El cineasta treballarà un altre cop amb Mediapro, que ja va produir 'Vicky Cristina Barcelona'\nBarcelonaWoody Allen prepara una pel·lícula que es rodarà a Espanya aquest estiu. Segons fons d'Europa Press, el projecte està en la fase de recerca de localitzacions i es filmarà els mesos de juliol i agost. Un dels escenaris possibles seria la ciutat de Sant Sebastià. Entre els productors de la pel·lícula hi ha Mediapro, que ja va portar a l'estat espanyol un rodatge d'Allen, el de 'Vicky Cristina Barcelona'.\nLa pel·lícula representaria el retorn a l'activitat de Woody Allen, que va veure interromput el seu ritme d'una pel·lícula anual quan Amazon va cancel·lar l'estrena d''A rainy day in New York' arran de la polèmica per les acusacions de la filla del cineasta, Dylan Farrow. Avui dia la pel·lícula continua inèdita i sense data d'estrena. Arran d'aquests problemes el cineasta es va agafar un any sabàtic, el primer des del 1981.\nAbans del rodatge de la seva nova pel·lícula, Woody Allen també passarà per Espanya amb la gira de la seva banda de jazz, The Eddy Davis New Orleans Jazz Band, que actuarà a Barcelona el 18 de juny al Festival Jardins de Pedralbes.


En record de l'Andreu Descals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEn record de l'Andreu Descals\nalexis serra i rovira 27.05.2011 | 02:00\nervei, Símbol i Unitat. Si us hi fixeu bé, les inicials d'aquestes paraules són SSU, de Simeó Selga i Ubach. El Dr. Selga, que ens va deixar l'any passat, fou el primer homenatjat en el primer sopar del militant que va començar a organitzar el comitè executiu local de CDC Manresa. Vam tenir la idea de començar a reconèixer les persones que han contribuït a treballar amb vocació de servei al país i a la societat, ja sigui des de l'activitat política com també en les seves altres activitats professionals i vocacionals. Doncs bé, una de les persones més implicades en aquests sopars del militant era l'amic Andreu Descals. L'Andreu, que fou de la colla dels primers regidors a Manresa de Convergència en la democràcia recuperada (fou regidor de Cultura), va implicar-se en l'organització d'aquest sopar com qui més. Es va oferir a elaborar el trofeu, fet de fusta, que s'entregava a la persona homenatjada i va suggerir que sempre portés les paraules Servei, Símbol i Unitat per tal de recordar sempre la figura d'en Simeó.\nFa uns dies l'Andreu ens va deixar. Som moltes les persones a qui ha dolgut especialment aquesta pèrdua, dels que vam viure l'Andreu implicat en Manresa i en el país. I ho fem conscients que persones com ell ens han fet de guia i de mestratge en la cultura dels valors i de la defensa de les causes nobles. L'Andreu sempre va tenir aquesta vocació de servei tan íntimament lligada a aquella generació de persones que van creure en el país i que van implicar-se a l'entorn de Jordi Pujol. Molts ens emmirallem en aquella generació pels valors que sabien transmetre i, malgrat la diferència d'edats, vam tenir el temps suficient per aprendre moltes coses d'ells. I l'Andreu era un d'ells. Home de fortes conviccions catalanistes i home molt crític amb les injustícies, vam compartir moltes hores de trobades i reunions, posant cadascú el seu gra de sorra per construir en positiu tant pel bé de Manresa com pel bé del nostre país. Se n'ha anat algú amb qui tenia un afecte personal molt gran, algú que ha deixat petjada en el món cultural i artístic de la comarca. Descals fou un dels impulsors del grup dels tretze juntament amb Jaume Casacuberta, Salvador Clotet, Antoni March, Josep Maria Massegú, Antoni Sala, Joan Sallent, Lluís Sanz, Andreu Argelich, Josep Fornells, Ramon Salisi i Josep Vila Closes, una generació d'or d'artistes locals, i sobretot també l'hem de recordar com el creador de l'àguila de Manresa, un dels nostres signes d'identitat. L'Andreu sempre el podies trobar al seu taller, treballant en allò que li agradava. Ell sempre hi era per donar un cop de mà, sense demanar res a canvi, propi de la seva generació.\nLa seva família coneixia molt bé l'estima de l'Andreu pel país, tant la seva parella com els seus fills han begut d'aquesta voluntat de servir causes nobles. Dels seus fills, amb qui he compartit més estones és amb la seva filla Elisabet, metgessa de professió i de vocació, directora del CAP Plaça Catalunya i persona amb qui compartim els anhels de fer una ciutat més justa i de més qualitat.\nEls primers anys de la fundació de Convergència a Manresa són els primers anys de voler compartir l'estima pel país, de voler recuperar allò que és nostre, en una democràcia molt tendra, i això va unir un grup de persones, cada cop més ampli. Alguns ens han anat deixant, d'altres continuen formant part de la musculatura d'aquest moviment nacionalista. No ens cansarem mai d'agrair-los la feina feta. Justament per això vam crear el sopar del militant, per reconèixer la bona feina d'aquestes persones. Estic segur que sabrem reconèixer la trajectòria vital de l'Andreu i el seu valuós pas pel nacionalisme polític que representem. I estic convençut que tornarem a reprendre els sopars del militant i que l'Andreu, des d'on sigui, ens sabrà agrair el gest de reconeixement que li pertoca.


1 Filet de Bou\n1L d'Oli d'Oliva verge extra\n50 grams de encenalls de parmesà\nPel Fals Tapenade (vinagreta):\n50 grams de olives negres sense pinyol\n25 grams de festucs\n25 grs d'avellanes torrades\nNetejar el filet de bou, tallar per la meitat, i dipositar 24 hores macerant en oli d'oliva verge extra. Un cop transcorregudes les 24 hores embolicar en paper film de manera que quedi un cilindre premsat i congelar.\nPer al fals tapi nedi triturar tots els ingredients i anar incorporant l'oli a poc a poc perquè vagi emulsionant, obtenir una salsa espessa però lleugera i reservar.\nUn cop el filet Haia agafat fred, és Dir, a un punt de la congelació, ens disposarem a filetearlo ben fi i ho estendrem al plat.\nUn cop Estès assaonar amb la sal maldon i Salseu amb el fals tapenade.Incorporar els encenalls de parmesà i llest.


Ignacio de Casso y Romero - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n26 de juny de 1884\n1 de febrer de 1953(1953-02-01) (als 68 anys)\nIgnacio de Casso y Romero (Sevilla, 26 de juny de 1884 – Madrid, 1 de febrer de 1953) és un jurista espanyol, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.\nFill d'un catedràtic de dret romà, en 1903 es llicencià en dret a la Universitat de Sevilla, i es doctorà a la Universitat Central de Madrid en 1905. En 1911 va aconseguir una beca de la Junta d'Ampliació d'Estudis per estudiar un any a Alemanya i França.\nEn 1911 obté la càtedra de dret civil comú i foral de la Universitat de Sevilla, que en 1916 es trasllada a la Universitat Central de Madrid, on en fou vicerector el 1929-1930. De 1914 a 1917 fou regidor de l'ajuntament de Sevilla i diputat de la Diputació Provincial de Sevilla pel Partit Conservador. El 1935 ingressà a la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Sevilla.\nL'esclat de la guerra civil espanyola el va sorprendre impartint cursos a Santander. D'allí va fugir a França en un vaixell britànic i es trasllada a la zona nacional, aconseguint reincorporar-se a la Universitat de Sevilla. En 1939 fou membre assessor de la Comissió dictaminadora d'expedients de depuració de professorat i Director general dels Registres i Notariat.\nEn 1942 fou nomenat director del nou Instituto Francisco de Vitoria de Estudios Jurídicos del CSIC. En 1943 es reincorpora a la càtedra de Madrid i el 1946 és nomenat novament vicedegà. En 1949 va ingressar a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.\n↑ Ignacio de Casso al Diccionario de Catedráticos Españoles de Derecho\nIgnacio de Casso a la Biblioteca Virtual Cervantes\n1949-1953 Succeït per:\nISNI: 0000 0003 5870 6885\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ignacio_de_Casso_y_Romero&oldid=21353837»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 juny 2019 a les 18:22.


De Polítiques Públiques i Hegemonia De Polítiques Públiques i Hegemonia\nDe Polítiques Públiques i Hegemonia\nDurant els noranta, a banda i banda de l’Atlàntic, governs més o menys d’esquerres (New Democrats, New Labour) van emprendre, bastant paral·lelament noves polítiques conegudes amb el nom de “Workfare”, síntesi de “Work”, treball, i “Welfare”, benestar. Com el seu nom indica, doncs, es tracta de vincular les polítiques i beneficis socials al fet de treballar: així, hom pot rebre subsidis si fa un treball voluntari i/o si busca feina activament. Aquesta manera d’entendre el benestar es va estendre com un regueró de pólvora per diferents països d’arrel anglosaxona, dins el discurs de que els estats de benestar clàssics eren insostenibles, ineficients i lents a adapta-se a les noves realitats socials i que calia la implicació de tota la societat, mitjançant partenariats público-privats, implicació de les empreses en garantir serveis socials als seus treballadors… Sumat a una concepció ètica de caire conservador i protestant segons la qual la vagància és immoral i cal que hom treballi i s’esforci per a sortir-se’n tot sol dels seus problemes en comptes de dependre de l’estat.\nEn general, els resultats d’aquesta política van ser força negatius: el fet de treballar voluntàriament no va augmentar el “valor afegit” dels treballadors, els va impedir d’esmerçar més temps i recursos a buscar feina, deixant de banda que aquells que tenien menys oportunitats per a trobar-ne, tenien més números de no rebre els diferents beneficis socials, als quals, teòricament, tots els aturats tindrien dret. A més, la complexitat dels tràmits i les diferents “tanques” que calia saltar, han desincentivat molts aturats d’inscriure’s en aquests programes… però tampoc trobant feina ràpidament! La situació és doncs que, si bé l’estat s’estalvia diners, molts aturats deixen de rebre beneficis però la inserció laboral no és més ràpida. No m’extendré més del compte en els diferents problemes d’aquesta manera d’entendre el benestar i les polítiques socials, ho deixarem per a propers articles i avui ens centrarem en la seva difusió.\nAixí doncs, en l’època de la racionalitat, les polítiques públiques basades en evidència científica i tota l’enderga, per què al New Labour li va faltar temps per a aplicar aquest mètode quan els resultats no eren bons, ni tan sols pel mercat de treball nord-americà, molt més dinàmic que els europeus? La resposta té més a veure amb discursos, hegemonia i cultura.\nLa idea d’hegemonia cultural parteix de que en una societat, el grup dominant construeix una sèrie de discursos, patrons culturals… destinats a justificar aquesta posició privilegiada. I si això passa a l’esfera nacional, no estarem desencaminats si pensem que també es dóna a nivell internacional. A través de diferents eines, de les quals parlarem a continuació, es difonen marcs cognitius, discursos, maneres de fer polítiques públiques que tenen com a resultat que s’asseguri la posició privilegiada d’uns grups socials respecte d’uns altres.\nLa qüestió principal és que el grup o actor privilegiat es converteixi en un referent de prestigi i que sense necessitat de coerció o reforç, hom prengui en consideració les seves accions i estigui disposat a copiar-les o emular-les sense estudiar a fons les conseqüències.\nS’ha parlat molt del paper d’acadèmics i intel·lectuals en la transferència de polítiques públiques en el que s’anomenen “xarxes epistèmiques”: grups d’intel·lectuals de diversos països amb idees similars, difonen idees, maneres de fer… que els governs “compren”. La pregunta és, però, per què aquests i no uns altres? Pregunteu a cinc professors d’una mateixa universitat “com resolem tal problema?” I les respostes que obtindreu aniran de “Des de quan això és un problema?” a tot de maneres diferents de resoldre’l. Així, per què Tony Blair va trucar el social liberal Anthony Giddens en comptes del socialdemòcrata Vicenç Navarro o el neomarxista Philip Van Parijs? No sembla ser casualitat.\nO sigui, que sempre hi ha alternatives per a tot, encara que moltes teories insisteixen que no, que només es pot solucionar un problema a través d’elles. El Marxisme ortodox, per exemple, defensava que la revolució proletària era inevitable i que l’avanç cap al comunisme era un fet i que, per tant, no calia pensar massa en teories de la justícia. I si finalment la Unió Soviètica hagués guanyat la Guerra Freda, això seria el que pensaríem avui, i acceptaríem la dialèctica i el materialisme històrics com la veritat absoluta, i els marxistes analítics, que intenten trobar sentit i aclarir les teories de Marx quan s’ha vist que aquests conceptes no tenien prou força explicativa serien una minoria. Però no és així: quan una teoria deixa de ser la que les elits defensen, més es qüestiona públicament i més evidents són les seves mancances. Així doncs, la posició que hauríem de tenir és d’un cert escepticisme davant de totes les teories, per veure si realment no hi ha alternativa, o si són la millor solució.\nAmb tot, no cal entrar en mode conspiranoic: no hi ha reunions de líders mundials en sales plenes de fum de tabac o personatges misteriosos encaputxats, però hem de ser conscients que qui està en una posició hegemònica, fa servir tots els mecanismes per a mantenir-s’hi i que la difusió del discurs hegemònic es fa, moltes vegades, de manera inconscient, imitant actors que percebem com a prestigiosos, més encertats… Per això, cal analitzar molt críticament els discursos polítics que es presenten com a solucions “científiques” o “sense alternativa” per a entendre a qui beneficien al cap del dia (en el cas amb què començàvem, als empresaris que tenen treballadors subvencionats per l’estat, enduent-se els seus resultats sense haver-los de compensar) i que sempre hi ha alternatives: ni els discursos hegemònics tenen una autèntica base “científica” ni les ciències socials poden donar respostes objectives a tot.


