Política - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Home d'estat)\nLa política (del grec πολιτική "política", i aquest de πόλις "ciutat") és el procés de presa de decisions en grups humans, els mètodes per guanyar i conservar el suport de les persones per a realitzar una acció en un grup determinat. Aquesta noció precedeix la societat humana. Es tracta de "les relacions socials que involucren l'autoritat o el poder, i fa referència a la regulació d'una unitat política, i als mètodes i les tàctiques utilitzades per a formular i aplicar polítiques. També pot ser entesa com l'activitat dels que procuren obtenir el poder, retenir o la intimidació a un fi que es vincula al bé o amb l'interès general o del poble.\nLes ciències polítiques són la disciplina de les ciències socials que estudien el comportament polític i que examinen l'adquisició i l'aplicació del poder, així com l'habilitat per imposar la voluntat d'una persona o un grup sobre una altra. Els acadèmics d'aquesta disciplina són els politòlegs. Els politòlegs analitzen les eleccions, l'opinió pública, les activitats institucionals (com operen els cossos legislatius i la importància relativa de les diverses fonts del poder polític), les ideologies dels grups polítics, i la forma en què els polítics exerceixen la seva influència.\n1 Concepte i significat\n1.2 Tipus de polítiques\n1.3 Estudis en política\n2 Sistemes polítics de govern\n2.1 Filosofies polítiques de govern\n2.2 Formes d'organització político-econòmiques\n2.3 Sistemes d'organització política moderns\n2.4 Altres conceptes\n3 Sistemes electorals\n4 Organitzacions polítiques\n4.1 Partit Polític\n4.2.1.1 Sindicats de classe\n4.2.1.2 Sindicats sectorials\n5 Màrqueting polític\n6 Ideologia política\n6.1 Diferenciació vertical\n6.2 Diferenciació horitzontal\n6.2.1 Família paretiana\n6.2.2 Família universalista\n6.2.3 Família identarista\n6.3 Diferenciació segons eix de preocupació\n6.4 Instauració de sistemes polítics\n7 Ciències Polítiques\n8 Arguments a favor i en contra de la participació en política\nConcepte i significatModifica\nLa política ha tingut dues definicions a llarga carrera i és polisèmic atès que pot utilitzar-se per a altres àmbits. Estrictament, el terme política vol significar l'organització de l'activitat col·lectiva o comunitària a través de preses de decisions. Tanmateix, a l'antiga Grècia es definia com a tècnica d'organització i d'identificació del ciutadà grec amb les institucions.\nA l'Edat moderna el terme pren un altre significat que encara preval hui dia. Es relaciona llavors al poder i es defineix com una reglamentació de la societat. En aquesta nova aproximació, la política s'associa a tot una sèrie de conceptes bàsics:\nPoder: la capacitat, facultat o potestat per dur a terme determinada acció.\nAutoritat: l'habilitat per fer complir les lleis; per exigir obediència, per manar, per determinar o per jutjar.\nGovern: el cos o organització que té l'autoritat per crear i fer complir les lleis.\nLegitimitat: l'atribut del govern es guanya a través de l'adquisició i l'ús del poder d'acord amb els estàndards reconeguts o preestablerts (per exemple, els sistemes electorals)\nSobirania: l'habilitat del govern per exercir el control governamental sobre el seu territori de manera independent de qualsevol influència exterior.\nIdeologia: Manera de pensar que influeix en la presa de decisions polítiques.\nLa definició és, però, limitada atès que podem parlar de les polítiques d'una empresa concreta i no pas d'un govern, per exemple. Per aquest motiu hui ens limiten a subscriure el terme a una simple organització de l'activitat comunitària mitjançant preses de decisions. Aquesta definició pren en consideració que la política és pública i privada. És a dir, contemporàniament la política toca aspectes privats com públics, cosa que no passava a l'Imperi romà on tot era públic.\nTipus de polítiquesModifica\nEn ciències polítiques s'ha definit la política segons les seves finalitats. De forma comunament acceptada a les societats amb democràcies liberals la política s'utilitza per al bé comú i, per tant, hauria d'haver-hi una separació vertadera dels poders fàctics, cosa que no sempre és real. En dictadures, la política servix per al benefici propi de qui governa, normalment un govern col·legial militar. En aquest cas pot haver-hi política d'alliberament i/o d'independència.\nEn tot cas la política té com a finalitat de garantir l'ordre intern i la defesa exterior en qualsevol tipus de règim. Per això mateix la política pot presentar encara més tipologies:\nÉs a dir, la política sorgix degut a conflictes o necessitats de cooperar, aparïx en grup i d'ací es traduïx ben sovint en formes de govern.\nEstudis en políticaModifica\nLa política s'estudia normalment sota tres angles des que existix:\nComposició de l'estat\nHistòria de l'evolució dels estats\nEstudi de les relacions entre estats\nLa política implica molts cops una definició del sistema polític així com la seua teorització. D'això se n'ha encarragat principalment David Easton que és el politòleg més acceptat. Quebequès, elaborà un esquema per definir el sistema polític que consistix a col·locar unes entrades o demandes de la societat dirigides al sistema polític el qual ha de respondre-hi amb eixides. Les conseqüències sobre l'entorn porten a un feedback que torna a reciclar les demanes i les eixides.\nPer tot això el sistema política es definix com la manera en com les institucions interaccionen entre societat i entre elles mateixes amb l'objectiu de prendre decisions que afecten majorment a bona part de la població de forma durable. Es tracta al capdavall d'una gestió dels conflictes amb les institucions.\nSistemes polítics de governModifica\nFilosofies polítiques de governModifica\nAnarquisme: L'anarquisme (del grec αν-,an-, "no", i αρχω, arkho, "poder") és un conjunt d'idees filosòfiques i polítiques que tenen en comú el rebuig de l'estat i qualsevol forma d'autoritat o jerarquia que coarti tant de forma física, mental com espiritual la llibertat total o parcial de l'individu.\nDemocràcia: La democràcia és una forma d'organització de grups de persones, on la titularitat del poder polític resideix en la totalitat dels seus membres, fent que la presa de decisions respongui a la voluntat col·lectiva dels membres del grup. La democràcia consisteix, per tant, en una forma d'organització de la vida pública mitjançant mecanismes de participació directa o indirecta que atorguen legitimitat als representants escollits. La democràcia neix a l'Antiga Grècia a partir de la classificació de les formes de govern realitzada per Plató i Aristòtil que la consideraven com el govern de la multitud per part de Plató i dels més per Aristòtil.\nFeixisme: El feixisme és una ideologia i un moviment polític sorgit a l'Europa d'entreguerres (1918-1939). El terme feixisme prové de l'italià fascio ( 'Feix romà'), i aquest alhora del llatí fasc (plural de fascis). El projecte polític del feixisme és instaurar un corporativisme estatal totalitari i una economia dirigista, mentre la seva base intel·lectual planteja una submissió de la raó a la voluntat i l'acció, un nacionalisme fortament identitari amb components victimistes i violents contra els que es defineixen com a enemics i culpables dels seus mals mitjançant l'aparell de propaganda. Prové d'un component social interclassista (El nazisme parlava de nacionalsocialisme), i una negació a ubicar en l'espectre polític (esquerres o dretes), malgrat la ciència política sempre l'ha situat a l'extrema dreta. o bé l'identifiqui com una variant xovinista del socialisme d'Estat.\nGerontocràcia: forma de govern oligàrquic en què una entitat és governada per líders que són els més ancians que la majoria de la població adulta.\nMeritocràcia: filosofia en què el govern està basat en l'habilitat (mèrit) del governant i no pas en la seva riquesa o en altres característiques relacionades amb la seva posició social. La definició més comuna de la meritocràcia conceptualitza el mèrit en termes de competència provada i la capacitat, i el més probable, sol ser mesurat per proves estandarditzades com el coeficient d'intel·ligència. En el govern o en altres sistemes d'administració, la meritocràcia, en un sentit administratiu, és un sistema de govern o qualsevol altra administració (per exemple, administració d'empreses) en la qual les responsabilitats s'assignen a les persones en base als seus mèrits, és a dir, la intel·ligència, les credencials i l'educació, determinats mitjançant avaluacions o exàmens.\nMatriarcat: El matriarcat és una forma d'organització social en què el poder recau sobre les dones i especialment sobre les mares de la comunitat. El terme "ginecocràcia" s'utilitza per referir-se específicament al govern de les dones.\nOclocràcia: govern de la multitud, de la turba, o la intimidació de les autoritats constitucionals. La Oclocracia, terme que prové del grec ὀχλοκρατία okhlokratía i del llatí ochlocratia, segons la visió aristotèlica clàssica és una de les tres formes específiques de degeneració de les formes pures de govern, en concret de la politeia. A vegades el terme es confon amb tirania de la majoria atès que estan íntimament relacionats. Etimològicament, la democràcia és el govern del poble que amb la voluntat general legitima al poder estatal, i l'oclocràcia és el govern de la multitud, és a dir, la multitud, massa o gentada és un agent de producció biopolítica que a l'hora d'abordar assumptes polítics presenta una voluntat viciada, confusa, injuiciosa o irracional, pel que manca de capacitat d'autogovern i per tant no conserva els requisits necessaris per ser considerada com poble. En l'edat moderna, s'ha relacionat amb el concepte d'Anarquia.\nPanarquia: és una filosofia política que aboga per la coexistència pacífica de tots els sistemes polítics, fent èmfasi en el dret de tot individu a afiliar-se lliurement i sortir de la jurisdicció de qualsevol govern que escullin, sense veures obligats a canviar la seva actual localització. No hi hauria un govern central pel fet que cada persona triaria el seu propi estil de govern, i cada un d'aquests governs podrien treballar en conjunt com un tot per a tots en forma d'un "govern en xarxa". En cas de conflictes entre individus sota diferents governs es proposa el Dret internacional per a solucionar-los.\nPatriarcat: En la seva derivació etimològica (del llatí pater, el pare), el «domini del pare», o el dret del pare. Qualsevol forma d'organització social en què els valors, normes i formes de comportament determinants per al desplegament de les relacions socials són establerts i controlats pels majors, els pares, en qualitat de caps de família. Un exemple d'organització d'aquest tipus va ser, en l'antiguitat, la societat romana. En etnologia, designa la influència privilegiada dels membres mascles en la societat, de forma que en ella predominen la «patrilinealitat» (l'herència material i l'estatus passa del pare als fills), i la «patrilocalitat» (es viu al lloc de procedència del pare) i els homes decideixen en les qüestions més importants de la vida social.\nPlutocràcia: La plutocràcia (del grec πλουτοκρατία, Ploutos 'riquesa' i kratos 'govern') és una síntesi crítica de la democràcia, del sufragi universal i del parlamentarisme, podent enunciar-se com un sistema de govern en què el poder el posseeixen els que posseeixen les fonts de riquesa. La plutocràcia es va implementar poc després de la destrucció del poder reial per la força bruta, i amb disfressa de democràcia.\nTeocràcia: La teocràcia (del grec θεός, theós, 'déu' i κράτος, krátos, 'poder, govern': «govern de Déu») és una forma de govern en la qual els líders governamentals coincideixen amb els líders de la religió dominant, i les polítiques de govern són idèntiques o estan molt influïdes pels principis de la religió dominant. Normalment el govern afirma governar en nom de Déu o d'una força superior, tal com especifica la religió local.\nFormes d'organització político-econòmiquesModifica\nSistemes d'organització política modernsModifica\nArticle principal: Forma de govern\nArticle principal: República\nLa República (del llatí RES PVBLICA, «la cosa pública, la cosa pública»), en sentit ampli, és un sistema polític que es fonamenta en l'imperi de la llei (constitució) i la igualtat davant la llei com la forma de frenar els possibles abusos de les persones que tenen més poder, del govern i de les majories, amb l'objecte de protegir els drets fonamentals i les llibertats civils dels ciutadans, dels quals no es pot sostreure mai un govern legítim. Al seu torn la república escull a qui han de governar mitjançant la representació de tota la seva estructura mitjançant el dret a vot. L'electorat constitueix l'arrel última de la seva legitimitat i sobirania. Moltes definicions, com la d'Encyclopædia Britannica de 1922, ressalten també la importància de l'autonomia i del dret (incloent els drets humans) 1 com a parts fonamentals per a una república. No ha de confondre república amb democràcia, car al · ludeixen a principis diferents, la república és el govern de la llei mentre que democràcia significa el govern del poble, del grec, Dimokratia (Donem (Poble) i Kratos (Estat, referint-se a sobirania en aquest cas ).\nPresidencialisme: S'anomena república presidencialista o sistema presidencial a aquella forma de govern en què constituïda una República, la Constitució estableix una divisió de poders entre el poder legislatiu, poder executiu, poder judicial i el Cap de l'Estat, a més d'ostentar la representació formal del país, és també part activa del poder executiu, com a Cap de Govern. Exercint, doncs, una doble funció perquè li corresponen facultats pròpies del Govern, sent triat de forma directa pels votants i no pel Congrés o Parlament. La república democràtica presidencialista més coneguda en la història contemporània és Estats Units. El president és l'òrgan que ostenta el poder executiu mentre que el poder legislatiu ho sol concentrar el congrés, sense perjudici de les facultats que en matèria legislativa posseeix el president.\nSemipresidencialisme: El sistema semipresidencialista, semipresidencialisme, democràcia semipresidencialista o república semipresidencial, és un sistema d'organització política parlamentària en què el primer ministre i el president són participants actius de les funcions diàries del govern. Difereix del sistema parlamentari atès que el president és elegit per vot popular i no és només una figura representativa cerimonial. Per altra banda, difereix del sistema presidencialista atès que existeix el concepte de primer ministre, el qual té responsabilitats davant de la branca legislativa del govern.\nParlamentarisme: Un sistema parlamentari, democràcia parlamentària o parlamentarisme, és un sistema d'organització polític en què la branca executiva del govern depèn del suport directe o indirecte del parlament, sovint expressat per mitjà d'un vot de confiança. Per tant, no hi existeix una clara separació de poders entre les branques legislativa i executiva ni el sistema de verificació i balança comú del presidencialisme. No obstant això, el sistema parlamentari té més flexibilitat i capacitat de resposta que no pas el presidencialisme. Com a sistema democràtic, en la democràcia parlamentària la sobirania popular està representada per diputats i/o senadors, elegits en eleccions lliures i periòdiques, que exerceixen la seva funció legislativa en el marc d'un parlament.\nArticle principal: Monarquia\nLa monarquia és la forma d'estat en què una persona té dret, generalment per via hereditària, a regnar com a cap d'estat. El títol amb què regnen els monarques varia segons les zones i l'estructura jurídica del seu estat. Es poden dir: reis, emperadors, tsars, kàisers, etc. A través de la història molts monarques han tingut poder absolut, de vegades sobre la base de la seva pretesa divinitat.\nMonarquia constitucional: Una monarquia constitucional és una forma de govern monàrquica establerta sota un sistema constitucional que reconeix un monarca electe o hereditari com a cap d'estat. Les monarquies constitucionals modernes sovint implementen el concepte de trias politica o "separació de poders" en què el monarca és el cap de la branca executiva o té només un paper cerimonial o simbòlic.\nMonarquia absoluta: En la monarquia absoluta no existeix cap divisió de poders, ja que la font d'ells és el mateix sobirà i aquest no ha de respondre davant ningú pels seus actes. Encara que el poder judicial hagi pogut tenir en el decurs de la història d'aquests tipus de règims una autonomia relativa en relació amb el sobirà - a diferència dels poders executiu i legislatiu,,,, que per definició són el sobirà en persona - el dèspota podia canviar les decisions o dictàmens dels tribunals en última instància, o bé reformar les lleis per a la seva necessitat o desig.\nRègim militar:Una dictadura militar és una forma de govern autoritari en la qual, en major o menor grau, les institucions executives, legislatives i jurídiques són controlades per les forces armades que impedeixen qualsevol forma de control democràtic. Solen originar-se a conseqüència de la supressió del sistema de govern existent fins llavors després d'un pronunciament militar o cop d'estat. Les dictadures militars generalment han justificat la seva presència en el poder com una manera de portar l'estabilitat política per a la nació o de rescatar-la de l'amenaça de "ideologies perilloses". Els règims militars tendeixen a retratar-se com independents, com un partit "neutral" que proporciona una adreça interina apartidista en èpoques de l'agitació, alhora que presenten als polítics civils com corruptes i ineficaços.\nPolítica ficció: actitud pública dels càrrecs polítics, basada en les discussions a premsa i publicitat desmesurada d'accions simbòliques, què no du a una concreció pràctica o que afecti gaire a la població.\nPolítica professional: Sistema de càrrecs polítics de l'administració de l'estat, en què aquests reben una remuneració econòmica per la seva tasca.\nCàrrec de confiança: Tot i que la seva legislació i definició varien en funció dels estats, podrien considerar que un càrrec de confiança és un treballador eventual el que, en virtut de nomenament i amb caràcter no permanent, només realitza funcions expressament qualificades com de confiança o assessorament especial, sent retribuït amb càrrec als crèdits pressupostaris consignats per a aquesta finalitat.\nArticle principal: Sistema electoral\nUn sistema electoral està conformat per una sèrie de regles per mitjà de les quals els votants poden expressar llurs preferències, les quals, de manera agregada, defineixen un resultat final. L'estudi dels sistemes electorals és la teoria del vot, una subdisciplina de les ciències polítiques, de l'economia o de la matemàtica. Alguns conceptes bàsics dels sistemes electorals són:\nEscrutini uninominal majoritari: mètode d'elecció popular en què el guanyador és el candidat que obtengui la majoria relativa dels vots.\nEscrutini proporcional plurinominal: mètode d'elecció popular en què el percentatge de vots que reben els partits polítics determina el nombre de seients que els són assignats a les assemblees legislatives o parlament.\nRepresentació proporcional mixta: és un sistema electoral similar als sistemes de representació proporcional, però, que inclou un nombre específic (i fins i tot major) de diputats electes per majoria relativa.\nUn partit polític és una organització política que s'adscriu a una ideologia determinada i/o representa algun grup en particular amb l'objectiu de participar en algun tipus d'elecció o sufragi. També es poden formar entorn algun tema d'interès especial o d'una persona concreta. Els partits polítics en democràcia solen informar l'opinió pública dels seus plans i propòsits constituint unitats organitzatives a les quals se'ls reconeix el dret de participar en un procés d'elecció política per mitjà de la presentació de candidats i programes d'acció o govern.\nUn gran nombre d'obres i articles científics sobre l'origen dels partits polítics, citen com a autors clàssics més importants a Maurice Duverger, Anthony Downs, Giovanni Sartori, Seymour Martin Lipset i Stein Rokkanque els quals han servit de punt de partida i han marcat en bona part de l'agenda de recerca en aquest àmbit. Les seves aportacions, a pesar que han sofert nombroses crítiques i reelaboracions, suposen l'anclavatge dels elements fonamentals en l'anàlisi dels partits polítics.\nSempre han existit grups que difereixen sobre el model de convivència de la societat i que competeixen els uns amb els altres, però els partits polítics amb una organització i funció específica sorgeixen a mitjans del segle xix a conseqüència del règim democràtic representatiu i de l'expansió del sufragi. Des d'un enfocament institucional Maurice Duverger diferència entre:\nPartits de creació interna: naixen en el si del Parlament. En un principi es van presentar com a faccions que es disputaven el poder, per ex. els tories (conservadors) i els Whigs (liberals) a Anglaterra. Tenien una connotació negativa, es creia que actuaven en detriment del bé comú perseguint interessos egoistes. Però amb el temps es fa evident la impossibilitat de mantenir una relació directa entre el poble i els seus representants. Per respondre a les noves demandes socials es requereix una major organització. Passen d'un escenari d'inorganització a un altre de creixement organitzatiu.\nPartits de creació externa: sorgeixen a partir de la lluita per l'extensió dels drets polítics al pas del segle xix al xx. Apareixen estretament vinculats amb grups que realitzaven les seues activitats fora del Parlament com els sindicats, entitats religioses i diaris. Per ex. el Partit Laborista (Regne Unit).\nEn canvi des d'un enfocament sociològic o genètic adquireixen rellevància certes divisions socials estructurals esdevingudes durant el procés de formació dels Estats nacionals i de l'economia moderna. Seymour Lipset i Stein Rokkan es refereixen a quatre fissures importants:\nConflicte entre països centrals i perifèrics: diverses poblacions es resisteixen a les imposicions lingüístiques, religioses o polítiques de les grans potències colonitzadores. Sorgiment de partits regionals que reivindiquen la identitat cultural de certs grups.\nProblemes en la relació Església i Estat: es disputen el control de l'educació i l'ordenament de les demandes socials. Formació de partits confessionals i laics.\nDiferències entre el camp i la ciutat: emergeixen partits urbans i agraris.\nTensions entre capitalistes i treballadors: la defensa de la propietat i la lliure empresa s'enfronten als reclams dels sindicats. Naixen els partits socialistes i els moviments obrers. Es consolida la distinció entre partits de dreta i d'esquerra.\nRichard Gunther i Larry Diamond es proposen com a objectiu reordenar les tipologies més importants. Van aconseguir diferenciar cinc gèneres:\nPartits de notables: naixen a la primera meitat del segle xix a Europa, en el marc de règims semidemocràtics i de sufragi censitari. Comptaven amb estructures organitzacionals mínimes, assentades sobre xarxes interpersonals d'un àmbit geogràfic reduït. Feblement ideologitzats. Basats en la distribució de beneficis particulars als residents.\nPartits de masses: sorgeixen al pas del segle xix al xx a Europa, s'estenen en l'actualitat a països asiàtics i africans. Es caracteritzen per tenir una organització sòlida i una àmplia base d'afiliats que aporten econòmicament al partit. Mantenen llaços forts amb organitzacions externes com sindicats, entitats religioses i mitjans de comunicació. Es classifiquen en: nacionalistes (pluralistes o ultranacionalistes) socialistes (socialdemòcrates o leninistes) i religiosos (confessionals o fonamentalistes).\nPartits ètnics: es conformen principalment en l'etapa de la descolonització dels anys 60 'i 70'. Manquen d'una organització massa estesa i sofisticada. No tenen estructures programàtiques que incorporen a tota la societat. Utilitzen generalment la via electoral per aconseguir beneficis particularistes per als seus seguidors.\nPartits electoralistes: es consoliden a la dècada del 70 'en el marc de l'expansió dels mitjans de comunicació i el declivi de l'Estat del benestar. Són febles quant a l'organització tot i que desenvolupen una gran activitat durant les campanyes electorals.\nPartits movimentistes: sorgeixen a les democràcies postindustrials. Adopten característiques diverses depenent del context i la ideologia política. Abasta els partits llibertaris d'esquerra que es basen en la idea de "consens negatiu", és a dir que abasten una base de seguidors heterogènia però substancialment posicionada sobre diferents temes. Per exemple el Partit Verd d'Alemanya. També inclou els d'extrema dreta que és nuclear en funció de la recerca de principis com l'ordre, la tradició, la identitat i la seguretat. Aquests últims són hostils amb altres partits, amb l'Estat i el sistema en general; existeixen alguns principis xenòfobs i racistes. Per exemple el Front Nacional (França).\nOficina de la CNT-AIT a Barcelona.\nUn sindicat és una associació política formada per a la defensa dels interessos econòmics i socials dels seus membres. Els sindicats, segueixen els principis del sindicalisme. Generalment el terme és aplicat al sindicat obrer, format pel proletariat industrial, però també pot referir-se a altres grups, com ara el sindicat camperol, que agrupa els treballadors del camp, el sindicat agrícola, que agrupa sobretot els grans propietaris rurals, el sindicat patronal, o agrupació d'empresaris per a la defensa dels seus interessos, i el sindicat d'estudiants, que agrupa fonamentalment estudiants universitaris.\nSindicats de classeModifica\nTambé anomenats generalistes, participen més o menys d'un plantejament de lluita de classes.\nEls referents principals als Països Catalans són Comissions Obreres (CCOO), que és el primer sindicat en nombre d'afiliats i de representants sindicals, i la Unió General de Treballadors (UGT). Altres sindicats, són la Unió Sindical Obrera (USOC), la Confederació General del Treball (CGT), la Central Sindical Independent i de Funcionaris (CSIF), la Intersindical-CSC, la Coordinadora Obrera Sindical (COS), la Intersindical Valenciana i el Sindicat de Treballadores i Treballadors-Intersindical de les Illes Balears.\nHistòricament, el moviment sindical més transcendent a Catalunya (bàsicament als anys 20 i 30 del segle XX), fou la Confederació Nacional del Treball (CNT).\nA més dels sindicats generalistes, existeixen sindicats especialitzats a defensar els interessos dels treballadors de sectors concrets. Per exemple, per a defensar els pagesos es crearen agrupacions com la Unió de Pagesos a Catalunya (1974) i l'Associació Valenciana d'Agricultors al País Valencià (1977), per a defensar els treballadors de l'Administració Pública de Catalunya, es va crear la Candidatura Autònoma de Treballadors i Treballadores de l'Administració de Catalunya (CATAC) a Catalunya (1985) i per a defensar els professors d'ensenyament secundari, es va crear el Sindicat de Professors de Secundària a Catalunya (1999). En l'àmbit estudiantil, també hi ha sindicats sectorials, com el Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC), la Federació Nacional d'Estudiants de Catalunya (FNEC) i el Bloc d'Estudiants Agermanats (BEA).\nEl màrqueting polític és el conjunt de tècniques de recerca, planificació, gerència i comunicació que s'utilitzen en el disseny i execució d'accions estratègiques i tàctiques al llarg d'una campanya política, sigui electoral o de difusió institucional.\nSi bé existeixen nombroses similituds tècniques i metodològiques entre l'Màrqueting Polític i el Màrqueting Comercial, els seus objectius difereixen notablement. En el món comercial la lògica de mercat té com a objectiu principal la satisfacció d'una necessitat. En l'esfera política la lògica de mercat té com a objectiu l'elecció d'una alternativa.\nLa campanya es compon principalment de tres elements: Missatge, diners i activisme.\nMissatge El Missatge és una oració concisa que diu perquè els votants han d'escollir un candidat. El missatge és un dels aspectes més importants d'una campanya política. En una campanya moderna, el missatge ha de ser curosament creat abans de ser propagat. Les grans campanyes gastaran centenars de milers de diners en focus groups o enquestes d'opinió, per saber quin és el missatge que es necessita per arribar a la majoria de votants en el dia de l'elecció.\nDiner Entre les tècniques per recaptar fons s'inclouen reunions entre el candidat i grans donants en potència, sol·licitud directa per correu a petits donants i el "seguici" de grups interessats que podrien acabar donant milions.\nActivisme Finalment, l'activisme, està representat pel capital humà, la infanteria lleial a la causa, els veritables creients que portaran el missatge voluntàriament. Normalment, les campanyes tenen un dirigent encarregat de prendre decisions tàctiques i estratègiques per fer d'aquesta força humana una eina altament beneficiosa. En èpoques molt recents l'ús de les noves eines digitals en l'activisme polític ha demostrat gran potencial, fent que comenci a parlar de la Ciber política, com una possibilitat cada vegada més propera.\nEl Màrqueting Polític modern presenta dues característiques addicionals:\nMediatització: utilització dels mitjans massius de comunicació.\nVideopolítica: aquesta dominat per la imatge i les eines de comunicació audiovisual.\nL'equip de campanya, que pot consistir en un individu inspirat o en un grup d'experimentats professionals, ha de pensar com comunicar el missatge, recaptar fons i reclutar voluntaris. La propaganda sol estar limitada per la llei, els recursos disponibles i sovint, de la imaginació dels responsables.\nEntre les tècniques de propagació més comuns es troben:\nL'ús dels mitjans públics de comunicació, mitjançant la franja electoral.\nEls mitjans de comunicació de pagament: diaris, televisió, ràdio, via pública i, cada vegada més, Internet.\nOrganitzar protestes, maratons, dissertacions o qualsevol tipus d'esdeveniment.\nEscriure directament a membres del públic.\nRecórrer centres urbans, generalment petits, durant un període. Això es coneix en els països de parla anglesa com Whistle stop train tour, ja que comunament (al voltant del Segle XIX, quan el tren s'expandí i era un símbol de progrés) aquesta tècnica es donava en un recorregut en tren per petites estacions on es donava un discurs. Actualment el terme va derivar a qualsevol visita amb aquest objectiu.\nDestacar els punts negatius o febles de la competència.\nDistribució de fullets o altres mitjans similars.\nAparicions públiques, en les que se solen donar gestos d'unió amb el poble.\nEl Màrqueting Polític és una complexa disciplina estratègica que combina el treball transdisciplinari de diversos especialistes (politòlegs, comunicadors socials, experts en opinió publica, entre d'altres.) En tres nivells bàsics de planificació i execució. Els tres nivells estratègics del Màrqueting Polític són, amb el seu camp d'acció:\n• Estratègia Política (EPO): Disseny de la Proposta Política • Estratègia Comunicacional (EC): Elaboració del Discurs Polític • Estratègia Publicitària (EPu): Construcció de la Imatge Política\nAquests tres nivells d'estratègia han de ser abordats en forma simultània i coordinada. Un enfocament sistèmic apropiat exigeix que la "proposta política" (1r nivell estratègic) sigui traduïda en termes de "discurs polític" (2n nivell estratègic), i estigui recollit en forma de "imatge política" (3 º nivell estratègic).\nLa clau del sistema rau en la utilització dels canals de retroalimentació permanent que existeixen entre els tres nivells.\nArticle principal: Ideologia política\nLa ideologia política és un tipus determinat d'ideologia especialitzat en l'estructuració de societat humanes. Per tal motiu, ha de respondre a criteris genuïnament humans, deixant de banda consideracions religioses i similars, que s'englobarien dins la categoria d'ideologies parapolítiques.\nEl tret característic de les ideologies polítiques és, doncs, la recerca del màxim benestar humà, seguint així l'ètica utilitarista i el positivisme. Les diferències son producte de la concepció de l'home i la seva satisfacció (diferències horitzontals), així com de la rigidesa de les relacions i estructures polítiques (diferències verticals).\nLa diferenciació vertical versa sobre la rigidesa de les estructures polítiques i les relacions humanes. Aquesta diferenciació permet identificar dues famílies: l'estatista i la no-estatista o anarquitzant.\nL'estatisme considera necessària la total estabilitat d'un cos normatiu predefinit (llei), d'un àmbit d'aplicació per a aquestes normes (territori), d'un cos repressiu per a aplicar-les (policia) i d'un òrgan de defensa cap a amenaces externes (exèrcit).\nL'anarquisme no tan sols considera això com a innecessari, sinó com a negatiu per a la consecució d'objectius polítics. Per tant té una certa tendència a la improvisació d'aquests elements quan siguin estrictament necessaris (per exemple, per destruir l'Estat).\nLes concepcions sobre l'intercomparabilitat de la satisfacció humana són la base de la diferenciació horitzontal de les ideologies polítiques. Bàsicament, en trobam tres:\nLa família paretiana es caracteritza per la convicció de què la satisfacció és un tret absolutament personal i que no se pot quantificar. Això té com a conseqüència la impossibilitat de comparar satisfaccions, i de realitzar-ne un agregat a la recerca d'un òptim social, cosa que impossibilita la realització de judicis sobre la desigualtat entre individus.\nAquesta teoria, formulada per primera vegada per Vilfredo Pareto, fa d'aquesta família un grup genuïnament liberal i individualista, dins el qual es poden trobar tres ideologies: el liberalisme autoritari, l'anarcocapitalisme i l'autodeterminisme o poliarquia.\nEl liberalisme autoritari considera l'Estat com a un mal necessari per a garantir un ordre liberal, és a dir, el règim de propietat privada, l'espai de seguretat, etc. Però en cap moment ha de sortir d'aquests àmbits, i per tant cal restringir fortament les llibertats polítiques d'aquells que defensen un major intervencionisme. Els més moderats es limiten a prohibir constitucionalment la política social del govern, mentre que els més radicals defensen l'abolició del règim democràtic i la instauració d'una dictadura liberal i un estat policíac.\nL'anarcocapitalisme veu en l'Estat una amenaça permanent per a l'individu, i per tant aboga per la seva destrucció. Com a defensa de la seva propietat i integritat, cada individu s'haurà d'espavilar, ja sigui armant-se, ja sigui pagant a "empreses de seguretat privada". Segons els anarco-capitalistes, aquesta "llei de la jungla" és l'ordre natural de les coses. La quantitat d'elements comuns (sobretot la voluntat que cap votació democràtica pugui instaurar el socialisme) duu a molts teòrics plantejar l'anarcocapitalisme com la vessant no-estatista del liberalisme autoritari (i per tant, part d'aquesta ideologia a nivell horitzontal), cosa d'altra banda menys òbvia que en el cas de l'autodeterminisme i la poliarquia.\nL'autodeterminisme i la poliarquia són, segurament, els més flexibles dels sistemes paretians, i per tant els més propers a l'esperit del liberalisme clàssic (preguerres Mundials). De fet, l'origen d'aquesta ideologia parteix de la teoria del contracte social de Rousseau, segons la qual la sobirania emana de l'individu, i que aquest la delega mitjançant un pacte amb la resta de la societat. Amb aquest pacte, un determinat col·lectiu s'identifica com a subjecte constituent, i crea la seva pròpia forma de govern. Seguint aquesta filosofia, ja que l'individu n'és el propietari de la seva sobirania, qualsevol grup d'individus es podria posar d'acord i constituir-se com a subjecte polític, amb la seva forma de govern particular.\nLes diferències entre aquests dos corrents de pensament interns és que, mentre l'autodeterminisme defensa la territorialitat de la llei (estatisme), la poliarquia manté que la llei bàsicament s'aplica a les persones i les seves propietats, i que per tant no ha de desenvolupar-se necessàriament dins un àmbit territorial determinat. Això fa de la poliarquia un corrent mes anarquitzant, i a l'hora més tolerant cap a les formes totalitàries de govern, ja que per fugir d'elles no és necessària l'emigració.\nLa família universalista creu fermament en la capacitat de comparar directament o indirecta les satisfaccions entre tots els humans. Per a realitzar aquesta afirmació es basen en l'empatia i en principis biològics.\nLa conseqüència lògica d'aquesta visió de les satisfaccions n'és la capacitat de realitzar un agregat de satisfacció col·lectiu, i que per tant les polítiques s'hagin de basar en aquest criteri. És a dir, és una família col·lectivista, ja que la sobirania emana del col·lectiu humà.\nAquest col·lectivisme suposa una major dosi de pragmatisme, ja que tot respon a criteris de l'agregat social, però així i tot s'identifiquen horitzontalment tres ideologies (amb els seus corresponents estatistes i anarquistes), que es disputen la major capacitat de satisfacció social: social-liberalisme, Socialisme i un sistema mixt.\nEl social-liberalisme argumenta que la iniciativa individual permet que el producte social s'adapti a les preferències personals de cada individu, optimitzant recursos. Perquè les desigualtats que podrien sorgir no penalitzin negativament l'indicador de satisfacció social, es proposa una igualtat de base, que consisteix a donar a tots els individus unes condicions inicials equitatives (reducció d'herença privada, educació bàsica gratuïta), de forma que a partir de les seves preses de decisions racionals es col·loqui al seu òptim personal, de "valor satisfactori" equivalent a la de la resta dels individus. També s'inclou una assegurança col·lectiva pels accidents o desastres que puguin desvirtuar aquest procés decisori.\nEl socialisme considera que una gran varietat de factors, com ara l'atzar, les estructures socials, la impossibilitat tècnica d'un règim de propietat o la incapacitat de l'estat per garantir una autèntica igualtat de base fan recomanable l'acció col·lectiva davant la individual. Segons els socialistes, aquesta garantiria una total igualtat de resultats quant a satisfacció, i les pèrdues en termes de satisfacció social en concepte de diferències entre preferències individuals serien mínimes, ja que tots els humans tenen unes necessitats similars.\nEls partidaris d'un sistema mixt es consideren el centre equilibrat entre els pols socialista i liberal, ja que aposten per una combinació complementària de la iniciativa individual i la col·lectiva. Aquesta combinació depèn del grau de desenvolupament (ja que com més desenvolupat sigui un país, més se diversifiquen les seves necessitats), del moment històric, de trets culturals, de l'especifitat de l'acció (no és el mateix una petita cafeteria que un sistema de posicionament global), d'afers tècnics, etc.\nEl tret característic de l'identarisme és la combinació de les teories paretiana i col·lectivista, una per a cada àmbit. Segons els identaristes, la capacitat de comparació de satisfaccions és un tret sociològic, i per tant es basa en una sèrie de criteris d'identificació. Els grups així creats respondrien de portes enfora a sistemes d'organització paretiana i de portes endins a criteris col·lectivistes.\nA part de les diferències d'ordre intern i extern, dins la família identarista trobam una forta discussió sobre quins són els criteris d'identificació, i per tant els subjectes constituents. Aquesta permet fer una llarga llista d'ideologies d'ordre identarista, entre les quals destaquen:\nDefensors de l'statu quo, segons els quals la comparabilitat de satisfaccions només és possible a l'interior dels actuals subjectes sobirans. Aquesta postura, poc consistent, sol ser més efecte de l'immobilisme que causa ideològica.\nNacionalistes, en el sentit cultural, segons els quals el subjecte sobirà hauria de ser allò que respon a la seva idea de nació (per exemple: territoris històricament catalanoparlants).\nEls que creuen que la intercomparabilitat neix de la consciència de l'altre, de conèixer la seva existència. A l'actual era planetària, això implicaria sobirania mundial (com amb l'universalisme).\nLa major part d'aquests criteris responen a un gran dinamisme, cosa que dificulta la creació d'estructures territorials estables i és font inesgotable de conflictes.\nDiferenciació segons eix de preocupacióModifica\nLes ideologies poden classificar-se segons destaquin un eix o assumpte central, sovint canviant segons la campanya o necessitats del moment. Aquest tema pot actuar com a vertebrador dels seguidors i sol ser més concret que la ideologia profunda, que afecta al model d'estat, ja que un mateix model vertical pot tenir un focus o eix diferenciat segons el grup polític de què es tracti. Alguns dels eixos més freqüents són:\npaper de la religió: es troben partits laics i partits confessionals, grups clericalistes i defensors de la separació entre religió i estat\nrespecte a altres països: grups defensors de l'intervencionisme, sigui multilateral o no, del no-intervencionisme o de l'aïllacionisme del país. Es relaciona econòmicament amb la defensa de l'autarquia o de corrents tendents a la globalització\nenfront dels potencials canvis de sistema o lleis: hi ha grups conservadors, defensors de l'statu quo, d'altres progressites, d'altres radicals (proposen un replantejament del sistema) i per últim els reaccionaris (volen tornar a un estat anterior, considerat millor)\nInstauració de sistemes políticsModifica\nTota la discussió teòrica sobre les ideologies polítiques no té gaire sentit sense una aplicació pràctica d'aquestes, instaurant un determinat sistema polític. Com no existeix una visió unitària de la política, aquesta aplicació passa necessàriament per la imposició forçada d'una ideologia sobre l'altra, d'un sistema sobre l'altre.\nLes formes d'imposició poden ser molt variades, i depenen específicament de cada ideologia. Per exemple, dins el col·lectivisme es pot optar per la majoria numèrica (democràcia) de portes per endins (és a dir, una vegada identificat el subjecte sobirà). De portes a fora, és a dir, en la identificació d'un subjecte sobirà, o d'un determinat sistema paretià, només serveixen l'ús (obert o potencial) de la violència i la desobediència civil.\nAixò implica que en conflictes de sobirania (com el basc o el català) no existeixi, tècnicament, una sortida democràtica.\nArticle principal: Ciències polítiques\nLes ciències polítiques representarien la branca científica de la política, i que per tant hi inclou tant l'estructura i el funcionament dels governs com de les administracions públiques, els sistemes de partits o altres sistemes organitzats que promoguin la seguretat, la justícia i l'accés a determinats serveis per als seus membres (com per exemple, sindicats, corporacions, esglésies i altres organitzacions que no es consideren habitualment polítiques). Baxter Adams fou el primer a utilitzar el terme ciència política (en anglès), el 1880. Els experts en ciències polítiques reben el nom de politòlegs.\nArguments a favor i en contra de la participació en políticaModifica\nJoan Fuster argumentà a favor de la participació en la política afirmant que la inacció política d'una persona implica l'oportunitat de l'acció d'altres que sí hi participen en contra dels interessos del primer. Similarment Fernando Savater afirma que la inacció política suposa una imprudència.\n↑ Politics (definition) a Everything2.com\n↑ Definition of politics, a The Free Dictionary\n↑ Hugo Eduardo Herrera Arellano ¿De qué hablamos cuando hablamos de Estado? Ensayo filosófico de justificación de la praxis política. Ies, Santiago (Chile) 2009, pàg.67 i ss.\n↑ Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p.41. ISBN 84-297-3521-6.\n↑ ¿Qué es el fascismo?, per Humberto García Larralde, El Independent\n↑ Más políticas fascistas, per Alberto Benegas Lynch (h), El Independent\n↑ León Trotsky: IX. «¿Qué es la URSS?», en La revolución traicionada (1936).\n↑ Roderick Long: Liberalism vs. Fascism. Ludwig von Mises Institute.\n↑ «Una gerontocràcia encara més conservadora al juny». El Punt Avui. Grup Hermes, 24-02-2013. [Consulta: 14 juny 2013].\n↑ Levinson, David; Cookson, Peter W.; Sadovnik, Alan R. Education and Sociology: An Encyclopedia. Taylor & Francis, 2002, p. 436.\n↑ Young, Michael. The rise of the meritocracy, 1870-2033: An essay on education and inequality. Londres: Thames & Hudson, 1958.\n↑ «Le Matriarcat» (en francès). Shenoc. [Consulta: 14 juny 2013].\n↑ Young, William. The History of Athens: Including a Commentary on the Principles, Policy, and Practice of Republican Government; and on the Causes of Elevation and of Decline, which Operate in Every Free and Commercial State. Harvard, MA: Universitat Harvard.\n↑ «Panarchism» (en anglès). EconomicExpert.com.\n↑ "Panarchy - P2P FoundationMar 5, 2009 Panarquía és gairebé sinònim amb el concepte de govern entre parells, i es refereix a la governança en xarxa. També és el títol d'un llibre important .. \n↑ «patriarcat GEN.». Diccionari enciclopèdic de filosofia: autors, conceptes, textos. Filoxarxa. [Consulta: 14 juny 2013].\n↑ Pedro Guevara, Democracia multirepresentativa: la selección aleatoria de representantes.\n↑ Vaca Lorenzo, Angel; R. Tamales. Europa: proyecciones y percepciones históricas. Salamanca: Universidad de Salamanca.\n↑ Definición actual de república Enciclopedia Británica (anglès)\n↑ 22,0 22,1 22,2 Clavero, Bartolomé. Historia del derecho. Salamanca: Universidad de Salamanca, 1994. ISBN 8474817749.\n↑ Perry Anderson L'Estat absolut; Manuel Fernández Álvarez «Els Àustries majors, ¿monarquia autoritària o absoluta ? », a Revista Studia Historica(vol. III, nº 3). Salamanca: Història Moderna, 1985\n↑ Ley 7/2007, de 12 de abril, del Estatuto Básico del Empleado Público.\n↑ «Sistemes de partits i nacionalisme». Open Course Ware. Fundació Universitat Oberta de Catalunya, 2008. [Consulta: 5 febrer 2012].\n↑ Consell de Treball, Econòmic i social de Catalunya. «Organitzacions sindicals». [Consulta: 3 maig 2012].\n↑ Vallès, Josep Maria. Ciencia Política. Una introducción. Barcelona: Editorial Planeta, 2000. ISBN 978-84-344-1824-0.\n↑ Fuster, Joan. Diccionari per a ociosos. 2a. Barcelona: 62, 1978, p. 144.\n↑ Savater, Fernando. Política para Amador. Barcelona: Ariel, 2007, p. 14.\nA Viquidites hi ha citacions, dites populars i frases fetes relatives a Política\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Política\n¿Què és la política?\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Política&oldid=23839574»\nDarrera modificació: 20 juny 2020 a les 23:54\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 juny 2020 a les 23:54.


