JxCat denuncia Borrell a la fiscalia per prevaricació arran de l'acomiadament de l'excònsol espanyol a Edimburg - CATzona\nJxCat denuncia Borrell a la fiscalia per prevaricació arran de l’acomiadament de l’excònsol espanyol a Edimburg\nL’exdiplomàtic també va interposar un procés judicial contra el seu cessament per part d’exteriors\n2 min. Barcelona 08/11/2019 18:30\nJxCat ha denunciat aquest divendres el ministre d’Afers Estrangers en funcions, Josep Borrell, per un presumpte delicte de prevaricació i contra els drets individuals arran del cessament de l’excònsol espanyol a Edimburg, Miguel Ángel Vecino . L’exdiplomàtic espanyol va ser destituït després d’escriure un article on narrava que una Escòcia independent no hauria d’esperar “a la cua” per tornar a la Unió Europea.\nA més, Vecino també té en marxa un procés judicial contra el seu acomiadament, i ha acusat públicament al gabinet de Borrell de donar-li “ordres inconstitucionals”. Per exemple, l’excònsol espanyol a Edimburg acusa el ministeri d’afers exteriors de voler impedir la visita d’una delegació de tots els partits catalans al Parlament escocès.\nLa denúncia ha estat tramitada pel candidat de JxCat al Congrés i advocat Jaume-Alonso Cuevillas aquest matí. En una piulada, Cuevillas ha ensenyat el contingut del document on acusen Borrell de prevaricació i ha explicat que la denúncia és una oportunitat de la Fiscalia per “demostrar amb fets la seva independència respecte al govern de Pedro Sánchez”.\nPresentada ja la denúncia contra el Ministre Borrell\nAra la Fiscalia pot demostrar amb fets la seva independència respecte el Gobierno de Pedro Sánchez pic.twitter.com/DTPQC6Pu8U\nPresentació d’un audiovisual sobre la mesquita de Prosperitat a les jornades de 9 Barris Acull


Les hores de menjar | ets el que menges\nLes hores de menjar\nLa nostra salut depèn del que mengem, de les hores que dormim, de l’exercici físic que fem, però també dels horaris en què ho situem. És necessari aconseguir uns horaris que ens permetin dormir i menjar prou i a l’hora que toca. Els horaris generen l’ordre que el nostre cos necessita per mantenir els ritmes circadiaris estables. Per a la salut, hem de tenir-los en compte.\n16 de setembre 2015 | Actualitzat el 8 de maig 2020 Altres\nUna de les conseqüències que s’espera que tingui la reforma horària, des del punt de vista de la salut, és permetre que s’avancin els horaris dels àpats i, en conseqüència, es tingui temps d’esmorzar, dinar cap a la una i sopar cap a les vuit. D’aquesta manera es pot aconseguir separar el temps de sopar de l’hora d’anar a dormir, deixar temps perquè el cos es prepari per al son i procurar dormir el nombre d’hores necessàries.\nPerò, realment, és tan important l’hora en què mengem? És el nostre cos tan sensible als horaris que fem? La resposta a les dues preguntes és que sí. L’hora en què mengem és molt important per a la nostra salut. De fet, tots els horaris són importants per a la salut: l’hora de llevar-nos, l’hora d’anar a dormir, les hores dels àpats, l’hora en la qual estem exposats a més o menys llum, etc.\nNo podria ser d’una altra manera. Els éssers vius hem evolucionat en un planeta que gira al voltant del seu eix aproximadament cada 24 hores i genera l’alternança entre el dia i la nit. La presència d’oscil·lacions d’aquest període en la nostra conducta i fisiologia esdevé la conseqüència de l’adaptació a l’entorn on vivim.\nSi som diferents al llarg del dia, no ens hauria de sorprendre que els aliments puguin tenir un efecte diferent en funció de l’hora\nObservem oscil·lacions cada 24 hores en pràcticament qualsevol de les variables del nostre cos, com si estigués sota el manament d’un rellotge. No som iguals durant el dia que durant la nit, a cada hora del dia les nostres funcions són diferents. Ho notem amb la tendència al son: no podem dormir a qualsevol hora, sinó que la tendència al son és més alta al vespre-nit i, a menys que fem una feina nocturna, acostumem a dormir a la nit i no pas durant el dia. Però també ho podem observar en la temperatura del nostre cos, que és més alta a la tarda que al matí; en la força muscular, què és més alta a la tarda, i fins i tot potser ho observem en el nostre humor, que varia al llarg del dia. Totes les funcions del nostre cos presenten un punt màxim a una hora concreta del dia. Per tant, si som diferents al llarg del dia, no ens hauria de sorprendre que els aliments (o medicaments, si fos el cas) puguin tenir un efecte diferent en funció de l’hora.\nAquestes diferències en funció de l’hora del dia són el que denominem ritmes circadiaris: oscil·lacions periòdiques que es repeteixen cada dia i que observem en cada una de les variables del nostre cos.\nEl rellotge intern\nPer generar aquests ritmes, l’evolució ha fet que els organismes tinguin una estructura, un rellotge intern, capaç de marcar les hores en sincronia amb l’alternança entre el dia i la nit. El terme rellotge intern o rellotge circadiari expressa un terme funcional, és a dir, és una part del cos que actua com si fos un rellotge, i de la qual actualment es coneixen força bé les bases anatòmiques i moleculars. El rellotge intern és un conjunt de neurones del cervell, a la zona de l’hipotàlem, que espontàniament canvien la seva activitat al llarg del dia: són més actives durant el dia que a la nit. Aquest senyal rítmic es transmet cap a la resta de l’organisme i fa que totes les parts del cos presentin ritmes del mateix període.\nEl rellotge intern és un conjunt de neurones del cervell que espontàniament canvien la seva activitat al llarg del dia: són més actives durant el dia que a la nit.\nEn els darrers anys s’han fet grans avenços per esbrinar com funciona la maquinària molecular d’aquest rellotge. El rellotge intern funciona gràcies a tot un conjunt de gens, que se’ls ha donat el nom genèric de gens rellotge, que actuen en cadena i formen un cicle d’activacions i desactivacions: un rellotge molecular!\nEl descobriment dels gens rellotge ha estat tota una revolució en aquests darrers anys, i ens ha ajudat a entendre com genera l’organisme els ritmes, i per què hi ha diferències entre persones en relació amb els funcionaments horaris. Per exemple, si una persona és més de tendències vespertines o de tendències matutines. Però, a més, aquests gens estan molt relacionats amb el metabolisme energètic, i el seu coneixement ha obert un gran camp de recerca per entendre la importància de les hores de menjar sobre el cos.\nEn els darrers anys s’ha descobert que els gens rellotge no només són al cervell, sinó també en altres teixits, entre ells, en el sistema digestiu, el teixit adipós (el greix que acumulem) o el fetge. Així, els òrgans del sistema digestiu tenen també els seus rellotges, que també marquen les hores del dia sota les ordres del rellotge central.\nEls òrgans del sistema digestiu tenen també els seus rellotges, que també marquen les hores del dia sota les ordres del rellotge central\nEl rellotge intern es posa en hora gràcies als sincronitzadors naturals que hi ha a l’entorn. Els senyals diaris de llum i foscor són els més importants per posar en hora el rellotge cerebral, però els rellotges del tracte digestiu es poden posar en hora per senyals relacionats amb el menjar.\nEn una situació “normal”, tots els rellotges estan en hora, sincronitzats entre si, de manera que durant el dia les persones estem exposades a la llum, mengem i estem actives. Al contrari que a la nit, que estarem a les fosques, en dejuni, en repòs i ens predisposarem a dormir. En aquestes circumstàncies cada un dels òrgans de l’organisme actua d’una manera adequada al dia i a la nit, cosa que genera els ritmes circadiaris en les diverses funcions.\nPodem entendre la importància d’aquestes oscil·lacions pensant en els semàfors d’una ciutat. El fet que els semàfors estiguin sincronitzats no vol dir que tots es posin verds simultàniament, sinó que en funció dels “carrers” n’hi haurà uns que estaran en verd i altres en vermell. En el cas del nostre cos, podríem pensar alguna cosa similar: hi ha molts semàfors, molts rellotges que generen ritmes de 24 hores en el diferents teixits, però el que és important és que funcionin correctament i marquin la llum verda i la llum vermella, i indiquin els moments òptims −o no tan adequats− per fer una activitat determinada.\nSi l’organisme té problemes per saber si és de dia o de nit, seria com si tots els semàfors estiguessin en ambre: no queda clar quan s’ha de “passar”. Això és així en casos com per exemple ingerir aliment. Així el risc que succeeixi algun “accident” és més elevat. I en el cas del cos, el risc que suposa és emmalaltir.\nLa ciència que estudia els ritmes circadiaris és la cronobiologia i un dels seus camps és la crononutrició, que investiga com l’alimentació és diferent en funció de l’hora del dia i com els ritmes biològics modulen els aliments i nutrients que ingerim. Actualment, ja hi ha moltes evidències que pronostiquen un bon futur a la crononutrició, per les implicacions que té el fet de relacionar el metabolisme energètic i el funcionament del rellotge circadiari en el manteniment de la salut.\nL’ideal és menjar cada dia a la mateixa hora i adequar el ritme d’activitat-repòs de la persona\nQuan parlem de crononutrició hi ha dos punts importants que cal considerar. D’una banda, els horaris de menjar. Menjar cada dia a la mateixa hora permet posar en hora els nostres rellotges interns i l’organisme aconsegueix estar a punt (secretant sucs o hormones digestives) per rebre el menjar. Ara bé, no n’hi ha prou que els àpats siguin regulars, sinó que, a més, han d’estar adequats al ritme d’activitat-repòs de la persona, de manera que la ingesta de menjar tingui lloc dins de la fase activa de la persona, i si pot ser un parell d’hores abans de l’inici del son, ja que a la nit s’ha d’afavorir el repòs. I per últim, la crononutrició ens hauria d’ajudar a saber quin tipus d’aliment és l’òptim per a cada àpat.\nMenjar en hores concretes\nEls processos digestius, com totes les funcions de cos, també presenten un ritme circadiari. Per exemple, la motilitat del còlon és més elevada al matí que al vespre. Per això el transit intestinal, temps que tarda el contingut del tracte digestiu a avançar, és més ràpid a aquestes hores i més lent a la nit. A més, les hormones i altres substàncies que secreta el tracte digestiu també ho fan en forma rítmica, amb un màxim cada 24 hores. Per exemple, les secrecions de l’estómac a la nit són més àcides, la qual cosa predisposa els atacs d’úlcera al vespre en persones que hi tinguin tendència. O un altre exemple, el del teixit adipós, el greix, que secreta la leptina, una hormona que disminueix la sensació de gana, majoritàriament a la nit, una cosa necessària per estar hores en repòs i sense menjar.\nMenjar cada dia en horaris fixos és important perquè permet que el sistema digestiu, i l’organisme en general, se sincronitzi amb aquests horaris i pugui anticipar-se i preparar-se per rebre l’aliment i aprofitar-lo millor\nMenjar cada dia en horaris fixos és important perquè permet que el sistema digestiu, i l’organisme en general, se sincronitzi amb aquests horaris i pugui anticipar-se i preparar-se per rebre l’aliment i aprofitar-lo millor. D’altra banda, menjar cada dia a la mateixa hora dóna un senyal rítmic que ajuda a posar en hora el rellotge intern. De fet, totes les rutines diàries, com que ajuden a marcar horaris, contribueixen també a dormir millor. I parlant del son, cal recordar que una mala qualitat del son o no dormir prou s’ha associat amb un risc més elevat d’obesitat i a patir diabetis. Per tant, hi ha un lligam entre el manteniment dels ritmes circadiaris, el son i el menjar. És veritat que dormir poc (durant per exemple 5 dies consecutius) incrementa la despesa energètica, pel que en principi semblaria que un hauria de perdre pes, però també fa que en general les persones que dormen poc ingereixin més aliment durant la nit, cosa que es tradueix en un risc més alt de patir obesitat i alteracions metabòliques.\nL’obesitat és una condició que comporta un risc important de patir determinades malalties, com ara la diabetis o la hipertensió i, a part dels problemes que causa a l’individu, és també un problema social. L’obesitat té moltes causes, però pel que fa a aquest article, només comentarem la ja ben coneguda relació entre l’alteració dels ritmes circadiaris i la predisposició a l’obesitat.\nAmb un desajust circadiari l’organisme acaba no “sabent” quan rebrà l’aliment i no es podrà preparar per rebre’l, fet que incrementa el risc de sobrepès\nAquesta relació té diversos vessants. Per una banda, les alteracions dels ritmes circadiaris produïdes per alteracions de son, canvis d’horaris, exposició de llum a la nit, o per alteració dels horaris de menjar de manera freqüent o saltar-se àpats, alteren el metabolisme. El motiu és que amb un desajust circadiari l’organisme acaba no “sabent” quan rebrà l’aliment i no es podrà preparar per rebre’l. Els desajustos circadiaris predisposen a l’obesitat i a la diabetis, i produeixen també alteracions de la composició de la flora intestinal.\nPer altra banda, l’estudi dels gens rellotge ha permès identificar persones genèticament més propenses a patir obesitat. Així, s’han trobat variants dels gens rellotge que s’associen amb diferents variables relacionades amb aquesta malaltia: dormen menys, mengen més i presenten més greix abdominal. Tot i això, la tendència genètica a l’obesitat s’ha associat principalment a persones que mengen desequilibradament (brioixeria industrial, embotits i poc oli d’oliva), mentre que no s’observa tant en els que segueixen una dieta mediterrània saludable. En aquest sentit, no està de més recordar que la nostra genètica ens predisposa a ser com som, però no hi estem predestinats. Com mengem, com dormim, l’exercici que fem, i fins i tot què pensem pot modificar l’expressió dels nostres gens. Així, els bons hàbits són importants, i hi podem incloure els hàbits relacionats amb la qualitat i quantitat de la dieta, l’exercici físic i els horaris de menjar.\nMenjar més al matí o al vespre?\nA part dels horaris fixos, les hores de cada un dels àpats són també importants. Esmorzar, dinar i sopar tenen el seu paper sobre els rellotges diaris i condicionen d’una manera diferent la nostra salut. D’una manera general, es recomana que s’hauria d’esmorzar més i sopar poc, la qual cosa té una explicació relacionada amb els ritmes circadiaris naturals del nostre organisme.\nEls sucres que mengem al matí passen ràpidament de la sang a l’interior de les cèl·lules, mentre que a la nit es queden més temps a la sang\nDes de fa temps se sap que quan una persona ingereix la mateixa quantitat d’aliment, especialment glúcids, al matí o al vespre, els nivells de sucre que resulten en sang són més alts que al matí. Dit d’una manera, els sucres que mengem al matí, passen ràpidament de la sang a l’interior de les cèl·lules, mentre que a la nit es queden més temps a la sang. La causa es troba en la quantitat d’insulina que secreta el cos. La insulina és una hormona que afavoreix el pas dels sucres des de la sang cap a l’interior de les cèl·lules. La falta de secreció d’aquesta hormona o bé la insensibilitat de les cèl·lules a aquesta hormona, produeix la diabetis, malaltia metabòlica greu força freqüent a la societat contemporània. Doncs bé, la resposta del cos a la insulina, és a dir, la capacitat d’introduir el sucre a l’interior de la cèl·lula −i treure-la, per tant, de la sang− és molt més baixa al vespre. Per tant, el consum de sucres és més saludable en el moment de dia que millor es puguin absorbir, és a dir, al matí.\nA més, al matí, una mica abans de llevar-nos, és l’hora en què el nostre organisme fabrica cortisol, hormona secretada per la glàndula suprarenal, que ens prepara metabòlicament per a l’activitat diària, ja que fa augmentar els nivells de glucosa en sang. Per tant, quan al matí esmorzem, estem donant el menjar just en el moment que l’organisme el necessita i està preparat per fer-ho. En canvi, un excés de sucre al vespre provoca una situació d’alta concentració de sucre en sang, en un moment de poca activitat de la insulina, cosa que provoca més risc de generar diabetis.\nL’esmorzar és la menjada que millor posa en hora els rellotges interns i, per això, saltar-se l’esmorzar altera més els gens rellotge i ens predisposa a alteracions metabòliques, com ara més risc a patir malalties cardiovasculars i diabetis tipus II\nDe manera similar, la concentració de greixos (triglicèrids) en plasma varia al llarg del dia, però és més alta al vespre que al matí. Per tant, un àpat nocturn, encara que tingui la mateixa composició que un de diürn, produirà més quantitat de greixos en plasma.\nL’esmorzar, com a àpat que té lloc després del dejuni més llarg, és la menjada que millor posa en hora els rellotges interns i, per això, saltar-se l’esmorzar altera més els gens rellotge i ens predisposa a alteracions metabòliques, com ara més risc a patir malalties cardiovasculars i diabetis tipus II.\nL’esmorzar, doncs, és l’àpat que ens ha de donar prou energia per començar les nostres activitats diàries. Encara calen, però, mesures educatives per donar a l’esmorzar la importància que requereix. Moltes vegades és una feinada aconseguir que nens, i sobretot adolescents, esmorzin. El resultat d’anar a l’escola havent esmorzat és una millora de les funcions cognitives i del rendiment acadèmic, alhora que es generen uns hàbits d’alimentació saludables.\nSi l’esmorzar és l’àpat que marca l’inici del dia, el sopar n’assenyala el final. Pel que fa als horaris, el sopar sempre es recomana que sigui més lleuger i separat de l’hora d’anar a dormir. La majoria dels aliments ingerits passen al duodè en tres hores, per tant, quan se sopa poc abans d’anar a dormir, l’energia consumida no s’utilitza i s’emmagatzema en forma de greix. Per exemple, els adipòcits, cèl·lules del cos que emmagatzemen el greix, tenen una funció d’emmagatzemament i d’alliberament de greixos que depèn de l’hora del dia. A la nit, els és més difícil eliminar greixos i si el nostre sopar és ric en greixos o sucres es produirà una tendència a l’obesitat.\nTot i que hi ha molts estudis que mostren la necessitat d’esmorzar poc després de llevar-se i de fer un sopar lleuger al menys un parell d’hores abans d’anar a dormir, sobre el dinar no hi ha tants estudis. Probablement és per la importància que es dóna a l’àpat del migdia en els diferents països i cultures.\nUn estudi va concloure que els que dinaven abans de les tres del migdia de manera espontània, s’aprimaven més que els que menjaven a partir de les tres\nRecentment, però, un grup d’investigadors de la universitat de Múrcia han demostrat la importància de dinar d’hora. Aquests científics van seguir l’evolució d’un grup de persones obeses que seguien una dieta d’aprimament. Curiosament, van descobrir que els que dinaven abans de les tres del migdia de manera espontània, s’aprimaven més que els que menjaven a partir de les tres, tot i que els dos grups ingerien la mateixa quantitat d’aliment. Cal comentar que aquests horaris van ser espontanis i no imposats pel centre de salut. Amb aquests resultats, els mateix grup de recerca es va plantejar què succeiria en persones sanes si el dinar tingués lloc més d’hora o més tard. Així, van fer un estudi amb voluntaris −que van ser dones joves de 24 anys sanes, de pes normal− a qui van fer dinar en horaris ben diferenciats: a un grup se’l va fer dinar cap a la una del mig dia i l’altre cap a les quatre. Els resultats van ser molt clars, el grup que dinava més tard presentava pitjor tolerància a la glucosa i alteracions en concentracions hormonals i en la regulació de la temperatura, cosa que suggeria que el dinar en hores tardanes suposa un risc important de patir alteracions metabòliques.\nTots aquests estudis ens han de fer reflexionar sobre quins són els horaris de menjar que portem actualment, tant a l’escola com a casa, amb la família. Podem dir que amb els hàbits majoritaris en aquesta societat estem fent el millor per a la nostra salut?\nEls horaris a la societat contemporània\nLa vida moderna ha anat separant els hàbits de les persones dels sincronitzadors naturals i ens trobem en una societat que té accés a la llum, i també al menjar, durant les 24 hores del dia, de manera que els horaris es van desplaçant més cap al vespre. Si a més hi afegim llargs horaris laborals és difícil seguir els principis bàsics de la crononutrició. Moltes persones, nens inclosos, se salten l’esmorzar, dinen tard o de qualsevol manera, i sopen tard.\nSense ser culpa de ningú, tot és una cadena: si s’arriba tard a casa, se sopa tard i de vegades malament, ja que resulta més fàcil “picar” qualsevol cosa o triar algun menjar preparat. Al mateix temps això fa que s’endarrereixi l’hora d’anar a dormir, perquè sempre cal un temps destinat a estar amb la família, o tenir temps per a un mateix, amb la conseqüència de dormir menys hores del que cal. Així, al matí passa el que és previsible segons el que s’ha fet la nit abans. La falta de son, o el fet d’haver menjat massa en el sopar, fa que no s’esmorzi i es comenci el dia sense l’aportació nutricional adequada.\nMalauradament, moltes persones no disposen de prou aliments al llarg del dia, i menys encara com per “triar” l’hora del dia. Els que som afortunats de viure en una societat on podem tenir accés al menjar al llarg de les 24 hores tenim el deure de fer-ne un bon us. La nostra salut depèn del que mengem, de les hores que dormim, de l’exercici físic que fem, però també dels horaris en què ho situem. És necessari aconseguir uns horaris que ens permetin dormir i menjar prou i a l’hora que toca. Els horaris generen l’ordre que el nostre cos necessita per mantenir els ritmes circadiaris estables. Per a la salut, hem de tenir-los en compte, reflexionem-hi.\nCambras T i Díez A. Els ritmes de la vida. Com la cronobiologia ens ajuda a viure millor. Edicions UB, col·lecció catàlisi. 2014.\nChallet E.Cronobiologia: Bases y aplicaciones en la nutrición. Editorial panamericana, 2012\nGaraulet M, Gómez-Abellán P. Timing of food intake and obesity: a novel association. Physiol Behav. 134:44-50. 2014\nGaraulet M, Ordovás JM, Madrid JA. The chronobiology, etiology and pathophysiology of obesity. Int J Obes (Lond). 34:1667-83. 2010.\nGómez-Abellán P, Madrid JA, Ordovás JM, Garaulet M. “Chronobiological aspects of obesity and metabolic syndrome”. Endocrinol Nutr. 59:50-61. 2012.\nProfessora de Fisiologia i de Cronobiologia. Departament de Fisiologia.


