i, quan es creu convenient, es deixa caure.\nEl patacó pot col.locar-se a qualsevol lloc de la paret i a l’altura que es cregui convenient.\nQui aconsegueixi col.locar el patacó llançant a sobre d’un d’els que hi ha a terra, se’l queda per a ell.\nOrientacions didàctiques: Aquest és un joc senzill i, per tant, hi poden jugar els més petits però, a la vegada, com que necessita una certa estratègia per aconseguir més patacons, és molt apreciat pels més grandets. És millor no forçar les estratègies en els jugadors, millor que a mesura que juguen les vagin descobrint ells mateixos.\nEl joc admet dues formes per guanyar els patacons de terra:\n-Només s’aconsegueix el patacó si el que es llença resta a sobre del primer.\n-Es poden aconseguir tots els patacons que toqui el que es deixa anar de la paret.\nSi es vol que el joc tingui més ritme en el seu desenvolupament, només cal convenir que qui tira el patacó i no n’aconsegueix cap dels que són a terra no pot arreplegar-lo, sinó que ha deixar-lo allí fins que algú el guanyi. Això vol dir que a mesura que els jugadors van tirant patacons, si no encerten, el terra pot semblar una catifa de patacons.\nSuggeriments als participants: Prova diferents formes de deixar anar el patacó: completament pla, agafant-lo per un cantó…\nObserva que segons on estigui situat el patacó que vols tocar, has de situar el teu amunt o més avall.\nNOM DEL JOC: Barrisca\nMaterial: uns quants patacons per a cada participant\nJugadors: els que es vulgui\nCada jugador deixa un patacó a la vora d’una paret. A una certa distància s’assenyala una ratlla a terra. Els jugadors, per torns, llancen des de la ratlla un patacó a la paret. Si en el rebot cau a sobre dels que s’han deixat a terra, el jugador el recull i se’l queda. Evidentment, també recull el que ha llançat.\nQui falla en el seu llançament, ha de deixar el patacó que ha llançat. Si el joc s’allarga molt es pot establir que qui en cobreixi un se’ls queda tots.\nOrientacions didàctiques: Per iniciar-se en el joc, la ratlla s’ha de col.locar entre 1,5 i 2 metres, perquè si no pot ser que els patacons no arribin ni a rebotar a la paret.\nS’ha de cuidar que els patacons rebotin a la paret.\nEs pot disminuir la dificultat del joc establint que és suficient tocar el patacó de terra i no cal que hi resti a sobre.\nSuggeriments als participants: Per llançar bé el patacó situa més avançat el peu contrari a la mà que fas servir per llençar.\nFlexiona el cos tant com puguis, mantenint una posició còmoda.\nEs millor llançar el patacó amb un cop de canell que amb un balanceig de tot el braç.\nSi no l’encerteu massa, es millor que els primers patacons se situin ben agrupats.\nSi voleu, podeu jugar per parelles, de tal forma que sumeu els guanys i establiu estratègies entre tots dos.\nOne thought on “Jocs amb… patacons”\nPingback: Jocs.org » Jugar amb patacons


14 parcs urbans d'Espanya que hauries de visitar | Consumer\n14 parcs urbans d’Espanya que hauries de visitar\nEls parcs urbans són un dels grans atractius de les ciutats espanyoles per gaudir\nLes ciutats espanyoles posseeixen una gran diversitat de parcs urbans. Aquestes zones naturals en plena urbs, algunes de gran extensió, ofereixen a les seves visitants avingudes arboladas, diverses espècies d’aus, museus o jardins botànics que mereix la pena conèixer. Aquest article proposa, en ordre alfabètic, 14 parcs urbans espanyols per visitar.\n1. Camp de Sant Francisco (Oviedo)\nEn ple centre de la capital asturiana, el Camp de Sant Francisco disposa de 90.000 metres quadrats (m2) d’extensió amb diversos passejos i avingudes, com el dels Àlbers, el de José Cuesta o les d’Itàlia o Alemanya. El parc reuneix gairebé mil arbres de 51 espècies diferents, alguns amb 300 anys d’edat, sense oblidar els seus cignes o els seus paons.\n2. Camp Gran (Valladolid)\nValladolid posseeix al seu centre un parc públic en forma triangular, el Camp Gran. En els seus 115.000 m2 conviuen paons, faisans, colomes o galls japonesos, mentre els seus 62 espècies d’arbres fan sentir al visitant com en un jardí botànic.\n3. Parc de Capçalera (València)\nSituat en el jaç històric del riu Turia, el Parc de Capçalera recrea el seu paisatge original en els seus 330.000 m2. Alguns punts destacats són la Muntanya-mirador, des d’on es contemplen vistes panoràmiques del propi parc i del Parc Natural Serra Calderona o alguns recorreguts per anar a peu o amb bici, com la Senda de la Ribera o el Passeig del Vaig moldre del Sol.\nImatge: Emilio del Prado\n4. Parc de l’Albereda (Santiago de Compostel·la)\nEl Parc de l’Albereda es compon de tres sectors diferents: el passeig de l’Albereda, la carballeira (roureda) de Santa Susana i el passeig de la Ferradura. Amb una extensió de 56.087 m2 vorejant una part de la ciutat històrica compostelana, disposa d’una gran varietat d’espècies arbòries i ornamentals, com a roures, eucaliptus o castanyers d’Índies.\n5. Parc de la Florida (Vitòria-Gasteiz)\nLa capital alabesa va ser en 2012 Capital Verda Europea, entre altres raons per les seves àrees verdes i parcs urbans, com un dels seus més coneguts, el de la Florida. En els seus 35.000 m2 hi ha espècies botàniques de tot el món, inclosa una secuoya, un arbre singular de 40 metres d’alt i vuit metres de perímetre de tronc.\n6. Parc de la Magdalena (Santander)\nSituat en la península que li dona nom, el Parc de la Magdalena ofereix en les seves 251.636 m2 diversos atractius. A més d’unes vistes espectaculars a la badia de la capital càntabra, els seus visitants poden recórrer passejos arbrats, descobrir un petit zoo a l’aire lliure o envoltar el palau del mateix nom.\n7. Parc de María Luisa (Sevilla)\nEl Parc de María Luisa té una extensió de 340.000 m2 i és el principal pulmó verd de la capital sevillana. A més de frondoses zones d’arbrats, el parc acull diverses espècies d’aus, com a paons, ocells cantores, cignes i ànecs, mentre que a la seva zona nord es troba la turística plaça d’Espanya.\n8. Parc de Quevedo (León)\nSituat al barri lleonès del Creuer, el Parc de Quevedo alberga en els seus 48.042 m2 69 espècies arbòries exòtiques i endèmiques, com el ginkgo, el cedre de l’Himàlaia, el grèvol comú o l’avet espanyol, a més de diverses espècies animals, com l’oca domèstica o el paó.\n9. Parc del Castillo (Burgos)\nBurgos compta amb un cinturó verd de més de 700.000 m2, en la seva majoria als voltants del riu Arlanzón. Un dels seus parcs més característics és el del Castillo, amb els seus arbres, les seves zones enjardinades i les seves vistes panoràmiques a la ciutat des del Mirador. Posseeix, a més, un Centre de Divulgació d’Aus.\n10. Parc del Retir (Madrid)\nAmb 1.180.000 m2 i més de 15.000 arbres, El Retir és un lloc indispensable per als madrilenys i els visitants. A més de les seves parts més conegudes, com el llac del Palau de Cristall, els seus monuments o les seves fonts, mereix la pena fer la seva senda botànica, un recorregut d’uns vuit quilòmetres on es poden contemplar fins a sis arbres singulars.\nImatge: Joel Palma\n11. Parc García Sanabria (Santa Cruz de Tenerife)\nEl Parc García Sanabria és el major parc urbà de les Canàries, amb una extensió de 67.230 m2. Compta amb una rica col·lecció de plantes ornamentals, majoritàriament d’origen tropical i subtropical, i d’espècies comunes de la illa, com la palmera canària.\n12. Parc el Genovés (Cadis)\nUn dels encants del casc històric gadità és el Parc el Genovés. En els seus 29.000 m2 al costat de la costa es poden explicar més de cent espècies d’arbres i arbustos diferents i recórrer espais característics com La Gruta, un llac amb cascada poblat per ànecs i oques.\n13. Parc Gran José Antonio Labordeta (Saragossa)\nEl Parc Gran és una de les zones verdes més importants de Saragossa, amb les seves 409.000 m2. A més dels seus diversos monuments, fonts, museus i grans avingudes per gaudir, alberga el Jardí Botànic de la capital aragonesa, amb espècies de tot el món, encara que s’especialitza en plantes d’aquesta comunitat.\n14. Parc Güell (Barcelona)\nEl Parc Güell (Park Güell en la seva denominació original) està situat en la part superior de Barcelona, en la serra de Collserola, i posseeix 171.800 m2. L’arquitecte modernista Antoni Gaudí es va inspirar en les formes de la naturalesa per dissenyar els seus diversos elements, un conjunt reconegut Patrimoni de la Humanitat per la Unesco.\narbres aus jardines botánicos-ca parques urbanos-ca