L'Oficina de l'Eurocambra a Barcelona organitza diàlegs entre activistes i eurodiputats\nActualitzat 22/09/2021 20:55 CET\nEls vídeos estan disponibles en els canals de YouTube de l'Oficina i de l'Espai Societat Oberta\nL'Oficina del Parlament Europeu a Barcelona ha organitzat sis diàlegs entre activistes locals i eurodiputats no espanyols per aconseguir una aproximació europea "d'igual a igual" sobre temes clau, i estan disponibles en els canals de YouTube de l'Oficina i de l'Espai Societat Oberta.\nEl director de l'Oficina del Parlament Europeu a Barcelona, Sergi Barrera, ha presentat aquest dilluns el projecte 'Veus Europees', que engloba sis converses sobre emergència climàtica, refugiats, feminismes, representativitat, diversitat i democràcia.\n'Veus Europees' s'ha elaborat conjuntament amb l'Espai Societat Oberta, la directora del qual, Thai Jungpanich, ha explicat que no es tracta d'un projecte aïllat, sinó que tots els temes que s'aborden en els diàlegs estan integrats en l'activitat de l'Espai.\nCompten amb sis veus d'activistes a Catalunya: la fundadora de l'associació Mujeres Diversas, Carmen Juares; la periodista Tania Adam; l'activista Míriam Hatibi; la portaveu de la plataforma ciutadana Stop Mare Mortum, Sonia Ros; la presidenta de l'associació Voces Gitanas, Paqui Perona; i la integrant del moviment Fridays For Future Maria Marcet.\nEls interlocutors de les activistes han estat representants a l'Eurocambra de sis països --Eslovàquia, Portugal, Itàlia, Bèlgica, Dinamarca, Països Baixos-- de cadascun dels grups polítics del Parlament Europeu (PE) amb representació dels grups polítics espanyols.\nSón l'europarlamentària danesa Margrete Auken (Els Verds/ALE), la neerlandesa Samira Rafaela (Renew Europe), la belga Assita Kanko (ECR), la portuguesa Marisa Matias (GUE/NGL), l'eslovac Peter Pollák (PPE) i l'italià Pietro Bartolo (S&D).\nDIÀLEGS "D'IGUAL A IGUAL"\nAquests diàlegs, en l'idioma d'ús corrent dels participants i que estan subtitulats en castellà, estan disponibles en els canals de YouTube de l'Oficina i de l'Espai Societat Oberta.\nSergi Barrera ha explicat que l'objectiu d'aquest projecte és "fer diàlegs d'igual a igual per a una aproximació europea a temes que a tots ens importen", i ha destacat que la presentació coincideix amb la conferència sobre el Futur d'Europa que culminarà a la primavera.\nDONAR A CONÈIXER EL PE\nLa portaveu de Voces Gitanas, Paqui Perona, ha explicat que ha estat una oportunitat per expressar la desconnexió que palpen des de l'activisme respecte a les polítiques europees: "No és que nosaltres no siguem capaços d'arribar a Europa i els seus recursos, és que és una cosa estructural", i ha criticat que les multinacionals són les que s'acaben enduent tots els diners, al seu parer.\nPerona ha afirmat que, arran de l'intercanvi amb l'eurodiputat Peter Pollák, ha notat que "la política està molt ben dissenyada perquè la base no hi arribem" i ha celebrat poder començar a treballar des d'aquest punt: "Espero que el que hem parlat no quedi aquí, sinó que continuï", ha afegit.\nCarmen Juares (Mujeres Diversas) ha considerat un problema que el PE sigui una organització, al seu parer, desconeguda, i per això "cal treballar per acostar aquesta institució a la gent", amb projectes com 'Veus Europees'.\nPer Maria Marcet (Fridays For Future), el projecte li ha permès parlar de l'emergència climàtica de manera complexa i assenyalar responsables, en les seves paraules: "Era escèptica amb la institució però m'ha donat certa esperança saber que també hi ha activistes al PE".\nSonia Ros, de Stop Mare Mortum, ha expressat que han participat en el projecte perquè "la societat civil no pot perdre ni una oportunitat de portar la veu dels refugiats a les institucions".