Club Esportiu ESCOLETA BTT: L'escoleta btt a la primera edició del Triraid de l’Ardenya\nL'escoleta btt a la primera edició del Triraid de l’Ardenya\nLlagostera i Tossa de Mar primers municipis gironins en acollir una edició del\nTriraid de l’Ardenya.\n24 equips superen amb èxit els 40 kilòmetres de cursa a peu, bicicleta de\nmuntanya, orientació, tir amb arc i natació.\nAquest diumenge les localitats gironines de Llagostera i Tossa de Mar, dins el Consorci de\nl’Ardenya, han acollit la primera edició del Triraid de l’Ardenya.\nEls triraids van néixer ara fa 4 anys i mantenen la filosofia per la qual van ser creats, com a\nproves competi tives, encara que amb caràcter d’entrenament, promoció i iniciació dels\nesports que conformen els raids d’aventura.\nEls 24 equips inscrits en aquesta edició han pogut gaudir, cadascú al seu nivell, d’una prova\nque un cop més no ha defraudat als participants. Els equips que han lluitat per estar al\ncapdavant de la classificació han hagut de fer una cursa ràpida i perfecte pel que fa a\nestratègia i orientació, mentre que els equips debutants, encara que no tant ràpids i alguns\namb problemes d’orientació han aconseguit finalitzar tot el recorregut i arribar a la líni a de\nmeta situada a la platja de Tossa de Mar abans de l’hora límit establerta per l’organització,\npodent d’aquesta manera competir aprenent i descobrint nous indrets d’un entorn natural, el\nmassís de l’Ardenya, que ha sorprès a tots els equips.\nSortid a a Llagostera i arribada a Tossa de Mar\nEl triraid s’ha iniciat a l’antiga estació de tren de Llagostera a les 9:30 del matí, sota una\ntemperatura ja hivernal però amb el sol despuntant ja per l’est.. Per començar els equips\nparticipants havien de localitzar una sèrie de punts emblemàtics de la localitat, com són el\nCasino Llagosterenc o el seu Castell.\nTot seguit han hagut de fer una secció de bicicleta d e muntanya que els portava de Llagostera\nfins al peu del Puig de Cadiretes, tot localitzant una series de controls entre un punt i l’altre,\ni on calia estar molt alerta per no cometre errors d’orientació. A causa de les fortes pluges de\nla setmana anterior, els rius baixàven plens d’aigua i s’han hagut de creuar en més d’una\nocasió. Hi havia indrets on l’aigua arribava a l’alçada del genoll posant a prova l’habilit at\nsobre la bici de més d’un equip. En aquest primer tram de la cursa l’equip que ha marcat\nmillor registre ha estat el “Collonuts Platja d’Aro” amb Manel Satué i Enric Gràcia amb un\ntemps de 1h 24 minuts.\nDesprés de deixar les bicicletes a les assistències, els corredors han seguit amb una secció de\ncursa a peu que els portava primer a enfilar-se al Puig de Cadiretes, un excel·lent mirador\ncap a l’interior i cap a la costa, per després fer un ràpid descens cap a la localitat de Tossa\nde Mar. L’equip més ràpid en aquest tram a peu ha estat “Els Enrrocats” amb Xavi Freixas i\nMarc Garcia. Al primer control de Tossa de Mar s’han trobat amb una prova especial on\npodien bonificar alguns minuts, una prova de Tir amb Arc. Tot seguit han seguit amb una nova\norientació urbana amb controls situats a llocs estratègics d’aquesta localitat com són la platja\nde la Mar Menuda, la Torre dels moros o l’Antiga Església, per finalitzar a la Platja Gran de\nTossa on l’últim control situat en una boia dins l’aigua era la última dificultat que es trobaven\nabans d’entrar a la meta situada a la mateixa platja. El millor equip en fer l’orientació\nurbana i la natació ha estat el “Paradis Blau” amb Emi Palomino i Quique Molina.\nLa classific ació final dels 10 primers equips ha estat:\nPosició Nom equip Temps Final\n1 Collonuts-Platja d'Aro Manel Satué Enric Gràcia 2:30:32\n2 Rittal Betlem Polo Bardés Anna Serrallonga 2:32:48\n3 Paradis Blau Quique Molina Emi Palomino 2:36:38\n4 www.societatilimitada.cat Núria Sauleda Pep Carreras 2:43:22\n5 orientats? Mariona Moreno Salvador Aixarch 2:44:51\n6 Els enrrocats Xavier Freixas Marc Garcia 2:53:19\n7 Els hawaians de La Selva Carles Campmajor Eduardo Daza 2:56:37\n8 Kones team Mercè Arcos Olga Ferrer 2:57:08\n9 Aspresxtrem Joel Vila Anna Garcia 3:03:31\n10 A pike bikers-Grions Abel Martinez César Camarero 3:05:30\nCrònica del nostre amic Marc:\nAhir diumenge vam anar amb en Goku a defensar els colors de l'Escoleta al raid d'orientació de l'Ardenya. Es sortida de Llagostera i acabava a la platja de Tossa.\nVa ser moooolt ben parid. Es tracta de raids d'iniciació (en Riki i en Satué van guanyar de carrer) a on es vol potenciar la participació de les dones i donen moltes bonificacions de temps pels equips mixtes o femenins. La iniciativa és més que encertada i la prova és que ahir n'hi havia moltes.\nAl loro! Que ningú s'enganyi perquè quines machines que corrien ahir pels nostres corriols !!\nL'equip també el formava l'assistència que ens ajudava amb el canvi de material i van haver de fer la seva part de feina amb una gincama a Llagostera i una altra a Tossa.\nTotal que després d'uns problemes a Cadiretes perquè la carretera estava tallada per una marxa cicloturista (per culpa d'això alguns equips van arribar abans que l'assistència) i a l'espera de les classificacions, amb en Goku ens vam plantar a l'arribada 4rts o 5ns. Amb les bonificacions etc. etc. aquest resultat canvia i a l'espera de les classifcacions encara no sabem el resultat.\nNOTA: El darrer control era en una boia a mig de mar i evidentment no ens vam treure l'equip complet de l'Escoleta. Aviso que no flota però per fer un banyet va de conya :)\nPublicat per escoleta btt en 7:55 p. m.\nA tots dos, enhorabona !!, encantat de que porteu els colors de l'escoleta a uns altres rams del esport, Marc, tiu, tiu, eres grande, i Goku també es clar, un saludillo pa los dos.\n21 d’octubre de 2010 a les 22:06\nMarc ets lo putu Crack, no hi ha deu que et pari. Ja veig que no t'atraparé mai. Salut\n23 d’octubre de 2010 a les 17:58\nCopa Gironina Sant Feliu de Guixols\nL'escoleta btt a la primera edició del Triraid de ...\nEl viatge de l'escoleta a Puigcerdà\nPassejada per la Ardenya i sortida d'agermanament ...\nA L'ESPERA DEL RESUM\n2ª MARXA GIRONINA BTT DE POLICIES I BOMBERS\nDopaje de Marga Fullana