TALLERS INFANTILS, L'ART DE FOMENTAR LA CREATIVITAT - Divertalia\nTALLERS INFANTILS, L’ART DE FOMENTAR LA CREATIVITAT\nPàgina inicial/Serveis Educatius/TALLERS INFANTILS, L’ART DE FOMENTAR LA CREATIVITAT\nEls tallers fomenten la creativitat i les habilitats dels infants. Esdevenen, sobretot, un factor clau pel seu creixement mental i evolutiu. Els tallers creatius per a infants són ideals per estimular les habilitats i, també, les capacitats inventives dels més petits de la casa.\nEls tallers creatius tenen molts beneficis. A més d’ajudar al desenvolupament dels infants, fomenten la seva creativitat i la seva imaginació.\nPerò, que és la creativitat? què és el pensament creatiu? per què és tan important fer aquest treball amb els infants?\nLa creativitat és la capacitat o habilitat per inventar o crear coses. Es tracta de la possibilitat de generar allò nou. Nous conceptes, noves idees o noves associacions entre ells. Un bon treball de creativitat conduirà als infants a trobar noves solucions als problemes.\nEl pensament creatiu està molt valorat en les nostres societats. La innovació i el canvi juguen un paper important.\nEls tallers fomenten la creativitat i el pensament creatiu dels infants\nAls infants els agrada molt participar en aquests tallers creatius ja que hi manipulen objectes, creen noves formes i imaginen diferents escenaris. Per tant, es tracten d’espais d’experimentació i creació on, també, els infants treuen el millor d’ells mateixos a través de l’exploració i el desenvolupament de la imaginació.\nEls tallers creatius són ideals per aquells pares que desitgen oferir activitats de valor als seus infants\nEls beneficis dels tallers estan relacionats amb el procés de creació. Els infants deixen volar la seva imaginació. Repassem, breument, els 5 principals avantatges d’aquesta activitat:\nDiversió: Crear és divertit. Aquestes activitats ofereixen la possibilitat als infants a aprendre coses noves des d’una vessant lúdica. A més, els permet compartir temps i experiències amb altres infants.\nInspiració: Els infants disposen de totes les eines que necessiten per deixar explotar tota la seva creativitat. En aquests espais, els monitor@s els guien mitjançant les tècniques necessàries per relitzar els diferents projectes. Els infants s’inspiren, també, mitjançant la observació cap als altres companys.\nLlibertat creativa: La llibertat ajuda a crear sense límits ni condicionants. La màgia d’aquest allibertat recau en que el procés creatiu que s’ha generat i els resultats, són el reflex de l’infant que ho ha creat.\nAfavoreixen les relacions: Els tallers creatius són molt positius ja que permet als infants mostrar-se com són. Comparteixen experiències, també, amb altres nens i nenes, fet que els condiciona a aprendre d’una manera més global. El fet d’estar oberts, sense límits, els permet relacionar-se amb més facilitat.\nTreball en equip: A través d’aquest tipus d’activitats, a més, els infants s’adonen de la importància del treball en equip. Crear al costat d’altres companys els fa descobrir, també, que si treballen de forma conjunta poden treure, encara més, el seu potencial.\nEn definitiva, els infants necessiten descobrir i aprendre del món que els envolta. Per aquelles famílies que vulguin fomentar la creativitat dels seus fills, els tallers, representen una opció meravellosa.\nA Divertàlia en disposem d’una àmplia gamma i ens adaptem a qualsevol espai i a qualsevol necessitat. Amb propostes per a infants, joves i no tan joves, sempre acompanyats dels nostres monitor@s especialitzats.\nOferim diferents tallers i manualitats com ara maquillatge facial, imants, xapes, titelles de dit, bijuteria, flors amb feltre o sabó d’essències naturals, entre d’altres.