Càmara fotogràfica - Uiquipèdia, la Wikipedia en valencià\nUna càmara fotogràfica o càmara de fotos és un dispositiu utilisat per a capturar imàgens o fotografies. És un mecanisme antic per a proyectar imàgens, en el que una habitació sancera eixercitava les mateixes operacions que una càmara fotogràfica actual per dins, en la diferència que en aquella época no hi havia possibilitat de guardar l'image a menys que esta es traçara manualment. Les càmares actuals es combinen en elements sensibles (películes o sensors) a l'espectre visible o a atres porcions de l'espectre electromagnètic, i el seu us principal és capturar l'image que es troba en el camp visual.\nLes càmares fotogràfiques consten d'una càmara oscura tancada, en una obertura en un dels extrems per a que puga entrar la llum, i una superfície plana de formació de l'image o de visualisació per a capturar la llum en l'atre extrem. La majoria de les càmares fotogràfiques tenen un objectiu format de lents, ubicat davant de l'obertura de la càmara fotogràfica per a controlar la llum entrant i per a enfocar l'image, o part de l'image. El diàmetro d'esta obertura (conegut com apertura) sol modificar-se en un diafragma, encara que alguns objectius tenen apertura fixa.\nMentres que l'apertura i la lluentor de l'escena controlen la cantitat de llum que entra per unitat de temps, en la càmara durant el procés fotogràfic, l'obturador controla el lapsus en que la llum incidix en la superfície de gravació. Per eixemple, en situacions en poca llum, la velocitat d'obturament serà menor (major temps obert) per a permetre que la película reba la cantitat de llum necessària per a assegurar una exposició correcta.\nObtingut de «http://www.uiquipedia.org/index.php?title=Càmara_fotogràfica&oldid=103142»\tCategories: TecnologiaFotografiaCàmeres fotogràfiquesInvents de França del sigle XIXParts de la càmara fotogràficaCiència de 1826França en 1826\tMenú de navegació\nLo que enllaça acíCanvis relacionatsPàgines especialsVersió per a imprimirEnllaç permanentInformació de la pàgina\tEsta pàgina fon modificada l'última volta el 21 set 2016 a les 13:55.