Maniega avisa: "O hi ha Societat Anònima o no sé el que pot passar" - FutbolCatalunya\nManiega avisa: "O hi ha Societat Anònima o no sé el que pot passar"\nPublicat per: Manuel Segura Martinez 13 de juliol de 2016\nQui avisa no és traïdor i això és el que fa el president del Gavà, Manuel Maniega. O el club es transforma en SA o no hi ha futur. L'Assemblea del proper 25 ho decidirà\nManuel Maniega, president Gavà/ FOTO: ERIC GARCIA\nManuel Maniega ho explica a tot aquell que li desitja escoltar. Els seus oïdors el miren amb cert escepticisme quan ho explica sabedors que les Societats Anònimes Esportives no han funcionat en el futbol espanyol, però aquest és l'objectiu del president i de la seva junta directiva en el Gavà. Aquest proper dilluns 25 hi ha prevista una Assemblea de socis (160 socis) que hauran de decidir el futur de l'entitat.\n"El club no es pot portar com fa 50 anys. A on anem?" es pregunta Maniega davant un futur esportiu prometedor, però ple de dubtes entorn del seu futur econòmic, ja que cobrir el 500.000 d'euros del pressupost de l'entitat ("80% s’ho porta el primer equip") ha de ser molt complicat.\n"Si aconseguim grans espònsors i ens mantenim amb les persones que han fet possible que juguem i superem els playoff, si es manté aquesta serietat i se segueixen podent portar jugadors de categoria, tot anirà bé", afegeix el màxim responsable d'un club que intenta "complir amb tot allò que des de la Federació ens marquen de serietat i rigor".\nEl president del Gavà conversa amb diferentes representants de clubs/ FOTO: FUTBOLCATALUNYA\nI si l'Assemblea del 25 diu que NO a la transformació a la SA?. Respon Maniega: "No passa res. Se segueix cap endavant, però haurien de dir-nos com es fa, clar, qui posa els diners?. Amb 100/120 euros de quota al soci on anem?. És l'oportunitat més bonica que hem tingut aquests anys amb aportacions econòmiques que porten cap amunt també a la nostra ciutat. Miri, si no s'accepta, no sé si ens mantindrem o baixarem. Dimitir jo? Esperem que no sigui així"


Reducció de la taxa de designació per a la protecció d'un disseny internacional a Espanya - Ponti\nReducció de la taxa de designació per a la protecció d’un disseny internacional a Espanya\nA partir del proper 26 de gener de 2018 la taxa de designació a Espanya d’un disseny internacional passarà de 540 a 60 francs suïssos.\nAquesta substancial reducció del cost per a la protecció d’un disseny internacional a Espanya deriva de la recent comunicació de l’Oficina Espanyola de Patents i Marques a l’Oficina Mundial de la Propietat Intel·lectual per la qual retira la declaració efectuada en virtut del Reglament Comú de l’acta de 1999 i de l’acta de 1960 de l’Arranjament de la Haia relativa al nivell de taxes aplicables a la designació de sol·licituds de dissenys internacionals.\nEl sistema de la Haia ofereix una solució pràctica per registrar fins a 100 dibuixos o models a més de 67 territoris mitjançant la presentació d’una única sol·licitud de disseny internacional, estalviant temps i costos substancials als titulars de dissenys industrials.\nSón membres destacats del sistema de la Haia de l’Organització Mundial de la Propietat Industrial països com Estats Units, Japó i també la Unió Europea. El passat 30 de novembre de 2017 la Federació Russa es va adherir al sistema del disseny internacional i a partir del proper 28 de febrer de 2018 es podrà designar protecció per a un dret internacional en aquest país.\nEls dissenys industrials permeten protegir l’estètica d’un producte o la seva ornamentació en articles de consum, vehicles, electrodomèstics, moda, etc. Així, són claus per assegurar el retorn econòmic del capital invertit en activitats de R + D i innovació. Quan la diferenciació resideix en una nova forma o disseny innovador d’un producte, convertint-se aquest en factor de compra entre els consumidors, la protecció del disseny en diferents territoris permet conquerir nous mercats, reforçar la reputació de la creativitat de l’empresa i, fins i tot, atraure noves inversions.


Acompanyem les empreses fins la seva\nGestiona el teu negoci de forma integrada amb una solució adaptada al teu sector. Som partner plata del ERP SAP Business One i hem desenvolupat un software de gestió propi, 4G\nAnalitza els indicadors del teu negoci, elabora els teus KPIs i quadres de comandament amb Qlik View, l'eina de Business Intelligence (BI) per a pimes. El big data a l'abast de la teva empresa.\nDissenyem llocs web creatius i efectius. Centrats en l'usuari. Compatibles amb múltiples dispositius i capaços de generar visibilitat per a la teva empresa.\nCreem plataformes de comerç electrònic B2B o B2C integrades amb el teu ERP, per convertir els teus usuaris en clients. Botigues online rentables i integrades amb el teu negoci tradicional.\nA la xarxa, si els teus contactes no et troben, no existeixes. I si et troben però no atreus la seva atenció, es difícil convertir-los en clients. El màrqueting on line t'ho posa més fàcil.\nDesenvolupem aplicacions a mida per optimitzar processos de negoci i diferenciar-te de la teva competència. Funcionals, usables, multidispositiu i integrades amb altres aplicacions de tercers.\nAmb les aplicacions mòbils per a smartphones o tablets, el teu negoci optimitza recursos i pot arribar a aquell mercat d'usuaris mòbils que no para de créixer.\nUtilitzant l'entorn Internet, és possible crear un espai privat de treball en equip i de col·laboració amb els teus treballadors, clients, distribuïdors i proveïdors.\nAmb les nostres solucions de gestió documental la informació flueix i millores la comunicació interna del teu negoci d'una forma àgil i segura.


El projecte Horitzó 23 preveu l'adopció del cabal legislatiu de l\nEl projecte Horitzó 23 preveu l'adopció del cabal legislatiu de la UE\nNoticies » Política 01 d'agost, 2020\nEl projecte Horitzó 23 preveu una llei que faciliti l'adopció del cabal legislatiu de la Unió Europea. El projecte de la majoria de Govern per a aquesta legislatura inclou una quarantena de textos legislatius, entre ells canvis que afecten la regulació de la CASS i el Servei Andorrà d'Atenció Sanitària.\nEl Govern preveu la presentació d'una cinquantena d'iniciatives legislatives fins a acabar la legislatura, la majoria de les quals formen part del projecte Horitzó 23.\nDurant el que resta d'any se n'entraran 25 al Consell General, el 2021 se'n volen presentar 22 i 8 més l'any següent.\nUn dels projectes més destacables que s'hi inclou és l'adopció del cabal legislatiu de la Unió Europea, és a dir totes les lleis que tenen. És quelcom que és necessari per adoptar un acord d'associació amb els 27 estats membres.\nEl Govern ja ha celebrat diverses reunions informatives per donar a conèixer la importància d'aquest acord. En la darrera legislatura es va debatre sobre com es podria fer aquesta incorporació. També es va parlar del paper que hauria de tenir la llengua oficial, el català, en la transposició d'aquests documents a la legislació d'Andorra.\nHoritzó 23 també vol introduir modificacions legislatives dels textos que regulen el funcionament de la CASS i el Servei Andorrà d'Atenció Sanitària. A més, es preveu la creació d'una taxa turística i la reforma de la contractació pública i les condicions que han de reunir els immigrants al Principat, entre altres aspectes.