RONDA DE CERVESES AL PATIO VIRTUAL: L´obscurantisme contra la filosofia\nPublicat per Enric a 4/24/2008\nA veure Enric, aprofite que isques aquest tema per a informar-me d’alguns punts que no termine de tenir clars, he escoltat coses per ací i per allà, però no he pogut assitir a cap reunió informativa de les quals s’han fet a l’institut, i el tema m’afecta per això dels fills.\nSegon tinc entés, el motiu de que es lleven l’hora de filosofia és, precisament, perquè és aqueta mateixa hora la que agafen per a la Educació per a la ciutadania (imposta pel govern actual, no per la GV), la qual serà impartida pel departament de filosofia. O siga, que la pregunta seria si és tan necessaria la EC fins al punt de llevar-se hores de filosofia.\nAltra cosa que no tinc clara (només pregunte, eh?) són els continguts. És a dir, si es tracta d’una educació en valors, ja se suposa que es tractava a través dels temes transversals, no? Què afegeix aquesta assignatura? No és tracta d’assumptes morals? (que no ho sé, he de mirar els continguts d’un llibre quan puga) Aleshores, la moral no l’hurien d’impartir els pares de les creatures? Puc deixar jo (com mare que sóc) la qüestió de l’educació moral dels meus fills en mans d’un desconegut? O pel contrari, només es tracta de drets humans i de constitució i no és fiquen en temes conflictius?\nAltra cosa: per què ha de ser obligatòria? De la mateixa manera que no acepte que la religió (com adoctrinament en els instituts) siga obligatòria (i si fóra per mi, me la llevaria) no entén perquè aquesta sí ha de ser-ho. ¿Què ha de fer un pare creient que sap que l’educació, per exemple, en temes sexuals, serà contrària a la que li donen en casa? L'ateu pot no matricular-se en religió…. El creient ha de ser obligat a cursar la Ciutadania? En el cas, que de debò siguen plantejaments contraris, que repetisc que no ho sé. I que conste, que no és el meu cas. Jo sóc més bé de moral relaixada :-), però ja et dic que és tot això és el que estic escoltant que preocupa la gent.\nI no em digueu que tot això d'imposar la seua doctrina a la força és el que ha fet l'església des de sempre, perquè ja ho sé, i és més que evident. Però això no justificaria que ara ferem el matiex però a l'inrevés, no?\nIgnore si l'hora que furten a la filosofia és la mateixa que "donen" a l'EC; ignore quin és el contingut de fet d'aquesta assignatura. Ara, hi ha unes quantes coses que les veig una mica més clares:\n1. En un percentatge enorme, les famílies actuals són bèsties, cafres i incompetents per a la socialització primària dels fills (això no inclou la gent civilitzada com tu, Isabel). En conseqüència, i vista la incapacitat dels pares per a convertir els fills en persones normals, crec que el sistema educatiu ha d'actuar urgentíssimament per a pal·liar aquesta mancança monstruosa (creada en part pel sistema econòmic turbocapitalista, i en part per la borratxera consumista en què han caigut fins i tot les víctimes d'aquest sistema).\n2. El fet que la transmissió aquests valors imprescindibles no estiga garantida per la reforma del sistema educatiu (LOGSE i similars), sinó que de fet aquella reforma ha precipitat l'homo homini lupus, demostra que la dictadura barroera dels pedagogs ha fracassat de manera completa i escandalosa. Això és un fet, però ara li hem de donar solució, ni que només siga per la via tradicional d'inventar-se assignatures.\n3. No estic gens d'acord amb aquesta equiparació entre "religió per collons" i "educació ciutadana per collons". Un pot ser cristià, budista o trompetista per elecció pròpia, però ciutadans ho som tots. Si vols ser budista hauràs de passar per un procés de conversió, llegir-te les Sutres i fer el que et diga el teu mestre espiritual. Ara bé, ciutadà ets per definició, i si el medi ambient i la família no t'ensenyen a ser ciutadà, ho haurà de fer l'escola. Crec que no estan les coses com per a dir "que cadascú ensenye/aprenga el codi ètic que li dóna la gana, prou d'imposicions". No caldrà que us done exemples d'on s'arriba per aquest camí, supose.\n4. Fins on jo sé, l'assignatura "Ètica" sempre havia estat una "maria", primer perquè era el refugi dels qui fugíem de "Religió" (= catolicisme i fatxerio), i en segon lloc perquè abans les famílies sí que socialitzaven en determinats valors generals (ja ho veieu, avantatges de les societats agràries tradicionals). Ara, en canvi, en aquesta societat cada vegada més brutalitzada, més inhumana, que sap menys que mai el que és saber viure convivint, saber gaudir respectant, es fa necessari i urgent algun tipus de contrapès substantiu tant respecte de l'individualisme amoral com respecte de tots els integrismes religiosos que ens afligeixen i als quals es refereix l'Enric. Si ha de ser per la via d'una assignatura, benvinguda l'assignatura.\n5. La persecució de la filosofia i de les humanitats en general, una mostra més d'aquesta barbàrie en què ens enfonsem cada vegada més, és perfectament coherent amb els "valors" que el sistema infon en la gent, i que no troben cap oposició ni a la família ni a l'escola. Lamentablement, no és aquesta dreta casposa i cavernícola la que s'ho ha inventat. És un procés anterior a la victòria del PP, i no caldrà que done més detalls, veritat? A més, els polítics són com el destil·lat de les societats, i si els que tenim ho intensifiquen dic jo que deu ser per alguna raó.\nI perdoneu el rotllo, però és que els temes anaven apareixent a mesura que escrivia.\n1. Això està molt bé si dónes per segur que les persones que impartiran aquesta assignatura sí tenen moral, és a dir, la moral correcta. Per cert, ¿quina és la correcta???\n2. I qui et penses que s’ha inventat aquesta assignatura? I tu penses que la Educació per a la ciutadania farà el que no han fet les tranversales? ¿I tu penses que un xaval que ja no respecta el pare, respectarà el professor? ¿I tu penses que el professor podrà lograr el que no han lograt els pares (educar), és més, ho podrà suportar?\n3. Home, si per ensenyar a ser ciutadà entens que no està bé tirar papers al terra, o que cal recogir la merda del gos, ací no haurà cap problema, tot el món estarà d’acord (espere). Ara, hi ha temes que toquen les creències de la gent (el ben i el mal, l’existència de Déu…) tot això “a vegades” és tan relatiu (tema de l’atre fil), i amb els que sí hi pot haver conflicte. El que no sé, ja et dic, és si això és o no veritat, perquè de l’integrisme catòlic tampoc jo em fie, o siga, que desconfie. Vull mirar un llibre. Per això li preguntava a l’Enric. Perquè si només es tracta d’ensenyar valors como tolerància, respecte, no violència.. perfecte, no entén per què tanta protesta. Ara, altra cosa és si s’aconseguirà d’aqesta manera.\n4. D’acord en tot, només que dubte que s’aconseguisca amb una assinatura d’una hora semanal, quan el bombardeig en contra es a tohtora.\n5. També totalment d’acord.\nA veure, amb un exemplum ;-) s’entendrà millor el que estic intentant dir. A més, és que jo si no és amb coses conretes no m’agrada discutir o dialogar o com vulgueu…\nJo no tinc cap problema en temes d’homosexualitat, mètodes antinconceptius… Ara, si entrem en l’avortament, ací ja hem xocat. No admés l’avortament, per moltes raons que ara mateix no tinc temps per a explicar-vos, motius que no tenen per què ser religiosos. Que n’estiga en contra no vol dir que el perseguisca, ja m’enteneu. Però quan parle amb els meus fills, manifeste la meua opinió en contra, i l'explique, és clar. Ara bé, « diuen » que la EC defensa l’avortament, si això és veritat, no em sembla bé. Penseu que aquesta assignatua s’impartirà des de primària. És positiu que el meu fill rebra una educació al col•legi tan diferent de la de casa des de tan xicotet? On està el bé i el mal en aquest cas? La qual cosa no vol dir que sobretot també li dic que respecte altres opcions, encara que no les comparta. Exactament, como faig jo mateixa.\nI calle ja, perquè estic monopolitzant el tema!!!\nA veure, Isabel, uns comentaris, també per ordre, sobre els teus comentaris, amb el benentès que hi estem d'acord en el fons:\nPunt 1. No es tracta de "moral correcta", sinó de mínims civilitzatoris. El meu comentari 1 es referia a l'EC, no a l'assignatura d'"Ètica". Se suposa que qui impartisca EC sabrà del que parla. Hem de confiar si més no en això.\nPunt 2. Ja sé que tot està en les mans d'ells, però l'assignatura pot servir com una clivella en el mur. No dic que haja de fer miracles, només aspire que frene una mica la degradació del personal... Si no admetem aquesta possibilitat de mínims, més val plegar.\nPunt 3. No sé què hi volen ficar, però supose que "Educació per a la Ciutadania" no té res a veure amb l'existència de Déu. En tot cas, pot servir per a demostrar que la vida moral no ha de derivar-se necessàriament de la confessionalitat (i, de fet, la barbàrie ve molt més dels qui hi creuen que no dels agnòstics, ateus o teòfobs, com ho demostra la història i l'actualitat). Jo no crec que ensenyar drets humans siga incompatible amb ensenyar a no emporcar els carrers. De fet, tot lliga... Sobre el bé i el mal, conceptes religiosos per excel·lència, tothom pot traure les seues conclusions si se li ensenya què significa exercir com a ciutadà. Ara, és segur que aquesta assignatura serà una merda també des d'aquest punt de vista, però no podem menysprear-la per principi.\nPunt 4. És cert.\nPunt 5. Clar.\nGuillem, la EC sembla que és una assignatura d’Ética. Precisament, d’ací bé el problema. Però, confiar, confiar, no confie molt. He vist cadascú per ací, de docents… Exemplum de nou: tu creus que és normal que el professor de llengüa puga dir en 3ºESO, que Calisto se quería follar a Melibea? Mira, jo tinc guasa com la que més, i no m’escandalitze fàcilment d'aquestes coses (sí m'escandalitzen, tanmateix, les fotos de l'atre dia) de veritat, però aquestes eixides d’un professor per a explicar literatura… i en el fon per fer-se el modern, em fan fàstic. Ja sé que no tot el món és així, però “haberlos haylos”. No voldria que aquest home donara EC a un fill meu.\nAltra cosa, no negaré el que és evident, respecte això que dius del la barbàrie del creients pels segles dels segles, i també estic d’acord en qué el laicisme pot ser d’una moralidad ejemplar, però, què vols que et diga no veig en l’actualitat “laica”, en general, molt més de civisme i racionalitat, malauradament.\nI no volia parlar més, però mira, no puc evitar-ho!!!\nPer parts. Això de Calisto i Melibea posa els pèls de punta, tens raó. Però mira quants anys té aquest energumen, i sota quin sistema s'ha educat. Em jugaria una part de la meua anatomia que és un fill de la LOGSE. I si no, em sorprendria.\nEl tema de l'avortament dóna per a infinites discussions que evitarem ací. Només apuntaré una cosa que ja sabeu: que tot codi moral, com tot codi legal, inclou (a) coses que no es poden fer mai, (b) coses que ningú no t'obliga a fer o no fer, però que has de poder fer-les si vols; i (c) coses que has de fer obligatòriament. Jo, i potser tu també, inclouria l'avortament en el segon grup, però això ja ho ha de decidir cadascú. Una assignatura de civisme hauria d'ensenyar la part fosca i negativa de l'avortament, la manera de prevenir-lo, etc., però hauria d'ensenyar que (almenys en certes circumstàncies) s'ha de poder exercir com un dret.\nSobre la moral laica o religiosa, ja et dic ara la meua opinió: (a) es pot observar que els fanatismes integristes religiosos no tendeixen a desaparèixer, sinó a proliferar (mira la història dels Quicos, la de l'Opus, o l'agit-prop de l'església catòlica al carrer, seguit de cada vegada més gent), i tots ells són uns amorals cínics que al·lucines; (b) el que tenim predominant en el món actual no és laïcisme ni ateisme, sinó ignorància i incultura cíniques (que afecten també a la religió com a fet cultural, tant com a la resta de les "humanitats"), fe del "carbonero", obscurantisme supersticiós pur i dur (des de creences animistes fins a la parapsicologia, passant per tarots telefònics, astrologia, programes de "misteris", etc.). I, sobretot, individualisme gregari hiperconsumista (és a dir, hipercapitalista), la forma d'ignorància religiosa més terrible (perquè és invisible). El problema no és la falta de religió ni l'ateisme, sinó la falta d'espiritualitat i sobretot la descivilització.\nDicho lo cual, afirme obertament que jo desconfie tant com tu de l'EC, i crec que ens la clavaran doblada. Però desconfie molt més --si cabe-- d'aquests enemics tan sospitosament aferrissats que li han sortit. És a dir, que potser estem d'acord però diferim en algun que altre matís.\nBueno, bueno, amb aquest tema em puc posar les botes! Fa poc li vaig comentar a Guillem que em rondava pel cap escriure alguna cosa sobre el tema: a veure si aquest estiu, per exemple, m´anime i us en faig partíceps. De moment, ahí teniu algunes idees per a entrar en matèria:\n1)No és cert que lleven una hora de filoofia per a la EC, perquè la primera, amb el títol "Filosofia i Ciutadania" és de 1r de Bat. i la segona es divideix en dos cursos a l´ESO, l´Educació per a la ciutadania (a cursar en 1r, 2n o 3r d´ESO, a escollir segons comunitat) i l´Educació eticocívica, a 4t d´ESO. Més aviat la culpa sembla tenir-la una nova assignatura de ciències.\n2)Respecte dels continguts, ací és on està el punt central de la qüestió, i és en relació a aquest aspecte des d´on es poden fer crítiques raonables a la matèria. Quina és la crítica seriosa que se li pot fer a la matèria? Començaré parlant de les crítiques que, per a mi, no són vàlides:\n2.1) Els valors transversals: és clar que el sistema docent, ho vulga o no, transmet valors, i n´hi ha uns valors mínims als quals no es pot objectar res: respecte medi ambient, igualtat home/dona, antiracisme... Això és obvi. Ara bé, això no significa que no puga haver una displicina que tracte de reflexionar racionalment sobre els valors i la conducta moral, i aquesta disciplina és la filosofia pràctica.\n2.2) La filosofia pràctica englobaria l´ètica i la filosofia política, però aquestes no s´han de confondre amb la moral o les morals. La moral es refereix als valors acceptats, de fet, pels individus i les societats. Per contra, l´ètica és la reflexió racional sobre les morals existents. Per tant, una disciplina que es pretén com a racional, l´ètica o filosofia pràctica, no pot ser, per definició, dogmàtica, fora contradictori. Exemple de l´avortament: un professor d´ètica no ha d´imposar la seua visió al respecte, sinó oferir a l´alumne el major nombre possible d´arguments a favor i en contra al respecte per tal que l´alumne decidesca per ell mateix.\n2.3) De totes maneres, la mateixa pretensió de racionalitat de l´ètica filosòfica es troba indisolublement lligada a la idea que no tots els valors (no totes les morals) són igual de respectables. Un pare nazi no té el dret a educar el seu fill com vulga: un estat democràtic de dret hauria de tindre l´obligació, mitjançant, entre altres coses, les institucions educatives públiques, de destruir la seua moral, i això no seria adoctrinar el seu fill.\nArribats en aquest punt, la pregunta crucial és: pot concebre´s l´assignatura d´EC com un equivalent de l´Ètica, o, si voleu, com una espècie de mescla de l´Ètica i de les Ccss. Socials? Si responem que sí, l´assignatura està legitimada. Ara bé, si del que es tracta és d´imposar una assignatura mancada d´un perfil científic clar que únicament es preocupa d´inculcar uns valors políticament correctes sense sotmetre´ls a una anàlisi racional, aleshores ens trobem, en efecte, amb una maria. Vaig a intentar concretar el que vull dir amb alguns exemples:\n-La pobresa, possiblement el problema més greu de la humanitat actualment. A qui va a semblar-li bé que milers i milers de xiquets muïren de fam? No és aquesta la qüestió important, sinó explicar les causes de la pobresa. Jo puc limitar-me a dir-los als meus alumnes: hem de ser solidaris, hem de col·laborar amb les ONG. O puc explicar-los que la causa de la pobresa és el capitalisme rapinyaire. Amb la primera actitud adopte una postura políticament correcta, mentre que amb la segona li proporcione a l´alumne elements perquè adopte una postura crítica respecte de la societat on viu.\n-La democràcia. Qui va a estar en contra de la democràcia? No els benpensants. Podem utilitzar les classes d´EC per a dir: què boniques són les nostres democràcies occidentals. O per a dir: les democràcies actualment estan segrestades pel mercat. És lícit, per exemple, que els ciutadans de la "democràtica" Unió Europa no puguen controlar una institució com el Banc Central Europeu?\nLa dictadura dels pedagogs ha contribuit a legitimar un sistema criminal com el capitalista (tot apelant a valors bonics abstractes i desvinculats dels coneixements i de l´anàlisi racional necessari per a ser de debò un ciutadà crític i responsable. En aquest sentit, els filòsofs hem de lluitar no tant contra l´EC sinó contra la seua monopolització pels pedagogs.\nAla, ja teniu més material per al debat! (Continuarà...)\nAvui toca això, què hi faré? Però bé, és molt interessant la conversa.\nPuntualització 1: Quina part de la teu anatomia t’has jugat???\nTé 47 ays!!! (Pobret Guillem!)\nPuntualizcació 2: no tot el que es legal és étic.\nPuntualització 3: Quina és l’altra part de l’avortament que no és fosca i obscura? No jutge les persones que avorten, puc fins i tot justificar-les, però sempre sempre recomanaria una altra eixida. (I no podem entrar ara en casuístques)\nPuntualització 3: De la mateixa manera que tu no identifiques el laïcisme amb aquesta societat que així s’anomena i que pensa que ho és; així mateix no identifique jo el fanatisme religiós amb el cristianisme. No tots els creients són amorals i cínics. Generalitzes massa!\nDoncs, això exactament volia que explicares! Gràcies Enric. O siga que al cap i a la fi la cosa deprendrà del subjet que imparta l'assignatura i de l'enfocament qui li done als temes, no? Un poc el que deia al principi.\nEncara que ens desviem del tema proposat per l'Enric, un parell de cosetes.\nAjustament de vocabulari: quan jo parlava de moral, em referia tant al discurs racional sobre el comportament com a la interiorització pràctica de representacions socials que implica. Les precisions de l'Enric són molt pertinents i les faig meues.\nDit això, l'aclariment d'Isabel és molt més trist del que em pensava: no és tracta d'un fill de la LOGSE, sinó d'algú educat durant l'antifranquisme i (uf!) la Transisión. La qual cosa em sembla encara més trista (un "progre" quasi històric, ai las!). Sort que m'havia jugat els pèls de la barba, que si no, uf!\nNo, Isabel, ja sé que hi ha creients raonables en totes les confessions; el problema no és que generalitze jo, sinó que és la realitat (i la història) la que generalitza. A banda que ja he vist massa vegades que hom comença buscant una trascendència i acaba sent un fanàtic del que creu haver trobat. Massa casos del mateix per a ser una casualitat. Et pour cause!. Sobre l'altra puntualització, també sé que non omne quod licitum honestum, certament. El que passa que la concepció del que és legal i la concepció del que és "moral" es retroalimenten. I sobre l'avortament, l'aspecte que no és fosc, sinó tot el contrari, és quan allibera la dona d'una reproducció forçada o accidental, quan no l'obliga per collons a convertir-se en mare, especialment quan el que té dins no és una persona sinó un bolic de cèl·lules que es multipliquen. Evidentment que es pot tenir una sexualitat plena sense arribar a l'embaràs, i que és infinitament millor impedir-lo que solucionar-lo manu militari (de fet, qui més pateix amb l'avortament, físicament i moralment, és la dona: no n'he conegut cap que li haja agradat); però no donar la possibilitat de solucionar-ho quan es produeix em sembla brutal.\nBé, a veure com queda el tema de les assignatures, que potser ens hem dedicat a pixar fora de test...\nPer favor, mireu sense falta aquest vincle. Ací estem nosaltres donant-li voltes a la problemàtica educacional, i ja Font de Mora sap perfectament quina és la causa del francás escolar i quina és la solució:\nAmics patiers, aquest matí he estat fullejant alguns llibres de text d´EC que ens han enviat a l´institut, i us puc assegurar que les "objeccions raonables" que jo plantejava ahir són absolutament secundàries, i res tenen a veure amb l´integrisme peperoeclesiàstic. En aquests llibres veus com es tracten temes com els drets humans, la igualtat home/dona, la pobresa, el consum responsable, la natura de la democràcia i dels estats constitucionals, la idea del bé comú... En fi, tot molt perillós per a la nostra dreta. Es podrà discutir la manera de fer-ho, però qui pot estar en contra d´ensenyar aquestes coses a uns joves tan necessitats de saber-les?\nGràcies Enric, per la informació, pel que he estat investigan sembla que és com dius, per sort.\nMireu ara ací\nTeniu un article de Jose A. Marina un filosòf que ha participat en el llibre de text de SM. És molt interessant tot el que hi diu. A més, teniu el currículo de l'assignatura, i la programació d'aula.