territoris.cat | 10 de d’octubre de 2019\nEl patrimoni monumental lleidatà és un mut i imponent testimoni del passat de la ciutat. Gràcies a ell, encara podem palpar en l’ambient, i intuir mínimament, com eren els temps dels ilergets i els romans a Iltirta i Ilerda; l’època medieval de la Medina Larida i la Lleida cristiana, i l’època moderna i contemporània.\nTurisme de Lleida és un dels agents dinamitzadors de l’arqueologia i l’arquitectura de la ciutat.\nSentint plenament el batec de la tardor, ens proposa un conjunt d’activitats per redescobrir els principals vestigis del passat de la capital de Ponent. I, perquè no, també autoconèixer-nos, un xic més, com a societat.\nEstar en contacte amb el patrimoni monumental és ben bé un viatge en el temps, un vincle amb els nostres ancestres, i un alè pels qui vindran\n‘Lleida city tour’ és una de les perles que es recullen en el programa. Es tracta d’una ruta panoràmica a peu des de la part baixa de la ciutat fins a coronar el Turó de la Seu Vella, tot seguint l’eix comercial. Entre d’altres racons, els visitants podran gaudir de les històries que custodia la Capella del Peu del Romeu, la Catedral Nova, l’Antic Hospital de Santa Maria (avui, seu de l’Institut d’Estudis Ilerdencs) o el Palau de la Paeria.\n‘La Lleida Modernista’ és un recorregut al voltant de les coloristes i singulars façanes dels edificis modernistes de la ciutat. Entre d’altres, s'analitzaran les peculiaritats de les Cases Noves de la Rambla d’Aragó, la Casa Baró, la Casa Xam-Mam o la Casa de la Lira, domicili del poeta Magí Morera, autor del conegut poema 'El Campanar de Lleida' i germà del pintor Jaume Morera.\nSi bé Lleida sempre ha tingut en boca de la saviesa popular el terme ‘lo castell’ -adreçant-se mentalment a la Seu Vella-, val a dir que compta amb una veritable fortalesa medieval a l’altre turó estratègic de la ciutat. La Comanda de Gardeny, seu de l’Orde del Temple entre els segles XII i XIII, explica també l’esplendor de Lleida.\nI ho farà amb dos formats explicatius: ‘La poderosa Comanda de Gardeny’, visita històrica per les estances i passadissos del castell i l’església de Gardeny; i ‘Templer per un dia’, visita familiar dinamitzada que apropa a les famílies l’oportunitat de sentir-se templer per unes hores.\nEn l’àmbit arqueològic, destaquen dues grans propostes. La més recent és la titulada ‘Les veus de la Cuirassa’, que permet recuperar i descobrir l’antic barri jueu lleidatà. Ho fa a través de les veus d’alguns dels personatges que hi van viure i treballar fa 500 anys, com ara en Bellaire o en Llop Rimoch.\n‘La Lleida secreta’, per altra banda, és una visita guiada clàssica que mai defrauda. I també és, precisament, la que més salts en el temps ofereix al visitant, qui s’endinsa en alguns punts situats sota els carrers i places de la ciutat. Entre d’altres, permet descobrir alguns vestigis romans d’Ilerda, la Lleida romana; diversos nivells de muralles medievals, la mítica petita i bonica presó de Lleida i algunes de les seves adoberies, motor de la pròspera indústria medieval de la pell situada en obradors extramurs del barri de la Magdalena.\nL’Arxiu Arqueològic Municipal també és un espai obert al seu descobriment. Ho fa un diumenge al mes, amb reserva prèvia, i permet conèixer restes de tota mena des de l’època romana fins als nostres dies.\nPodeu veure aquest article en la següent adreça /articulo/la-panoramica/passeig-per-lleides-historia/20191010100847059600.html