PER CAMINS DEL BAGES: 06/01/2010 - 07/01/2010\nLa Cardeta (Scabiosa Stellata), que no sol arribar als dos pams d'alçada, és la més petita de les espècies d'escabiosa (gèn. Scabiosa, família Dipsacàcies) de la comarca del Bages i l'única de cicle anual.\nLes fulles són pinnatisectes, amb 4-6 parells de segments laterals. Fa capítols hemisfèrics a l'extrem de peduncles llargs, amb la base adornada amb una colla de bràctees, com si fossin fulles simples disposades en estrella. Els capítols porten flors morades o roses, progressivament més grosses cap a la perifèria. Consten d'una corol·la tubular que acaba obrint-se en 5 lòbuls entre els quals s'intercalen els 5 estams i un calze petit del qual sobresurten 5 arestes.\nQueda clar doncs que la flor de la Cardeta no és pas la d'una Composta, malgrat que Compostes i Dipsacàcies comparteixen el model d'inflorescència en capítol.\nSi el capítol de la Cardeta en flor és bonic, encara ho és més quan és fruit. La corol·la rosada es perd, però a canvi el calze creix per transformar-se en l'involucel, una corona acampanada, ampla i escariosa, de la delicada consistència del pergamí, mantiguda amb nombroses barnilles i d'on emrgeixen les arestes. L'involucel amb les 5 llargues arestes constitueix una forma geomètrica elegant de simetria radiada, per aquest motiu la Cardeta rep l'adjectiu especific Stellata.\nLa Cardeta apareix a la primavera als prats d'anuals i a les clarianes de les brolles.\nPublicado por Joan Escoda en 17:41\nEl Panical (Eryngium Campestre) és una inconfusible planta, tota ella de color verd clar, amb fulles de marge punxós i bràctees de la umbel·la en forma estrellada.\nPublicado por Joan Escoda en 16:04\nEl Marcet (Dipcadi serotinum) és una herba de la família de les liliàcies, amb una floració tan bonica de formes per la repetició dels múltiples de 3 en el nombre de peces florals, 2x3 tèpals arquejats, 6 estams, càpsula dividida en 3 lòculs, com discreta pels colors bruns i perquè és menut.\nLes fulles, linears i amb una banda blanca medial, surten totes d'una roseta basal que neix d'un bulb soterrat. Es tracta, per tant, d'un geòfit.\nEl Marcet tolera prou bé la sequedat. Viu damunt de les codines i carenes rocoses, allà on s'acumula el primer mig pam de terra, i als llistonars.\nEl nom en català de Marcet és actualment desconegut a la parla popular de la comarca del Bages, però podria haver originat el cognom Marcet i el topònim de les Marcetes, al terme de Manresa.\nLes cuques de llum o lluernes (Nyctophila Reichei) són insectes de l'ordre dels coleòpters, és a dir del grup dels escarabats i la família lampírids que tenen la notable particularitat d'emetre llum des de l'extrem de l'abdomen per mitjà d'una reacció química.\nAquesta luminiscència, que veiem com puntets de llum a les nits d'estiu, té per funció l'atracció sexual.\nEls mascles adults de cuca de llum, tenen ales membranoses per a volar i èlitres ben desenvolupats que cobreixen tot l'abdomen, com un típic escarabat; però no pas les femelles, els èlitres de les quals són molt curts i sense ales membranoses a sota, el que les fa semblants a les larves.\nLes cuques de llum, tant en fase d'adult com de larva, són depradadores especialitzades en capturar cargols.\nPublicado por Joan Escoda en 22:45\nLa Falzia Roja (Asplenium Trichomanes) és una falguereta que arrela a les escletxes de les roques i dels murs ombrívols. Fa nombroses frondes, d'entre 10 i 20 cm, que surten d'un petit rizoma comú. Les frondes estan dividides una sola vegada; cadascuna d'elles consta d'un raquis fosc amb brillantor bruna o vermellènca a la part basal, d'aquí el nom de Falzia Roja i de 10 a 30 parells de segments o pinnes ovades o arrodonides, d'un cm, amb el marge lleugerament crenat.\nEls sorus, les agrupacions d'eporangis on es formen les espores, són linears i es disposen oblíquament en dues rengleres a la cara inferior de les pinnes.\nEn temporada eixuta, la Falzia Roja es mostrarà seca i fràgil, però recobrarà la ufanor verda en temps humit.\nLa Falzia Roja té una àrea de distribució i un rang altitudinal extensos.\nPublicado por Joan Escoda en 20:02\nLa Campaneta Blava (Campanula Persicifolia) destaca per les seves flors desproporcionadament grans, de fins a 4 cm, en forma de campana molt oberta i poc incisa, de color blau cel i disposades en un raïm terminal.\nEl calze és format per un sol verticil de sèpals estrets, molt menys soldats que no pas la corol·la, i sense aquell doble calze caracteristic de la Campaneta Gran.\nLes fulles de la Campaneta blava són llargues i estretes, sèssils, amb el marge festonat i el contorn obovat, és a dir, amb el limbe més ample a mesura que s'allunya de la base. La Campaneta blava és una herba que creix a les vorades i clarianes dels boscos frecals, a les canals de Montserrat i als prats humits, on es fa veure al mes de juny per les seves grans flors.\nPublicado por Joan Escoda en 19:31\nCorniol (Aquilegia Vulgaris) és una herba perenne de la família ranunculàcies que, si està florida, no passarà desapercebuda. A la flora del Bages, i en general a la flora europea, les espècies de la família ranunculàcies (ex. Ruda de Prat, l'Herba Fetgera, la flor d'aranya) es compten entre aquelles que tenen les flors més grosses i espectaculars; i d'entre les ranunculàcies, el Corniol n'ès una de les més destacades.\nLes seves fulles, majoritariament basals , es divideixen en 3 lòbuls, al seu torn dividits en 3 lòbuls més. Les flors, de color violeta i de fins a 5 cm de diàmetre, són tant vistoses com particulars. Es disposen inclinades avall, penjant. Consten de 5 sèpals petaloides intercalats am 5 pètals, que continuen en esperons corbats en espiral on la flor guarda el nèctar. Els estams s'agrupen en una columna central, al voltant dels carpels que en madurar esdevindran fol·licles. El Corniol viu a les clarianes humides i vorades frescals de rouredes o a les torrenteres.\nPublicado por Joan Escoda en 13:23\nL'Atzavara o Pitera (Agave americana) és una planta plurianual originària de Mèxic i cultivada arreu del món. Les seves fulles, de fins a dos metres de llargada, generalment de color verd clar o blavenques, carnoses i dures, creixen des del sòl mateix i formen una roseta que pot arribar a tenir un diàmetre de quatre metres.\nL'Atzavara només floreix una vegada al llarg del seu cicle vital (és doncs, una planta monocàrpica), i, quan ho fa, creix del seu centre una llarga tija de fins a vuit metres coronada per una panícula de grans flors grogues.\nLa planta mor després de la floració. El seu cicle vital sol durar uns 25 anys.\nPer destil·lació dels sucs fermentats de la planta (pulque) s'obté el mescal, que en general és el nom que reben els destil·lats d'extractes fermentats d'agavàcia, exceptuane el Tequila, que és un destil·lat amb denominació d'origen d'un àrea concreta, fet a partir de l'espècie Agave Tequilana.\nEl nom comú català "Atzavara" prové de l'àrab magrebí "as-sabara", que designa el sèver o suc de l'àloe. Està documentat des de l'inici del segle XVI.\nEl nom científic "Agave" és la forma femenina de l'adjectiu grec "Agauós", que significa meravellós, admirable.\nL'Atzavara o Pita és una planta robusta formada per grans rosetes de fulles grisenques molt gruixudes i suculentes que poden arribar a mesurar fins a 2 m de llarg i 0,25 m d'ample. Les fulles presenten el marge espinós i estan rematades per una forta espina.\nLes flors apareixen a l'estiu sobre una llarga tija llenyosa que pot assolir fins als 10 m d'alçada. Les flors s'agrupen en inflorescència en forma de raïm amb forma piramidal. Les flors són de color verd glauc i arriben a mesurar més de 7 cm. El fruit és una núcula d'uns 3 cm de llarg per 1 cm d'ample.\nAquesta planta és d'origen americà. Va ser introduïda a Europa a principis del segle XVI pels conqueridors espanyols i des d'aleshores ha estat cultivada a casa nostra amb fins ornamentals.\nPublicado por Joan Escoda en 0:08\nEl Senet de Pobre (Globularia vulgaris) és una planta herbàcia de poc més d'un pam d'alçada, només una mica llenyosa a la base, el que la diferencia bé dels seus congèneres totalment llenyosos, la Foixarda i la Lluqueta de Roca.\nEl Senet de Pobre és una planta característica de les joncedes, però es troba també a vegades en terrenys pedregosos.\nLes seves fulles són obovades; les de la roseta basal atenuades en un llarg pecíol, mentre que les de les tiges, ben al contrari, no tenen pecíol, són sèssils.\nFa capítols solitaris i esfèrics de flors blaves a l'extrem de les tiges.\nPublicado por Joan Escoda en 23:12\nEl Lli de Narbona (Linum narbonense) és una herba perenne amb la base un pèl llenyosa, tiges erectes de fins a mig metre, ramificades només a la part superior en una inflorescència en forma de cua d'escorpí i fulles petites, lanceolades o linears, curtes i sèssils.\nA la primavera, en temps de florida, el Lli de Narbona es fa veure per les seves flors grans amb 5 pètals de color blau amb la nerviació ressaltada de violeta.\nAl Bages, el Lli de Narbona és molt freqüent a tota mena de prats, ja siguin fenassars, joncedes o vorades de bosc.\nCal no confondre les flors del lli amb les de la Jonça, del mateix color però amb 6 pètals.\nPublicado por Joan Escoda en 22:52\nEl Frare del Romaní (Orobanche latisquama) pertany a la família de les orobancàcies, una família propera a la de les labiades o lamiàcies, la família a la cual pertany el romaní.\nLa família de les orobancàcies és formada per plantes herbàcies holoparàsites que no fan la fotosíntesi i obtenen tot el seu aliment d'una altra planta (l'hostatger) o hemiparàsites que fan la fotosíntesi i a la vegada parasiten l'hostatger. El gènere Orobanche comprèn tan sòls herbes holoparàsites perennes o anuals.\nEl Frare del Romaní és una espècie perenne, que a l'època de l'any desfavorable tant sols manté viva la part subterrània és, per tant, un geòfit. Obté el seu aliment parasitant a través de les seves arrels les arrels del Romaní (Rosmarinus Officinalis) i tant sols manifesta externament la seva existència quan produeix les espigues de color vermell violaci destinades a la seva reproducció, que fan de 20 a 40 cm d'alt i comencen a sortir al març.\nAquestes espigues, que no es formen tots els anys, porten unes flors amb una corol·la de color púrpura, violaci o rogenc que fa 22-35 mm de llarg i té una forma que recorda la caputxa d'un frare.\nLes flors, que s'obren a la primavera, tenen quatre estams lliures que estan soldats a la corol·la i un estigma groc molt aparent.\nEl Frare del Romaní és una planta de distribució iberomagribina i el seu límit de distribució septentrional passa pel nord del Bages.\nPublicado por Joan Escoda en 20:30\nLa Margarida de Prat (Leucanthemum vulgare) és la margarida per excel·lència, tot i que existeixen moltes més espècies d'herbes de la família Compostes que, com ella, fan capítols amb un botó central de flors tubuloses grogues i un volt de flors amb una lígula blanca. La Margarida de Prat és una herba perenne que pot créixer fins al metre d'alçada. Les fulles són simples, linears o espatulades, de fins a 10 cm de longitud i amb el marge incís, sovint profundament. Els capítols de la Margarida de Prat són grans, d'uns 4 cm de diàmetre, normalment solitaris al capdamunt de les tiges.\nFloreix des del maig fins a l'agost als prats frescals i a les vorades del bosc.\nLa Margarida de Prat és una espècie ampla i poliforma, subdividida en nombroses subespècies atenent a la mida dels capítols i a la morfologia de les fulles.\nL'Estepa Blanca (Cistus albidus) és un arbust de la família de les cistàcies. Les fulles són perennes i de color verd grisenc (ja que es troben cobertes de pèls blancs), la qual cosa li dóna el nom (albidus) i la diferencia d'altres estepes. Les flors, grosses, són rosades i tenen els pètals lleugerament arrugats. Els fruits són una càpsula ovoide on es troben les llavors. És, potser, l'estepa més estesa a Catalunya i creix, independentment del tipus de substrat, en zones influïdes per la Mediterrània.\nPot arribar a atènyer una alçada de 40-100(150) cm. Les fulles, amb tres nervis prominents, són sèssils, el·liptiques o oval·lanceolades, amb el marge lleugerament revolut. Les flors apareixen agrupades a inflorescències terminals cimoses que tenen entre 3-8 flors de pedicels llargs\nLa Falguera Aquilina (Pteridium aquilinum) és una planta de rizoma llarg i serpentejant, de fulles de 30 a 180 cm, tres vegades pinnades, de contorn en forma de delta, amb els segments oblongs.\nEls sorus ressegueixen la vora dels segments. És una espècie cosmopolita, que a Catalunya se situa preferentment sobre sòls silicis o descalcificats de la muntanya mitjana.\nPublicado por Joan Escoda en 18:07\nPublicado por Joan Escoda en 16:22\nPublicado por Joan Escoda en 9:08\nPublicado por Joan Escoda en 19:09\nPublicado por Joan Escoda en 19:59\nPublicado por Joan Escoda en 15:46