Lleida acull un debat sobre drets i llibertats en el marc de la campanya Demà Pots Ser Tu - Òmnium Cultural\nEl vicepresident d’Òmnium Cultural, Marcel Mauri de los Ríos a “treure el poder a aquells que fan servir la por com a mètode per controlar-nos”. En aquest sentit, Mauri ha assegurat que “tenir por és legítim” però alhora considera que “cal buscar fórmules per combatre-la”. “Fer-ho sol és difícil, però si ho fem de manera col·lectiva no ho és tant”, ha afegit, “perquè no podem permetre que la gent s’autocensuri per por”. El vicepresident d’Òmnuim ha fet una crida a no abaixar la guàrdia perquè i ha instat la ciutadania a “teixir una xarxa de complicitats per acaronar tots els represaliats; si no ho fem, estarem negligint en les nostres obligacions”.\nLa campanya ‘Demà Pots Ser Tu’ és una iniciativa en defensa dels drets fonamentals i civils conjunta de cinc entitats plurals i diverses: Òmnium Cultural, l’Institut de Drets Humans, l’Associació Irídia – Centre per la Defensa dels Drets Humans, NOVACT – Institut Internacional per l’Acció Noviolenta i la Fundació per la Pau. L’objectiu de ‘Demà pots ser tu’ és denunciar que el govern espanyol viola sistemàticament els drets i les llibertats bàsiques en democràcia. Davant d’aquesta situació “Demà pots ser tu / Mañana puedes ser tú” és un canal de denúncia i reivindicació permanent fins que no s’aturi la repressió del govern espanyol. La persecució de la dissidència va més enllà de la situació política a Catalunya: des de l’aprovació de la llei mordassa, més de 20.000 persones han estat sancionades o investigades a l’Estat per exercir el dret a la lliure expressió.\n« Passejada per col·legis electorals de l’1O a Sarrià i Tres Torres\nÒmnium Anoia i el Cineclub Ateneu firmen un conveni de col·laboració. »


Inici » Jurídic » Són persones refugiades o immigrants?\nLes persones que han emigrat sense l'autorització del país de destí estan en situació administrativa irregular, però no són il·legals - Font: Proactiva Open Arms\nMilions de persones sirianes fugen de la guerra de Síria buscant un país que els aculli com a persones refugiades - Font: National Geographic\nEl conjunt de joves que marxen de l'Estat espanyol a països com Alemanya també són immigrants, tot i que molts cops se'ls considera exiliats - Font: Post Digital\nLa confusió amb els conceptes és fruit de l'ús que se'n fa a l'esfera política i mediàtica - Font: ACNUR\nLa comunitat sahrauí fa més de 40 anys que pateix l'ocupació del Marroc i sobreviu en camps de desplaçats - Font: Wall Street International\nPersones refugiades provinents d'Espanya després de la Guerra Civil, al camp d'internament Argelès-Sur-Mer - Font: Eldiario.es\nUn grup de manifestants d'origen llatinoamericà protestant contra les polítiques migratòries del president d'EUA Donald Trump - Font: EFE\nEl centre de terminologia TERMCAT va posar en marxa al febrer un diccionari en línia especialitzat en drets humans - Font: TERMCAT\nDv, 16/06/2017 - 09:00\nLes paraules “immigrant” i “refugiat” no són sinònimes, malgrat els mitjans les emprin sense distinció. Tal com avisa l’Agència de l’ONU per als Refugiats (ACNUR), la confusió entre els dos termes comporta problemes tant per al col·lectiu immigrant com per al refugiat.\nUna persona refugiada és aquella que, reconeguda per diverses lleis i protocols internacionals, ha abandonat la seva terra perquè la seva vida hi està en perill i ha estat acollida per un tercer país que vetllarà per protegir-la complint amb els drets bàsics que els Estats han de garantir a les persones refugiades.\nEn canvi, les persones migrants escullen traslladar-se, no per una amenaça directa de persecució o mort, sinó per buscar una vida millor.\nÉs a dir, els governs apliquen normes migratòries específiques a les persones refugiades amb l’objectiu de garantir-los protecció. “Mesclar els dos termes desvia l’atenció de les salvaguardes legals concretes que les persones refugiades requereixen. Pot perjudicar el suport públic cap al col·lectiu refugiat en el moment en què les persones refugiades necessiten més ajuda”, expliquen des d’ACNUR.\nL’entitat recomana utilitzar la paraula “refugiat/da” quan faci referència a persones que fugen de la guerra o persecució i hagin creuat una frontera internacional, i “migrant” quan es parli de persones que es traslladen per raons no incloses en la definició legal de persona refugiada. En molts casos, s’haurà de parlar de persones refugiades i migrants alhora, pel fet que sovint es desplacen seguint les mateixes vies i compartint trajecte.\nHi ha migrants il·legals?\nLa persona que surt del seu país amb visat o permís de trànsit per entrar a un altre és una persona migrant regular.\nPer oposició, la persona que emigra sense autorització del país de destinació hauria de considerar-se “irregular”, però en la majoria de mitjans de comunicació s’utilitzen altres adjectius, com “il·legal”, “sensepapers”, “clandestina”.\nLes entitats eviten l’ús d’aquests paraules per la seva connotació despectiva, pel fet que vincula immigrant amb delinqüent, és a dir, criminalitza i deshumanitza les persones que s’han vist forçades a buscar una vida millor a un altre país i no han pogut complir amb la legislació migratòria de l’estat d’acollida.\nEs considera que una persona, ja sigui major o menor d’edat, no pot ser il·legal, sinó que està en una situació d’irregularitat administrativa, “reconeguda per la Llei d’Estrangeria i que no té cabuda, ni hauria de tenir-la mai, al Codi Penal”, assegura l’advocat especialista en Estrangeria, Alejandro Peña, en l’informe “Inmigrantes ilegales: concepto infame. Responsables y deshonrados”.\nDe vegades es considera immigrant la persona subsahariana que arriba amb pastera a Europa, i exiliada la que marxa d’Espanya a buscar oportunitats laborals a Alemanya, quan realment en les dues situacions el motiu del desplaçament és la cerca d’unes condicions de vida millors.\nLa persona exiliada és la que ha de marxar perquè la fan fora, en el sentit que no li queda més remei que abandonar el seu país si vol conservar la seva integritat o llibertat. Normalment, els motius de l’exili són polítics, i la falta de feina es considera una conseqüència d’un sistema polític fallit.\nPersona refugiada 'de facto'\nUn refugiat/da de facto és aquella persona que està perseguida per motius no considerats per la Convenció de Ginebra de 1951, que només atorga la condició de persona refugiada a qui pateix persecució per motius d’ètnia, raça, religió, sexe, orientació, sexual, nacionalitat, opinions polítiques i pertinença a un determinat grup social.\nLes persones refugiades de facto no tenen l’estatus de persona refugiada perquè estan excloses de la definició de la Convenció de Ginebra i del Protocol de Nova York de 1967.\nPersona refugiada en òrbita\nQuan la persona que es desplaça d’un país a un altre perquè no troba cap estat disposat a acceptar la sol·licitud d’asil i acollir-la, estem parlant d'una persona refugiada en òrbita, segons la definició que en fa el diccionari en línia de terminologia sobre drets humans, impulsat per TERMCAT i posat en marxa a principis d’any.\nPersona refugiada en trànsit\nEn el cas que s’admeti la sol·licitud d’asil, però només de manera temporal, sota la condició que es desplaçarà a un altre país, es parla de persones refugiades en trànsit.\nPersona refugiada 'in situ'\nUna persona migrant pot aconseguir l’estatus de refugiada –concretament, la de persona refugiada in situ– si un cop ja és al país d’acollida, circumstàncies ocorregudes després del desplaçament li impedeixen retornar al seu país amb garanties de seguretat. Aquesta condició es pot adquirir, per exemple, a causa d’un conflicte armat o d’un cop d’estat.\nD’altra banda, hi ha persones que fugen de conflictes sense creuar fronteres internacionals. Són les persones desplaçades, que gairebé superen en nombre les persones refugiades, segons dades d’ACNUR.\nÉs un terme que s’utilitza per denominar les persones refugiades que voluntàriament tornen al seu país d’origen.\nLes persones apàtrides no tenen nacionalitat i tenen el mateix dret al refugi i a sol·licitar asil que les persones amb nacionalitat.\nPublicat el nou diccionari en línia sobre drets humans\nQuins drets i deures tenen les persones refugiades a l'Estat espanyol?


vidolç.cat LA SELECCIÓ SELECTED WINES VINOS SELECCIONADOS\nNom: DOM BRIAL\nVignerons Dom Brial Baixàs - Pià\nDO Muscat de Rivesaltes\nRims: Moscat d'Alexandria,\nMoscat gra petit.\nAromes fresques i intenses d'herbes (tarongina) i fruits exòtics.\nGran persistència aromàtica en el gust. Dolçor equilibrada del Moscat d'Alexandria amb les notes exòtiques.\nUn moscat delicat i perfecte para prendre sol o amb postres de crema.\nLi han concedit la medalla d'or del certàmen de vins de cooperativa. Salut !\nAnyada de referència: 2015 Moscatell de Montbrió\nCeller cooperatiu de Montbrió del Camp\nRaïm. Moscatell Romà\nColor Daurat viu\nAroma varietal , afruitat.\nSabor intens afruitat moderadament persistent\nAnyada de referència: 2015\nMOSCAT Marià Pagès\nCeller Marià Pagès - Campmany\nDO Empordà Moscat\nRim Moscatell d'Alexandria\nColor palla brillant. Aroma fruita escarxada, fruita al licor, notes amelades.\nBoca saborosa, potent, dolç, carnós.\nVi monovarietal de moscatell. Most flor de primera premsada. Lleugerament sobremadurat. Envelliment 36 mesos en bóta.Color or vell, net i brillant. En boca aporta sensacions i records a fruits i flors.\nAnyada de referència 2012\nNom: ETIM Verema Tardana Blanc\nProductor: Agrícola Falset\nColor Groc pàl·lid, reflex daurat\nAromes florals i cítrics\nSabor untuós, saboròs, glicéric , gust persistent a fruita. Anyada de referència: 2012\nCeller cooperatiu Garriguella\nRaïm Garnatxa negra i Samsó sobremadurat.\nS'elaboren les dues varietats per separat Envelliment 4 anys en botes de 300 litres de roure francès.\nColor profund que recorda a la xocolata amb matisos vermells. Boquet intens i amb molta complexitat: moka, confitura de fruites vermelles i negres, licor de nous, vainilla, regalèssia.\nEn boca trobem tota la complexitat de nas, equilibrat i untuós, la persistència és extraordinària amb una paleta aromàtica extensa.\nMAS LLUNES Solera\nColor ambre fosc. Aromes intensos i complexes d’orellanes d’albercocs, vainilla, poma al forn i mel, amb notes de lleuger enranciament.\nEn boca és dolç i a la vegada molt fresc, amb sabors de fruits secs, fruits excarxats, taronja amarga i espècies. El regust és llarg, complex i elegant.\nSolera sense anyada. TAST 2017\nCeller BATEA DO TERRA ALTA\nRaïm garnatxa negra Elaboració maceració en alcohol un mes a baixa temperatura . D'aquesta manera s'extreu un potent perfil fruiter diferent propi de la varietat i que es complementa amb la seva estada en bóta durant 3 mesos. aromàtic, carnós, potent i molt persistent.\nAnyada de referència 2015\nDO Garnatxa d'empordà\nVi dolç natural elaborat afegint alcohol vínic a mitja fermentació i posterior criança oxidativa en dipòsits de fusta de diversa procedència i capacitat i amb una solera de més de 50 anys.\nVi dolç natural de les tradicionals Garnatxa roja i blanca de vinyes velles de 80 anys, sols elaborat amb els raïms més madurs, les panses. Daurat i brillant, el Equilibrat. Emana intenses aromes de confitura i mel.\nSolera sense anyada\nRobí fosc . Aromes intensos de fruites roges madures, maduixa, gerds, mores...\nTanins molt integrats, untuós, persistent harmoniós.\nTornar Volver Back


Sánchez-Camacho alerta que CiU s'acosta a ERC i a l'independentisme La República\nSánchez-Camacho alerta que CiU s’acosta a ERC i a l’independentisme\nL’acostament entre CiU i ERC també preocupa el Partit Popular. La presidenta del PPC, Alícia Sánchez-Camacho, ha alertat als que creuen que el tripartit és el ‘pitjor’ Govern que ha tingut Catalunya que CiU no és l’alternativa, ja que ‘CiU és la que està tenint reunions informals amb ERC, la que té la bandera de la independència de Catalunya i la que voldria fer un referèndum per permetre-la’. Camacho acusa els convergents de tenir ‘un discurs hipòcrita’, apostant per l’independentisme a Catalunya però presumint de sentit d’Estat i de salvar-li la legislatura al president del govern espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero.\nPer a la líder popular, CiU no és l’alternativa al tripartit, ‘un govern finiquitat i caduc’, ja que la federació és la que ‘s’està apropant a ERC’, abandera l’independentisme i aposta per la convocatòria d’un referèndum sobre l’autodeterminació. ‘L’únic partit que garantim una Catalunya forta a dins d’Espanya i que som els únics que podem parar els peus a qualsevol partit que vulgui o que parli de la independència de Catalunya de la resta d’Espanya, som el Partit Popular’, ha dit.\nAlícia Sánchez-Camacho considera que no hi ha ‘cap divisió’ entre Catalunya i Espanya i que una retallada de l’Estatut no forçarà cap trencament, tal com ha alertat el president de la Generalitat, José Montilla, en una entrevista a la premsa, aquest diumenge. La dirigent ha assegurat que el canvi i la renovació que reclama el país passa per un Partit Popular al Govern amb líders ‘valents i de sentit comú’ que ‘aturin la Catalunya del No i de la sanció’.\nSánchez-Camacho ha fet aquestes declaracions en la clausura de l’Escola d’Estiu del PPC, que s’ha celebrat a Coma-ruga (El Vendrell) acompanyada per la secretària general del PP, María Dolores de Cospedal.