L'esplai Eixam organitza una xarxa de voluntaris per a col·lectius vulnerables al coronavirus | RubiTV.cat\nDiverses persones s'ofereixen, a través de les xarxes socials, a fer cangurs o compres\nper RubiTV.cat, 14 de març de 2020 a les 14:00 |\nDavant la situació excepcional que s'està vivint aquests dies amb les afectacions per prevenir contagis de coronavirus, diversos ciutadans de Rubí, especialment joves i universitaris, s'han posat a disposició d'aquelles persones que necessitin alguna mena d'ajuda durant els dies que duri la recomanació de quedar-se a casa el màxim de temps possible.\nL'esplai L'eixam ha engegat una campanya solidària per organitzar una xarxa de persones voluntàries per ajudar aquells col·lectius vulnerables i que no puguin desplaçar-se: fer la compra o treure a passejar les mascotes; fer companyia via xerrades telefòniques a persones que visquin soles, o ajudar-se a explicar i entendre la malaltia, també a fer de cangurs per a les persones que han de continuar treballant mentre els infants no van a l'escola.\nPer tal de coordinar aquesta xarxa de voluntaris i oferir els seus serveis, l'esplai posa a disposició tres vies de contacte: el seu compte d'Instagram, el correu electrònic [email protected] i el whatsapp 687 393 676.\nHola! Seguint indicacions, hem cancel·lat tota activitat els pròxims 15 dies de manera preventiva enfront el covid-19. Però, sent una entitat juvenil que treballa amb l'objectiu d'educar i transformar la societat, volem posar-nos a disposició degut a que l'excepcionalitat del context implica que la solidaritat ho sigui tot. La nostra proposta és que, si sou joves i esteu sanes, ens contacteu per a col·laborar amb la causa i que, si pertanyeu a un col·lectiu d'alt risc o teniu infants a càrrec i no teniu amb qui deixar-los, compteu amb nosaltres. Funcionarem mitjançant missatges directes d'instagram (@ceeixam), el mail ([email protected]) i un grup de whatsapp (contacteu amb el 683397676). La idea és organitzar-nos per zones entre les persones voluntàries que volgueu sumar-vos a la causa per evitar trasllats innecessaris. Podem: - Fer cangurs (que no guarderies on puguin coincidir diversos infants). - Anar a fer la compra. - Passejar mascotes. - Qualsevol tasca que es pugui realitzar seguint mesures preventives i pugui ajudar! Repetim, tot respectant totes les indicacions i mesures! Cuidem-nos i fem espais de cures! Atentament, Equip de monitores C. E. Eixam\nUna publicación compartida de Centre d'Esplai l'Eixam (@ceeixam) el 13 Mar, 2020 a las 9:35 PDT\nSocietat, xarxa de voluntaris, Esplai L'eixam, coronavirus, col·lectius vulnerables, voluntariat, voluntaris, Eixam