L'escriptor Joël Dicker publicarà una nova novel·la al juny L'illa dels llibres -\nInici Notícies Actualitat L’escriptor Joël Dicker publicarà una nova novel·la al juny\nL’escriptor Joël Dicker publicarà una nova novel·la al juny\nLa Campana i Alfaguara publicaran el 21 de juny de ‘La desaparición de Stephanie Mailer’\nL’autor suís continua amb la seva formula de l’èxit basada en ingredients propers al thriller amb trames que atrapen al lector.\nL’autor de la novel·la ‘La veritat sobre el cas Harry Quebert‘ i ‘El llibre dels Baltimore‘ publicarà el 21 de juny ‘La desaparición de Stephanie Mailer‘ (Alfaguara).\nLa novel·la ens situa a la nit del 30 de juliol de 1994 l’afable població d’Orphea, assisteix a l’obertura del festival de teatre. Però l’alcalde s’endarrereix i mentrestant, Samuel Paladin recorre els carrers buits buscant a la seva dona, fins a trobar el seu cadàver davant la casa de l’alcalde. A l’interior, tota la família ha estat assassinada.\nJesse Rosenberg i Derek Scott són els dos joves policies de Nova York que resolen amb èxit el cas, però vint anys més tard, en la cerimònia de comiat de la policia a Rosenberg, la periodista Stephanie Mailer anuncia que Dereck i Jesse es van equivocar d’assassí, tot i que totes les proves l’assenyalaven com a autor dels fets.\nMailer afirma posseir informació clau i dies després de l’anunci, desapareix.\nArticle anterior‘La força d’un destí’ de Martí Gironell també parlarà anglès\nArticle següentDaniel Brühl protagonitza la pel·lícula basada en el libre ‘7 días en Entebbe’


Malestar de ciutadans de Castella i Lleó que no podran votar per problemes burocràtics - Altaveu el diari digital d'Andorra\nNomés una quarantena de les 1.500 persones originàries d’aquella comunitat autònoma espanyola degudament inscrites al cens del consolat han pogut sol·licitar el vot per correu perquè Correos no ha fet arribar la documentació quan tocava\n09/02/2022 (15:51 CET)\nPP i PSOE es juguen la victòria a Castella i Lleó. arxiu\nUna part important dels residents a Andorra originaris de Castella i Lleó estan més que indignats amb els problemes burocràtics que els impedira votar en les eleccions autonòmiques programades per aquest diumenge, i en què PP i PSOE es disputen el triomf amb la mirada per darrera de VOX. Tot just una quarantena de les 1.500 persones inscrites degudament al cens electoral del consolat espanyol han pogut sol·licitar el vot.\nI és que no és la primera vegada que, per excuses que van canviant segons bufa el vent, Correos no distribueix la documentació que els electors necessiten per demanar poder votar fins després del termini límit per fer la petició. En aquesta ocasió, la sol·licitud per poder votar s’havia de fer abans del 15 de gener. Doncs resulta que la setmana passada els treballadors de Correos encara repartien la documentació prèvia. Aquella que cal, justament, per poder demanar votar.\nEvidentment, la setmana passada el termini s’havia més que esgotat i, en conseqüències, més enllà de voler participar o no del procés electoral, centenars de ciutadans de Castella i Lleó inscrits correctament al CERA no han pogut ni tan sols pensar si volien o no acudir a l’urna per via postal. Ni tan sols han pogut sol·licitar el vot. I la indignació en aquest col·lectiu és força evident.


El preu dels test d'antígens es limita a 2,94 € en les farmàcies espanyoles\nEl preu màxim dels test d'antígens es limita a 2,94 € en les farmàcies espanyoles\nLa ministra de Sanitat, Carolina Darias, ha comparegut per a comunicar l'acord aconseguit per a fixar un preu màxim de venda al públic dels test d'antígens a Espanya\nTania López, Ramón Martín\n13 de gener de 2022 (13:18 CET)\nTest d'antígens contra la COVID-19 en una farmàcia\nLa Comissió Interministerial de Preus dels Medicaments ha fixat, aquest dijous, el preu màxim dels tests d'antígens en farmàcies. Ahir mateix la ministra de Sanitat, Carolina Darias, ja avançava que la intenció era que el preu fora "el més assequible possible", i així ha sigut. D'aquesta manera, a partir d'aquest dissabte, els test d'antígens de venda en les farmàcies espanyoles no podran tindre un preu superior a 2,94 euros. Aquesta mesura afectarà les 40 proves d'antígens que, en aquests moments, es comercialitzen al nostre país.\nEl cap de l'Executiu, Pedro Sánchez, anunciava, fa només uns dies, la intenció de controlar els preus dels test d'antígens, amb l'objectiu d'incentivar la seua utilització. Així, ha recordat que quan es va suprimir l'IVA de les mascaretes també es va fer sobre els test d'antígens. No obstant això, amb aquesta nova mesura, es fa un pas més en l'accessibilitat a les proves d'autodiagnòstic.\nEl preu dels test a Espanya, dels més alts d'Europa\nEl preu dels tests a Espanya, entre els 6 i els 10 euros, era dels més alts d'Europa, on diversos països han liberalitzat la seua venda. Portugal, que permet als seus ciutadans sotmetre's a quatre proves gratuïtes al mes en farmàcies o laboratoris, ha recorregut a aquesta opció i fins i tot els venen en drogueries a un preu màxim de 2,10 euros, regulat pel Govern.\nA Alemanya, els test es poden comprar a 1,75 euros en els supermercats, encara que també s'ofereixen proves gratuïtes a tota la població sempre que es reserve cita en un dels centres autoritzats; mentre que a França, van arribar a costar menys de dos euros encara que el preu màxim regulat és de 6,01 euros. No obstant això, les persones vacunades poden accedir a aquests test de manera gratuïta.\nPer part seua, el Regne Unit també ofereix els test d'antígens sense cost en farmàcies, biblioteques i centres mèdics i fins i tot als estudiants li'ls entreguen en el col·legi perquè els porten a casa.\nEl preu a Bèlgica en farmàcia oscil·la entre els 5 i 10 euros i a Holanda ronda els 10 euros mentre que a Suïssa se situa entorn dels huit. A Grècia el preu d'aquests test està limitat a 10 euros.\nDebat en les farmàcies valencianes: copagament per notificar els positius?\nLa variant òmicron de la COVID-19 i la seua ràpida propagació ha provocat la saturació dels serveis d'Atenció Primària. Una situació que ha portat a la Generalitat Valenciana a implantar un protocol en el qual les farmàcies de la Comunitat Valenciana col·laborarien amb la Conselleria de Sanitat per a notificar els positius que es detecten dels test d'antígens.\nNo obstant això, la proposta del Col·legi de Farmacèutics de València (Micof) de revertir al pacient el cost d'aquest servei l'ha situat en el centre del debat. Els apotecaris no volen "lucrar-se" per prestar aquest servei, però tampoc "assumir el cost" afegit que els suposarà dispensar-lo. Així, proposen que cada farmàcia establisca el preu en funció de les despeses que li supose.\nUna iniciativa que no compta amb el suport del president de la Generalitat, Ximo Puig, que ha assenyalat que no veu "raonable" que les farmàcies de la província de València puguen cobrar "sense cap mena de control" als usuaris per comunicar a la Conselleria de Sanitat els test d'antígens que es practiquen allí presencialment, a més de rebutjar que suposaria diferenciar aquests establiments dels d'Alacant i Castelló.\nAixí mateix, ha recordat que "en cap moment s'havia plantejat cobrar durant les converses entre Sanitat i els farmacèutics". No obstant això, ahir, els col·legis professionals es van reunir amb la consellera Ana Barceló per a "buscar un punt de trobada".


El «Bordilix» entra en acció - Diari de Girona\nEl «Bordilix» entra en acció\nEl conjunt gironí torna a difondre un vídeo motivador perquè l'afició doni suport a l'equip en el partit de Copa del Rei de dimecres · Aquest cop l'equip ha parodiat el còmic d'Astèrix i Obèlix\nbordils | raimon roma 26.10.2015 | 08:44\nAquest dimecres torna la Copa del Rei al Pavelló Blanc-i-verd de Bordils, quan l'equip bordilenc rebrà del Port Sagunt, que milita a la Lliga Asobal. L'equip entrenat per Pau Campos ja va ser capaç d'eliminar a la ronda anterior el Valladolid, gràcies a un gol a l'últim suspir de Masmiquel que va donar el bitllet per la següent eliminatòria als bordilencs. El rival, tot un equip de la màxima categoria que posarà les coses molt difícils al Bordils, que tindrà en la il·lusió la seva millor arma.\nPer promocionar aquest partit l'equip va tornar a fer un vídeo promocional del partit, aquest cop parodiant les històries dels personatges de còmic Astèrix i Obèlix. En el vídeo, que es troba a les xarxes socials, es pot observar com els «gals» preparen el partit contra els «hispans», en aquest cas, el Port Sagunt, que volen emportar-se el gran premi de la Gàl·lia. El vídeo, com explica l'entrenador Pau Campos, «va servir per fer pinya, ja que vam fer un dinar i una trobada abans de gravar-lo». Plantilla i tècnics del Bordils apareixen en un curt que ha de servir per acabar d'enganxar l'afició per al partit de dimecres.\nDe fet, pel partit de l'anterior ronda de la Copa del Rei davant el Valladolid, el club ja va fer una paròdia del vídeo de promoció que va fer la CUP per a les passades eleccions. En aquella ocasió ja va causar impacte la paròdia i ara ho ha tornat a repetir. La Copa del Rei és una de les il·lusions del Bordils, que arribarà al partit després de perdre el passat dissabte davant el Palma del Río al Pavelló Blanc-i-verd (25-29). «Fins a última hora no sabrem si podrem comptar amb en Masmiquel. La resta en principi estaran tots disponibles tot i el partit tan dur que vam jugar contra el Palma del Río». El Bordils, il·lusionat amb la Copa, voldrà que el factor pista es faci notar i escriure una pàgina més a la història del club.