Esclopers, cadiraires, cistelleres, torners, filadores... es donen cita a Bellver de Cerdanya -La Revista de La Cerdanya\nEsclopers, cadiraires, cistelleres, torners, filadores… es donen cita a Bellver de Cerdanya\nBy Juan on agosto 1, 2019\nLa 9a Fira d’Artesans i Oficis de Bellver de cerdanya tornarà a omplir la Plaça Major d’esclopers, cadiraires, cistelleres, torners, filadores,…Un cap de setmana ple d’activitat amb música, teatre, parades, demostracions i tallers per a la mainada.\nJúlia Estany ensenya l’art de la cistelleria en un taller per a mainada/Ajuntament de Bellver de Cerdanya\nL’Ajuntament de Bellver de Cerdanya ha convocat per al cap de setmana del 3 i 4 d’agost la vuitena edició de la Fira d’Artesans i Oficis, que omplirà els carrers del centre històric amb parades i activitats de tota mena.\nSegons ha explicat l’Ajuntament de Bellver de Cerdanya, la fira oferirà durant tot el dia demostracions d’escultura amb fusta, d’un escloper, de mobiliari exterior, de torn de fusta, de vidre bufat, teixit, retaules romànics i escultura amb fang, entre d’altres.\nAl llarg de tot el dia tindrà lloc demostracions d’oficis tradicionals per al públic en general i també per a la mainada. Els visitants podran gaudir d’espectacles i actuacions de Danses i música tradicional del Pirineu.\nDiumenge a la tarda, a la plaça major, Concert de Magari, a càrrec d’Ivan Garriga i Liv Hallum, que oferiran música del Pirineu i Ball Folk. Demostracions i tallers de les Trementinaires.\nA la Plaça Bécquer tindrà lloc l’espectacle Artil·luxis, a càrrec de Jenissa Carricondo i Jordi Maria Macaya\nVIURE ALS PIRINEUS autor de la nota


20. ATENCIÓ A LA CIUTADANIA - Justicia 2030\nVés enrere 20. ATENCIÓ A LA CIUTADANIA\nEl projecte es divideix en tres subprojectes. Cadascun és un pont diferent de la gestió integrada de l'administració.\nCita prèvia. Mitjançant aquest projecte s'intenta habilitar un nou canal d'atenció dels ciutadans i professionals de l'àmbit judicial, que habiliti una atenció de manera ordenada, i que s'integri amb altres nous canals d'atenció basats en la immediació digital.\nAixí, els òrgans judicials, els registres civils, les gerències territorials i les oficines d'assistència a les víctimes podran accedir des dels llocs web corporatius a un sistema de cita prèvia basat en el concepte de tràmits ciutadans/professionals, i seus on es pot obtenir aquesta atenció, permetent a l'administrat la selecció de dia i torn que més els convingui.\nÉs complementari al sistema que s'utilitza per interactuar amb la ciutadania. De manera que els mateixos responsables de cada seu poden assignar cites per als casos en què, per particularitats pròpies de la seva atenció, reben les peticions per altres vies.\nLa cita prèvia enllaça amb altres projectes, com la immediació digital i el treball a distància. Conjuntament permeten establir taules virtuals desterritorialitzades d'atenció per videoconferència. Per això s'impulsa un nou paradigma d'experiència de l'usuari en l'atenció tradicional de l'Administració de Justícia.\nUn ciutadà podrà demanar una cita i el sistema detectarà automàticament si està donat d'alta al sistema cl@ve. Li habilitarà la possibilitat d'obtenir la cita amb el seu tràmit per videoconferència, la qual cosa li estalvia el desplaçament. Aquesta videoconferència utilitzarà els sistemes d'immediació digital per poder verificar amb seguretat jurídica la seva identitat. En una segona fase, es podrà també realitzar la signatura per videoconferència. I aquesta atenció es podrà prestar des de la seu física de l'edifici administratiu, o donada la integració del sistema de videoconferència amb el de treball a distància, podrà atendre al ciutadà un funcionari que no hagi d'estar necessàriament físicament a l'edifici.\nCarpeta ciutadana. Carpeta Judicial Ciutadana serà l'espai privat que facilitarà la relació dels ciutadans amb l'Administració de Justícia oferint-los, entre altres funcionalitats, informació de l'estat dels expedients, accés a les seves notificacions pendents i comparèixer en elles, gestionar els seus apoderaments o consultar les seves dades en poder de l'Administració de Justícia.\nAquesta carpeta tindrà un pont interoperable amb la Carpeta Ciutadana de l'Administració General de l'Estat, de manera que tant la ciutadania com els operadors puguin accedir fàcilment als seus registres, certificats, dades i estat de les seves gestions.\nNotificació electrònica. Aquesta iniciativa permet que les notificacions enviades als intervinents per correu certificat a través del Centre d'Impressió i Ensobrat (CIE) de l'Agència Tributària (AEAT) puguin estar disponibles de manera electrònica a la Carpeta Ciutadana.\nLes funcionalitats de les quals disposarà el sistema són les següents:\nDisponibilitat de la notificació en la Carpeta Ciutadana gràcies a la integració de Notific@. També podrà arribar per correu al domicili de l'intervinent.\nGestió de justificants de recepció de la notificació electrònica.\nIntegració amb el sistema de gestió processal.\nEls avantatges que aportarà el sistema són l'estalvi de paper i temps, evitant la impressió de les notificacions als Òrgans Judicials.


La XVII edició de Barnasants començarà amb Sanjosex - SIESTV\n12 nov. 2011 La XVII edició de Barnasants començarà amb Sanjosex\nAquesta edició del festival compta amb una seixantena de concerts a càrrec de 75 artistes, dels quals uns 20 presentaran nou disc\nBarnasants, el festival de cançó D’autor de Catalunya, arriba a la seva dissetena edició i ho farà el 26 de gener amb al concert de Sanjosex a la sala Luz de Gas. Sanjosex tancarà la gira ?Al marge D’un camí? aquest gener després de dos anys de concerts amb aquest recital, que s’enregistrarà per donar peu a un futur disc en directe i deixar constància de L’excel·lent moment que viu la banda formada per Carles Sanjosé (veu i guitarra), Xarim Aresté (guitarra elèctrica), Miquel Sospedra (baix), Richie Álvarez (teclats) i Pep Mula (bateria). Les entrades ja són a la venda al Telentrada de Catalunya Caixa.\nLa nova edició de Barnasants tindrà lloc des de finals de gener fins a inicis D’abril, i durà als escenaris del país una seixantena de concerts a càrrec D’uns 75 artistes, dels quals uns 20 presentaran nou disc. La programació combinarà noms destacats de L’escena catalana com Dani Flaco, Marc Parrot, Feliu Ventura o Quico Pi de la Serra, amb D’altres convidats internacionals com la uruguiana Rosana Taddei o la camerunesa Kareyce Fotso.\ndisc, edicio, festival


L’1 d’octubre de 2017 | GENT GRAN PER LA INDEPENDÈNCIA\n← UN MADRILENY QUE ESTIMA CATALUNYA\nQué farem a “La diada del SI” →\nL’1 d’octubre de 2017\nPublicat el 20 de juliol de 2017 per Gent Gran per la Independència\nBenvolguts lectors, quan llegiu estes ratlles faltaran menys de 100 dies per l’1 d’octubre.\nNo sabem l’edat que teniu, però, sigui la que sigui, segur que al llarg de la vostra vida no heu viscut ni viureu un dia més important per a la història de Catalunya: el dia en què els catalans, democràticament (és a dir, votant), decidiran -després de tres-cents anys-, quina volen que sigui la seva relació amb l’Estat espanyol.\nMolts dels que seguiu les activitats de l’Assemblea Nacional Catalana i, concretament, les de la territorial de Torredembarra, sabeu que fa molts anys que s’està esperant aquest moment. Per alguns des del 2005, quan el govern de Maragall va prendre la iniciativa legítima de renegociar l’Estatut de 1979; d’altres, des del 2010, quan el PP i el Tribunal Constitucional el van trinxar; uns altres des del 2012, quan la primera gran manifestació, etcètera. Sigui com i quan sigui, el cert és que fa molts anys que els ciutadans de Catalunya s’estan preparant per al dia de la gran decisió i no hi ha marxa enrere.\nCertament, és una decisió transcendental per aconseguir una cosa molt gran que pot canviar el futur de Catalunya i, en conseqüència, el de totes les persones que hi viuen.\nEs fa molt difícil viure dins d’un Estat que et va a la contra\nAclarir d’una vegada com s’han de relacionar l’administració catalana i l’Estat espanyol serà bo per als catalans i per als espanyols, perquè s’ha arribat a una situació de tensió que no ajuda a ningú i no pot continuar.\nLes desavinences històriques dels catalans amb Espanya s’han agreujat els darrers anys. S’ha arribat a un punt mort com a conseqüència de la negativa espanyola a escoltar les reiterades propostes fetes des de Catalunya. Avui, un nombre creixent de catalans, consideren que els afers col·lectius propis són gestionats per Madrid sense tenir en compte les necessitats del poble i, sovint, en contra dels seus interessos més bàsics. Són molts els que han perdut l’esperança d’un tracte més just dins del marc espanyol.\nEl referèndum és la solució\nEl govern català s’ha compromès a fer un referèndum sobre la relació que la societat catalana hauria de tenir amb Espanya: o bé mantenir d’alguna manera l’actual situació de subordinació política, o bé constituir una nova nació independent.\nEste va ser el camí triat pel Quebec el 1995 i per Escòcia el 2014, i en ambdós casos va ser respectat pels governs del Canadà i del Regne Unit, respectivament. En canvi, les autoritats espanyoles han declarat il·legal el referèndum i s’han proposat impedir-lo. També procuren obstaculitzar-ne els preparatius. Amb la seva reacció a presumptes actes de desobediència dels representants elegits pels catalans, les institucions de l’Estat semblen retornar a les formes del passat dictatorial, fins al punt de fer perillar els fonaments d’un govern democràtic.\nLa determinació expressada per la coalició que governa Catalunya pel que fa a celebrar el referèndum malgrat tot, no s’ha de considerar com una mostra de desafiament, sinó com un acte de democràcia. I és que, segons totes les enquestes d’opinió, tres quartes parts de la població catalana estan a favor de què es faci un referèndum, independentment del sentit del vot.\nCorrespon als catalans decidir el futur col·lectiu de la seva societat, i preguntar-los-ho directament, és l’única manera raonable de saber què pensa cadascú sobre una qüestió tan fonamental.\nSerà bo per Catalunya, per Espanya, per la UE i per tothom\nAl capdavall, un referèndum és una bona solució per a tothom. Per als catalans ben segur, perquè, sigui quin sigui el resultat, obrirà un diàleg sobre una nova relació amb Espanya, basada en el reconeixement dels seus drets com a poble, fins i tot el dret de dir l’última paraula sobre la forma que ha de tenir esta relació.\nSerà bo per a Espanya, perquè obligaria el seu govern i les altres forces polítiques a repensar els fonaments del règim establert el 1978. Este règim va ser el resultat de la transició a un govern democràtic, dissenyada i aplicada per uns quadres polítics sorgits de la dictadura franquista. Una solució satisfactòria de la qüestió catalana donaria a la societat espanyola l’oportunitat d’alliberar-se, d’una vegada per totes, dels fantasmes del seu passat autoritari i afrontar els defectes d’un sistema polític greument condicionat pels seus orígens.\nSerà bo per a Europa. Primer, per una raó pràctica, perquè contribuirà a resoldre un problema secular que, si es deixa enquistar, anirà empitjorant i afegirà un nou front d’inestabilitat a escala continental. I segon, i més important, per l’actitud dels catalans, decididament pro-europea, fermament ancorada en principis democràtics i seguint mètodes estrictament pacífics. És ben bé un exemple per a tothom sobre l’única manera acceptable de resoldre les diferències entre les nacions i dintre dels estats.\nTambé serà bo per als empresaris, que veuran com se’ls ajuda per tal que les seves empreses siguin més competitives: millorant les infraestructures, el transport, el subministrament d’energia i possibilitant les campanyes de promoció a l’estranger sense que ningú els hi ho prohibeixi.\nI, per als estudiants, que veuran com les decisions sobre els seus horaris, el seus plans d’estudi o les seves beques, es prenen al Parlament de Catalunya d’acord amb els seus interessos.\nPer a les persones amb dificultats econòmiques, perquè podran aplicar-se les lleis de pobresa energètica, o l’impost sobre els habitatges buits, o la llei de dependència, avui dia aturades pel Tribunal Constitucional.\nI per als joves, que tindran més oportunitats de futur, amb noves professions, com la de l’esport (també suspesa pel Govern espanyol), i amb empreses més competitives que oferiran més llocs de treball.\nI serà bo pels jubilats.\nSí, amics i amigues, ho repetirem una vegada més: serà bo pels pensionistes, molt millor que si seguim depenent de l’Estat espanyol.\nNo us creieu el Sr. Albiol. El Partit Popular vol treure rendiment del que va passar amb el referèndum escocès. Allà, i segons les enquestes, els joves van votar a favor de la independència, mentre que la campanya de la por va fer que la gent de més edat s’hi posicionés en contra.\nAlbiol ha pres nota de l’estratègia del govern britànic i de la seva campanya de la por. Però, precisament, és el partit del Sr. Albiol el qui deliberadament ha buidat la caixa de les pensions i el que menteix incansablement, perquè el sistema de pensions és un sistema de repartiment. És a dir, els diners de les pensions surten de les cotitzacions de les empreses i dels treballadors i, a Catalunya, tenim la taxa d’atur més baixa, les empreses paguen sous més alts i hi ha més treballadors per jubilat que a la resta de l’Estat. O sigui que, les pensions estan més segures en una Catalunya independent que si segueix depenent d’Espanya.\nI una altre cosa: els jubilats catalans no som com els escocesos\nEl Sr. Albiol s’equivoca si pren com A exemple el que va passar a Escòcia, perquè els jubilats catalans no són com els escocesos.\nCreu el Sr. Albiol que una generació que ha treballat tota la vida a la fàbrica, a la construcció, al camp, dins i fora de Catalunya; que ha lluitat contra la dictadura; que ha treballat per recuperar l’escola catalana; que ha portat la democràcia a les associacions de veïns i als col·legis professionals; que ha col·laborat en revistes, en agrupaments escoltes, en cine-clubs, en grups de teatre, en corals, en bandes, etcètera; creu de veritat que, ara que tenen l’oportunitat de viure el moment més important de la historia de Catalunya des de fa més de 300 anys, s’arronsarà?