UnXicdeTot: L’ endogàmia dels blocaries.\nJo crec que dir que el món dels blogs és endogàmic és reproduir mites i repetir clixés falsos.\nQue el món dels blogs pugui incloure un refranyer, el diari d'un jove d'ESO, narracions d'una jubilada, l'agenda de moltíssimes associacions, eines didàctiques de mestres d'escola, les opinions d'una política de poble... vols més variació, varietat i diversitat?\nTanta com vulguis! És un mite que els blogs són endogàmics, perquè hi ha molta diversitat i no es pot agrupar tots els blogaires en un mateix sac, per sort.\nI els qui diuen això, els mitjans tradicionals, vols dir que no són més endogàmics i corporativistes que els blogaires? Vols dir que no és por el que senten per un bon tros de pastís que se'ls escapa de les mans i que no saben com abordar?\nI és difícil que la blogosfera política (per a mi la part més vulgar i repetitiva de tota la blogosfera) accepti moure en espais que no li són afins.\nSi tens un blog polític i tens una filiació política, difícilment gent d'altres partits et donarà canxa i et seguirà el fil. La política sí que és molt més endogàmica que no pas la blogosfera i difícilment es permeten traspassar fronteres.\nSalutacions cordials des de vallromanes.\n15 de setembre de 2008, a les 18:49\nTot i que fa aproximadament un any varem intercanviar alguns correus, m’ ha sorprès el teu comentari al bloc “UnXicdeTot”.\nIntentant donar resposta al teu comentari, et diré que no tinc cap mena de dubte de les possibilitats dels blocs i de les noves tecnologies en general. Com probablement has comprovat, en diferents escrits he parlat d’ aquest potencial, i sota el nom “UnXicdeTot”, s’ han obert per diferents veïns de Calldetenes, alguns blocs que toquen diferents temàtiques com ciència , còmics etc, . Confio que continuaran creixent, i crec que son una mostra de que crec en el potencial dels mateixos. Per tant els blocs no son en si mateixos endogàmics.\nEl que ja no crec, es que els blocaires estiguem aprofitant tot aquest potencial. Tinc la sensació que els que hi hem entrat, mirem que es publica i potser ens interessem pel que fan els altres blocaires, però em fa l’ efecte que en general ens movem en cercles molt reduïts, i sempre som mes o menys els mateixos, els que pengem escrits i ens anem llegint entre nosaltres, i per això parlo de “l’ endogàmia dels blocaires”. No se si en blocs d’ opinió, amb afiliació política o sense, això es nota mes.\nDesconec si politics i periodistes tenen por de que alguna cosa s’ els escapi, el que es clar es que els blocs donen possibilitats a tothom d’ opinar i de difondre i compartir qualsevol tipus d’ informació, d’ una manera que abans només estava a les seves mans, i que cal que molta mes gent s’ animi a participar, perquè s’ aprofiti tot el potencial del que et parlava.\n15 de setembre de 2008, a les 20:40\nI des de fa un any que et vaig llegint i veig que has fet molta feina a casa teva. :-)\nSom els que som i encara hi ha molt camí per recórrer, sens dubte. Jo intentava defensar que no és un cercle tan tancat. Quants blogs hi ha en català a l'actualitat? 1.000? 10.000? 100.000? Creixen i es diversifiquen. És un canal ben viu i el millor: s'hi estan afegint les generacions de joves i les generacions de jubilats. Diversitat, qualitat i moltes ganes.\nNo et dic el nombre de blogs que llegeixo i comento regularment, però són un bon grapat. I cada dia en trobo de nous, que afegeixo als meus canals RSS per tornar-los a visitar.\nI com jo hi ha moltíssima gent que ho fa. I entres en blogs que desconeixies i veus que tenen 40 i 50 comentaris a cada article. És poca gent? És molta gent? Que ho valori cadascú!\n15 de setembre de 2008, a les 20:56\nVíctor, si et fixes bé en la referència que fa en Joan al meu comentari de fa uns mesos és que el món dels blocs és "molt actiu però també molt endogàmic". No et quedis només amb això d'endogàmic, perquè si és un clixé i un mite, que potser sí, hores d'ara també ho comença a ser que els mitjans tradicionals tenen por de perdre part del pastís.\nDit això, comparteixo amb tu que els blocs són vius i ben vius, i ho són sobretot, tal com tu apuntes, per la diversitat de temàtiques que s'hi toquen i de perfils diferents entre els blocaires. Un fenòmen menyspreat no diria només pels mitjans tradicionals, sinó per bona part de la societat "tradicional", és a dir, per una bona part de la societat actual, que tal com diu en Joan en la resposta al teu comentari, encara no acaba d'entrar en el tema ni aprofitar el potencial que representa.\nBé, en tot cas, encantat de conèixer-te, ni que sigui virtualment. Ara em pararé una estona pels teus blocs, que he vist que són diversos. Tal com tu dius, cada dia en coneixes més i la bola es va fen més grossa.\n15 de setembre de 2008, a les 23:03\nM'havia descuidat de dir en el meu comentari anterior que la vitalitat dels blocs i de la blogosfera es veu ben patent amb l'Osonosfera, el portal -i esperem que algun dia alguna cosa més, o no!- d'osonencs o de temàtica osonenc. Jo vaig ser un dels que va empènyer perquè fos una comunitat oberta, no només tancada als blocs més polititzats. I bona part de l'èxit precisament crec que rau en aquesta diversitat. El dia de la presentació vaig fer un post al meu bloc amb un "menú degustació" de l'Osonosfera amb alguns exemples d'aquesta diversitat. Bé, segurament ja ho coneixes... Era per si de cas...\n15 de setembre de 2008, a les 23:06\nm'has fet buscar al diccionari que vol dir endogàmia.\nEstic d'acord amb ambdós, la blogosfera és molt variada, però jo també crec que els blocaires habituals som, ara per ara, un cercle reduït si ho contextualitzem dins els global de la societat i ho comparem amb els que miren asiduament la tele, per exemple.\nTambé opino que això no ha fet més que començar i que ja no hi ha qui ho pari, tot i que el concepte 2.0 encara està més a l'alçada d'un Comodore 64 que no d'un Iphone.\nVinga, a reveure blocaires.\n15 de setembre de 2008, a les 23:10\nConec l'Osonosfera, Joan C. I és sorprenent la quantitat de gent que arrepleguen aquestes esferes territorials. Sou més de 200, oi, em sembla recordar?\nMira, per exemple, si entres ara a l'agregador de l'Osonosfera, aquest article d'ahir ja no surt en la primera pàgina, i hi ha gairebé una cinquantena d'articles més actuals, ja. Només de l'Osonosfera.\nAra mateix, doncs, ja som a l'ahir. Aquest és un dels problemes d'Internet i de la informació actual: que de seguida passa. L'èxit rau en mantenir-se actual, que el que escriguis pugui interessar avui, demà, ahir... sempre.\nTinc també les meves teories sobre les esferes territorials, encara que entenc que fan la seva funció, és clar. Mira la paradoxa: amb Internet vam trencar fronteres, que ens permeteren seguir i llegir persones d'arreu del món, de qualsevol cultura i que usessin qualsevol llengua. I hem acabat ajuntant-nos amb els veïns de porta. :-)\nCondició humana sens dubte!\nNo t'empatxis amb els meus blogs, que són monotemàtics! Si en sapigués més hauria fet un portal comme il faut de paremiologia catalana. Amb els meus coneixements informàtics em resulta més senzill anar obrint blogs per a diferents temàtiques. Però tots van molt interrelacionats.\nUn plaer compartir aquests comentaris i moments amb vosaltres, Joans!\n16 de setembre de 2008, a les 8:44\nEn ocasions els veïns de porta estan tan lluny, que es mes senzill ajuntar-se en el mon virtual que en el real. Quantes vegades en el mon real no aconseguim trobar una estona per xerrar tranquil•lament ?. En el virtual tothom interactua quan li va bé.\nMolts s’ escuden en la fredor de fer servir aquest mitjà, i abanderen que el que importa son les relacions cara a cara, quan el que fan realment es defugir la comunicació i el debat.\nPer mi també es un plaer compartir aquests moments amb vosaltres, que per cert difícilment compartirem cara a cara.\n16 de setembre de 2008, a les 16:55


Albert Calls: de maig 2011\n"QUI VIGILA ELS VIGILANTS?"\nCap a quarts de 10 de la nit van començar les reflexions interessants en la trobada d'Indignats (uns 300 en els moments àlgids) de la plaça Santa Anna de Mataró.\nAlgunes de les idees que vaig poder escoltar per part de les persones que parlaven, demostren que tenim una societat de gent molt preparada, que comença a anar per davant dels nostres Vigilants ("Qui vigila els vigilants?").\nÉs aquella reivindicació que fa temps que alguns fem i que semblava que mai prendria forma. És cert que estem davant d'una explossió emocional i que possiblement –i per sort- no tindrà extrapol·lació política directa, però indubtablement marcarà els eixos del que ha de venir.\nÉs molt millor la gent dialogant, analitzant i fent propostes per una societat i un món més just i més digne, que l'aborregament col·lectiu d'aquella mateixa hora, milions de frustrats asseguts al sofà, veient la telebrossa de tots els dies.\nPerò això, ésclar, preocupa els nostres guardians perquè els fa molta por.\nI tot aquest moviment, també, deixa en evidència a alguns més que d'altres. És el món del 2.0, del Wikileaks, de "Watchmen" i "V de vendetta", del que va anunciar Orwell a "1984"... ja fa temps que som al futur (un futur sense present), amb unes dictadures subtis i enganyoses.\nD'aquí uns dies, quan s'acabin les eleccions, segurament s'atacarà amb força i duresa aquest moviment des dels sectors mediàtics i del poder, però vés per on sembla que ha obert una escletxa i tota esquerda és sempe perillosa, i més quan deixa en evidència les mentides que tots coneixíem però que no ens atrevíem a dir en veu alta.