Kombiverkehr recupera la seva quarta freqüència entre Barcelona i Ludwigshafen – El Mercantil\nL'operador intermodal va suspendre aquest servei en 2019 perquè necessitaven millorar els processos relatius a la manipulació de semiremolcs\nLa companyia ferroviària multimodal Kombiverkehr afegeix una quarta freqüència entre Barcelona-Morrot i Ludwigshafen (Alemanya) a través del túnel Le Perthus. D’aquesta manera, reprèn el servei que va inaugurar en 2019 i va suspendre pocs mesos més tard per la necessitat de millorar els processos relatius a la manipulació de semiremolcs. Les noves capacitats creades “haurien de beneficiar especialment als semiremolcs”, a més del segment dels contenidors cisterna. Aquesta decisió segueix la línia de l’empresa de continuar ampliant la seva oferta a Espanya. La seva última aposta va ser sumar-se a la joint venture de la Combi Terminal Catalonia (CTC) a l’inici de l’estiu.\n“Estem ampliant la nostra capacitat de transport de remolcs en més del 30%, no sols amb noves sortides de trens, sinó també mitjançant un major ús dels vagons dobles tipus pocket megatrailer T3000 per a semiremolcs amb una altura interior lliure de tres metres”, ha explicat el director general, Alexander Ochs. El creixement en el transport ferroviari de semiremolcs “no es deté” i l’operador intermodal vaticina “un nou augment del nombre de semiremolcs que es transportaran per ferrocarril”. Kombiverkehr ofereix serveis d’enllaç en un procés de finestreta única des de Ludwigshafen (Alemanya) amb Escandinàvia i els països bàltics. Actualment, la companyia disposa de 25 trens directes que connecten Espanya i Alemanya a la setmana en totes dues direccions.\nEn relació amb la sostenibilitat dels seus serveis, l’empresa explica que s’emeten aproximadament dues tones menys de CO2 per cada unitat de transport de 25 tones mètriques. Així, es redueix el 80% les emissions contaminants en un trajecte de més de 1.200 quilòmetres en la ruta en comparació amb el transport per carretera.


Més cacau, menys malalties\nEls metges recorden que aquest aliment protegeix del càncer i de moltes malalties cardiovasculars\n2 min. Barcelona 20/09/2016 16:26\n651x366 El cacau té molts beneficis per a la salut El cacau té molts beneficis per a la salut\nIncorporar el cacau natural a la dieta augmenta la protecció contra el càncer i les malalties cardiovasculars. Aquesta és una de les conclusions que comparteix el consultor sènior en medicina interna de l'Hospital Clínic de Barcelona i president del comitè científic de l'Observatori del Cacau, Ramon Estruch, amb motiu del Dia Mundial del Cor i el Dia Mundial del Cacau, que se celebraran el 29 de setembre i l'1 d'octubre, respectivament.\nEstruch ha explicat a l'agència Efe que el cacau és un aliment ric en flavonoides, un tipus de polifenols "que ens protegeixen de malalties cròniques com el càncer o els problemes cardiovasculars, ja que poden reduir el colesterol de forma significativa, elevar el colesterol protector o HDL i controlar també la hipertensió arterial".\nEl metge ha explicat el cas dels Kuna, natius de l'illa de San Blas, a Panamà, que "consumeixen molt de cacau pur" -unes quatre tasses al dia-, cosa que es tradueix "en una reducció del 90% en la mortalitat de la població".\nUna vida saludable, la millor prevenció\nEstruch també ha recordat que la prevenció de malalties cròniques pot potenciar-se sovint " millorant l'estil de vida en comptes de recorrent a medicaments". A més de l'exercici físic, això implica portar una dieta mediterrània, "la més saludable", i la combinació amb "altres productes que no són mediterranis però que també són molt saludables, com el cafè, el te o el cacau".\nEl consum de cacau també redueix la resistència a la insulina -en possibilitar un efecte més gran amb una quantitat més petita- i millora les funcions mentals, ja que les persones que consumeixen més polifenols tenen una memòria immediata i endarrerida millor, ha afegit Estruch.\nXocolata amb un 70% mínim de cacau\nPer la seva banda, Núria Roura, 'coach' especialitzada en salut i nutrició, ha situat la quantitat ideal de consum de cacau en una o dues cullerades al dia. Estruch ha explicat que si es prengués en la seva forma natural, el cacau seria "tot beneficis"; no obstant això, ha remarcat que "seria molt amarg", tant, que el 25% de la població no el toleraria. Per això la recomanació en el cas de menjar xocolata és que sigui, com a mínim, amb el 70% de cacau per obtenir tots aquests beneficis.


La Policia ha detingut 20 persones en la darrera setmana - FÒRUM.ad\nLa Policia ha detingut 20 persones en la darrera setmana\nEl 28/01/13 13:08\nEl Cos de Policia ha procedit a la detenció de 20 persones durant aquesta darrera setmana (del 21 al 27 de gener de 2013). Les detencions s’han dut a terme pels presumptes delictes contra la salut pública (15), contra la seguretat col·lectiva (3) i altres delictes (2)\n– Entre els dies 24 al 26/01/2013, en el marc d’una investigació judicialitzada anomenada “DALTON” (operació antidroga, sobre tràfic i consum de cocaïna), s’ha procedit a la detenció de 14 persones -5 dones i 9 homes-, 7 dels quals han ingressat al Centre Penitenciari de la Comella.\n– El 26/01/2013 a les 03:15 hores a la vila del Pas de la Casa, un home resident de nacionalitat argentina de 26 anys, per possessió de productes estupefaents “MDMA” i haixix.\n– El 23/01/2013 a les 23:35 hores, dona resident espanyola de 24 anys, amb una taxa de 1’38 g/l.\n– El 24/01/2013 a les 03:40 hores, home resident espanyol de 31 anys, amb una taxa de 1’40 g/l.\n– El 26/01/2013 a les 06:09 hores, home resident portuguès de 31 anys, amb una taxa de 1’57 g/l.\n– El 22/01/2013 a les 14:25 hores a Escaldes-Engordany, un jove resident al Principat de nacionalitat portuguesa de 20 anys, com a presumpte autor de lesions causades fent ús de mitjà perillós (got de vidre) i amenaces no condicionals realitzades amb arma (ganivet de cuina). En el decurs dels mesos de desembre de 2012 i gener de 2013, cursen denúncies contra l’interessat, una per lesions -a l’interior d’un local d’oci d’Andorra la Vella, l’interessat sense motiu va donar un cop amb un got de vidre que sostenia a la mà, a un home resident al Principat de nacionalitat espanyola de 43 anys, causant-li un tall sagnant al front que requereix set punts de sutura-. L’altra denúncia per amenaces -l’interessat que duia un ganivet de cuina a la mà va amenaçar de mort a tres persones per un incident d’estacionament de vehicles-. L’interessat ha estat ingressat al Centre Penitenciari.\n– El 23/01/2013 a les 14:40 hores a Escaldes-Engordany, un home no resident al Principat de nacionalitat espanyola de 38 anys, com a presumpte autor de desobediència a una ordre d’expulsió del M.I. Ministre de Justícia i Interior, per un període de dos anys.\nNotícia Anterior: Escaldes obre les inscripcions per l’Escola de neu 2013\nSegüent Notícia: Les ferides de l’envelliment: “Amor” de Michael Haneke\nS’ha de continuar aixi, que hi passin tots del primer a l’ultim…..


Les fundacions Pare Manel i Formació i treball reben la donació de 100 kg de roba i 400 joguines recollides a l’escola » Ampa Maristes Immaculada\n« 1 de març: Rua de Carnaval\nConvocatòria ajuts entitats col·legials per al curs 2018/19 »\nLes fundacions Pare Manel i Formació i treball reben la donació de 100 kg de roba i 400 joguines recollides a l’escola\nL’Ampa i l’escola agraeixen la solidaritat a totes les famílies que han fet donacions i han col·laborat en la recollida.\nLa campanya solidària de recollida de roba i joguines organitzada per l’AMPA Maristes Immaculada ha estat tot un èxit i ha superat totes les expectatives. La campanya que es va dur a terme el passat mes de desembre ha aconseguit recollir 100 kg de roba i unes 400 joguines.\nL’AMPA ha fet entrega dels 100 kg de roba a la Fundació Formació i Treball, vinculada a Càrites Diocesana de Barcelona i aquesta ha agraït la solidaritat de les famílies amb una carta perquè “és un gest que ens ajuda a mantenir més viva que mai la nostra missió”. La Fundació Formació i Treball dona “oportunitats laborals i formatives per a persones a qui la vida no els n’ha donat una primera o els hi posa molt difícil accedir a una segona o tercera” segons explica la missiva.\nLes 400 joguines s’han entregat a la Fundació Pare Manel, com ha fet l’Ampa en els darrers anys i que, de ben segur, fan molt feliços als infants que els reben i fa oblidar per uns moments les dificultats socioeconòmiques que pateixen les seves famílies.\nUn any més, l’AMPA agraeix a les famílies de l’escola la seva generositat i anima a tothom a continuar fent gestos solidaris al llarg de tot l’any.


Aquest dissabte s’inaugura la nova Escola de Restauració de Santa Coloma: Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet\nAquest dissabte s’inaugura la nova Escola de Restauració de Santa Coloma\nEl nou equipament, de 1.400m2, està ubicat al recentment rehabilitat edifici Canigó, al Recinte Torribera.\nSanta Coloma de Gramenet, a 13 de juliol de 2017.- El proper dissabte 15 de juliol, a les 11.30 hores, tindrà lloc l’acte d’inauguració de la nova Escola de Restauració de Santa Coloma de Gramenet (ERESC), ubicada al pavelló Canigó del Recinte Torribera.\nL’alcaldessa Núria Parlon i la presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa, presidiran l’acte d’obertura d’aquest nou centre destinat a la formació de professionals de la cuina i la sommelieria, el reciclatge de cuiners professionals i que també oferirà cursos per a aficionats a la cuina i activitats de restauració per al jovent.\nLa Diputació, institució propietària del Recinte Torribera, ha cedit de manera gratuïta a l’Ajuntament el pavelló Canigó per adaptar-lo com a centre de formació en restauració, respectant el caràcter singular i arquitectònic de l’edifici, igual que es va fer amb el pavelló Montserrat, actual Centre d’Educació Ambiental Ecometropoli. La complicitat d’ambdues administracions, Diputació i Ajuntament, ha donat com a resultat dos centres de formació púbics reconeguts per la seva qualitat.\nLa nova Escola de Restauració, dins del Recinte Torribera i situada al costat del Campus de l’Alimentació de la Universitat de Barcelona (UB), al mateix Recinte, acollirà més de 300 alumnes, que es formaran en 1.400m2 d’instal•lacions distribuïdes en un restaurant, una sala per a l’especialitat de sommelieria, dues sales teòriques, dues cuines –una d’elles per a les demostracions o show cooking- una sala de cafeteria-bar, i un hort propi, entre altres. La Diputació de Barcelona va cedir aquest pavelló a l’Ajuntament de Santa Coloma i en conjunt ha suposat una inversió de 1,1 milions d’euros. La nova Escola serà gestionada per l’Ajuntament a través de l’empresa municipal Grameimpuls.\nEs prega confirmar l’assistència en la mesura del possible\nActe: Acte d’inauguració de l’Escola de Restauració de Santa Coloma de Gramenet (ERESC)\nDia y hora: dissabte 15 de juliol de 2017, 11.30h\nLloc: ERESC, pavelló Canigó, Recinte Torribera (Prat de la Riba, 171). L’equipament s’ubica en paral•lel al Centre d’Educació Mediambiental Ecometropoli, al costat del Campus de l’Alimentació de la UB (veure al mapa)\nAssistents: l’alcaldessa de Santa Coloma de Gramenet, Núria Parlon, i la presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa.


Jesulín, al límit per la salut de la seva dona i les recriminacions de Be\nJesulín, al límit per la salut de la seva dona i les recriminacions de Belén Esteban\nLa seva ex li recrimina que hagi decidit no pagar els estudis d'Andreíta\ndijous, 27 d’abril 2017 - 18:50h\nJesulín de Ubrique està preocupat per la salut de la seva dona | Cedida\nJesulín de Ubrique fa uns dies que està desanimat. L'evolució de l'estat de salut de la seva dona, María José Campanario l'ha deixat tocat, i a més, s'enfronta als retrets de la seva ex, Belén Esteban, perquè ha decidit no pagar els estudis de la filla que tenen en comú, Andrea Janeiro, a l'estranger. En relació amb el primer dels seus problemes, s'ha parlat recentment de la salut de Campanario, després del seu ingrés a l'hospital, María José va ser diagnosticada de fibromialgia i, en ocasions, els forts dolors que pateix la deixen totalment incapacitada, per la qual cosa ha d'estar ingressada.\nEl torero es mostra molt preocupat i afectat per l'estat de la seva dona, encara que sembla que ella s'ho pren amb més filosofia, ja que està disposada a viure amb normalitat malgrat la malaltia. L'altre front que preocupa a Jesulín, és el nou conflicte entre ell i Belén Esteban pels estudis d'Andreíta. Segons la col·laboradora de 'Sálvame', el torero s'havia compromès a pagar els estudis superiors de la seva filla, però ara s'ha fet enrere, cosa que Esteban no està disposada a tolerar. Jesús s'escuda assegurant que el seu advocat li ha dit que no tenia obligació de fer-ho.\nBelén Esteban està preparant una gran celebració per a l'aniversari de la jove, que farà 18 anys, i en ella estan convidats tant el seu pare, Jesulín, com la resta de la família Janeiro, segons explica 'ESDiario', però sembla ser que el torero no té intenció d'assistir per no haver donat explicacions a la seva filla gran de per què l'ha deixat penjada en el tema dels estudis.