orientant-me: de gener 2011\nEntrenos a l'Aveyron\nGèlid cap de setmana a la zona de l’Aveyron. No confio gaire amb els pronòstics meteorològics, però aquest cop son precisos.\nArribem el divendres a la nit i aprofitem per fer el primer d’un total de 5 entrenos. Aquest serà al mapa de La Couvertoirade on hi fa vent i força fred, tot i que no suficient per fer enrera al petit grup d’orientadors amb “mono” de terrenys tècnics que ens hi hem desplaçat. Tot i ser un mapa on hi he corregut moltes vegades, la foscor de la nit converteix la zona en nova totalment.\nSi la nit del divendres era freda, dissabte ho serà més! A primera hora comença a nevar i en questió de poques hores tenim una gruix de neu important que farà del que queda de cap de setmana una aventura en un entorn preciós però dur.\nPel matí fem un entreno al mapa de Les Rives consistent en 3 bucles amb una distància total d’uns 8km en una zona realment tècnica. Anar llegint i trobar les fites és viable, fer-ho amb fluidesa ja és una altra cosa. Entreno impressionant!\nA la tarda fem uns intervals curts amb sortida en massa al mapa de La Salvetat (a l’oest de La Couvertoirade).\nPels que no estem prou cansats o el fred no se’ns ha ficat prou a dins, quan es fa fosc fem el tercer del dia. Una nocturna al mapa de Le Caylar poble.\nPer diumenge al matí queda la cirereta del pastís. Les Bouzigasses! Un paradís pels orientadors, un dels millors terrenys on he corregut mai!\nA escala 1:5000 per poder encabir la immensa quantitat de detall que hi ha, és un laberint de roques cobert d'una vegetació que no sempre et permet fer el que tu voldries.\nExtremadament tècnic, mereix les 7h de viatge entre anada i tornada des de Barcelona. La 1h 19min que em dura l'entreno se'm fa molt, però que molt curta!\nEl dia que pugui fer un entrenament o competir en una mapa com aquest amb fluidesa i sense fallar ni parar de córrer en cap moment, ja no tindrà alicient fer orientació! …o en tindrà més que mai?!\nThe Wild Boar Rogaining o el que és el mateix, El Rogaining del Porc Senglar, ha estat el primer que corro d'aquesta modalitat, que tant de moda s'està posant últimament a Catalunya. L'experiència ha estat dura però al mateix temps gratificant.\nPersonalment diria que és un punt entremig entre les curses d'orientació i les curses de muntanya. És a dir, orientació, però força física i resistència per damunt de tècnica.\nOriginàriament els Rogainings eren de 24h però afortunadament hi han versions retallades de 6h com era la que corríem en Vicenç Clarena (alias Clariana) i jo aquest dissabte a l'Espluga Calba.\nComencem força forts per la quantitat d'hores que ens queden per davant però és que la sortida en massa dels més de 300 corredors ens dispara l'adrenalina. Passada la primera hora, comencem a agafar el nostre ritme. Ja sigui per errades seves o per encert nostre, a prop de les 2h de cursa portem la mateixa puntuació que l'equip guanyador, és a dir, no anem tant malament com ens pensàvem a priori. Ens motivem!\nSegons van passant les hores el nostre ritme disminueix, doncs ni un ni l'altre estem gens acostumats a distàncies tan llargues.\nEn quant a l'elecció de fites a marcar, durant els minuts previs a la sortida ens marquem un itinerari inicial, però un cop a l'altre punta del mapa, i ja amb una referència més clara del nostre ritme, anem variant l'elecció. En general, creiem haver fet una bona tria tot i que lamentem haver deixat la f39, doncs no era massa lluny de la nostra ruta i a última hora ens sobren prou minuts per haver-la fet tot i que no suficients per anar a alguna propera a meta. Bé, suposo que, aquesta és una de les dificultats del rogainings. ;-)\nAltres dificultats son l'escala 1:20.000 i l'equidistància 10m junt amb el fet que la cartografia sigui molt generalitzada. Això obliga a fer eleccions de ruta bàsicament per camins, doncs aventurar-se a travessar el bosc pot ser una gran pèrdua de temps.\nTot i inicialment pendre'm la cursa com un entreno per agafar fons, haig de reconèixer que gaudeixo de l'aventura i no descarto repetir!!!\nNocturna al Parc de l'Oreneta\nLa cursa del Parc de l'Oreneta, Barcelona, s'ha convertit ja en una clàssica entre les nocturnes.\nEl terreny (Collserola) ja sabem que no és el més idoni per a l'orientació però tractant-se d'una cursa de la lliga nocturna on la qualitat del mapa no és el prioritari, podem dir que ha estat un bon entreno.\nPer altra banda, divertit, perque corríem en equip. D'un total de 21 fites n'hi havien 2 (33 i 35) que havien de fer els dos corredors, la resta ens les podíem repartir com vulguessim. L'última condició era que la darrera fita (38) s'havia de fer junts.\nFaig equip amb en Vicenç Clarena (alias "Clariana") amb qui, a diferència de quan corro sol, només rebre el mapa, ens aturem i utilitzem tot el temps necessari per repartir-nos les fites i fer així una bona estratègia.\nPersonalment (circuit vermell) faig moltes errades en les fites de més a l'oest on el terreny és força brut i quan arribo a l'última, ell que les ha clavat, ja m'està esperant. La marquem i cap a meta!\nDes de fa uns quants anys que a Bombers de Barcelona per aquestes dates es corre una cursa de muntanya per diferents indrets de Catalunya. Aquest any, al igual que l'anterior, s'ha fet a Castellar del Vallès.\nLa cursa és iniciativa i l'organitza en Brugaroles, un company de torn i parc.\nPer diversos motius encara no l'havia corregut mai, però haig de reconèixer que, si més no aquest cop, ha valgut la pena! Estava igual o més ben muntada que les poques curses de muntanya que he corregut amb anterioritat. Recorregut molt ben senyalitzat, punts de control, avituallament en cursa i meta, informació prèvia de la cursa...!\nEl circuit, a més a més d'alternar desnivells positius i negatius, ens conduia per dins de corriols ben estrets, baixades tècniques i alguna pujada on difícil era mantenir el ritme de carrera i ens ajudavem de mans, braços i fins i tot orelles! ;-)\nEren 12'5km amb 600m de desnivell. La intenció era apretar a les pujades i afluixar a les baixades, però tractant-se d'una cursa entre companys de feina, el "pique" ha fet acte de presència i he apretat tot el que he pogut.\nNocturna a El Vendrell\nLa primera cursa del 2011 ha estat a El Vendrell. Em feia especial il.lusió corre-la ja que en aquest poble és on em vaig criar de petit. Jo vivia a 4km d'aquí però aquí va ser on vaig anar a la guarderia, a l'escola, a l'institut, on vaig fer els primers amics, el primers amors, les primeres borratxeres, porros, ratlles, punxades a la vena... (bé, això últim és broma!).\nEl poble ha canviat molt des de que jo el rondava amunt i avall. La bogeria inmobiliaria va fer que creixés desmesuradament. Ara, ja pot presumir de tenir un cony de centre comercial amb multicines, tot d'urbanitzacions ronyoses al seu voltant, que s'hagi convertit en pseudo-ciutat dormitori d'aquells que treballen a Barcelona o area metropolitana i d'allotjar a tota mena de quillos i nouvinguts amb gel.lava a qui ben poc els importen les tradicions i cultura pròpia de la zona. Sí, ...bé, això és el progrés, el futur!!\nEn fi, tot i així els carrers del nucli urbà poc han canviat, així que tot em sonava moltíssim. Vaig poder passar una molt bona estona corrent de nit entre la gent pels racons del poble. Molt encertada la idea de sortir en un lloc diferent a l'arribada. Això implicava que l'estratègia havia de ser diferent. Alguns vam caure en el parany! Una cursa molt divertida!\nCom de costum, al ser un recorregut score, la meva tria d'itinerari va ser desastrosa. I és que em precipito. Em donen el mapa i surto sense pensar, com un gos de caça rera un conill.


25 de novembre de 2020 - 11: 22\nCoincidint amb el tram final de l'any, i tal com és costum a la comarca, el 2021 ja té Calendari dels Brillants. Ahir va presentar el volum en l'Ajuntament d'Ondara José Ramiro, president de la MACMA, i Joan Josep Cardona, responsable d'aquest veterà projecte editorial que ha estat publicat novament per la MACMA -Mancomunidad Cultural de la Marina Alta- en la seva qualitat representativa dels municipis de la comarca, els quals són els coeditors de la feina.\nPresentació de l'Calendari dels Brillants 2021\nEl president de la Mancomunitat va recordar que amb aquest nou volum s'arriba a la xifra de 34 edicions de l'almanac, "Per la qual cosa és un orgull que un projecte editorial desenvolupat a la Marina Alta, amb els suport dels ajuntaments de la comarca, s'hagi consolidat dins del nostre calendari cultural", Ha assenyalat Ramiro.\nTal com va manifestar Joan Josep Cardona pel que fa a el nou volum ia la seva repercussió en la seva 34a edició, "El calendari d'aquest any ha aconseguit un nivell de signatures i continguts que el situa entre els millors que hem fet mai". No debades, un dels objectius de l'almanac d'aquest any era fugir de la temàtica de l'coronavirus per obrir-se a l'esperança i optimisme.\nEn aquest sentit, el dossier central està dedicat a el concepte de la proximitat com a valor a considerar en uns temps de reflexió col·lectiva. Unes visions tan filosòfiques com privilegiades que es completen amb la resta d'articles dels millors escriptors i escriptores en la nostra llengua i també amb l'apartat La natura raonada, Un apèndix que s'endinsa en temàtiques de divulgació científica i que en l'edició de 2021 s'obre amb un article de Rubén Martínez Dalmau, vicepresident segon de Consell.\nCal recordar que el Calendari dels Brillants és un almanac literari que juntament amb l'apartat de l'calendari tradicional, recorda i actualitza als vells almanacs de segle XIX. En aquesta nova edició de 2021 trobem de nou els coneguts apartats que han fet de l'volum tot un referent cultural. Una publicació que ja ha aconseguit trenta-quatre edicions i que conté immillorables auguris i reflexions per començar el nou any.