Objectius i competències. Institut Nacional d'Educació Física de Catalunya\nGrau en Ciències de l'Activitat ...\nCalendari acadèmic, horaris i dates d'exàmens\nAdaptació de l'alumnat a la llicenciatura CAFE\nL'objectiu fonamental del títol és formar professionals que adquireixin els coneixements, les destreses i les competències que permetin assumir responsabilitats pel que fa a la realització de tasques en activitats pròpies de la professió de l'esport, que és la que s'exerceix específicament en els diversos àmbits esportius, mitjançant l'aplicació de coneixements i les tècniques pròpies de les Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport (Llei 3/2008, de 23 d'abril, de l'exercici de les professions de l'esport (DOGC núm. 5123, de 2.5.2008), i a l'adaptació del comportament propi a les circumstàncies per resoldre problemes. Els titulats podran exercir, entre altres professions, com a professor d'educació física, animador o monitor esportiu professional, entrenador professional i director esportiu.\nEl grau en Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport està vinculat a dues branques de coneixement. El claustre de l'INEFC del 21 de maig de 2008, i ratificat en la reunió del Consell Rector de l'INEFC en data 13 de juny de 2008, es va decantar per l'adscripció següent:\nBranca principal: Ciències de la Salut\nBranca secundària: Ciències Socials i Jurídiques\nEs defineixen 6 competències transversals generals del títol de grau en Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport, especificant el seu desenvolupament per a la seva aplicació en les diferents matèries:\n1. Saber emprar les noves tecnologies de la informació i la comunicació (TIC):\n1.1 Aplicar les tecnologies de la informació i de la comunicació en el desenvolupament de la tasca professional\n1.2 Buscar, organitzar i interpretar la informació que proporcionen les noves tecnologies (TIC)\n1.3 Comprendre l'abast, les possibilitats i les limitacions de les aplicacions tecnològiques i els materials en l'àmbit de l'activitat física i de l'esport\n2. Desenvolupar habilitats d'adaptació a noves situacions, resolució de problemes i treball autònom:\n2.1. Adaptar-se als canvis amb actitud positiva i eficàcia\n2.2. Elaboració i defensa d'arguments i resolució de problemes dins de la seva àrea d'estudi\n2.3. Incorporar la investigació en el desenvolupament de la pràctica professional d'una forma crítica, constructiva i creativa\n2.4. Adoptar una actitud respectuosa i alhora crítica amb els coneixements que es reben\n2.5. Capacitat de prendre decisions i d'adaptació a situacions no ideals\n2.6. Comprendre l'abast i les limitacions del mètode i de la informació científica\n2.7. Desenvolupar aquelles habilitats d'aprenentatge necessàries per emprendre estudis posteriors amb un alt grau d'autonomia\n2.8. Reunir i interpretar dades rellevants per emetre judicis que incloguin una reflexió sobre temes rellevants d'índole social, científica o ètica\n2.9. Assumir la necessitat d'estar immers en un procés de formació permanent\n3. Desenvolupar habilitats de relació interpersonal i de comunicació\n3.1. Utilitzar un idioma estranger com a eina de relació\n3.2. Respectar els drets fonamentals d'igualtat entre homes i dones, en la promoció dels Drets Humans i en els valors propis d'una cultura de pau i de valors democràtics\n3.3. Capacitat de col·laborar amb els altres i contribuir a un projecte comú\n3.4. Exposar adequadament la informació en funció de l'auditori i de les necessitats comunicatives\n3.5. Liderar i promoure dinàmiques positives amb i entre els practicants, que permetin la lliure expressió\n3.6. Desenvolupar competències relacionades amb la cultura professional afavorint l'entrenament en habilitats comunicatives, de coordinació i relacionals pròpies de cada situació en l'àmbit laboral\n3.7. Redactar documents acadèmics, científics i tècnics dels àmbits professionals en què s'ha d'intervenir\n3.8. Capacitat de col·laborar en equips interdisciplinaris i en equips multiculturals\n4. Desenvolupar hàbits d'excel·lència i qualitat en la intervenció professional:\n4.1. Capacitat de formular, gestionar i dissenyar projectes\n4.2. Organitzar eficaçment el procés d'intervenció professional en els diferents àmbits d'aplicació de l'activitat física i de l'esport\n4.3. Capacitat de valorar l'impacte social i mediambiental d'actuacions en el seu àmbit\n4.4. Capacitat de manifestar visions integrades i sistèmiques\n4.5. Capacitat de buscar i integrar nous coneixements\n5. Actuar amb ètica i valors professionals:\n5.1. Valorar positivament els principis morals i ètics per millorar l'exercici de la professió\n5.2. Practicar exercici físic de forma conscient i quotidiana\n5.3. Afavorir les bones pràctiques esportives entre la població\n5.4. Promoure i realitzar actuacions respectuoses amb el medi ambient\n5.5. Aplicar els principis de raonament moral i de presa de decisions per resoldre problemes de tipus ètic, jurídic i deontològic\n5.6. Inferir les normes socials i ètiques a les activitats relacionades amb l'exercici professional\n6. Actuar d'acord amb el context jurídic i organitzatiu de la professió\n6.1. Reconèixer els requisits jurídics i d'altres condicionants per accedir al mercat laboral, tant al sector públic com al privat\n6.2. Identificar les responsabilitats jurídiques de l'exercici de la professió en qualsevol dels àmbits d'aplicació i de competència\n6.3. Adquirir habilitats per a la gestió de grups de treball\nEs defineixen 6 competències específiques del títol de grau en Ciències de l'Activitat Física i de l'Esport especificant-ne el desenvolupament per a la seva aplicació en les diferents matèries:\n1. Identificar i analitzar els trets estructurals i funcionals de l'activitat física i de l'esport:\n1.1. Analitzar els trets estructurals dels esports\n1.2. Analitzar els trets estructurals i funcionals de les manifestacions bàsiques de la motricitat\n1.3. Classificar els principis de les manifestacions bàsiques de la motricitat i les teories implicades per descriure'ls\n1.4. Observar i analitzar el procés d'aprenentatge motor humà\n2. Adquirir habilitats motrius i demostrar l'execució de la pràctica de l'activitat física i de l'esport:\n2.1. Adquirir habilitats per desenvolupar els processos d'ensenyament-aprenentatge relatius a l'activitat física i de l'esport.\n2.2. Demostrar i avaluar l'execució pràctica esportiva\n3. Reconèixer i comprendre els diferents factors que condicionen l'activitat física i de l'esport:\n3.1. Comprendre el marc jurídic, les estructures i el funcionament del sistema esportiu.\n3.2. Comprendre els factors fisiològics que condicionen la pràctica de l'activitat física i de l'esport.\n3.3. Comprendre els factors socials, culturals i històrics que influeixen en la pràctica de l'activitat física i l'esport\n3.4. Identificar l'eficiència biomecànica dels aparells de treball muscular\n3.5. Identificar els efectes de la pràctica de l'exercici físic sobre l'estructura i funció del cos\n3.6. Reconèixer elements de conducció de grups i equips esportius\n3.7. Reconèixer els factors anatòmics i mecànics que permeten aconseguir l'eficiència muscular en l'exercici físic.\n3.8. Reconèixer els factors de la morfologia humana que condicionen la pràctica de l'activitat física i de l'esport\n3.9. Reconèixer els fonaments, estructures i funcions de les habilitats i patrons de la motricitat humana\n3.10. Comprendre els fonaments generals del procés de l'entrenament esportiu.\n4. Interpretar els elements, efectes i riscos que condicionen la pràctica de l'activitat física i de l'esport en diferents àmbits professionals:\n4.1. Identificar els riscos que es deriven per a la salut, de la pràctica de l'activitat física inadequada.\n4.2. Interpretar dades derivades de les observacions en relació amb la seva significació i relacionar-los amb les manifestacions bàsiques de la motricitat\n4.3. Relacionar les diferents teories pedagògiques amb les pràctiques fisicoesportives\n4.4. Reunir dades per calcular la càrrega de la sessió d'entrenament esportiu\n5. Aplicar els coneixements adquirits en l'activitat física i de l'esport a la pràctica professional:\n5.1. Adquirir i aplicar els fonaments mecànics que condicionen l'activitat física i l'esport\n5.2. Aplicar els coneixements a les diferents situacions pràctiques en les manifestacions bàsiques de la motricitat\n5.3. Aplicar el mètode d'investigació científica per a la millora de la tasca professional\n5.4. Aplicar les estratègies d'intervenció al procés d'ensenyament-aprenentatge dels esports\n5.5. Aplicar els coneixements a l'elaboració d'unitats temporals d'entrenament de les qualitats físiques\n5.6. Aplicar els principis fisiològics en l'activitat física i l'esport\n5.7. Prescriure exercicis físics orientats cap a la salut\n5.8. Saber actuar en situacions de primers auxilis i risc vital\n5.9. Seleccionar i utilitzar el material i equipament esportiu, adequat per a cada tipus d'activitat.\n6. Planificar i avaluar els processos i programes d'activitat física i de l'esport en l'ensenyament,entrenament, salut, gestió i recreació:\n6.1. Elaborar programes per a la direcció d'organitzacions, entitats i instal·lacions\n6.2. Avaluar els processos d'ensenyament – aprenentatge de l'activitat física i de l'esport\n6.3. Avaluar i controlar el procés d'entrenament esportiu\n6.4. Planificar i desenvolupar programes d'activitat física i de l'esport\n6.5. Planificar i dissenyar programes d'activitats d'ensenyament de l'activitat física i de l'esport adaptats\n6.6. Planificar i dissenyar programes d'entrenament esportiu emprant diferents dissenys de càrregues\n6.7. Planificar, desenvolupar i avaluar la realització d'activitats fisicoesportives i recreatives\n6.8. Promoure i avaluar hàbits perdurables i autònoms, així com nutricionals, adequats a la salut i a la pràctica de l'activitat física i de l'esport en diferents grups de població


IB3 | Els nombre de beneficiaris del Banc d'Aliments, per damunt de 2019 tot i la reactivació turística\nIB3 Notícies > societat > Els nombre de beneficiaris del Banc d’Aliments, per damunt de 2019 tot i la reactivació turística\nEls nombre de beneficiaris del Banc d’Aliments, per damunt de 2019 tot i la reactivació turística\nA algunes zones de costa com Alcúdia sí que noten un descens important de la població ajudada pels Serveis Socials\nL’inici de la temporada turística amb prou feines fa minvar els beneficiaris del Banc d’Aliments de Mallorca. Davallen una mica, però continuen molt per damunt d’abans de la pandèmia. En canvi, a algunes zones de costa sí que noten un descens important de la població ajudada pels Serveis Socials.\nDes dels magatzems del Banc d’Aliments de Mallorca s’han distribuït el mes de juliol unes 100 tones de productes. Han arribat a 94 entitats que els reparteixen entre 30.000 persones. És una lleugera millora: són 1.000 manco que fa un mes. Però aquestes dades continuen molt per damunt de les d’abans de la pandèmia, quan es lliuraven la meitat de tones mensuals.\nAlguns llocs turístics han viscut sí que han notat una millora notable. Per exemple, als Serveis Socials d’Alcúdia, on principis d’any varen arribar a una situació crítica. Aquest darrer mes, han notat una important millora per a la reactivació econòmica.\nEn canvi, al menjador social Zaqueo a sa Gerreria de Palma, la reactivació turística es nota molt manco. A l’inici de la pandèmia, repartien poc més de 100 bosses diàries. Varen arribar a superar les 240. I ara, ha abaixat. Però poc, rosen els 200. Totes les entitats hi coincideixen: costarà molt d’abaixar i tornar als nivells del 2019.


Unió de Pagesos reclama solucions urgents i definitives contra els greus danys de fauna salvatge | Ràdio Tàrrega\nUnió de Pagesos reclama solucions urgents i definitives contra els greus danys de fauna salvatge\nUnió de Pagesos exigeix al Govern una solució urgent i definitiva per combatre els greus danys que provoca la fauna salvatge al sector agrari a Catalunya, i que van en augment.\nEl sindicat reitera, des de fa anys, l’exigència que es portin a terme els canvis necessaris legislatius i de mesures de gestió per combatre aquests perjudicis, ara molt agreujats per la forta sequera que afecta el territori i que està portant al límit la situació de les explotacions agràries, que veuen amb impotència com aquesta fauna, sobretot senglars i conills, arrasen els sembrats segons la zona. Per a la pagesia, el risc sanitari que suposen les elevades densitats de senglar és motiu de preocupació, sobretot pel que fa a l’alerta de malalties com la pesta porcina africana (PPA), de la qual ja s’han detectat casos a alguns països europeus. A més, senglars, cérvols i cabirols provoquen cada vegada un nombre més alt d’accidents de trànsit.\nUnió de Pagesos alerta que a les comarques de la Plana de Lleida, des de fa mesos la sobrepoblació de conills no para de créixer i, com a conseqüència, han augmentat molt els danys tant als camps de cereals com als arbres de fruita dolça, entre altres conreus. Els senglars segueixen sent una plaga al territori, i especialment a les comarques de Girona. Segons dades del Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, la població de senglars a Catalunya se situa entre 200.000 i 250.000 exemplars i caldria reduir-la un 60%. Altres espècies com els tudons, els ànecs o els cabirols també segueixen augmentant i provocant importants danys en determinades zones.\nDavant d’aquesta situació, el sindicat denuncia que els canvis necessaris per gestionar aquesta fauna i per reduir les sobrepoblacions s’endarrereixen des de fa anys. Actualment, el sector torna a estar pendent que es concretin les mesures del Pla de Govern aprovat el 21 de setembre del 2021, que preveia l’elaboració d’un nou Pla estratègic per a la reducció de danys i gestió d’espècies cinegètiques, així com impulsar, dissenyar i actualitzar la normativa referent a la caça.\nUnió de Pagesos reitera la seva reclamació al Govern i al Departament d’Acció Climàtica perquè destinin els recursos econòmics i humans necessaris per fer front a la gestió de la fauna salvatge per aconseguir unes poblacions sostenibles en l’aspecte ambiental i compatibles amb l’activitat agrària. Els recursos haurien de permetre aplicar mesures concretes a cada territori per reduir de manera efectiva les sobrepoblacions, amb l’increment de les captures, la gestió del medi, com ara la neteja de barrancs, i actuacions en zones de seguretat al llarg d’infraestructures viàries i ferroviàries, entre altres.\nEl sindicat denuncia que tampoc s’estan utilitzant les eines de les quals ja es disposa i reclama una vegada més la declaració i l’aplicació de l’emergència cinegètica a les zones que superin els llindars de població establerts a la resolució de vedes (50 conills/km2 i 8 senglars/km2), per poder actuar en els casos en què no ho faci el titular cinegètic i reduir la densitat de població per sota dels llindars.\nUna altra eina que recull la legislació vigent i que ajudaria la pagesia a protegir els seus conreus dels danys de la fauna cinegètica és l’autorització excepcional de caça per danys. Per aquest motiu, Unió de Pagesos demana que no es posin traves a les sol·licituds que presenta la pagesia per dur a terme actuacions dins de les seves finques per a la protecció dels conreus, com ara aguaits, instal·lació de gàbies, etc.\nAixí mateix, el sindicat reclama la posada en marxa de manera urgent del Grup Especial de Gestió Cinegètica i Captura d’Animals (GECA) del Cos d’Agents Rurals, que ha de donar resposta a la pagesia afectada en llocs on el titular cinegètic no hi actua o hi ha dificultats que no permeten fer front als danys.\nEn cas de danys a les explotacions agràries, també cal garantir que la pagesia sigui totalment indemnitzada, i amb un sistema no arbitrari i àgil de peritatge. En aquest sentit, cal que s’estableixi l’obligatorietat de disposar d’una assegurança de responsabilitat civil amb una franquícia mínima de l’1% per cobrir els danys a l’activitat agrària i forestal als titulars dels espais cinegètics, ja siguin públics o privats.\nUnió de Pagesos també exigeix des de fa anys una nova llei de gestió de la fauna cinegètica, amb l’objectiu de superar la legislació actual, obsoleta, que data del 1970, perquè doni resposta a la situació actual de danys de fauna, redueixi la burocràcia i estableixi noves responsabilitats i obligacions per als diferents agents: Administració, caçadors i pagesia.\nEl responsable de Fauna Cinegètica d’Unió de Pagesos, Ramon Comes; el coordinador nacional, Joan Caball, i el coordinador territorial de Lleida, Josep Sellart, han explicat avui aquestes qüestions en una roda de premsa a Lleida.