El tancament de 3.000 llits en hospitals a l'estiu "no és del tot cert"\nLa consellera de Sanitat Universal i Salut Pública de la Generalitat Valenciana, Ana Barceló, ha assegurat aquest dimarts, durant la seua participació en els Desdejunis Sociosanitaris organitzats per Europa Press, que el tancament de 3.000 llits als hospitals de la Comunitat durant l’estiu “no és del tot cert”.\nI és que, tal com ha explicat, no es poden sumar el tancament de llits de tots els mesos, ja que al juliol el percentatge és del quatre per cent, a l’agost del cinc per cent i al setembre del cinc i el sis per cent. La xifra total dels 3.000 llits –que en el seu moment va donar el sindicat d’Infermeria Satse– és “equívoca perquè cal pensar en els llits que es tanquen mes a mes”, ha dit.\nEn aquest sentit, Barceló ha explicat que els llits que es tanquen solen ser d’hospitals amb menys densitat de població durant l’època estival, moment en el qual s’aprofita per a fer obres i invertir en noves infraestructures. No obstant això, ha assegurat que quan hi ha un moment de necessitat i demanda, aquests llits s’obrin “immediatament” i es posen a la disposició dels ciutadans.\nAixí mateix, i preguntada per les llistes d’espera en la sanitat valenciana, la consellera ha recordat la posada en marxa de dues mesures per a intentar pal·liar la situació: l’autoconcert, que suposa realitzar intervencions quirúrgiques fóra de la jornada; i el pla de xoc, posat en marxa a l’inici de l’any, i que serà avaluat la setmana que ve per a conéixer les dificultats que actualment existeixen per a atendre els pacients.\n“L’objectiu principal per a la nostra Conselleria és reduir les llistes d’espera quirúrgiques, d’Atenció Primària, Especialitzada i d’Urgències. No existeix una única solució per a abordar-ho, si bé és necessari invertir més i incorporar noves places”, ha detallat Barceló.\nD’altra banda, ha desgranat les principals mesures posades en marxa pel seu departament així com els principals reptes als quals s’enfronta el sistema sanitari, tant autònom com nacional.\nAixí, ha subratllat la importància d’abordar la cronicitat, ja que el 30 per cent de la ciutadania espanyola té una malaltia crònica; l’obesitat infantil; i la soledat en els majors, recordant que afecta la pèrdua cognitiva i empitjora les condicions vitals, emocionals i d’alimentació dels majors.\nAl mateix temps, Barceló ha destacat la necessitat de reforçar els serveis d’Atenció Primària, modernitzar les infraestructures sanitàries, impulsar un Pacte d’Estat per la Ciència per a acostar a Espanya als nivells d’inversió dels països “més avançats” de la Unió Europea, augmentar el pressupost destinat a sanitat i implantar una central de compres de medicaments.\nPSPV i Compromís podrien aconseguir el suport del PP per a aprovar l'esmena sobre policies locals\nFiscalia demana absoldre als amos dels gossos que van atacar a Sandra Gómez\nSoriano (À Punt) justifica els baixos ingressos per publicitat\nArcadi España destaca l'augment del 130% en les licitacions de Foment\nPuig anuncia mesures per a agilitar la posada en marxa de nous cellers


Imposició militar de l’absolutisme (1640-1736) -3- Història i Estat\nTerror i extermini per reial ordre.\nDesprés de la sortida de Tortosa, Xerta és la primera vila que pateix el furor incendiari de les tropes reials. Al voltant de 1.700 soldats incendien i saquegen la vila, cometen un nombre indeterminat d’assassinats i segresten un grup de dones. A la mateixa comarca del Baix Ebre, el 9 de desembre les tropes reials vencen la resistència dels habitants del Perelló, pengen nou defensors i n’esquarteren quatre més.\nEls casos de Xerta i el Perelló deixen ben clar el destí que espera a les viles que ofereixin resistència a l’exèrcit reial. Els casos posteriors de l’Hospitalet de l’Infant i, en major escala, de Cambrils demostren que la rendició no ofereix gaire garanties de supervivència. Només la inacció sembla assegurar les vides dels afectats. I poca cosa més.\nEl 10 de desembre, la defensa catalana al coll de Balaguer (Baix Camp) es superada per l’exèrcit reial, que tot seguit penja un escamot de soldats catalans i a seixanta més els envien a galeres. L’endemà, la guarnició catalana de l’Hospitalet de l’Infant es rendeix sense oposar resistència. De poc els serveix: en una aplicació avant la lettre de l’anomenat diezmo de horca, molt aplicat entre 1713 i 1714, pengen sis dels seixanta defensors. La vila també és saquejada.\nEl 16 de desembre de 1640 es produeix la matança de Cambrils, que pot ser qualificada d’assassinat en massa. Entre 600 i 800 soldats catalans són ser assassinats per les tropes reials, després d’haver-se retut, quan surten de la vila, desarmats. I condemnen a galeres la resta de defensors sobrevivents. A més, Antoni d’Armengol, baró de Rocafort; Jacint Vilosa, governador de la plaça; el sergent major Melcior Bertrolà; el batlle i dos jurats són executats al garrot i els seus cossos, penjats a les muralles.\nConsidero de gran importància, i per aquest motiu reprodueixo literalment la seva versió, el que ha escrit Antoni Simon al respecte: Aquell mateix 16 de desembre el marquès de Los Vélez informava el monarca de la conquesta de la plaça de Cambrils, els defensors de la qual, seguint les instruccions reials, havien de ser executats per haver fet resistència. La dada és molt important, atès que confirma l’existència d’instruccions anihiladores per als defensors catalans. Per tant, els fets de Cambrils, com tants d’altres perpetrats per l’exèrcit reial, no són l’expressió de la ira descontrolada de la soldadesca, sinó el compliment estricte d’unes ordres superiors. Recordem de passada que el genocidi practicat pels nazis a Rússia s’inicia, l’any 1941, amb l’ordre superior d’afusellar comissaris polítics i partisans soviètics.\nPoc després del carnatge de Cambrils, toca el rebre als defensors de Vila-seca i de Salou. A Vilaseca, dos-cents defensors catalans són degollats pels atacants. Els defensors catalans de Salou sofreixen la mateixa dissort. En ambdós casos, però, als defensors francesos, aliats dels catalans, els tracten com a presoners de guerra i conserven la vida. Aquest cas ens mostra una discriminació en negatiu cap als combatents catalans, recurrent en casos posteriors.\nAl governador de Salou, Francesc de Giminells, el pengen a la forca i als catalans supervivents els condemnen a galeres. Una sort semblant haurien patit el conseller tercer de Barcelona i la tropa que comandava a la ciutat de Tarragona, si no s’haguessin retirat la nit del 21 de desembre, sabent que el governador francès Roger de Bossost, marquès d’Espenan, tenia intenció de lliurar l’endemà la plaça tarragonina a l’exèrcit de Los Vélez sense oferir resitència.\nPerduda Tarragona, la Generalitat planifica un últim esforç defensiu entorn de Martorell, en contra de l’opinió dels comandaments francesos, partidaris d’esperar l’exèrcit reial a Barcelona mateix. Els fets els donen la raó: el 21 de gener, l’exèrcit de Los Vélez trenca les defenses del Llobregat pel coll del Portell i cau sobre la rereguarda de les tropes franco-catalanes, que perden uns dos mil homes. Això deixa la vila de Martorell del tot indefensa. Per desgràcia dels seus habitants, a més a més, es dona la circumstància que el mateix marquès de Los Vélez hi té drets senyorials. D’acord amb aquesta potestat, un cop vençuda la resistència de la vila, el cap suprem de l’exèrcit hispànic dóna llicència a les seves tropes perquè cometin tot tipus de vesànies contra els seus habitants.\nEls resultats són estremidors i propis del context de terrorisme militar practicat des de les terres de l’Ebre fins a les del Llobregat: uns tres-cents vilatans són degollats, encapçalats pel jurat en cap, Joan Roca. També assassinen dones i criatures, algunes d’aquestes llançades des del pont del Diable contra les roques, fet que demostra, un cop més, l’existència d’una pulsió catalanòfoba i infanticida. Per si no n’hi hagués prou, Martorell és incendiat. L’exèrcit de Felipe IV té via lliure per a l’assalt a Barcelona.\nTortosa, presidida per la fortalesa de la Suda. Foto de Jordi Peñarroja, del 2008.\nEl terror militar es mostra sovint amb el sinistre escenari dels incendis i les forques.\nPedro Fajardo de Zúñiga i Requesens, marqués de Los Vélez, nomenat Virrei i Capitán General de Cataluña el 1640 pel rei castellà Felipe IV.\nPont del Diable de Martorell, on el marqués de Los Vélez i el seu exèrcit es distingeixen complint la reial ordre de practicar el terror militar.


Aquest divendres s’inaugura l’exposició «Alpes: última salida» | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nAquest divendres, 7 de juny, a les 19 h, s’inaugura oficialment l’exposició «Alpes: Última Salida», que relata la situació del jovent africà que creua la frontera franco-italiana a la recerca d’una vida millor. La inauguració comptarà amb la presència de la consellera de Cooperació en funcions, Ivana Martínez, i amb els quatre autors del projecte, que explicaran la seva experiència.\nEl passat mes d’agost del 2018 quatre joves tarragonins, Sandra Pascual, el Carlos Domènech, l’Àlex Folguera i en Robert Gassó, van viatjar a la frontera franco-italiana amb la voluntat de sonar a conèixer la situació que viuen els joves africans que, un cop arribats a Itàlia a través de les rutes migratòries continuen amb els seus viatges cap a altres països europeus.\nA través de 19 fotografies i 3 històries de vida l’exposició explica les històries desconegudes i amagades d’aquests migrants que després de travessar el desert del Sàhara i el mar Mediterrani veuen el Alps com la seva última sortida.\nL’exposició, inclosa a la programció del cicle Estiu Cooperació, es pot veure al Pati de Jaume I de l’Ajuntament de Tarragona fins al 31 de juliol. A la tardor la mostra, que ha comptat amb el finançament de la Conselleria de Cooperació, es podrà veure a altres espais de la ciutat.\n15/01/2019 El Pretori acull l’exposició ‘Mauthausen. L’univers de l’horror’\n14/02/2019 Inauguració a Tarragona de l’exposició «130 anys de lluites i conquestes» de la UGT


Canvien el factor pista | FCBarcelona.cat\nCanvien el factor pista\nL'equip d'hoquei gel blaugrana ha fet els deures aquest cap de setmana. El FC Barcelona ha jugat els dos primers partits dels cinc que conformen les semifinals pel títol de Lliga. En resum: Una victòria i una derrota.\nEl Barça va viatjar dissabte cap a Puigcerdà conscient de la dificutad de batre el líder de la lliga regular a domicili. Els blaugranes van anar per feina i van superar amb un excel.lent la primera prova (3-5). Diumenge, el conjunt local no podia fallar. L'eliminatòria és al millor de cinc partits i aquest cap de setmana es jugaran dos a Barcelona. Els de Ramon Baró han canviat el factor pista i podrien classificar-se per la gran final a casa seva.\nIntensitat de principi a fi\nSi per alguna cosa es van caracteritzar els dos enfrontaments entre tots dos equips va ser per la gran intensitat i tensió viscudes sobre el gel. El primer partit va començar amb un gol de Pokrivcak als 58 segons de començar. Sis minuts després, Kosice empatava el partit, resultat que es va mantenir fins al final del primer període. En el segon temps, va haver de tot. Gols, parades i un gran nombre de sancions (28). Pokrivcak va tornar a avançar el seu equip, però la reacció blaugrana va ser més eficaç amb dos gols de Juan Muñoz i un altre de Borronat. Ja a l'últim terç, va ser el FC Barcelona el primer a anotar de mà d'Danili. L'exblaugrana Pablo Muñoz va fer el tercer per al Puigcerdà i el seu germà Juan Muñoz va sentenciar l'enfrontament en l'últim minut (3-5).\nTrepitjant els talons\nEn el segon partit, van ser els locals els que van tenir el partit pràcticament controlat durant els 60 minuts, tot i que el Barça els va trepitjar els talons en tot moment. El primer temps va acabar amb un 3 a 2, mentre que el segon va posar punt i final amb un 7 a 5. Aquest temps va ser el més intens i en el qual el FC Barcelona va estar a punt de donar la volta al marcador, quan Vitaly Kulikov va marcar el 5 a 5 en el minut 38. Amb un 3 a 0, el Puigcerdà va tornar a recuperar el ritme a 17 minuts per al final, a més de la superioritat per als seus companys, superioritat que no es va perdre en cap moment.\nFotos: Luz Estella Ramírez\nL'Aramon CH Jaca ha enrrilat la seva classificació per a la final després de batre per partida doble el CHH Txuri Urdin. Dissabte els de Jaca van guanyar per 6 a 3, i diumenge la golejada va ser més contundent: 8 a 1.