Com actuar quan un nen presenta palpitacions al cor | Faros HSJBCN\nSi alguna vegada has notat una palpitació al cor sabràs com d'incòmode pot ser per a un nen notar que alguna cosa passa al seu cor. És per això que és important calmar-lo i comprovar quins altres símptomes té per averiguar si és una cosa normal o convé consultar al metge.\nQuè són les palpitacions?\nLes palpitacions consisteixen en la percepció que el batec del cor és més intens i/o més freqüent del que és habitual.\nCal tenir en compte que la descripció que els nens en poden fer d'elles és molt variable segons la seva edat: mal de pit, que el cor li batega massa fort o que li dóna "cops", que noten una "sensació estranya" en el seu pit, etc.\nUna persona pot notar palpitacions quan el cor batega més de pressa del que és habitual (taquicàrdia) o quan el batec del cor té lloc abans del que és normal (extrasístoles).\nEn la majoria dels casos en nens i adolescents, les taquicàrdies tenen lloc en situacions en les que, de forma natural, el cor batega més de pressa, com la febre, l'estrès, la por, el nerviosisme o l'exercici físic. En algunes ocasions són també produïdes per medicaments, com els utilitzats per al tractament de l'asma (salbutamol), o per consum de cafeïna, nicotina o drogues.\nEncara que és poc freqüent en nens, en algunes ocasions les taquicàrdies poden ser degut a una malaltia del cor.\nTotes les persones tenim extrasístoles al llarg del dia, que en general no notem perquè no són molt freqüents. En algunes persones i en algunes circumstàncies (ús d'alguns fàrmacs, abús de cafeïna, nicotina o drogues, hipertiroïdisme i en algunes malalties del cor) poden ser freqüents i ser percebudes per la persona com palpitacions.\nQuè he de fer si el meu fill diu que nota palpitacions?\nEn primer lloc, si clarament estan relacionades amb alguna de les circumstàncies esmentades anteriorment, com nerviosisme, febre o exercici físic, és important tranquil·litzar al nen i vigilar-lo per comprovar si, un cop es tranquil·litzi, que li baixi la temperatura o que cessi l'exercici físic, respectivament, continua o no tenint la sensació de palpitacions.\nSi a més de les palpitacions, no té cap altra manifestació i se li passen en uns segons o minuts, no és una urgència però convé demanar una consulta amb el seu pediatre d'atenció primària.\nSi les palpitacions s'acompanyen de dolor al pit, mareig, pal·lidesa, sudoració, si després de notar les palpitacions el nen es desmaia o si les palpitacions duren més d'uns minuts, és convenient consultar a urgències.\nCom avalua el metge la causa de les palpitacions?\nSi es realitza un electrocardiograma mentre la persona té les palpitacions, pot ajudar al metge a identificar la causa de les mateixes.\nNo obstant això, és freqüent que quan el pacient o la seva família consultin ja hagin desaparegut les palpitacions i que l'electrocardiograma que se li realitzi en aquest moment sigui normal.\nEn aquests casos, la descripció d'on i com nota les palpitacions, quant duren, com comença i acaba l'episodi, etc, poden orientar al seu metge sobre la causa. En alguns casos, pot trobar convenient derivar el nen perquè el valori un cardiòleg pediàtric.\nEn aquests casos, mitjançant algunes proves senzilles com una anàlisi de sang, l'electrocardiograma i l'ecocardiografia poden descartar algunes malalties que poden produir episodis repetits de palpitacions.\nSi els episodis de palpitacions són molt freqüents, el registre de l'electrocardiograma de forma contínua durant 24 hores (Holter d'ECG) pot ser útil.\nNomés en algunes ocasions, poc freqüents en nens i adolescents, pot estar indicat fer altres estudis, com ara l'ergometria (prova d'esforç cardíaca) o l'estudi electrofisiològic.


Anem lents perquè anem molt lluny | Candidatura d'Unitat Popular\nSetembre del 2006. Una colla d’activistes de diversos moviments socials, estudiantils i sindicals ens apleguem al voltant de la idea de bastir una candidatura d’unitat popular a la ciutat de Lleida. Sense cap experiència política prèvia a nivell municipal a la motxilla i, això sí, molta il·lusió per afrontar el repte de les nostre primeres eleccions municipals, el maig de 2007. Ens passem un any (!) debatent el programa i preparant el primer assalt, que a nivell quantitatiu se saldarà amb 1.030 vots per la llista de la CUP. L’endemà, a complir i fer complir el compromís adquirit prèviament: tant si entrem a la Paeria com si no, farem oposició numantina a les polítiques neoliberals a la Paeria (governada llavors pel tripartit) i seguirem construint el model de ciutat des del carrer, trepitjant els barris i les partides i aglutinant a aquells i aquelles que desitgin participar d’aquest instrument d’intervenció política, llavors encara desconegut per molts, malgrat la seva incipient puixança arreu.\nMaig de 2011. Després de 4 anys de picar pedra tot i fent oposició en solitari i des del carrer, altre cop la batalla electoral és en marxa. I altre cop ens quedem al llindar d’assolir representació a la Paeria i poder materialitzar allò que venim repetint, la necessitat de falcar un peu al carrer i ficar l’altre a l’ajuntament. Aquest cop els 1.664 sufragis recollits per la CUP tampoc són suficients per saltar la barrera que la llei d’Hondt ens imposa. La feina de formiguetes i haver estat la única oposició no té premi. Les institucions hauran d’esperar almenys per a nosaltres, perquè a Lleida, l’immens oasi en que alguns viuen instal·lats, es resisteix a ser alterat i la majoria absoluta és servida. Del carrer venim i al carrer sembla ser que continuarem edificant el projecte antagònic de ciutat. Moral d’alcoià i la il·lusió intacta. Autocrítica severa i compromís renovat. Hi tornem, sense haver marxat mai.\nMaig de 2015. A pesar de totes les barbaritats i càstigs infligits per la crisi i els seus gestors als sectors populars de la ciutat, malgrat no ho sembli, aquesta crisi ha obert opcions i cal aprofitar l’oportunitat: el cicle polític ha retornat la mobilització al carrer en defensa de l’escola i la sanitat públiques, en contra d’una classe política caduca i opaca i contra unes elits extractives responsables de planejar i executar el saqueig col·lectiu propiciat per l’esclat de la bombolla immobiliària. Amplis sectors socials pateixen el daltabaix i les conseqüències funestes d’una arquitectura institucional i econòmica obsoleta mentre al carrer hi torna l’esperança i es teixeixen noves complicitats i aliances.\nHora de sumar. La unitat popular és dinàmica i no la farem sols, en som el motor, però encara hi faltes tu. I l’altre, i el de més enllà. Repensem, ampliem i renovem el instrument: ‘Crida per Lleida-CUP’. Tothom hi és benvingut i benvinguda. Les portes són obertes de bat a bat als activistes d’ahir, als d’avui i als de demà. Ara bé, no serem la vaselina que aplani el camí a aquells partits que durant anys han decidit ser crosses i/o construït, a les nostres esquenes, un model de ciutat que pateix i fa patir a molts. Massa. I innecessàriament. Ens hi fiquem sense condicions però tampoc sense cap renúncia amb el país: vivim un moment il·lusionant i la ruptura democràtica amb l’estat espanyol és aquí i, nosaltres, en volem ser partícips. Res d’ambigüitats calculades. Res de fer d’espectadors.\nRenovem també el compromís amb els sectors populars de sempre. Hi serem tan si com no, a dins o a fora, malgrat no ens enganyarem, millor tenir un peu a cada lloc, que quedi clar. El vell propòsit múltiple de retroalimentar les diverses lluites, fer-les ressonar al plenari municipal i donar veu a aquells que mai l’han tingut. El vell somni d’una ciutat més justa, lliure i igualitària. En tot cas, volem fer el pas amb tu, plegats. I volem ser-hi no per fer-ho millor, més endreçat o més polit que els altres, sinó per fer-ho completament diferent. Per capgirar-ho tot i que res torni a ser com és. Per fer del saló de plens un lloc on t’hi puguis reconèixer enlloc d’un espai que perceps hostil i que t’exclou.\nI en aquesta disjuntiva ens trobem de nou. Un aquest moment il·lusionant en que sembla que és més possible que mai que la veu del carrer estigui finalment representada al saló de plens. Mentrestant ens anem repetint de nou la cita de Walter Elliott ‘la perseverança no és una carrera llarga; és una sèrie de carreres, una darrera l’altra’. El 24 de maig n’acaba una i en comença una altra. Ens falta només una darrera empenta per fer-ho possible. La teva.


libre de cuina |\n21 octubre, 2019 / felixllovellfortuny\t/ Deja un comentario\nEl llibre, de Cossetània, pretén ser una ajuda perquè els sopars siguin cada vegada més saludables sense que s’hagi de passar molta estona a la cuina i sense exigir un nivell massa elevat. Les receptes que s’hi inclouen estan pensades per a tots els públics, sigui quina sigui la teva dedicació als fogons, i estan basades en la nostra pròpia experiència de l’autora, Inés Butrón. Hi trobem des d’entrepans divertits i originals, amanides plenes de sabor, fins a plats senzills de carn i peix, idees per cuinar amb verdures —tan importants en la dieta— o suggeriments per provar diferents tipus de cereals. I, per què no, per al cap de setmana proposa receptes una mica més gourmets.\nInés Butrón (Barcelona, 1965) és licenciada en Filologia i amant de la cuina des de molt jove, va estudiar a l’escola Hofmann i ha escrit diversos llibres sobre cultura gastronòmica. Ha treballar en diferents mitjans com a cronista i divulgadora gastronòmica, ha impartit xerrades i conferències i, actualment, exerceix de docent al Culinary Institut of Barcelona. És professora col·laboradora del postgrau de Comunicació Gastronòmica de la Universitat Abad Oliva i del màster Arrossos i Alta Cuina Mediterrània de la Universitat d’Alacant. Des de fa 10 anys, el seu blog, Atable: recetas y letras, és el lloc on dona tota la brida al seu amor per la cuina.


Joan Verdú, 64è a la Copa del Món de gegant de Soelden - FÒRUM.ad\nJoan Verdú, 64è a la Copa del Món de gegant de Soelden\nOn: 23/10/16 18:17\nSegons Joan Verdú, “la pista ha aguantat bastant bé, la neu era molt dura. La pista s’ha marcat una mica però es podia esquiar bé i anar fort. He fet una bona baixada, he esquiat amb confiança, m’he notat bé. Potser sí que faltava una mica d’energia, però era la primera vegada i tenia nervis i molta tensió. Venia aquí a agafar experiència i crec que ha servit de molt. Ha estat una baixada molt correcta i sense errades i el resultat està bastant bé perquè no estic massa lluny del primer, a quatre segons. Estem en el bon camí, construint i avançant. Ara m’he de centrar en la temporada, que gairebé no ha començat. He de pensar en les curses que vénen”.\nPer la seva part, Carles Visa, director tècnic de la FAE ha comentat que “ha esquiat molt be tècnicament i de línea. Potser li ha faltat confiança a l’hora de ser un mica més agressiu i deixar córrer l’esquí, però en general estem satisfets de la baixada i sobretot del treball que ha realitzat durant aquests tres dies. Crec que sortim reforçats de Soelden i preparats per afrontar els objectius en EC. Sortim reforçats perquè tenim molt marge de millora respecte a la baixada d’avui. Per ser la seva primera Copa del Món ho ha fet força bé”.\nPrevious Post: El Comú d’Andorra la Vella habilitarà un espai públic en una parcel·la de l’avinguda Santa Coloma\nNext Post: L’afluència de visitants a la fira d’Andorra la Vella supera les expectatives del Comú


Mercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic | MERCAVALÈNCIA\nMercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic\nEn línia amb el nostre compromís per cuidar del medi ambient i seguint amb el nostre compromís amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) i l’Agenda 2030, es va traure a concurs la instal·lació de dues plaques fotovoltaiques als edificis de Mercaflor i de l’Escorxador.\nConcretament, es tracta de de dues plantes de 650 m2 cadascuna que proveiran més de 180.000Kwh anuals per autoconsum. Esta energia suposa el 22,01% del consum del Mercaflor i el 1,77% en el cas de l’escorxador, ja que no produiran cap excedent.\nEsta iniciativa respon al compromís de l’empresa amb la RSE i en particular amb la sostenibilitat mediambiental en un clar enfocament cap a l’acció i la implicació. Pep Yubero, Gerent de Mercavalència assegura que: “en Mercavalència som conscient de la importància d’oferir els nostres serveis de manera responsable i sostenible i un excel·lent mitjà per a aconseguir-lo és a través de l’ús efectiu d’energies renovables. Al costat dels nostres clients orientem els nostres serveis a oferir resposta compromesa a nivell social i mediambiental.”\nCanvi Energètic, empresa amb més de 15 anys d’experiència en el sector, és la companyia que va guanyar el concurs. Silverio Tarazona, director de Serveis Tècnics i responsable del projecte té com a objectiu “aconseguir en els pròxims anys la capacitat de producció del 20% sense excedents mitjançant l’ampliació de la planta de l’escorxador”. Esta ampliació suposarà reduir gradualment la dependència de combustibles fòssils contribuint a pal·liar els efectes del canvi climàtic.\nLa reducció de més de 300 tones d’emissions de CO₂ a l’atmosfera en produir la seua pròpia energia 100% renovable, l’aposta per l’economia circular i l’eficiència econòmica són alguns dels avantatges d’este ambiciós projecte. L’estalvi en costos energètics permet a l’empresa invertir en millores en les instal·lacions augmentant així la seua competitivitat. Des de l’empresa es valora per damunt de tot la reducció de l’impacte de l’activitat de la companyia en el medi ambient i la seua contribució social a construir un món més responsable i sostenible.\nShare "Mercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic" on Facebook Post status "Mercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic" on Twitter Pin "Mercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic" on Pinterest Share "Mercavalència instal·la plaques fotovoltaiques i inicia l’autoconsum energètic" on LinkedIn