Com utilitzar endolls de Argentina a Índia\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Argentina a Índia en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nTipus de taps: C, I. C, D, M.\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Argentina a Índia sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Llimes i raspes | Consumer\nExerceixen una acció d'abrasió i desgast sobre altres materials, sempre que aquests no siguin més durs que la pròpia eina\nLes llimes i les raspes són eines manuals de metall la missió del qual és facilitar el devastat i poliment de diferents superfícies de metall, fusta o plàstic. Per a aquesta labor, disposen d’unes estries més o menys fines, amb regruixos granulats disposats en sentit oblic respecte a l’eix longitudinal de l’eina.\nLa llima, una eina per a polir\nLa llima és una eina manual que consta d’una barra d’acer al carboni temperat, amb ranures o dents, i un mànec. La seva comesa és rebaixar i afinar el metall en tasques d’ajust i reparació, encara que les més bastes quant a dentat es poden emprar també per a la fusta i altres materials tous.\nPer a llimar s’ha d’empunyar el mànec de l’eina amb una mà, mentre que amb l’altra se sosté l’extrem contrari per a controlar la pressió exercida i guiar el seu moviment. Aquesta pressió s’ha d’exercir en el moviment d’avanç, ja que el de reculada només serveix per a recuperar la posició.\nLes característiques del granulat (entrefino, fi o extrafí) d’aquesta eina són de gran importància segons la mena de treball o ajust que es pretengui.\nQuant a la seva classificació, les llimes destaquen segons diversos tipus, formes i grandàries. Per a treballs sobre superfícies de formes i dimensions diferents cal comptar, almenys, amb dues llimes planes, una triangular, una quadrada i una altra rodona.\nLes planes tenen la mateixa amplària en tota la seva longitud i diferents superfícies de tall. Les de mitja canya disposen d’una cara plana i una altra arrodonida, més estretes en la punta. Es poden utilitzar en superfícies planes o corbes i, per la seva versatilitat, són les més utilitzades. Respecte a les rodones, les triangulars i les quadres, els seus usos es limiten a les superfícies amb aquestes formes.\nUsos de la raspa\nMolt similar a la llima, la raspa és una eina de gruixudes dents triangulars, disposats en diagonal, dissenyada per a eliminar excedents de les superfícies de fusta. El nombre de dents per centímetre quadrat determina la qualitat de poliment.\nEl nombre de dents per centímetre quadrat determina la qualitat de poliment\nLes seves formes poden ser molt variades. Les raspes de punta corba tenen dos extrems amb aquesta forma per a poder treballar en angle. Les planes i les rectangulars són planes per les dues cares i es diferencien perquè els cants de la segona són paral·lels. Les raspes rodones o cilíndriques s’utilitzen per a treballs en superfícies circulars, mentre que les acabades en una punta prima i estreta són les més apropiades per a treballs detalladament. Finalment, les raspes de mitjacanya s’utilitzen en superfícies còncaves i convexes.\nDurant el procés de poliment, cal fixar la peça de fusta amb un sergent o instrument similar. La raspa se subjecta pel mànec amb una mà i per la punta amb l’altra. A més, cal tenir la precaució de no treballar contra el pèl de la fusta per a evitar que la peça s’astelli.\nSi les dents de l’eina s’embussen amb els encenalls de la fusta, és necessari netejar-los. Si no es fa, es podria trencar la peça que es poleix. Per a la neteja, s’utilitza un raspall de filferro fi.\nHerramientas-ca lima-ca raspa


Dissabte s’inaugura la Plaça del Puig – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nBy Paul Marca|2013-04-30T10:45:31+02:0030 d'abril de 2013|Sense categoria|0 Comentaris\nAquest dissabte, 4 de maig, a les 10 del matí, es procedirà a fer l’acte d’inauguració de la reformada Plaça del Puig (coneguda popularment, també, com la Plaça de les 12).\nL’acte comptarà amb la presència de l’alcalde, Joan Alfons Albó, i del conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, representants de les dues administracions (Ajuntament i Generalitat) que han fet possible la realització d’aquest projecte llargament reivindicat pels veïns d’una zona que s’havia degradat i que requeria una actuació decidida i costosa.\nPer a la celebració s’han programat, a més de l’acte institucional previst per a les 10:30 h., tot un seguit d’actes lúdics que comptaran amb la concentració de de la Colla Gegantera Ganxona que baixarà fent una cercavila des de la Plaça Alabric, a les 10 del matí on es demana que s’hi concentrin els visitants.\nA les 11 es convidarà als assistents a una xocolatada popular. A 2/4 de 12, la Fada Iris oferirà un espectacle infantil. I, per tancar, a 2/4 d’11, la formació ganxona Back on Time, liderada per Alícia Calzada i Nacho Alonso, oferirà un concert amb cançons del seu treball “Waiting for the blidnes to end”.


CEIGRUP TORRENT API. Un lloc per viure i gaudir.\nCEIGRUP TORRENT API. Un lloc per viure i gaudir. L'Escala és un bon lloc, no només per a unes vacances, és ideal per a viure, amb una àmplia varietat de serveis; col·legis, comerços, metges, farmàcies, platges, paisatges, etc. Trobareu una qualitat de vida envejable enfront de la Mediterrània. Li oferim una propietat ideal per viure tot l'any, en una zona excel·lent, amb amplis jardins, piscina i boniques vistes. A l'entrar a la nostra apartament, trobem un gran saló-menjador-terrassa que defineix una zona de dia, àmplia i agradable, amb molta privacitat. La zona de nit la componen 3 dormitoris i 2 banys, un d'ells en suite. La propietat es completa amb un gran garatge tancat en el mateix edifici. Vingui a visitar-nos i estarem encantats de poder atendre'l. Un bon moment per a nous projectes.


Prop de 8.500 persones aprofiten que el bus urbà és gratuït per Sant Jordi - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nProp de 8.500 persones aprofiten que el bus urbà és gratuït per Sant Jordi\nL'ajuntament qualifica d'«èxit rotund» la promoció, que va triplicar el número d'usuaris del servei\nredacció | manresa 25.04.2016 | 19:59\nBusos plens de viatgers, durant tot el dia. És una de les imatges que més es va repetir aquest dia de Sant Jordi. La iniciativa d'oferir el servei gratuïtament a tota la població, durant tot el dia i en totes les línies, amb motiu de la diada, va tenir molt èxit. A Manresa, un dissabte de durant l'any, utilitzen de mitjana el servei de bus urbà 2.880 persones, mentre que aquest dissabte la xifra d'usuaris es va enfilar fins a 8.479. L'increment és de 5.559 persones, el 202%. És a dir, dissabte van agafar el bus més del triple de persones que els altres dissabtes de durant l'any.\nLa iniciativa tenia per objectiu millorar l'accessibiliat al centre amb motiu de la diada de Sant Jordi. L'Ajuntament va preparar un dispositiu, entre les 7 del matí i les 10 del vespre, per millorar l'accessibilitat i la seguretat de les persones al centre de la ciutat. La gratuïtat del bus urbà a totes les línies que fan servei a Manresa va ser la novetat principal d'aquest dispositiu, en un dia de màxima afluència de ciutadans al centre de Manresa.\nEls resultats són altament positius i la regidoria de Mobilitat de l'Ajuntament de Manresa en fa una lectura molt satisfactòria.\nLa regidora de Mobilitat, Olga Sánchez, ha valorat de forma molt positiva la resposta de la ciutadania a aquesta proposta de gratuïtat del bus. L'Ajuntament ha volgut contribuir així a reduir l´ús de vehicles particulars per oferir a la ciutadania la possibilitat de gaudir més d´una diada lúdica, potenciant un mitjà de transport més sostenible i promocionar els desplaçaments a peu com una pràctica saludable.\nEl consistori ja ha impulsat altres experiències de gratuïtat del servei, com el bus nocturn per la Festa Major d´estiu i per l´Ecoviure. En aquest cas, el bus gratuït per Sant Jordi era una iniciativa inèdita, perquè s´adreçava a una àmplia franja de persones que van poder comprovar els avantatges de l´ús del bus urbà.


Diumenge, 19 de maig - 19:00 h\nSOBRE LA DIRECCIÓ (FINLAY PRESTELL)\nFinlay Prestell és un cineasta guardonat amb un premi BAFTA i que abans havia sigut ciclista professional. Ha dirigit 6 curtmetratges premiats en festivals d’arreu del món, i també ha sigut productor de molts d’altres. Més recentment ha produït el llargmetratge Norflok (2015) per a la BBC Films. La seva irrupció com a cineasta va ser el 2007 amb Standing Star, un curtmetratge on documenta la seva passió pel ciclisme.\nDes d’aleshores, David Millar s’ha convertit en una potent veu dins de la lluita antidopatge i ha tornat a les competicions com a ciclista net. Time Trial ens apropa als seus últims dies de competició al Tour de França que serviran al protagonista per sincerar-se amb ell mateix i amb l’espectador respecte a les llums i ombres que determinen la seva biografia esportiva.


Jornades Culturals del Montpedrós | Institut Montpedrós\nAixí, els aprenents de 1r van poder gaudir de les activitats següents: a) un taller organitzat per la Diputació de Barcelona sobre “Cuina sense pares” on, a més d’aprendre a cuinar saludablement, van degustar els seus propis plats; b) també van poder aprendre els moviments del joc d’escacs i ficar-se a prova amb l’escola EDAM; c) a més van haver de treure el trellat d’un joc d’escapada (scape room)basat en la serie “La casa de papel”; d) van fer també Competició de Diccionaris en català; e) Acroioga; f) un taller de Ludotecno i g) “versos de pizarra” en castellà.\nEls aprenents de 2n d’ESO van dur a terme els tallers següents: a) es van convertir en periodistes per un dia amb el taller “Junior report”; b) també van poder conèixer el món casteller i participar dels seus primers castells de la mà delsCastellers de Vilafranca; c) van poder realitzar i editar un video fent servir la tècnica del croma amb l’ajuda de la coordinació de Tecnologia de l’institut; d) van crear anamorfismes i geometries nadalenques; e)es van posar a prova les seves habilitats lingüístiques amb el taller “Embarbussaments”; f) van jugar a un joc tipus “Memory”, però basat en els continguts de ciències; g) així com un karaoke en anglès i h) també van poder elaborar unes capsetes amb minimissatges destinats a qui preferissin.\nEls aprenents de 3r van poder conèixer i exercitar-se en diferents danses i arts marcials conduïdes per professionals com ara a) Hip-hop, Capoeira, Percussió corporal i Cravmaga; b) van aprendre diferents tècniques de Circ; c) van poder gaudir de jocs cooperatius basats en joc coneguts com el Joc de l’Oca, el Bingo de la taula periòdica, o Scrabble en català; d) ambé van poder crear Hol·logrames, i Christmas cards en anglès.\nEls aprenents de quart van fer durant la primera jornada cultural una ruta a Barcelona pels emplaçaments on transcorre la novel·la Marina de Ruiz Zafón, que han pogut analitzar a l’assignatura de castellà. Per altra banda també van poder gaudir de tallers de Rap, Decoració nadalenca, Karaoke en Anglès i Poetry slam, però la meteorologia no va permetre que gaudiren del taller de Crossfit que hi havia previst.\nPer últim els aprenents de 1r de Batxillerat només van participar a la darrera jornada cultural, on després d’un trimestre força estressant van poder relaxar-se amb una sessió de Risoteràpia. A més van poder gaudir d’una xerrada d’Economia encarada a tots els itineraris, i també van jugar al joc de contagi Virus conduït per la coordinació de ciències.