El FC Barcelona espera rival als quarts de final de la Lliga de Campions en el sorteig de Nyon - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesEl FC Barcelona espera rival als quarts de final de la Lliga de Campions en el sorteig de Nyon\nEl FC Barcelona espera rival als quarts de final de la Lliga de Campions en el sorteig de Nyon\nEDUARD GANGOSO - 16/03/2017 | 23:00\nEl Barça coneixerà aquest divendres a les 12 hores el seu rival als quarts de final de la Lliga de Campions en el sorteig que es realitzarà a la seu de la UEFA\nLes boles del sorteig dels quarts de la Lliga de Campions | UEFA.COM\nPocs s’imaginaven al minut 87, quan el Barça guanyava 3-1 el PSG i necessitava tres gols per classificar-se, que aquest divendres el FC Barcelona estaria al bombo dels millors vuits equips d’Europa d’aquesta temporada. Però la gesta històrica inoblidable ha permès que els blaugranes estiguin vius a la màxima competició continental i que la seva bola aparegui als bombos dels quarts de final de la Lliga de Campions per desena temporada consecutiva. Una altra fita increïble per a un equip que suma més d’una dècada d’èxits. A la seu de la UEFA, a Nyon, ja està tot a punt per a un sorteig que es realitzarà a les 12 hores. Un sorteig que és pur i en què ara ja pot tocar qualsevol dels equips classificats.\nAl sorteig hi haurà fins a cinc lligues representades per vuit equips diferents. Tres de la Lliga espanyola (Barça, Reial Madrid i Atlètic de Madrid); dos de la Bundesliga (Bayern de Munic i Borussia de Dortmund); un de la Premier League (Leicester); un de la Lliga italiana (Juventus), i un de la francesa (Mònaco). La Lliga absent serà la portuguesa, després que Porto i Benfica caiguessin eliminats davant la Juventus i el Dortmund, respectivament.\nEls precedents recents\nAmb quatre dels equips classificats el Barça hi té precedents en els últims anys. El més recent va ser amb l’Atlètic de Madrid, als quarts del curs passat, en què els blaugranes no van poder passar l’eliminatòria. Aquest rival també va ser el botxí dels culers el 2014, a la mateixa ronda, de la mateixa manera que també ho va ser el Bayern a les semifinals el 2013. Això sí, els altres tres rivals amb els quals el Barça té molt bons precedents recents són la Juventus, el Bayern i el Reial Madrid. Amb els italians el Barça va aixecar la cinquena Lliga de Campions de la seva història a Berlín, títol que significava el segon triplet de la història del Club, el primer de Luis Enrique com a tècnic.\nEl Bayern va ser el rival que els blaugranes van eliminar abans d’accedir a la final del 2015, amb un resultat històric de l’anada per 3-0. L’últim Clàssic europeu va tenir lloc el 2011, quan el Barça va eliminar els blancs a les semifinals amb un doblet històric de Messi al Bernabéu (0-2) i un empat al Camp Nou (1-1) i va accedir a Wembley, escenari de la quarta Lliga de Campions blaugrana.\nLes dates de l’eliminatòria\nEl sorteig preveurà també l’ordre dels emparellaments. Les anades es disputaran l’11 i el 12 d’abril, mentre que les tornades seran una setmana més tard, el 18 i 19 d’abril. Un cop es coneguin els quatre equips classificats, el sorteig de semifinals es realitzarà el divendres 21 d’abril, també a Nyon i a les 12 hores. Abans, però, aquest divendres el Barça coneixerà el rival al qual s'haurà d'enfrontar i la ciutat que haurà de visitar per apropar-se una mica més a la somiada final de Cardiff del 3 de juny.\nA la cerimònia el FC Barcelona estarà representat per Jordi Mestre, vicepresident esportiu; Albert Soler, director d’esports professionals del Club; i Amador Bernabéu i David Bellver, delegats de Relacions Institucionals amb la UEFA.\nEls possibles rivals als quarts de la Champions\nQuè saps dels possibles rivals?\n“Després de remuntar, hem de guanyar el títol"


'La Vanguardia' ultima el pagament al web per a l'any 2019 - Premsa Comarcal \n'La Vanguardia' ultima el pagament al web per a l'any 2019\n"El periodisme de qualitat s'ha de pagar", ha remarcat Carol\n14.jun.2018 10:00 h\nEl diari La Vanguardia es prepara per fer el pas cap als continguts digitals de pagament de cara a l'any que ve, en la línia de les grans capçaleres internacionals com The New York Times o Financial Times. Així ho ha assegurat el seu director, Màrius Carol, en el Fòrum de la Nova Comunicació celebrat aquest dimecres a Madrid. "El periodisme de qualitat s'ha de pagar", ha remarcat Carol per defensar el llançament d'un web de pagament "univers Vanguardia".\nEl director del diari de Godó ha afirmat que confia en el projecte periodístic per impulsar el pagament per la informació, ja que al seu parer s'ha produït un canvi de mentalitat a l'Estat. "No s'haurà de pagar molt, perquè aquí es pensa que tot és gratis. Tot i que les coses han canviat, ara ja paguem per la música a internet, una cosa impensable fa alguns anys", argumenta Màrius Carol. Segons ell, aquest canvi de mentalitat "no ha estat motivat per la legislació, sinó per l'hàbit".


Sucs de verdures: com preparar-los i quines propietats tenen | Consumer\nSucs de verdures: com preparar-los i quines propietats tenen\nEls sucs vegetals tenen propietats molt beneficioses per a la salut, si s'encerta amb la combinació de verdures i hortalisses i amb el moment idoni per beure'ls\nPer Maite Zudaire 2 de agost de 2012\nEls sucs no solament són de fruites. Una combinació ben escollida de vegetals ens permet fer sucs o liquats de verdures en els quals, a més de provar uns sabors sorprenents, s’aprofiten al màxim les seves qualitats. Les hortalisses es poden barrejar segons gustos i preferències, però convé saber que hi ha combinacions millors i més encertades, així com moments idonis per degustar-les. En aquest article es proposen les millors combinacions de verdures (amb els colors com a guia), idees per als sucs i suggeriments dels millors moments per prendre’ls i com amanir-los.\nLes millors combinacions: guia de colors per a sucs de verdures\nEl color d’un plat és la primera sensació que es percep. Juntament amb l’aroma, influeix de manera gairebé determinant en la seva apetència, fins i tot sense haver-ho provat. En els vegetals, el color també representa la presència de compostos (com a clorofil·les, carotenoides, antocianinas o licopeno), molt interessants pel seu potencial antioxidant, preventiu de malalties. En iniciar-se en els sucs d’hortalisses, és possible guiar-se per les preferències del sabor, sense deixar de costat el seu aspecte més saludable i nutritiu.\nLes verdures d’elecció són les de fulla verda, com a enciams, escaroles, endívies, bledes, créixens, cogombre, api o espinacs, amanides amb julivert fresc picat o en suc. La barreja amb poma és idònia, ja que aquesta fruita té bona sinergia nutritiva amb les verdures verdes i proporciona al suc un agradable i agraït gust dolç.\nConvé no barrejar aquestes verdures amb làctics (llet, quesitos o nata), ingredients tan habituals en les receptes de cremes de verdures, amb la finalitat d’aprofitar al màxim l’absorció del ferro vegetal, atès que el calci dels làctics interfereix en l’assimilació del ferro de les verdures. Aquest grup de vegetals reuneix entre els seus nutrients ferro, magnesi, folatos, potassi, clorofil·la i vitamina K, la qual cosa determina el seu particular interès nutricional.\nEn alguns fòrums d’Internet o fullets impresos se suggereix prendre aquest tipus de sucs verds per cremar greix, encara que tal indicació no té fonament dietètic ni metge. En canvi, aquests sucs sí poden ajudar a eliminar líquids i alleujar la inflor de cames, tan incòmoda en cas de retenció de líquids, però no el greix.\nAlgunes propostes: espinacs, julivert picat, api i pomes; enciams, endívies, cogombre, llimona i pomes; cogombre, llimona i poma amb o sense alvocat…\nIndicats en: anèmies, dolències de fetge, retenció de líquids i contractures, així com per a la cura de la salut dels ossos/ossos.\nSucs d’hortalisses taronges\nLes pastanagues són les hortalisses que marquen el color taronja dels sucs als quals s’afegeixen com a ingredient principal. És el cas del suc de pastanaga amb tomàquet o cogombre, que manté el color taronja. També la carabassa, solament que aquesta s’ha de cuinar primer per fer-la comestible i digestiva.\nEn ocasions, el color taronja no s’aprecia tant perquè està emmascarat per la clorofil·la de les verdures verdes afegides, com en el suc d’hortalisses, que a més conté enciam, pebrot verd, api i pomes. La riquesa en beta-caroteno (antioxidant), que l’organisme transforma en vitamina A si ho necessita, determina el valor nutricional d’aquests sucs i els diferencia d’uns altres, com per recomanar-ho en determinats trastorns.\nIndicats para: cuidar la salut ocular, alimentar, cuidar i millorar l’estat de la pell i de les mucoses (sequedat, irritacions, nafres), millorar les dolències de la boca (aftas bucals, ferides en les comissures dels llavis), molèsties, cremors i processos inflamatorios en l’esòfag.\nLiquats de color vermell\nEl tomàquet i la remolatxa són les hortalisses protagonistes. El seu contingut en vitamina C, folatos, potassi, magnesi, provitamina A i compostos antioxidants, com el licopeno i els antocianinas (abundants en la remolatxa, a la qual dona el color vermell intens-morat característic), expliquen la bondat d’aquest tipus de liquats per a la salut de la sang i del sistema cardiovascular. No obstant això, el consum freqüent de tomàquet, per la seva particular composició, no resulta indicat en persones sensibles que sofreixen dolències articulessis.\nServeixin aquestes receptes per delectar-se: un refrescant suc de tomàquet, cogombre i llimona; un suc dolç de tomàquet o de remolatxa amb pastanaga; a manera de sopa freda o de granissat al toc de pebre.\nIndicats en: dislipemias (colesterol i/o triglicèrids elevats), trastorns cardiovasculars, hipertensió arterial, processos degeneratius i, en general, per depurar i millorar la qualitat de la sang.\nSucs de verdures, dolces o salats?\nEl suc pot ser salat, si s’amaneix amb all, oli i sal o bé amb pebres o altres espècies, o dolç, si solament porta la barreja de vegetals i fruites. De fet, el sabor dolç dels sucs d’hortalisses prové de la mezcolanza amb fruites amb les quals congenien, com la poma amb la pastanaga. Afegir suc de taronja al de pastanagues o aventurar-se amb un de tomàquet i síndria, permet provar sabors que no s’intueixen, però que resulten molt agradables i refrescants, idonis per a l’estiu.\nSucs de verdures: en quin moment prendre’ls\nEl millor moment per prendre els sucs d’hortalisses és entre hores, a manera d’aperitiu o de tentempié refrescant. D’aquesta forma, la densitat nutritiva de la barreja de vegetals -que no és molta en quantitat, però sí en varietat i qualitat-, s’aprofita al màxim. Entre el 80% i el 90% del volum de les fruites és aigua.\nSeguit del suc, si ve de gust, es pot menjar una fruita rica en vitamina C, com un bol de maduixes, un tros de meló, una taronja o pinya. D’aquesta manera, es duplica o triplica l’absorció orgànica del ferro dels sucs vegetals, en particular, de les verdures verdes.\nCura amb els aderezos en el suc vegetal\nEls aderezos que s’afegeixen al suc d’hortalisses per fer-ho més digestiu (com un toc de suc de llimona, un chorrito d’oli verge extra o un toc de pebre), poden complementar i enriquir la fórmula, o tot el contrari: desvirtuar-la per complet i restar-li tot el seu interès nutricional. Un punt de sal és interessant per equilibrar l’elevada aportació de potassi dels vegetals.\nEl problema és fer un abús d’aquest condiment, ser exagerat amb els vinagres o afegir crema de llet, llet o iogurt a aquestes preparacions vegetals. Com més natural sigui el suc i menys condiments porti, més saludable resultarà i més s’apreciarà el sabor original.