Els cellers, caves, cases de turisme rural i restaurants adherits al conveni dissenyat pel Patronat de Turisme de Subirats ofereixen aparcament gratuït i només cal tenir en compte una sèrie de consideracions:\nEls espais situats en la propietat privada no són una àrea de servei, tot i que el terreny és pla, sense obstacles i accessible per als nostres vehicles.\nEls propietaris són elaboradors de vi o cava, restauradors o hotelers, i els seus terrenys no són càmpings, per tant no són professionals de l'autocaravanisme. Ens acolliran amb deferència, vetllaran perquè ens sentim a gust i no ens demanaran cap pagament per estar en la seva propietat, els espais són agradables i tranquils per poder descansar i gaudir entre vinyes.\nNo hem d'oblidar que som convidats i no podem exigir els serveis que oferiria un càmping, ja que aquesta no és la finalitat de la nostra estada. Ara bé, ens asseguren que serem ben atesos i ens informaran del que podem visitar a Subirats i en el Penedès.\nPodrem gaudir d'uns paisatges de vinyes magnífics, desconeguts i molt interessants, així com el pers i ric patrimoni rural, descobrir i degustar uns bons vins i caves, visitar cellers i caves i gaudir de l'excel·lent gastronomia de Subirats i del Penedès.\nLes normes a complir pels autocaravanistes són les següents:\nNo cal trucar per reservar plaça, si hi ha espai s'aparca en el lloc previst.\nNo es pot encendre foc per evitar el risc d'incendi.\nCal respectar la tranquil·litat de la casa i dels veïns, i si es viatja amb nens cal tenir cura que el seu comportament sigui el correcte: les vinyes i els jardins no són terrenys de joc, són per a passejar i gaudir-los.\nSi es porten animals de companyia, cal demanar permís al propietari per deixar-los lliures.\nLa senyalització serà a l'entrada de la finca, amb la llegenda "L'Encant de Subirats"\nA continuació es detallen les caves i cellers que ja ofereixen aquest servei. Aquest llistat s'anirà actualitzant a mesura que es produeixin noves incorporacions.\nAlbet i Noya Masia Can Vendrell (Sant Pau d'Ordal) 41º23′06″ 1º48′23″\nCava Guilera Ca l'Artigas (Lavern) 41º23′54″ 1º46′15″\nEudald Massana Noya Maset del Lleó (Sant Pau d'Ordal) 41º22′54″ 1º46′54″\nCastellroig Can Serra (Ctra. de Sant Sadurní a Sant Pau d'Ordal) 41º25′05″ 1º46′24″\nFont original: turismesubirats.com


El psicòleg Xavi Lucas va dirigir una sessió per videoconferència amb l'equip femení de l'Espanyol\nImatge de la sessió col·lectiva de l'Espanyol amb el psicòleg Xavi Lucas XAVI LUCAS\nBarcelonaQuan la competició es va aturar i el confinament es va instaurar arreu, l’Espanyol ja portava dues setmanes sense competir. S’havia acabat una finestra de partits internacionals i tot just s’havia de reprendre la Primera Iberdrola quan tot es va parar. La sensació real de confinament no va aparèixer fins a un parell de dies més tard al vestidor blanc-i-blau. Ara que el context està sobradament assimilat, la plantilla blanc-i-blava viu dies d’incertesa i neguit, com passa a la resta de ciutadans. Que la temporada ja estigués sent dolorosa i incòmoda, últimes a la classificació i sense haver guanyat encara cap partit, afegeix frustració i ràbia.\nTot aquest còctel d’emocions les ha de gestionar Xavi Lucas, exfutbolista i psicòleg clínic expert en coaching esportiu. A la feina amb altres esportistes i equips, hi ha afegit enguany l’acompanyament del femení i el filial periquito. Aquesta setmana, des de la distància i per via telemàtica, va fer una sessió grupal per donar eines a les jugadores per afrontar la situació. “D’una banda, vam parlar de com s’afronta qualsevol situació difícil per identificar pensaments i emocions i no bloquejar-nos i, de l’altra, vam donar instruments per enganyar el cervell més primitiu”, explica a l’ARA.\nD’entre les pautes que va donar, en destaquen aquestes:\nGestió del pensament. Ocupar-se dels dies immediats i no preocupar-se d’un futur que no es controla. Buscar-li un objectiu al confinament.\nIdentificar les emocions. El cos reacciona a situacions límit sentint por, ràbia i tristesa. S’ha d’expressar el que sentim i trobar distraccions positives.\nEnganyar el jo primitiu. S’han de buscar instruments per no bloquejar-nos.\nFer llistes amb el que farem quan sortim i el que hem après.\nUbicar determinades accions a diferents espais de casa.\nNo fer canvis dràstics ara.\nBuscar un objecte/anclatge.\nRacionar la informació.\nLlegir, evitar pantalles i sucres abans d’anar a dormir.\nLa visió de les jugadores\n“És important que ens reservem moments per a nosaltres”\nLes jugadores s’han fet seus els consells i els estan intentant aplicar. El que els ha quedat més clar és que no poden angoixar-se pensant en si la lliga es reprendrà o no, encara que això pugui alterar els seus plans de futur i els del club, sobretot si es consuma el descens a Reto Iberdrola. “Dedicar molta energia a pensar en el que no sabem com es resoldrà juga en contra nostra. Vam parlar de no posar-nos més pes a sobre del que ens correspongui i d’intentar mirar a curt termini”, reconeix Letti Sevilla. La migcampista és graduada en psicologia i està cursant un màster de l’especialitat aplicada a l’esport. “L’aspecte psicològic és una variable més a tenir en compte. La del psicòleg és la típica figura de la qual es prescindeix als clubs, i és essencial”, remarca, agraint la feina que ha fet Lucas “en l’any tan complicat” que estan tenint.\n"Dedicar molta energia a pensar en el que no sabem com es resoldrà, juga en contra nostra" ”\nLetti Sevilla Migcampista de l'Espanyol i graduada en psicologia\nEn context de confinament, per a Sevilla és important “reservar-se moments d’introspecció, per mirar què sentim i donar-nos un espai personal”. Hi ha part d’aquesta aturada que fins i tot pot estar fent-li bé a l’equip, diu Letti, perquè ha donat “un temps per prendre consciència, mirar cap endins i veure què es pot fer diferent”.\n"Estem acostumades a entrenar per competir"\nDaniela Cruz va ser una de les primeres incorporacions de l’estiu. La defensa de Costa Rica viu el confinament amb la seva compatriota Kath Alvarado i amb la paraguaiana Dulce María Quintana. Tenen un ull posat als seus països i mantenen contacte diari amb les famílies. “Nosaltres ho vivim doblement, perquè estàs preocupada pel que passa aquí i pel que passa allà”, descriu. Però és conscient que aquesta crisi “no està sota control de ningú” i que “fer plans i pensar què podria passar fa més mal que cap altra cosa”.\n"Les que som de fora vivim doblement el neguit. Estàs preocupada pel que passa aquí i pel que passa al teu país" ”\nDaniela Cruz Defensa de l'Espanyol\nLa trobada per videoconferència amb les companyes va ser una oportunitat per sentir-se més acompanyada i constatar que “tothom està passant pel mateix”. La centreamericana, que subratlla que l’esport no és en cap cas una prioritat ara mateix, sí que reconeix que per a les esportistes tot plegat es fa complicat. “Estem acostumades a entrenar per competir i ara aquest objectiu no hi és o no és clar. Però tornem al que ens emfatitzava el Xavi: anem al dia i demà ja veurem què passa”.\n“No és moment de fer coses que no faríem”\n“Això de fer un fartlek sola em costa molt, no em motiva gens. El que m’agrada és entrenar en grup" ”\nElba Vergés Jugadora de l'Espanyol\nEn aquesta rutina diària, a Elba Vergés se li fa difícil l'obligació d’entrenar-se en solitari sense un objectiu clar a la vista. “Això de fer un fartlek sola al pàrquing de casa em costa molt, no em motiva gens. Faig un esport d’equip, m’agrada entrenar en grup! A més, que no sapiguem quan tornarem a entrenar o a jugar ho fa tot més complicat encara”. A banda de trobar a faltar la dinàmica de vestidor i el repte de cada cap de setmana, la defensa de Sant Just Desvern se sent “equilibrada”. “M’agrada estar-me a casa”, reconeix, tot i que admet que després d’un mes seguit “ja no és tan relaxant”. Sobretot, diu, perquè “el pla perfecte seria fer pastissos i no toca”.\n🍏 Nutrición deportiva durante la cuarentena\n🎙 El mensaje de Marina González (nutricionista del @RCDEFemeni) a @MateoSanchezTV\n➡ "Es muy importante el consumo de las proteínas y los vegetales"\n🛋 #QuedateEnCasa pic.twitter.com/jHnNmc4PBP\n— GOL ⚽ (@Gol) 28 de marzo de 2020\nDe fet, és una de les coses que més li va quedar de la xerrada amb el psicòleg. “Hem de continuar pensant que som esportistes, no és moment per fer coses que no faríem si no estiguéssim en competició”. No alterar dràsticament la rutina és una de les eines que donava Xavi Lucas. “L’energia la necessitem per adaptar-nos al nou medi, no podem destinar-la a altres grans canvis”. També recomanava buscar un objecte que servís d’ancoratge i racionar l’accés a la informació. “Els primers dies sí que estava més a sobre de les últimes notícies, però darrerament me n'he distanciat”, reconeix Vergés. L’Elba deixa una última reflexió: “El psicòleg també ens va parlar de no sentir-nos culpables, de no jutjar-nos si algun dia estem desanimades o no ens ve de gust fer el que toca”.\n"Intentem no perdre la unió i implicació com a grup"\nL’entrenador també s’ho mira tot des de la frustració de no ser al camp, de no poder estar dirigint. Jordi Ferrón està dedicant esforços aquests dies a mantenir l’esperit d’equip al vestidor. “És important no perdre la vinculació amb els objectius que teníem. La força i la unió d’un grup, estar-hi implicades, és essencial per rendir”, comenta. Ferrón és conscient que per a les seves jugadores, la situació és delicada, sobretot perquè, com a esportistes d’equip, exercitar-se soles i sense “l’estímul extern, l’aire lliure i la connexió amb la companya” perd sentit. “Els que fan esports individuals ja tenen aquesta part mental més treballada, i tot i que sigui pesat entrenar-se a casa, ho fan de manera més automàtica”.\n"Al principi era escèptic, però he vist com un psicòleg t'ajuda a reconduir actituds i ara hi crec molt" ”\nJordi Ferrón Entrenador de l'Espanyol\nEstà a sobre de les pautes del preparador físic i amb el psicòleg ja ha començat a parlar de dinàmiques per a la temporada que ve. “Com a jugador vaig viure una època en què no hi havia psicòlegs al cos tècnic. Ha sigut com a entrenador que he valorat la seva rellevància. Al principi era escèptic, però he vist com m’ajuda a mi a controlar situacions, a gestionar emocions i a reconduir-me en algunes actituds o accions, i ara hi crec molt. De fet, animo les jugadores que utilitzen l’ajuda d’un professional”.\nXavi Lucas hi insisteix: “Demanar ajuda està vist com un gest de debilitat, però assumir que tens una dificultat i afrontar-la amb valentia és important”. Especialment en aquests “moments de supervivència i moments límit” que tendeixen a bloquejar les persones. “El cos té unes reaccions adaptatives i és absolutament normal sentir por, ràbia o tristesa. Es tracta d’identificar aquestes emocions, trobar-hi una via de sortida i evitar conductes impulsives, compulsives i evasives”.\nCovid-19 RCD Espanyol femení Futbol Femení Primera Iberdrola Jo em quedo a casa