Grandvalira rep més de 73.000 esquiadors durant el pont de la Puríssima\nS'han registrat uns 26.000 visitants més respecte l'any anterior\nImatge que oferia Grandvalira aquests dies\nActualitzada 12/12/2016 a les 19:07\nUn total de 73.000 esquiadors han visitat l'estació de Grandvalira durant el pont de la Puríssima, uns 26.000 més respecte al mateix pont de l'any anterior. En aquest pont, que ha durat sis dies més que l’any anterior, l’estació andorrana ha mantingut una mitjana diària de 8.000 usuaris i ha incrementat el número de dies d’esquí en un 55% respecte la temporada passada.\nEls deu dies del pont de Puríssima han permès als visitants allargar la seva estada a l’estació andorrana i han afavorit positivament l’afluència de públic. Durant aquest pont, Grandvalira ha enregistrat un gran nombre de visitants dels mercats de proximitat de Catalunya i del sud de França així com de Madrid, el País Basc i València.\nEl director de Grandvalira, Alfonso Torreño, ha valorat “molt favorablement” aquest començament de la temporada gràcies al gran nombre de visitants i a les condicions de neu i sol durant aquests dies festius, i ha destacat que “aquesta bona acollida ens permet preparar amb optimisme l’arribada del Nadal, un altre moment clau de la temporada”.\nUn pont gairebé a ple rendiment\nGrandvalira ha fet front al pont de la Puríssima amb prop de 145 quilòmetres esquiables i amb el 80% d’instal·lacions operatives. L’estació més gran del sud d’Europa ha mantingut els 6 sectors connectats i ha comptat amb un total de 80 pistes obertes, per la qual cosa ha estat el domini amb més superfície esquiable oberta del sud d’Europa. Les condicions de la neu han estat òptimes i els serveis de Grandvalira com l’Escola d’Esquí i Snowboard o les activitats d’aventura han tingut molt bona acollida per gran part dels visitants. Així mateix, els espais de restauració del domini, que obrien ja en la seva totalitat aquests dies, han mantingut una gran afluència de públic.\nLa CEA carrega l'augment de la cotització als treballadors\nLa majoria proposa doblar els imports de les infraccions a la CASS\nPintures mural per recuperar la memòria d'Encamp\nLa policia es mobilitza contra els ciberdelictes\n4.El multifuncional cap al Comunal\n7.Adeu a l'ACB\n8.La guàrdia civil condecora set policies ...\n9.El Govern aprova l'increment del salari mínim, ...\n10.La policia alerta de casos de 'phishing'\n3.Aixàs fa autocrítica i admet que “ens hem equ...\n8.La patronal vol rebaixar l'augment salarial...\n9.La CEA proposa vincular la jubilació a ...\n1. El duel de l'FC Andorra contra l'UCAM passa a...\n2. Ferit un ciclista de 52 anys a la capital\n3. Pintures mural per recuperar la memòria ...\n4. La SAC dedica unes jornades al Copríncep ...\n5. Flors i bicis per embellir la Massana\n6. Jornades sobre la innovació i noves ...\n7. El cap de radiologia premiat pels treballs amb...\n8. El PS pregunta pel concurs d'idees de les...\n9. Terceravia presenta 14 esmenes al canvi de la...\n10. Encamp destina 95.800 euros a la programació ...


Bateria d’al·legacions de la CUP-Crida per Girona al nou reglament de piscines\nLa formació demana una ampliació d’horaris, que es garanteixi el recinte de les piscines com a espai lliure de fum i que es permeti fer ‘topless’ lliurement a les usuàries\nLa CUP-Crida per Girona ha registrat una bateria de 27 al·legacions al nou reglament de les piscines municipals gironines. Entre les mesures proposades pels cupaires destaquen l’ampliació dels horaris de la piscina de la Devesa durant el mes de setembre; o la prohibició de prendre begudes alcohòliques i de fumar als recintes, tenint en compte que les piscines estan declarades espais lliures de fum.\nAltres propostes del grup municipal són permetre anar vestides les persones que només acompanyin menors i no tinguin previst banyar-se; garantir el dret a la llibertat d’expressió i de protesta tant del personal com de les persones usuàries en el recinte, un aspecte que en l’actual redactat està restringit; i crear un apartat on es detallin les diferents figures professionals del servei de piscines i les seves funcions, amb l’objectiu de preveure la seva incorporació progressiva a la plantilla municipal.\nEn una intervenció recent al Ple municipal, la regidora Laia Pèlach també va defensar que es tinguin en compte criteris d’alimentació saludable en l’oferta de productes als bars de les piscines, per tal de minimitzar la presència de productes fregits i ensucrats.\nGarantir el dret de fer ‘topless’\nFinalment, la CUP-Crida per Girona ha reclamat al govern municipal que es garanteixi el dret de les dones a fer ‘topless’ a les piscines municipals. Tot i que aquesta pràctica no està prohibida al reglament, els cupaires tenen coneixement que en diverses ocasions s’ha recomanat a usuàries dels equipaments municipals no fer-ne. En el darrer Ple municipal la regidora Laia Pèlach va demanar públicament a l’equip de govern que es permeti fer ‘topless’ lliurement a les dones que fan ús de les piscines municipals.


Home | Vinils decoratius|Vinils Frases|Vinil català Qui menja sopes\nEt ve de gust un vinil en català per decorar la paret de la teva cuina?\n- T' hem dissenyat un senzill vinil d'un cobert gegant d'una cullera amb un refrany típic català per decorar la paret amb una frases catalana de forma original.\n- Si et ve de gust decorar de forma elegant però amb un punt fora del comú, el vinil en català Qui menja sopes segur que arrencarà més d'un somriure.\n- És molt fàcil d'adaptar a qualsevol superfície com una porta, una prestatgeria o una paret.\n- El pots col·locar de forma vertical com horinzontal, és llegible d'ambdues sense problemes.\nConsulta'ns en info@vinilvip.com o trucant al Tel. 93 726 93 56 per a qualsevol consulta / dubte o per a altres mesures o colors del teu vinil decoratiu frases en català Qui menja sopes. Estarem encantats d'ajudar-te.


El Pla de Competitivitat Benicarló-Peníscola posa en marxa una plataforma per vendre paquets turístics - el Diari online\nInici Economia\tEl Pla de Competitivitat Benicarló-Peníscola posa en marxa una plataforma per vendre paquets turístics\nEl Club de Producte Nàutic ha presentat una plataforma des d’on els clients podran reservar i comprar els paquets i productes turístics als empresaris de Benicarló i Peníscola que participen en aquest projecte. L’actuació s’emmarca en el Pla de Competitivitat Turística.\nEl Club de Producte Nàutic és una ferramenta de gestió mitjançant la qual un grup d’empreses de Benicarló i Peníscola han acordat treballar i col·laborar juntes per desenvolupar, per un segment específic de mercat, nous productes o incrementar el valor dels productes ja existents en la destinació. L’objectiu és comercialitzar l’oferta i arribar al major nombre de turistes potencials a través d’operadors turístics internacionals.\nLa creació del Club de Producte Nàutic és una de les actuacions previstes en el Pla de Competitivitat Turística Benicarló-Peníscola: producte nàutic, i en el cas de Benicarló és la primera ocasió que els empresaris turístics del municipi s’uneixen per treballar de manera conjunta en la comercialització dels seus productes turístics.\nII Exposició “Festa i Fira de Sant Antoni” de Benicarló


10 persones en situació d’atur s’incorporen a la Regidoria de Manteniment per un període de sis mesos\nL'alcalde, Ignasi Giménez, i el regidor de Manteniment, Pepe Leiva, juntament amb els 10 treballadors del pla d'ocupació.\nLa contractació s’ha dut a terme a través del Programa complementari de foment de l’ocupació i de suport a la integració social de la Diputació de Barcelona\n10 persones es van incorporar el passat dimecres 20 de juliol, a la plantilla de l’Ajuntament de Castellar del Vallès a través d’unes subvencions atorgades per la Diputació de Barcelona dins del “Programa complementari de foment de l’ocupació i de suport a la integració social”.\nEls treballadors s’incorporaran a la Regidoria de Manteniment i desenvoluparan les funcions següents: 2 oficials de 1a especialitat jardineria, 2 oficials de 1a especialitat paleta, 1 oficial de 1a especialitat pintura, 2 peons de brigada de jardineria, 2 peons de brigada de paleta i 1 peó de brigada de pintura. Tots ells tenen un contracte de sis mesos, a jornada sencera, que finalitzarà el proper mes de gener de 2017.\nPer poder accedir a aquests llocs de treball, entre d’altres requisits, calia que les persones sol·licitants estiguessin en situació d’atur i inscrites al Servei Local d’Ocupació i al Servei d’Ocupació de Catalunya, i no trobar-se donades d’alta en cap dels règims de la Seguretat Social.\nDins aquesta mateixa convocatòria, l’Ajuntament ja va incorporar el passat 11 de juliol quatre persones més: tres treballen com a auxiliars administratives, al departament d’Habitatge dins de la Regidoria de Salut, Serveis Socials i Habitatge, a la Regidoria de Manteniment i a l’Escola Municipal d’Adults. La quarta ocupa un lloc d’administrativa a Serveis Socials. Totes elles també tenen un contracte de sis mesos, a jornada sencera, que finalitzarà el proper mes de gener de 2017.\nVal a dir que també, en el marc del mateix programa, l’Ajuntament està duent a terme aquests dies el procés de selecció d’un lloc de treball de tècnic/a mitjà/na de prospecció d’empreses.


Ajuntament d'Alaquàs. Premsa.Paula Sanchis Mengod i Clara Pozo Cantos, elegides Falleres Majors d'Alaquàs per a 2018\nPaula Sanchis Mengod i Clara Pozo Cantos, elegides Falleres Majors d'Alaquàs per a 2018\nL'Alcaldessa d'Alaquàs, Elvira García Campos, va ser l'encarregada de fer pública l'acta d'elecció de les noves representants per al pròxim exercici faller\nAlaquàs ja coneix les que seran les màximes representants falleres per a l’any 2018. Paula Sanchis Mengod i Clara Pozo Cantos van estar elegides el passat diumenge 2 de juliol en l’acte oficial celebrat al Castell d’Alaquàs. L’Alcaldessa d’Alaquàs, Elvira García Campos, acompanyada de la regidora de Falles, Isabel Mondéjar Villarejo, va ser l’encarregada de llegir l’acta d’elecció amb què es va donar a conèixer oficialment el nom de les noves representants davant de totes les comissions falleres.\nLes proves del procés de selecció per a elegir a la Fallera Major es van dur a terme durant dos dies. Dues candidates es presentaven a aquest procés: Paula Sanchis Mengod i Belén Benito Peiró. El dissabte les candidates es van sotmetre a una entrevista personal, un simulacre de lectura de la Crida i un menjar amb el jurat designat per Junta Central Fallera. El diumenge es va realitzar una doble desfilada amb indumentària valenciana. La primera amb ram de flors i la segona saludant. Finalment, el jurat va designar com a Fallera Major d’Alaquàs per al 2018 a Paula Sanchis Mengod. La Fallera Major Infantil, Clara Pozo Cantos va ser elegida com a única candidata.\nPaula Sanchis Mengod és fallera de la comissió Avinguda Genovés des que va nàixer. Va ser Fallera Major Infantil d’Alaquàs l’any 2002 i Fallera Major infantil de la seua comissió l’any anterior. L’any 2016 va ser Fallera Major de la seua comissió. Ha ostentat també el càrrec de secretària de Junta Local Fallera en l’exercici 2013-2014.\nPer la seua banda, Clara Pozo Cantos és fallera de la Falla Verge de l’Olivar. Té també experiència en aquest tipus de càrrecs ja que va ser la Fallera Major Infantil de la seua falla l’any 2015.\nA l’acte van acudir les actuals Falleres Majors d’Alaquàs, Susana Vinuesa Bautista i Valeria Carrasco Rovira, que junt amb l’Alcaldessa d’Alaquàs, Elvira García Campos van ser les primeres en felicitar les noves protagonistes de la festa valenciana. Moments després, el públic també va voler transmetre l’enhorabona a les noves Falleres Majors d’Alaquàs