Pàgina:Llengua i cultura a l'Alguer durant el segle XVIII- Bartomeu Simon (1996).djvu/115 - Viquitexts\nPàgina:Llengua i cultura a l'Alguer durant el segle XVIII- Bartomeu Simon (1996).djvu/115\nde la tradició literària castellana era molt més pregó en el noble alguerès que no pas en el bisbe. D'altra banda, la presència entre els seus llibres de textos de tema religiós, moral i científic era ben normal en un individu els interessos del qual seguien els esquemes de l'humanisme il·lustrat.\nEsdevé molt més interessant, malgrat tot, la comparació de la biblioteca de Bartomeu Simon amb la del menorquí Antoni Febrer i Cardona, que M. Paredes descriu detalladament (1990, 26-41). Paral·lelament al nostre cas, també els registres coneguts de la Biblioteca Febrer semblen incomplets; ben sovint, a més, és difícil de destriar els llibres d'A. Febrer dels que pertanyien als seus parents més estrets.\nFormen la Biblioteca Febrer un conjunt de 749 volums registrats en diversos catàlegs parcials. Aparentment, doncs, sembla molt més rica que no pas la biblioteca de Bartomeu Simon. Ara bé, el més correcte fóra comparar la Biblioteca Febrer amb la de Joan Baptista Simon, que heretà del pare i dels germans llurs biblioteques personals, que l'any 1829 comptaven amb 2.250 obres en 5.731 volums. Si volem conèixer de manera més concreta l'abast de la biblioteca particular de Bartomeu Simon no podem fer més que comparar-la amb la d'A. Febrer, de la qual només s'han conservat 93 volums. Per parcial que sigui aquest llegat, la comparació no pot més que demostrar la riquesa de la biblioteca de Bartomeu Simon per tal com l'"Inventario de' libri" és també molt selectiu.\nNo serà tan profitosa, però, la comparació dels títols d'ambdues biblioteques: la d'A. Febrer és rica, precisament, de textos clàssics -en versió original llatina o bé en traducció francesa-, gramàtiques i diccionaris i textos contemporanis procedents de França. Es tracta, precisament, de tots aquells volums que no foren inclosos a l'"Inventario de' libri" de Bartomeu Simon, que ignora alhora tots els opuscles editats a Sardenya que haurien estat l'equivalent dels títols menorquins -en castellà- tan abundants a la biblioteca d'A. Febrer. Haurem de localitzar totes les coincidències bibliogràfiques, per tant, entre els llibres en català o castellà de tots dos autors.\nEnfront d'un sol títol en català entre els llibres de Bartomeu Simon destaquen els tres d'A. Febrer: la Gramática y apologia de la llengua catalana, de P. Ballot; la Summa de temps y altres rudiments de la gramática llatina, del llicenciat Vallès; i els Principis de la lectura menorquina, de l'any 1804. L'obra d'A. Febrer, a més, conté referències a l'Ortografia de la llengua mallorquina, de\n↑ Totes les dades relatives a la "Biblioteca Simoniana" que heretà Joan Baptista Simon procedeixen de l'inventari que l'any 1829 va autenticar el notari B. Palombella (ASS, "Notaio B. Palombella", vol. I, strumento n. 7, ff. 10-31).\nObtingut de «https://ca.wikisource.org/w/index.php?title=Pàgina:Llengua_i_cultura_a_l%27Alguer_durant_el_segle_XVIII-_Bartomeu_Simon_(1996).djvu/115&oldid=120705»


DIUMENGE DE PASQUA – ABRIL 2020 | Església de Manacor\n← PREGÀRIA EN TEMPS DE CRISI – SETMANA SANTA\nPREGÀRIA EN TEMPS PASQUAL (temps en crisis) →\nPublicada el 11 abril, 2020 por Joan\nDiumenge de Pasqua (A-B-C)\nLectura del sant evangeli segons sant Joan 20, 1-9\n1El diumenge, Maria Magdalena se'n va anar al sepulcre de bon matí, quan encara era fosc, i veié que la pedra havia estat treta de l'entrada del sepulcre.2 Llavors se'n va corrents a trobar Simó Pere i l'altre deixeble, aquell que Jesús estimava, i els diu:\n3 Pere i l'altre deixeble van sortir cap al sepulcre.4 Corrien tots dos junts, però l'altre deixeble s'avançà a Pere i va arribar primer al sepulcre, 5 s'ajupí i veié aplanat el llençol d'amortallar, però no hi va entrar. 6 Després arribà també Simó Pere, que el seguia, i va entrar al sepulcre; veié aplanat el llençol d'amortallar,7 però el mocador que li havien posat al cap no estava aplanat com el llençol, sinó que continuava lligat a part. 8 Llavors va entrar també l'altre deixeble, que havia arribat primer al sepulcre, ho veié i cregué. 9 De fet, encara no havien entès que, segons l'Escriptura, Jesús havia de ressuscitar d'entre els morts. 10 I els dos deixebles se'n tornaren a casa.\n¿ON BUSCAR EL QUE VIU ?\nLa fe en Jesús, ressuscitat pel Pade, no brotà de manera natural i espontània en el cor dels deixebles. Abans d'encontrar-se amb ell, ple de vida, els evangelistes parlen de la desorientació, la recerca entorn del sepulcre, els seus interrogants i incerteses.\nMaria de Magdala és el millor proto-tip del que s'esdevé probablement en tots. Segons el relat de Joan, cerca el crucificat enmig de fosques, «quan encara estava fosc». Com és natural, el busca «en el sepulcre». Encara no sap que la mort ha estat vençuda. Per això, el buit del sepulcre la deixa desconcertada. Sense Jesús, se sent perduda.\nEls altres evangelistes recullen una altra tradició que descriu la cerca de tot el grup de dones. No poden oblidar el Mestre que les ha acollit com a deixebles:llur amor les mena fins al sepulcre. No troben allà a Jesús, però escolten el missatge que les indica cap a on han d'orientar la recerca: « ¿Per què busqueu entre els morts al que viu? No és aquí. Ha ressuscitat».\nLa fe en Crist ressuscitat no neix tampoc avui en nosaltres de forma espontània, sols perquè ho hem escoltat des de nins a catequistes i predicadors. Per a obrir-nos a la fe en la resurrecció de Jesús, hem de fer nostre propi recorregut. És decisiu no oblidar a Jesús, estimar-lo amb passió i buscar-lo amb totes nostres forces, però no en el món dels morts. Al que viu cal buscar-lo on hi ha vida.\nSi volem encontrar-nos amb Crist ressuscitat, ple de vida i de força creadora, l'hem de buscar, no en una religió morta, reduïda al compliment i la observança externa de lleis i normes, sinó allà on se viu segons l'Esperit de Jesús, acollit amb fe, amb amor i amb responsabilitat pels seus seguidors.\nL' hem de buscar, no entre cristians dividits i enfrontats en lluites estèrils, vacues d'amor a Jesús i de passió per l'Evangeli, sinó allà on construirem comunitats que posen a Crist en el centre perquè, saben que «on estan reunits dos o tres en son nom, allà està Ell».\nAl que viu no el trobarem en una fe estancada i rutinària, gastada per tota mena de tòpics i fórmules buides d'experiència, sinó en una qualitat nova en nostra relació amb ell i en nostra identificació amb son projecte. Un Jesús apagat i inert, que no enamora ni sedueix, que no toca els cors ni contagia sa llibertat, és un "Jesús mort". No és el Crist viu, ressuscitat pel Pare. No és el que viu i fa viure.


Or, encens i mirra per al Nàstic | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nOr, encens i mirra per al Nàstic\nFali celebra el sensacional gol de falta directa\nMoment del llençament de Fali\nEl Nàstic ha fet bo el dia de la il·lusió, el dels Reis d’Orient, guanyant a casa contra el Córdova dos mesos i mig després de la darrera victòria i amb dos debuts per a l’esperança. Una victòria trascendental, vital, fonamental. Un golàs de falta directa de Fali a la segona part ha sentenciat un xoc on el Nàstic ha acabat perdonant la golejada. La falta prèvia havia provocat l’expulsió de De las Cuevas, i amb un jugador més, els grana han pogut matxacar el rival de tantes ocasions com han tingut.\nEl Nàstic es presentava davant el Córdoba amb cares noves, molt necessàries, per iniciar l’any nou, amb la inesperada entrada de Thioune a l’onze titular i l’anunciada de Pipa al lateral. Tots dos oferirien un molt bon repertori en els seus debuts i els grana mostrarien de nou el nervi que li reclama Martín.\nEl Nàstic imposava el domini inicial. Al minut 7, una sensacional jugada de Salva, sortint per la banda i amb una passada interior a Suárez que sol davant Abad l’enviava massa creuada. Un minut després, una bona centrada per l’esquerra de Javi Jiménez no la podia rematar de cap Barreiro en una segona bona opció. Bons primers 15 minuts del Nàstic amb un control clar del partit, transicions ràpides i futbol directe amb un Suárez sempre perillós a dalt.\nResponia el Córdoba per primer cop amb un remat franc de cap de Jaime a resultes d’un córner, que l’aturava Bernabé. Després d’uns minuts de lleuger domini visitant, un bon robatori de pilota d’Imanol a la zona medul·lar andalusa provocava una nova opció de gol, amb centrada i remat frustrat de Suárez.\nAls 30 minuts, una nova passada interior d’Imanol a Suárez generava una ocasió que Abad frustrava abans que hi arribés el davanter colombià. El partit es trobava aleshores molt igualat. El Córdova havia capgirat el control de la pilota, però el domini duraria poc.\nEs veia un Nàstic amb una altra actitud malgrat dur 15 dies sense competició. Imanol estava esplèndid repartint joc al davant i Pipa feia un bon debut pel lateral. Fins i tot l’atra debutant s’atrevia a llençar de lluny a porta. Malgrat algun ensurt aïllat, la defensa funcionava, amb un Fali entonat.\nPipa es marcava una darrera internada genial per la banda dreta, però ni Barreiro ni Suárez podien arribar en condicions a rematar. Acabava el primer temps amb Quique Martín guanyant-li la partida a Curro Torres, però faltava el gol.\nLa segona part començava de nou amb clar domini grana, però en una acció aïllada als 4 minuts, el veteraníssim davanter italià Piovaccari tenia un mà a mà irrepetible, que desbaratava de manera sensacional Bernabé. Igualava les ocasions Barreiro amb un remat de cap a falta perillosa llançada per Fali. Un minut després, jugada clau del partit amb l’expulsió clara de De las Cuevas per retenir Suárez quan aquest se n’anava sol. Fali marcaria la falta amb un golàs per l’escaire.\nAmb un Nàstic eufòric i un Córdoba molt tocat, els grana s’han abocat a la porteria contrària. Pipa ha tingut tot sol el 2-0 a passada de Barreiro. El davanter gallec acabaria lesionat d’aquesta jugada i hauria de ser substituït per Uche. El tram final del partit seria frenètic.\nPipa protagonitzaria dues internades consecutives glorioses i els grana tornarien a perdonar el 2-0, aquest cop a peus de Suárez. Per primer cop a la temporada, el Nàstic vivia a la glòria amb ocasions constants, un joc vertical rapidíssim, que desbordava els rivals per la dreta, l’esquerra i el centre.\nLa propera contra la tindria Uche, que se sumava als remats a porta. Tant perdonar i Bernabé havia de salvar una impressionant xilena de Piovaccari a set minuts del final. A la següent contra, Pol, en posició de gol, era entrat dins l’àrea, però Pérez Pallàs no assenyalava el claríssim penal. Final de bojeria, amb un Pol que enviaria la pilota a la fusta a dos de la conclusió. A la següent, xutàs de Suárez que salvava Abad amb una gran aturada.\nNàstic: Bernabé, Pipa (Pol, min. 82), Djetei, Salva, Abraham, Jiménez (Brugui, min. 66), Fali, Thioune, Imanol, Suárez i Barreiro (Uche, min. 73)\nCórdoba: Abad, Loureiro, Luis Muñoz, Quintanilla, Quezada (Valentín, min. 78), De las Cuevas, Vallejo (Araújo, min. 66), Aguado, Romero, Piovaccari i Moyano (Andrés Martín, min. 64)\nGols: 1-0, Fali (min. 59)\nTargetes grogues: Bernabé (min. 32), Jaime (min. 32), Aguado (min. 40), Thioune (min. 51)\nTargetes vermelles: De las Cuevas (min. 59)