Els pensionistes de la Seu es troben per presentar la reclamació col·lectiva - FÒRUM.ad\nEl 25/11/13 23:26\nEl grup de pensionistes de la Seu d’Urgell, recentment constituït, continua avançant per fer una reclamació col·lectiva de revalorització de la pensió de l’any 2012. Dissabte passat una vintena de persones ja van passar pel Centre Cívic per omplir la sol·licitud adreçada a la Seguretat Social per reclamar aquest dret.\nEl següent pas es durà a terme aquest dimarts, dia 26, a les 11 del matí al Centre Cívic, on s’ha convocat totes les persones que volen fer la reclamació per tal de presentar-la de manera col·lectiva. Els interessats que no disposin del formulari poden descarregar-lo a través d’un enllaç d’internet que l’organització posa a disposició de tothom. Al Centre Cívic també s’hi podrà trobar formularis impresos.\nTota la informació sobre els processos col·lectius de revalorització de les pensions, que s’estan duent a terme arreu del país, s’està publicant al bloc d’internet ‘Salvem les pensions’ (http://salvemlespensions.wordpress.com).\nNotícia Anterior: Andorra i Midi-Pyrénées volen ‘rellançar’ la cooperació sanitària durant el 2014 (Vídeo)\nSegüent Notícia: DA demana una nova pròrroga per presentar esmenes a les lleis de l’IRPF, la CASS i l’ordenament tributari


Casal Catala De Vancouver-Edició de Setembre 2004-Joan Pujol, el James Bond català, Casal Català Vancouver\nJoan Pujol, el James Bond català\nRamon Palomeras(Diari Avui)\nEl periodista madrileny Javier Juárez escriu la biografia d'un dels espies més importants de la Segona Guerra Mundial. L'agent doble va enganyar els serveis secrets alemanys i va jugar un paper providencial per a la victòria aliada\nJavier Juárez biografia la figura de Joan Pujol, un dels espies més importants de la Segona Guerra Mundial, capaç de fer anar de bòlit els serveis secrets alemanys i contribuir a la victòria aliada.\nDeu ser difícil de trobar un home els actes del qual hagin estat tan determinants per a la història del segle XX, i que hagi romàs en l'ostracisme més absolut com és el cas de Joan Pujol (1912- 1988). Anònim per a la majoria, però cabdal per a la victòria aliada en la Segona Guerra Mundial. De fet, va fer el que fa tot espia: mantenir-se discret, tot actuant a l'ombra. El periodista Javier Juárez ha reparat aquest greuge amb la història i ha escrit Juan Pujol, el espía que derrotó a Hitler (Temas de Hoy), la biografia d'uns dels agents dobles més importants que van actuar a la contesa mundial.\nQui sí que se'n recorda de Joan Pujol, i molt, són els serveis secrets alemanys; però van obrir els ulls massa tard. Ell tot sol va ser capaç de portar-los de corcoll i els va fer creure que el Dia D, el desembarcament de Normandia, seria en un lloc i hora diferents. El missatge en questió va anar a petar a les mateixes mans de Hitler. A resultes de la missiva, el Führer alemany va aturar la contraofensiva i va passar allò que tots els llibres d'història recullen i que tantes vegades s'ha vist a la televisió. Juárez recorda que fins i tot el general nord-americà Eisenhower va qualificar de "determinant" l'actitud de Pujol, així com que Keitel, comandant en cap de l'exèrcit alemany, havia reconegut que l'informe enviat per Pujol havia tingut en un 99 per cent la culpa de l'èxit de l'ofensiva aliada el 6 de juny de 1944.\nPerò els èxits de Pujol no acaben aquí. Mentre estava a Londres l'estiu de 1944, va ser requerit novament pels serveis secrets nazis per facilitar la localització dels punts estratègics més importants de la ciutat anglesa per tal que l'aviació alemanya ataqués amb bombes volants V-1 i V-2. "Les coordenades que va passar Pujol eren falses, cosa que feia que les bombes explotessin als afores de la ciutat, cosa que va evitar moltes morts", recorda Juárez. I no es deixa de donar una dada, si més no curiosa. "Pujol va ser considerat pels alemanys l'espia més important", diu l'autor. "Fins i tot condecorat amb la Creu de Ferro". Però de missions de desinformació n'hi va haver per parar un carro.\nLes trapelleries de Pujol tenen l'origen el dia que es va presentar a l'ambaixada britànica de Madrid per col·laborar pel govern anglès. Però va ser rebutjat. Aleshores va trucar a la porta dels nazis, que el van rebre amb els braços oberts. Sota el nom d'Alaric, Arabal o V-319 anava enviant informes als alemanys. Fins que va entrar en contacte el 1942 amb els serveis britànics i va conèixer i treballar amb espies de la talla de Kim Philby o Tomas Harris, el pintor espia. A partir d'aquí, es va convertir en Garbo i en l'agent doble més important de la contesa bèl·lica. La seva "inexistent" xarxa de col·laboradors que operaven, espiaven i enviaven "qualificats" informes als alemanys va fer estralls en matèria de desinformació. "Per molt inverosímil que resulti la fictícia xarxa de nazis gal·lesos i per increïble que sembli la ingenuïtat del servei alemany en acceptar-la, el MI5 [servei de seguretat britànic encarregat del contraespionatge en el Regne Unit] va comprovar després com la realitat quasi sempre supera la ficció", comenta Juárez.\nEn acabar la Segona Guerra Mundial, Pujol va agafar les maletes i, deixant dona i fills a Espanya, va emigrar a Veneçuela per començar una nova vida en l'anonimat. Va esborrar el passat de la seva ment, va fer córrer la veu de la seva mort i es va tornar a casar, sense dir mai res a ningú sobre l'autèntica identitat de Garbo i les malifetes que tant havien fet anar de corcoll Hitler i els serveis secrets alemanys. A principis de la dècada dels 80 l'escriptor britànic Nigel West el va descobrir i va fer un llibre sobre la seva vida. El secret més ben guardat de la Segona Guerra Mundial sortia a la llum, el duc d'Edimburg li concedia la medalla de l'Imperi Britànic i esdevenia de la nit al dia tota una estrella en el Regne Unit, mentre aquí el seu nom es diluïa en el de l'expresident Pujol.


Les sospites de contagi desborden la plaça de Braus amb un miler de proves diagnòstiques - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLes sospites de contagi desborden la plaça de Braus amb un miler de proves diagnòstiques\nEls molts casos que estan apareixent al tomb de l’activitat escolar dispara el nombre de persones que acudeixen a fer-se TMA i tests d’antígens a l’antiga plaça de braus, amb una capacitat clarament superada; les darreres 36 hores s’han notificat més de 350 casos nous\n01/12/2021 (11:11 CET)\nCua a mig matí per fer-se una prova diagnòstica. Toni Solanelles\nEl centre de proves diagnòstiques, l’‘stop lab’ habilitat a l’antiga plaça de Braus davant de l’edifici administratiu de Govern, està clarament superat. Desbordat. Des de primera hora del matí desenes de persones, alguns centenars ja, s’han acosat al lloc per realitzar-se TMA o tests d’antígens per confirmar o descartar l’emmalaltiment. Hi ha sospites de contagis o contactes estrets amb positius que fa que s’acudeixi a l’‘stop lab’. S'han fet un miler de proves aquest dimecres sols.\nLa gratuïtat de les proves fixada de nou a partir d’aquest dimecres i, sobretot, el fet que no calgui cita prèvia -tot i que s'ha reclamat que és millor fer-ho per evitar llargues esperes, que han arribat a superar l'hora en alguns moments- per acudir a fer-se les proves de detecció del coronavirus han fet superar qualsevol previsió. En part, segons que han explicat fonts coneixedores del funcionament del dispositiu, l’alta activitat al centre de diagnòstic es deu al fet que hi ha molta positivitat al tomb dels centres escolars. I això porta els infants i adolescents, però també als seus familiars més directes, a fer-se proves.\nLes darreres hores hauran deixat un dels balanços de nous casos positius més elevat de tota la pandèmia. Tot i que les xifres no són oficials, en les darreres 36 hores s’hauran notificat més de 350 nous casos. Aquest dimarts, el ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, va reportar 70 casos notificats dilluns, el dia amb menys incidència de la setmana per una qüestió logística. Aquest dimarts, però, s’haurien confirmat molt més de dos-cents casos, que són els que s’haurien d’anunciar avui.\nI el degoteig de nous contagis notificats no s’atura, amb una Oficina Covid desbordada i sense capacitat de poder fer els seguiments i, en conseqüència, un filtre que s’escapa tot incrementant la possibilitat de noves infeccions que, sortosament, no es tradueixen com passava fa uns mesos, en ingressos hospitalaris sovintejats. Per sort, la immensa majoria dels casos que es detecten són asimptomàtics o amb una clínica força baixa.\nLa tensió és tan elevada i l’espera relativament també, que des que el centre de proves s’ha posat en marxa aquest matí ja hi ha hagut dues persones d’edat avançada que feien cua que han caigut rodones producte, en principi, de desmais que no haurien de tenir grans conseqüències. Almenys per a un dels casos s’ha hagut de desplaçar una ambulància fins al lloc per atendre la persona que ha patit l’esglai.