Dia d’Europa 2018 – APEC.CAT\nPublicat per APEC el 8 de maig de 2018 8 de maig de 2018\nL’Associació de Periodistes Europeus de Catalunya (APEC) i l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona us convidem a la commemoració del Dia d’Europa amb un diàleg que arrencarà amb la pregunta “Europa, Quina Europa?”. El diàleg, obert també a les aportacions dels assistents, tindrà lloc el dimarts 8 de maig a les 19:00h a l’Aula 2 del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB) al carrer Montalegre, 5 de Barcelona.\nEn un moment clau de la construcció europea, amb l’horitzó del Brexit i el debat sobre com ha de ser la UE en el futur, parlarem amb Danuta Hubner, presidenta de la Comissió d’Afers Constitucionals del Parlament Europeu, i Daniel Innerarity, catedràtic de Filosofia Política i Social, investigador “Ikerbasque” a la Universitat del País Basc i director de l’Institut de Governança Democràtica. Carme Colomina, vicepresidenta de l’Associació de Periodistes Europeus de Catalunya (APEC), conduirà la conversa.\nL’idioma de l’acte serà el castellà. Cal inscripció prèvia a apec@periodistes.org ja que l’aforament és limitat. En aquesta commemoració del Dia d’Europa hi col·laboren el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona i el Col·legi de Periodistes de Catalunya.\nDescarregueu-vos aquí la invitació.


La ‘mútua’ dels senegalesos\nUna confraria religiosa assisteix la comunitat i garanteix certa infraestructura als nouvinguts\n5 min. Barcelona 02/03/2019 21:01\nMARTA RODRÍGUEZ / JORDI MUMBRÚ\n651x366 Un jove africà en una concentració organitzada a Barcelona el 2016 per demanar l’alliberament de dos venedors del top manta detinguts per distribuir material falsificat. / PERE TORDERA Un jove africà en una concentració organitzada a Barcelona el 2016 per demanar l’alliberament de dos venedors del top manta detinguts per distribuir material falsificat. / PERE TORDERA\nEl top manta és un fenomen relativament recent i minoritari en els 40 anys d’immigració del Senegal. Tan minoritari que, dels 33.000 senegalesos residents a Catalunya, els que fan la manta a Barcelona sumen 500 en temporada alta. Poc més de l’1%. Amb tot, no eviten que els estereoptips socials i mediàtics els imaginin com un col·lectiu d’homes joves sense ofici ni benefici que venen material falsificat. “També n’hi ha que són empresaris, traductors, mecànics, del sector serveis, venedors ambulants en mercats o estudiants”, subratlla Mawa N’Diaye, president de l’Associació Catalana de Residents Senegalesos a Catalunya, cansat d’intentar trencar el tàndem manter i senegalès. A mesura que han arribat, han establert xarxes familiars solidàries per ajudar a qui ho necessita o als nouvinguts. És una llei universal de l’emigració que, en el cas de l’islam, es converteix en precepte per als que tenen capacitat de donar.\nA Barcelona, com en totes les ciutats grans, la proximitat entre veïns es perd, assenyala N’Diaye, i per això creixen les confraries, les associacions religioses assistencials que supleixen aquesta xarxa bàsica familiar o pública. Ababacar Thiakh, historiador des del 2011 amb residència catalana, presideix la Federació Bidayatul Xitma de les confraries sufís, una branca molt arrelada al país africà. Des de fa una setmana, les converses i missatges de la comunitat expressen astorament i incredulitat arran de la publicació d’una notícia a El Periódico que situa els sufís muridistes al darrere del top manta i descriu una organització criminal i piramidal en què s’obliga els venedors a cedir part dels beneficis. “Els estigmatitzen per negres, musulmans i joves, com si pel fet de ser-ho fos més fàcil que els enganyin per entrar en una secta”, es queixa Thiakh, que desvincula la confraria muridista del top manta. De fet, diu, a la seva dahira els manters no arriben “ni al 5%” i, com la resta de membres, s’hi adhereixen “lliurement”, de manera que, dedueix, difícilment pot exercir cap influència i encara menys recaptar grans fons d’una activitat de “subsistència”. El compatriota N’Diaye, que no és membre de la confraria, nega també que es tracti d’una estructura basada en la “submissió” dels que formen la base a una cúpula religiosa. “Que donin diners, els que poden, sí; que ho facin forçats, no”, rebla.\nL’escriptor Dídac Lagarriga explica que les germandats murides es poden assimilar a la “mútua”, una entitat organitzada pels mateixos membres que ofereix serveis i ajuda als compatriotes necessitats. El murida Thiakh il·lustra que la seva confraria és un lloc de “pau, ajuda mútua i solidaritat” i que amb els donatius dels membres de la comunitat s’impulsen projectes socials, culturals i socials, ja que no tenen subvencions ni fons públics.\nL’origen en la resistència pacífica\nL’origen dels murides es remunta a mitjans del segle XIX, quan el mestre Ahmadu Bamba va plantejar una resistència pacífica contra els colons francesos, els quals, per evitar fer créixer la seva figura, el van tenir tancat 33 anys. La decisió va resultar ser un error perquè els seus seguidors van anar creixent primer a la ciutat de Touba per escampar-se pel món amb la diàspora, explica Lagarriga, que ha passat llargues temporades acollit pels descendents de Bamba. L’escriptor descriu les comunitats sufís com les de “l’islam més espiritual i esotèric, no legalista, que fuig de les prohibicions” i fins i tot dona a les dones un paper rellevant. Històricament, arrosseguen “l’etiqueta d’heretges”, que Lagarriga atribueix al fet que siguin comunitats “autogestionades” i que han estat objectiu dels grups terroristes a Mali o a Egipte.\nEn l’article esmentat del diari barceloní, fonts policials descriuen la confraria com una “organització criminal” que blanqueja els diners que recapta dels manters, una acusació que Thiakh no entén perquè “l’única submissió acceptada és a Déu”, una màxima que es completa amb “l’excel·lència en el comportament” com a mantra.\n“Ens ajudem entre nosaltres però cadascú es queda els seus diners”\nSembla el líder de la trentena d’africans que tenen esteses les seves mantes al Port Vell. Ell és qui negocia amb l’amo del restaurant més pròxim -el Merendero de la Mari- quina distància han de guardar amb la terrassa on dos clients prenen una consumició. “Nosaltres ja sabem que d’aquesta jardinera no podem passar. A vegades, però, ve algun germà nou i es vol posar allà i li hem de dir que no s’hi pot posar... si no trucaran a la policia i haurem de marxar tots”, explica. “La majoria de nosaltres som musulmans i ens ajudem entre nosaltres”, diu orgullós, i afegeix amb cara de murri: “Però cadascú té la seva butxaca i es queda els seus diners”. Nega que donin diners a cap organització, entre altres coses perquè no en tenen. “Hi ha dies sencers que no guanyem ni un euro”, lamenta. “Tots els turistes miren però molt pocs compren”, afegeix.\nL’Amadou és un senegalès que viu a Barcelona des de fa 13 anys. Durant tot aquest temps ha fet diferents feines, però ara ja porta temps dedicant-se al top manta. “Ara estem bé. Més tranquils. Però a l’estiu podem arribar a ser 500 i llavors... ocupem massa espai”, reconeix. Quan arriba un nou senegalès o gambià s’instal·la durant “dos o tres dies en una casa religiosa” i després troba ajuda “entre els familiars que pugui tenir o entre tots nosaltres”, explica. El mateix Amadou va rebre aquesta solidaritat del seu germà i d’altres compatriotes quan va arribar. La majoria d’ells comparteixen pis entre tres o quatre i s’ajuden.


Acciona es ven per 170 M€ els drets del litigi per ATLL\nEl grup, que reclamava 1.000 M€ al Govern, cedeix a un fons la recuperació dels diners\n3 min. Barcelona 21/06/2019 23:52\n651x366 Imatge aèria de la seu d’Aigües Ter Llobregat. / MANOLO GARCÍA Imatge aèria de la seu d’Aigües Ter Llobregat. / MANOLO GARCÍA\nAcciona s’ha venut els drets de cobrament futurs que s’obtinguin del litigi que manté amb la Generalitat per la rescissió del contracte d’Aigües Ter Llobregat (ATLL), que fins fa uns mesos gestionava una societat controlada per aquesta companyia i altres socis minoritaris. Acciona reclamava 1.036 milions a la Generalitat de resultes de la rescissió del contracte, però ara serà una altra companyia la que litigui contra el Govern, segons va informar ahir la companyia en un comunicat a la Comissió Nacional del Mercat de Valors (CNMV).\nAcciona i els seus socis cobraran la indemnització de 53,8 milions d’euros que la Generalitat ja ha reconegut que els pertoca, i la companyia d’infraestructures rebrà 170 milions més que pagarà el fons nord-americà Fortress per aconseguir els drets de la rescissió del contracte. A més, a tot això s’hi sumarà una variable més en funció del que aconsegueixi Fortress en concepte de danys i perjudicis, una quantitat que Acciona i els seus socis consideren que pot superar els 700 milions. ATLL és l’empresa que recull i potabilitza l’aigua que consumeixen cinc milions de catalans.\nLa reclamació inicial d’Acciona i els seus socis, sumant-hi la rescissió de contracte i els danys i perjudicis, és de 1.036 milions d’euros. Aquesta és la quantitat total que la companyia controlada per la família Entrecanales i els seus socis a ATLL (entre els quals hi ha el fons britànic Pioneer Point Partners i diverses famílies catalanes) reclamen després que la Generalitat rescindís el contracte com a conseqüència de la sentència del Suprem que va anul·lar l’adjudicació, feta l’any 2012.\nA principis d’any, la Generalitat va xifrar en 53,8 milions la compensació que estima que corresponia a Acciona i als seus socis per l’anul·lació del contracte, una xifra que en el seu dia Acciona va considerar “confiscatòria” i que recorreria als tribunals. Acciona calcula que li correspon una indemnització de 305 milions per la liquidació del contracte i 733 milions més per danys i perjudicis.\nLes posicions enfrontades entre el Govern i els socis a ATLL i la diferència entre la quantia oferta i la demanda de la concessionària van portar el president de l’empresa, José Manuel Entrecanales, a explicar a la junta d’accionistes al maig que no albirava cap possibilitat d’acord amb la Generalitat respecte a la liquidació del contracte d’ATLL. “No estem en contra d’un acord, però les converses que hem mantingut amb la Generalitat han sigut totes infructuoses”, va assenyalar llavors.\nEl Govern va donar per anul·lada la concessió a començaments d’any i va crear un organisme públic, ATL, per assumir els actius d’ATLL i seguir prestant el servei d’aigües a l’àrea metropolitana.\nLa Generalitat d’Artur Mas va adjudicar a finals del 2012 per gairebé 1.000 milions a Acciona el contracte de gestió d’ATLL. Va ser la concessió més elevada feta mai pel Govern, en un moment que patia un fort ofec econòmic per la crisi.\nAl concurs també s’hi va presentar la Societat General d’Aigües de Barcelona (SGAB), que va recórrer la decisió davant l’Òrgan Administratiu de Recursos Contractuals de Catalunya (OARCC). Aquest organisme va estimar part del recurs i va ordenar que s’adjudiqués ATLL a Aigües de Barcelona. El cas va arribar al Suprem, que el febrer del 2018 va decidir que l’adjudicació era nul·la i que cap dels dos competidors hi tenien dret.


Bétera celebra una Màster Class de Dansa Urbana el pròxim 7 de maig - Noticias CAMP DE TURIA\nEl pròxim divendres, 7 de maig tindrà lloc a Bétera una Màster Class de Dansa Urbana de la mà de Bea Black. Aquesta activitat es celebrarà de 18.00 a 20.00 hores als jardins de Casa Nebot.\nQui desitge participar poden inscriure’s fins al dia 6 de maig, fent una captura del codi QR del cartell o visitant la pàgina de nacidosdelatierra.com/Betera2021: clic ací. No obstant, es recomanable no esperar fins a l’última hora, ja que les places són limitades.\nAquesta activitat s’emmarca dins el Projecte Anual de Cultura Urbana 2021, posat en marxa per l’àrea de Joventut municipal de Bétera amb la participació del col·lectiu Nacidos de la tierra\nLa dansa com a expressió aconsegueix apoderament a través de treballar la confiança personal, reforçar la constància i l’entrenament continu però sobretot de nodrir-se de les emocions pròpies per a transmetre. En les classes de Dansa Urbana es crea un espai d’Oci Positiu on gaudir de la música, del coneixement del cos, de deixar-se portar per a canalitzar emocions i d’aprendre coreografies de la mà d’una gran ballarina i coreògrafa de prestigi internacional com Beatriz Black. És una activitat dirigida a tots els públics que busquen un alliberament d’energia pura.