Apartamentos Park Raxo Sanxenxo Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAvda. Porteria 23-25, Sanxenxo, Sanxenxo, Espanya, 36922 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartamentos Park Raxo\nAl visitar Pontevedra, vosté es sentirà com a casa a Apartamentos Park Raxo, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartamentos Park Raxo és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, servei de bugaderia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent camp de golf (a 3 km). Apartamentos Park Raxo és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Pontevedra.


GMV: FINALITZA AMB ÈXIT LA III EDICIÓ DE LA NETEJA DEL RIU VACA\nFINALITZA AMB ÈXIT LA III EDICIÓ DE LA NETEJA DEL RIU VACA\nEl Grup Muntanya Valldigna, va celebrar el passat dissabte 7 de setembre la tercera edició de la neteja del Riu Vaca, des del seu naixement “els Brolls” a Simat fins la desembocadura a Xeraco.\nA les 8h els participants es dirigien als punts de concentració, la porta del Monestir de Santa Maria de la Valldigna, a Simat, i l'Assut, a Tavernes. Abans de començar l'activitat es va fer entrega d'una samarreta commemorativa a cada participant i es donà una xicoteta explicació de l'activitat a realitzar.\nA les 8:30h començava la neteja del riu. A les 10:30h ja s'havien tret multitud d'escombraries i els participants decidiren esmorzar. A les 11:00h va continuar la neteja del riu fins arribar a l'Illeta del Tol·lo.\nL'activitat finalitzava a les 13:30h. Es van poder traure del riu unes 40 bosses de fem amb llaunes, plàstics, paper i vidre i, també, una roda de cotxe, una de camió, ferralla, una botella de butà, etc.\nÉs el tercer any que s’ha realitzat el programa de voluntariat ambiental de la neteja del Riu Vaca. S'han aconseguit traure del riu uns 1.000 quilos de fem. Cal destacar que cada any s'està reduint la quantitat de fem al riu, cosa que agraïm i que mostra la progressiva sensibilització de la ciutadania sobre aquest medi.\nDes del Grup Muntanya Valldigna, volem agrair la col·laboració dels ajuntaments de Simat, Benifairó i Tavernes de la Valldigna, així com també de les entitats i empreses com, Tenda d’Animals Exòtica, JYS’VINS, la Bastida Refugi-Alberg, Casa de la Taronja i Taller d'electricitat i mecànica Salvador Vercher. I, com no, volem agrair especialment a tots els voluntaris i voluntàries el fet d’haver participat i ajudat a millorar el nostre territori.\na diumenge, de setembre 08, 2013\nEL GMVALLDIGNA COMENÇA AMB LES ACTIVITATS DE TARDO...\nS'INICIA EL VOLUNTARIAT AMBIENTAL A BENIFAIRÓ I TA...\nFINALITZA AMB ÈXIT LA III EDICIÓ DE LA NETEJA DEL ...


El Parlament votarà si demana la llibertat dels CDR empresonats\nPublicat 10/12/2019 18:20:19CET\nEl ple votarà dues proposicions de llei de Cs i el PP per incloure el castellà com a llengua vehicular\nEl Parlament celebrarà dimecres i dijous un ple en el qual es votarà una proposta de resolució de JxCat, ERC i la CUP que demana la llibertat dels CDR empresonats per un presumpte delicte de terrorisme.\nLa proposta reclama l'arxivament de la causa contra els CDR detinguts el 23 de setembre, l'"alliberament immediat" i que s'investiguin les possibles vulneracions de drets fonamentals i manca de garanties processals que es puguin haver produït durant la seva detenció i empresonament.\nLa resolució es votarà dimecres a la tarda i el ple començarà, com és habitual, a les 10.00 hores amb la sessió de control al Govern i al president de la Generalitat, Quim Torra.\nEl dimecres al matí també es votarà una proposta de resolució conjunta de tots els grups perquè la cambra s'adhereixi a l'Endecàleg, un document presentat per diversos departaments de la Generalitat, entitats i agents socials que ha de servir de base per a un futur pacte social contra l'estigma i la discriminació de persones amb VIH.\nEn l'ordre del dia també s'inclou una proposició de llei de Cs i una altra del PP per modificar l'ús de les llengües en la llei d'educació: la del partit taronja planteja que el català, el castellà i l'anglès tinguin estatus de llengües vehiculars, i la dels populars estableix que el català i el castellà com a llengües vehiculars amb un mínim del 25% d'hores lectives per a cadascuna i que una llengua estrangera també s'imparteixi en un 25%.\nA més, hi haurà el debat i votació del decret del Govern de mesures urgents per a l'emergència climàtica i l'impuls de les energies renovables, i la cambra votarà si crea una comissió de seguiment de l'emergència climàtica, una proposta conjunta de tots els grups.\nEstava previst que també s'abordés una moció sobre l'autodeterminació de JxCat, però aquest mateix dimarts el portaveu del grup, Eduard Pujol, ha anunciat que han retirat la iniciativa d'aquest ple per "facilitar" les negociacions sobre la investidura de Pedro Sánchez.


'A la Ventura' torna als matins com magazine diari\n‘A la Ventura’ torna pels matins com a magazín diari\nMarta Ventura i Mathies Muñoz, amb un interessant equip de col·laboradors presenten el nou format del programa que, de dilluns a divendres, a les 12 hores ens acostarà l’actualitat valenciana.\n11 de octubre de 2021 (11:40 CET)\nEquip del Programa de À Punt "A la Ventura" amb Mathíes Muñoz, Marta Ventura i Adria Rervert.\nEls matins d’À Punt incorporen a la programació diària el nou format del programa A la Ventura. A partir del dimecres 13 d’octubre, de 12 a 14 hores, Marta Ventura encapçala l’equip del nou magazín diari d’À Punt televisió. Amb ella Mathies Muñoz com a copresentador s’encarregarà de l’anàlisi de dades, amb un to més didàctic i explicatiu. No hi faltaran col·laboradors com Chus Lacort i José Molins, amb el meteoròleg Adrià Revert, que farà la previsió de la jornada i amb el aprendrem moltes curiositats al voltant de l’oratge.\nA la Ventura és un magazín matinal que de dilluns a divendres acostarà l’actualitat informativa, social, política i cultural de la Comunitat Valenciana. El nou format, que dirigirà la periodista Pura Requena, també analitzarà el que ens envolta amb experts i tertulians. Amb un to amable A la Ventura acompanyarà cada matí els que trien la televisió pública valenciana.\nL’estructura del programa tindrà dos parts diferenciades: la primera inclourà una tertúlia amb els temes més socials, que ens afecten a totes i tots. La segona part abordarà assumptes més polítics, enllaçarà i avançarà l’actualitat de la jornada que oferirà, a partir de les 14 hores, l’informatiu Notícies Migdia.\nEl nou programa A la Ventura completa, de dilluns a divendres, la programació matinal d’À Punt televisió, que comença a les 7 hores amb Les notícies del matí des de la ràdio d’À Punt amb Jèssica Crespo i Òscar Martínez, continua amb els millors moments del programa Bona vesprada amb Màxim Huerta, María Fuster i Joan Espinosa, i que que es tanca a les 14 hores amb el Notícies Migdia que presenta Victòria Maso.\nÀ Punt continua complint la voluntat d’oferir una proposta de qualitat i de proximitat als espectadors i espectadores que cada dia trien la radiotelevisió pública valenciana.


Des de Catalan Films & TV us fem arribar informació sobre la inscripció de films a la Berlinale\nLlargmetratges i curtmetratges acabats en els dotze mesos anteriors al festival.\nEs recomana llegir les bases de participació i el document adjunt How to Berlinale on es detallen els requisits de cada una de les seccions.\nAquells que vulgueu presentar candidatures heu de fer la inscripció oficial en el següent enllaç abans del dia 1 de novembre (llargmetratges) o 15 de novembre (curtmetratges). El cost d'inscripció és de 150€ per als llargmetratges i de 60€ per als curtmetratges.\nEn el cas dels llargmetratges, podeu optar per l'enregistrament del film online a través de la seva plataforma o bé enviar un DVD, Blu-Ray o DCP. En aquest cas, escriviu un mail a p.bonet@gencat.cat i nosaltres gestionarem l'enviament del material. IMPORTANT: Si us inscriviu a més d'una secció, el festival recomana enviar còpies per a cadascuna d'elles.\nUs preguem que ens feu saber al mail p.bonet@gencat.cat qui presenteu candidatura directa per tal de fer un correcte seguiment amb els responsables del festival.


Càritas Urgell segueix incrementant les ajudes econòmiques | Catalunya Religió\nCàritas Urgell segueix incrementant les ajudes econòmiques\nPer Catalunya Religió. Ds, 20/07/2013\n(Càritas Urgell) L'Informe 2012 de Càritas Diocesana d'Urgell recull d'una manera senzilla i entenedora allò que ha estat la feina feta des de Càritas Diocesana arreu del territori diocesà durant l'any 2012. L'edció que s'ha presentat ara explica també les xifres i els projectes que han estat una realitat gràcies a la col·laboració i l'ajuda d'entitats, institucions i els voluntaris i donants de Càritas.\nA més dels desplegable central que recull les grans xifres -dades econòmiques, pla d'acció i balanç d'acció social de les Càritas Parroquials- hi ha una breu explicació de la realitat social, dels projectes de formació i educació, del repartiment dels aliments i roba solidària, del pla de suport a les famílies i al voluntariat.\nUn capítol important es dedica a un dels projectes de referència d'aquest passat curs que és el centre a Puigcerdà, un nou local per poder fer millor la tasca d'ajuda i acompanyament dels més necessitats i de les activitats de Càritas de Puigcerdà i comarca.\nLes dades mostren com Càritas Urgell ha incrementat el percentatge d'ajut econòmic que facilita a les famílies en el darrer any 2012.\nPer zones, a la Seu d'Urgell, l'ajut s'ha incrementat en un 119% i s'han ajudat a 175 famílies. A Puigcerdà s'ha donat acollida a 142 famílies, i l'ajut econòmic ha apujat en un 42%. A Balaguer s'ha hagut de fer l'esforç més notable, i s'ha incrementat en un 293% l'ajut econòmic que es va donar l'any anterior i s'han atès 636 famílies.\nEn total, al llarg de 2012, s'han ajudat a 2.047 famílies, en el marc dels diferents projectes i programes: ja sigui a través dels programes d'atenció econòmica directa, de projectes d'aliments solidaris o bé de projectes formació i de integració en el món laboral.\nPodeu ampliar les dades aquí.\nUrgell, crisi, Càritas, augment, 2012


Així és la nova línia de dispositius Echo d'Amazon\nEls nous equips Echo, Echo Flex i Echo Dot amb rellotge ja estan en prevenda des d'uns 70 euros fins a 200 euros, segons el model\nA finals d'any els nous aparells integraran l'esperada funció d'eliminació automàtica de les gravacions realitzades per l'usuari\nBarcelona - Dijous, 26/09/2019 - 13:46\nAmazon llança una nova línia de dispositius Echo formada per un nou Echo amb millores en el disseny i la qualitat del so que es posa al mercat per 99,99 €; Echo Flex que millora la capacitat d’integració a casa i que té un preu de 29,99 €; Echo Dot amb rellotge que inclou una pantalla led que mostra l’hora, la temperatura exterior, temporitzadors i alarmes i que costarà 69,99 €, i finalment Echo Studio un equip dotat de cinc altaveus direccionals i un controlador de llar digital integrada que costa 199,99 €.\nLa nova generació d’Echo aporta un disseny actualitzat acabat en tela amb diverses opcions de color que inclouen l’anyil, l’antracita, el gris fosc i el gris clar. Compta amb la mateixa construcció d’àudio que l’Echo Plus, incloent-hi un ‘woofer’ de 76 mm i un augment del volum a la part posterior per a greus més forts i aguts més nítids.\nEcho Flex es configura com un altaveu intel·ligent, amb Alexa. Es connecta directament a una entrada de corrent estàndard i permet controlar els dispositius de llar intel·ligent compatibles. Compta amb un port USB integrat des del qual es pot carregar el telèfon o afegir un altre accessori, com una llum nocturna intel·ligent o un sensor de moviment, per exemple.\nL’Echo Dot amb rellotge està basat en el dispositiu Echo més popular, però amb una pantalla led que s’ajusta automàticament segons la brillantor de l’habitació i capaç d’oferir informació de la temperatura exterior, alarmes o un temporitzador per cuinar.\nEcho Studio és el model més sofisticat i integra àudio d’immersió 3D, és sincronitzable amb Fire TV per a reproducció d’àudio, afegeix un controlador de llar digital. Gràcies als seus cinc altaveus direccionals integrats, està dissenyat per proporcionar so amb matisos. El port de greus a la part inferior maximitza el flux d’aire i els greus, la qual cosa permet al seu ‘woofer’ de 133 mm, amb una potència màxima de 330 V, reproduir greus potents. Disposa d’un ‘tweeter’ de 25 mm i tres altaveus de rang de freqüència mitjana de 50 mm que gestionen un so amb freqüències mitjanes dinàmiques i aguts nítids. Compta amb un DAC de 24 bits i un amplificador amb 100 kHz de banda per a reproducció sense pèrdues. Echo Studio reconeix automàticament l’acústica de l’espai on es troba i ajusta la reproducció d’àudio. Es configura com un altaveu intel·ligent que proporciona una experiència d’àudio tridimensional (3D) i immersiva mitjançant Dolby Atmos i 360 Reality Àudio, de Sony.\nNoves funcionalitats d’Alexa\nAmb motiu de la presentació dels nous models d’Echo s’han anunciat les noves funcionalitats d’Alexa. Inclourà, per exemple, el mode xiuxiueig, que permet donar informació personalitzada sense molestar altres persones properes. També oferirà dues noves funcions que faran que el perquè de les seves respostes sigui més transparent. L’usuari podrà preguntar: «Alexa, digues-me què has entès» i Alexa li llegirà el seu últim comando de veu. També es podrà preguntar «¿per què has fet això?» perquè Alexa expliqui breument per què ha respost així a l’última petició. Aquesta funció estarà disponible a finals d’aquest any.\nEliminació automàtica de les gravacions de veu\nA començaments d’any, Amazon va introduir la possibilitat que els usuaris diguessin «Alexa, esborra tot el que he dit avui» o «Alexa, esborra el que acabo de dir». Amb la funció d’eliminació automàtica, que s’activarà a finals d’aquest any, es podrà realitzar l’eliminació automàtica de les gravacions de veu i transcripcions de més de 3 o 18 mesos de manera contínua. Aquesta funció es podrà combinar amb la possibilitat, ja disponible, d’accedir i eliminar el que se li ha dit a Alexa individualment, comando a comando o tots alhora.\nTemes: +Digital Amazon


EL GOVERN LOCAL REBUTJA LA PROPOSTA DE JUNTS PER FAURA DE CONSULTAR AL VEÏNAT COM HA DE SER EL PLANTEJAMENT URBANÍSTIC MUNICIPAL | Ràdio Vall de Segó\nInici Faura EL GOVERN LOCAL REBUTJA LA PROPOSTA DE JUNTS PER FAURA DE CONSULTAR...\nEL GOVERN LOCAL REBUTJA LA PROPOSTA DE JUNTS PER FAURA DE CONSULTAR AL VEÏNAT COM HA DE SER EL PLANTEJAMENT URBANÍSTIC MUNICIPAL\nEl passat dilluns 29 de març va tindre lloc al Saló de Plens de l’Ajuntament de Faura la sessió ordinària del ple municipal\nEn aquella sessió, es va debatre una proposta de l’alcaldia per a modificar la reglamentació urbanística de Faura i tindre preparada la propera actuació per a obrir nous carrers al municipi. En aquest cas, seria a la zona ubicada enfront del carrer de la pilota, junt a la zona de l’Almàssera, a la vessant sud-est del poble.\nAl torn de debat d’aquesta proposició, els representants de Junts per Faura van mostrar seriosos dubtes respecte a la proposta de l’alcalde. Al seu torn d’intervenció, el portaveu de la coalició d’esquerres, Domènec Garcia, afirmava ‘és evident que el paradigma de l’urbanisme ha canviat de fa 15 anys a l’actualitat, i Faura no n’és una excepció. La prova més evident dels canvis és que l’alcalde ens porta al ple aquesta proposta per a canviar el planejament del passat i modificar-lo en l’actualitat. És per això que nosaltres volem que s’eleve una consulta al veïnat a través d’un procés participatiu real per a saber què opina el poble de Faura del planejament urbanístic actual, i com volen els veïns i veïnes que siga el nostre poble el dia de demà. El poble de Faura és l’espai de convivència de totes i tots els que ací vivim i per això des de Junts per Faura considerem essencial que es consulte al poble aquest tipus de modificacions.’\nEl PSOE local, de la mà de l’alcalde, no va acceptar la proposta de Junts per Faura de posar en marxa el procés participatiu per a escoltar la opinió del conjunt del veïnat de Faura en aquest plantejament, és per aquest motiu que la coalició valencianista es va abstindre a la modificació que plantejava el govern local. ‘Des de Junts per Faura no considerem que ara per ara siga una prioritat obrir carrers al municipi. Estarem atents a la gestió del govern local d’aquest canvi en el planejament urbanístic municipal’ concloïen des de Junts per Faura.\nEn un altre ordre de coses el Ple va aprovar dos mocions de Junts per Faura; una relativa al tancament de la Central Nuclear de Cofrents, en la línea del que van aprobar les Corts Valencianes fa uns mesos, i que va rebre el vot favorable del PSOE i l’abstenció del PP, i una altra sobre l’alliberament de la patent de les vacunes per a combatre la Covid, en clara línia del que demanen entitats com Metges sense Fronteres i que va ser recolzada per la unanimitat del Ple.\nPer últim, el grup de Junts per Faura va portar una moció per l’alliberament de Pablo Hasél, raper empresonat per cantar i a qui se li imputen delictes com injúries a la corona o les institucions de l’estat. Al seu torn de intervención el portaveu de Junts per Faura va demanar que ningú siga perseguit per les seues opinions i manifestacions, i va posar el focus en la quantitat d’artistes que estan sent perseguits a l’estat español des de l’aprovació de la llei mordassa. El PP i el PSOE van unir el seu vot contra aquesta proposta.\nArticle anteriorLa comarca del Camp de Morvedre alcanza los 7.260 desempleados en el mes de marzo\nArticle següentL’Ajuntament d’Almenara convoca les beques per a matrícula i transport destinades a universitaris i universitàries\nTerra fèrtil, una llimera i un nisprer, escenari perfecte per a...\nL’AJUNTAMENT DE FAURA FA UNA INTENSA APOSTA PEL RELLANÇAMENT DEL COMERÇ...


Moodle | Pràctiques Institut Miquel Martí i Pol\nCom que el meu treball final de màster (TFM) va dirigit a les tecnologies, i concretament en el seu ús per part del professorat d’educació física he volgut jo utilitzar les TIC en aquesta unitat didàctica.\nConcretament m’he decantat per l’ús del moodle com a eina TIC. Vaig pensar que el moodle seria interessant per:\nBona eina educativa\nEs pot crear interacció\nPossibilitat d’adquirir coneixement fora de l’aula\nEntregues de treballs, activitats i qüestionaris via on-line\nTothom té accés a internet\nNo haver d’imprimir tants fulls\nPossibilitat d’aprendre com s’usa\nAquestes són els principals motius pels quals vaig decidir usar la plataforma moodle.\nA continuació adjunto un document de la generalitat on s’explica què és el moodle:\nAquest és el format que vaig dissenyar pel Moodle. Vaig decidir agafar els Simpson com a eix transversal, i unir-los a l’orientació. He fet activitats de tipus test (qüestionaris), visionar vídeos, penjar documents, utilització del powerpoint, posar enllaços, respondre preguntes obertes, he intentat utilitzar una mica de tot i estic molt satisfet de com ha anat.\nEnllaç web del moodle de l’IES : http://agora.xtec.cat/iesmartipol/intranet/\nUn cop acabada la unitat didàctica puc dir que estic satisfet de l’ús del moodle com a eina educativa. A l’inici va costar una mica que la gent es matriculés i se’ls ha hagut de recordar varies vegades.\nAra bé, no tots els alumnes s’han matricular, n’hi ha hagut un 30% de cada classe que no s’hi ha apuntat.\nEl que he intentat ha estat posar activitats variades i diferents, i la més realitzada ha estat el quizz de preguntes que havien de visionar un vídeo i després respondre-les.\nEn segon lloc l’avaluació inicial l’ha fet molta gent, i la que menys les activitats complementàries.\nEn resum dir que l’experiència de l’ús del moodle és positiva i penso que no a totes però si en algunes unitats didàctiques seria interessant treballar-hi aspectes.