Respon.cat elabora el Codi Ètic a partir de 3 valors organitzacionals: la responsabilitat, la corresponsbilitat i la confiança – Respon.cat\nRespon.cat elabora el Codi Ètic a través d'un procès participatiu amb les empreses membres de l'associació i s'aprova a l'Assemblea general del juny del 2019\nEl Codi Ètic està disponible al web de Respon.cat a l'apartat de "Qui som", i també en aquest enllaç.\nL'exercici de redacció del Codi Ètic es fa a partir de 3 valors organitzacionals: la responsabilitat, la corresponsbilitat i la confiança. Hi ha diferents punts que van desglossant el nostre compromís com organització amb l’RSE, amb el desenvolupament sostenible i amb les empreses membres. Com a compromisos de bon govern s’han contemplat també una sèrie de punts i s’ha afegit que es vetllarà per la paritat de gènere en els òrgans de govern i l’equilibri entre empreses petites, mitjanes i grans. També es contemplen compromisos amb el planeta, amb les persones i amb el país. S’han inclòs al llarg de tot el Codi Ètic les 5 P dels ODS: Persones, Planeta, Prosperitat, Pau i Partenariats. S’aprova per unanimitat el Codi Ètic de l’associació en Assemblea General.\nTags bones pràctiquesèticafuncionament intern


Rafel Luján | dilluns, 4 de juny del 2012, a les 17.56\nELVIRA VÁZQUEZ, Fundació El Molino "Cridar l'atenció i saber que és un eix clau per a Barcelona i que el Paral·lel és el petroli de Barcelona, cada vegada n'estic més convençuda. Les possibilitats de creixement són al voltant del turisme."\nHi haurà quatre grans escenaris exteriors (a l’altura del carrer de Margarit, a El Molino, al Teatre Arnau i a les Tres Xemeneies) on s’aniran fent actuacions al llarg de tot el dia. El Paral·lel romandrà tancat al trànsit des del carrer de Margarit fins a les Tres Xemeneies. A la festa també s’hi afegeixen diversos teatres de la zona, com l’Arteria Paral·lel, el Condal, la Sala Apolo i El Molino, que obriran portes al públic al llarg del matí per acollir-hi diversos espectacles. Els teatres continuaran al vespre amb la programació habitual, amb un descompte especial del 50% en el preu de l’entrada.\nA l’obertura dels teatres s’hi afegeixen la Mostra d’Entitats del Poble-sec i la Mostra de Benestar i Salut, que programaran diverses activitats. Hi haurà dues carpes temàtiques –una d’hindú i una d’àrab– que organitzaran més de 25 tallers infantils i entitats esportives.\nL’edició de 2010 del Fem Paral·lel va aplegar un total de 90.000 persones, una xifra que va arribar a 150.000 el 2011. Els organitzadors esperen igualar o fins i tot superar aquesta xifra.\n750 abonats sense gas per una fuita d’aigua en un equipament municipal de Paral·lel\nTallers de dansa gaga, un nova tècnica del moviment creada a Israel


Sense títol - Nosaltres La Veu\nEsta setmana passada han triomfat dos figures de la política autonòmica: Cifuentes i Iceta. I, mira per a on, la curiositat ciutadana i les perquisicions judicials han coincidit a propòsit dels currículums. Si un no en té, l'altra ha vingut a dir que se'l va trobar per terra, senyoria. Així, sense voler ni saber res.\nA la faena. Alguns companys hem recordat aquelles dos ministres alemanyes -una del SPD i l'altra de la CDU- que van dimitir en haver-se'ls descobert plagis. Van dimitir i se'ls van retirar els doctorats.\nA Espanya, res de res. Ens consolem amb les declaracions del catedràtic Pérez Royo: "Pablo Casado es un analfabeto jurídico al que le regalaron la carrera de derecho. Los que somos profesores sabemos que es imposible sacarse 12 asignaturas en 5 meses".\nDeclaracions que no van enlloc perquè, mentrestant, ells mantenen títols i càrrecs.\nPerò no parle d'un problema de títols. Iceta no en té i ma mare tampoc i la votaria sempre. La Democràcia no ha de tancar les portes a ningú per no tenir un perfil professional determinat o una titulació universitària; al contrari, ha de garantir l’assistència necessària -sense abusos- a qualsevol ciutadà per poder assumir un càrrec.\nA la Segona República qualsevol ciutadà major de 40 anys podia ser president del Tribunal de Garanties Constitucionals. Clar que també la composició d'este Tribunal respectava la pluralitat de l'Estat d'autonomies en procés, d'advocats, de jutges i Universitats. Ara, en canvi, els membres del Constitucional van junts a missa i comparteixen vedats.\nPerò la cosa no va de títols, dic. Un no arriba a líder d'un país per acumular doctorats o màsters. Això sí, si els furta, passa a l'anecdotari de la història com les ministres alemanyes; però si s’atreveix a negar-ho hauria d'anar al quarto de les rates.\nI heus ací com comença el drama lamentable, l’espectacle grotesc. Casado i Cifuentes es miren a l'espill abans d'eixir a escena i no s'hi troben segurs amb el personatge, mai millor dit. Iceta, en canvi, sí. Mai ha fet res ni li han exigit massa, pot omplir qualsevol buit. Els altres dos, sorpresos en la mentida, senten el pànic escènic, comencen a empudegar-se de maquillatge i s'obliden de qui són i - pitjor encara- de com s'espera que siguen. Fa molta vergonya veure'ls sobreactuant, aferrant-se a uns certificats universitaris que no se’ls creu ningú. Continuen pensant que es tracta sols de resoldre un problema judicial. Sols!\nQui contractaria un advocat al qual han regalat el títol? I si somriu i és del teu partit? I si és rossa o sap ballar i és del teu partit? La resposta és la mateixa: ni convencen ni convenceran.\nEl que més impressiona de tot és que en el PP ningú trobe a faltar ni reclame una Sáenz de Santamaria o un García-Margallo. Que continuen sense entendre el drama mentre l’audiència va fugint cap als xiringuitos dels secundaris.\nAl meu parer, mantenir en el paper principal a actors atrapats en un espiral de mentides és una aposta segura per al fracàs, a banda de castigar-nos a un infern d'actuacions postisses. Al públic cal convéncer-lo, no lidera qui no convenç. Sí, els queda la garrafa de gasolina, però eixe paper està ja repartit.\nI si la falta d’espenta d’uns desespera, quan hi afiges els episodis dels altres voldries demanar la devolució de l’entrada: «Que mos tornen el diners!»\nCom deia adés, esta setmana hem gaudit uns instants amb les noves estrelles del PSOE i el seu extravagant criteri a l'hora de repartir els papers. No crec que siga opinió meua de fet, tota la xarxa és un clam, parafrasejant l’himne blaugrana. Twitter i Facebook estaven encesos en elogis a la trajectòria d'Iceta. Uns reconeixements que s'han sumat a un extensíssim argumentari a favor del fitxatge per part d'una Moncloa i una militància corpresa i entusiasmada. Que sí, que sí! Ni la família ha aplaudit: teló!\nEn fi, que pensaves que els règims polítics anaven degradant-se amb el temps i descobreixes que el nostre, en quatre dies, ja ha passat al davant de les democràcies més velles. Fins i tot comparant-nos amb el país de Trump, observes un Biden, un Sanders o la darrera reacció de Schwarzenegger i et rius de la mirada despectiva o misericordiosa que tenim envers la partitocràcia ianqui.\nI amb això comencem nova setmana i, de nou, la caixa B i les clavegueres de l’Estat. Ben mirat, en coses de partits ens passa el mateix que amb la truita de creïlles: ningú ens guanya. Ni ganes que en tenen, i això sí que són títols!


Llibertat per al menor detingut per la mort a trets de dos homes a la Mina | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nLlibertat per al menor detingut per la mort a trets de dos homes a la Mina\nDe moment, s'investiga la seva participació en els fets\nBarcelona 7 NOV 2016 - 11:47\tCET\nLa policia científica, al lloc dels fets. M. Minocri\nEl menor detingut amb els seus oncles al barri de la Mina per la mort a trets de dos homes a Sant Adrià de Besòs (Barcelonès), ha quedat en llibertat mentre que la parella passarà a disposició judicial aquest dimarts. Segons fonts fiscals, el menor va passar a disposició de la Fiscalia de Menors diumenge i, de moment, s'està investigant la seva participació en els fets. Els tres detinguts són d'ètnia gitana i han estat arrestats per la seva presumpta implicació en les agressions, però no ha transcendit quin va ser el rol de cadascú.\nDiumenge a la matinada dos homes van morir i un tercer va resultar ferit per una arma de foc al número 32 del carrer Mart, a la Mina, tot indica que per un assumpte de drogues. De fet, malgrat que els detinguts són d'ètnia gitana, els investigadors descarten que els fets tinguin a veure amb un enfrontament entre clans.\nAl voltant de les quatre de la matinada els Mossos de la comissaria de Sant Adrià van ser alertats que hi havia una persona ferida prop de les dependències policials i quan es van apropar al lloc dels fets van trobar un cadàver a l'entrada d'un immoble i dos ferits més, que van ser traslladats amb ambulàncies del Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) a hospitals de Barcelona, on posteriorment un d'ells va morir.\nEls tres sospitosos són originaris de països de l'Est, d'entre 30 i 38 anys, tot i que encara no ha transcendit el seu país de procedència.\nEls Mossos han obert una investigació i el cas està sota secret de sumari.


condemna | Ràdio Móra d'Ebre\nTag Archives: condemna\nDemanen el cessament d’un jugador del Batea condemnat per tres delictes d’agressió sexual\nPosted on 11/12/2018 by Ràdio Móra d'Ebre\nL’Ateneu Popular La Pastora, de la Terra Alta, ha demanat la junta del Club de Futbol Batea que cessi al seu nou fitxatge, Paul Abasolo, per haver estat condemnat per agressions sexuals a tres dones, entre el 2006 i 2007, a Gernika.\nInicialment estava acusat de fins a cinc delictes d’agressió sexual, a cinc dones diferents, però una d’elles va retirar la denuncia el mateix dia del judici i una altra NO va poder reconèixer Abasolo com el seu agressor.\nL’Audiència Provincial de Biscaia el va condemnar al 2010 a tres anys i tres mesos de presó per tres delictes d’agressió sexual. Abasolo les va forçar per l’esquena i els hi va practicar tocaments, a dos de les dones en portals i a una en plena llum del dia.\nEl govern de Zapatero, al 2011 el va acabar indultant, i es va convertir en el primer espanyol indultat per un delicte d’agressió sexual. Concretament, la pena es va reduir a dos anys de presó, i la condemna de presó es va conmutar per la participació en programes de reeducació sexual. Únicament va estar a presó CINC mesos, al 2008, després de la seva detenció.\nAbasolo va arribar a jugar a Segona Divisió, al Real Unión d’Irún, era l’estrella de l’equip la temporada 2009-2010, i inclús sonava com un possible fitxatge de l’Athletic de Bilbao de Primera Divisió.\nLes negociacions, però, van acabar quan van trascendir els casos d’agressió sexual. El Real Irún no el va renovar, i llavors va iniciar un periple per clubs com el Logroñés, l’Oviedo o el Sestao River. El seu fitxatge va estar acompanyat sempre de polémica i rebuig dels aficionats. Al 2016, va arribar fins i tot a ser entrenador de futbol base al Zamudio, d’on va ser acomiadat per petició de l’alcalde de la localitat.\nEnguany Abasolo ha fitxat pel Batea, de Tercera Catalana, i ja ha disputat SIS partits, marcant cinc gols.\nAra, el casal popular La Pastora i vuit entitats feministes més de les Terres de l’Ebre han fet públic un comunicat on demanen a la junta directiva del Batea que cessi immediatament Abasolo de l’equip.\nCRO 11-12-18 abasolo\nPosted in Notícies\t| Tagged agressió sexual, Ateneu Popular la Pastora, Batea, Batea CF, condemna, esports, futbol, jutjats, Paul Abasolo, successos, Terra Alta\nL’Ajuntament de Móra d’Ebre suspèn la Festa Major\nEntrevista a Jordi Rius, secretari de la DO Terra Alta, sobre la verema i les afectacions de la Covid19 al sector del vi\nFem Territori – oliveres i oleoturisme (31-7-20)\nInformatiu HORA MÓRA D’EBRE amb Francesc Xavier Moliné – covid19 (31-7-20)\nEntrevista Joaquim Paladella – verema Batea (30-7-20)