Tuiterats Ultradimensionals: Torneig #DL3F: Jack l'Extraterrestre\nEn la ment d'Hèrcules S. Lupin, bibliòfil empedreït, només hi travessà una data i un lloc en el mapa quan va veure el DeLorean: 31 d'agost de 1888, Londres. Ja veia la boira espessa de les nits de la gran City. Sabia la data que calia marcar. El destí era inevitable i volia ser-hi ja mateix.\nArribà a Whitechapel poc temps després. Però el viatge no havia estat sense incidents, la pantalla dels comandaments del DeLorean indicaven que les bobines s’havien socarrimat. El fum que sortia del motor no indicava res bo. Però ara no tenia temps per pensar amb allò. Ja pensaria després en com tornar.\nLa boira continuava envoltant-ho tot amb la seva aura sinistra. I un crit trencà el silenci. L'esfereïdor bram glaçà la sang de l’Hèrcules. Sabia qui podia proferir tan paorós xiscle i a causa de què, en tenia una idea ben clara. El crit no venia de molt lluny. Tombà la cantonada ràpidament, buscant el seu origen. Ningú. Només el silenci. Tenia por d'haver arribat tard. Pensà en tornar al DeLorean, però el condensador de fluix estava fet miques. Mirà les ombres amb temor. I llavors guaità el toll de sang que s'anava eixamplant lentament. Ja era massa tard.\nHavia somiat fer un salt en el temps, salvar la xicota i tenir una novia impressionat! Com l'envejarien a ell! I entraria a la història com l'home que atrapà a Jack l'Esbudellador. Però, de moment la cosa no anava com havia ambicionat. Tanmateix, el setciències d’en Flanagan no gosaria a riure's més d'ell. Havia de tornar al cotxe, havia d'aconseguir-ho. O potser hauria d'esperar fins al següent assassinat. De fet, no li caldria investigar, ja que en realitat sabia quan passaria. Només li caldria esperar.\nPerò, llavors s'adonà... la sang no era roja? S'apropà. Era possible que no ho sabés tot d'aquell assassí? Sang verda? La seva víctima tenia sang verda? Reflexionà un instant... Només hi havia una única explicació. La víctima no era humana. Podia ser possible que fos vulcaniana? Llavors, ho va entendre tot.\nLi caldria ajuda... però qui el podria ajudar? El Doc? H. G. Wells? Terminator? El capità Kirk? El senyor Spock? Fos com fos havia de fer alguna cosa, un pont potser, al condensador de fluix. No sabia què fer. I llavors un platet aparegué en el cel. Eren els vulcanians que venien a buscar el cadàver! I després un altre bramul. L'animal tenia ulls llampeguejants, d’aspecte humanoide, amb morro i uns braços en forma de milers de ganivets famolencs de sang. Allò no li agradava. I per acabar-ho d’adobar, tenia el musell tacat de sang roja.\nAra ho entenia tot. Jack l'Esbudellador no era humà. I en realitat, aquella nit ja portava dues víctimes, no una. La que veia ara era pèl-roja; amb ulls foscos i negres, exorbitants, i un cos d'infart si no fos pels budells penjant. Tenia bon gust el monstre! Aquest alliberà la víctima dels seus ullals i el cos caigué desplomat al terra, tacant-lo de carmesí.\nLa bèstia ensumà i dirigí la seva mirada vers on estava ell. Ara Hèrcules era la presa. On parava el seu DeLorean quan més el necessitava? Un dels vulcanians li feia senyes, però estava massa acollonit per moure's. Temia que aquell fos el seu final. Però, el monstre, en veure els vulcanians i els seus fàsers, fugí cames ajudeu-me.\nS'assegué, extenuat de por, sense adonar-se que es tacava la roba de sang de la noia. En primer lloc, el vulcanià el mirà amb expressió escrutadora, despectiva. Però, finalment es presentà amb l'habitual salutació vulcaniana. Després, li explicà que aquell monstre s'havia escapat de la seva nau.\n—De la vostra nau? —va exclamar Hèrcules enfurismat—. És un assassí que mata a sang freda! Per què no havíeu vingut abans? —el vulcanià abaixà el cap.\n—La tecnologia de fluix per viatjar en el temps és massa desenvolupada per a nosaltres. No entenem com vosaltres, uns humanoides tant poc intel·ligents, podeu aconseguir dominar aquesta tècnica— respongué el vulcanià afligit —. No sabíem com venir!\nEl vulcanià va treure un aparell.\n—És un tricòrder mèdic —explicà. La pèl-roja ja sagnava menys però la hemorràgia no parava. Havia de fer alguna cosa aviat si volien salvar-la —. La nostra tecnologia mèdica pot ajudar aquesta pobre dona —acabà dient i enfocà amb l'aparell, que feia sorollets, a la noia. Hèrcules al·lucinà amb la seva ràpida cicatrització, malgrat que coneixia perfectament els poders dels tricòrders. Ell sempre havia vist totes les sèries d’Star Trek! Encara que, ni ell mateix no acabava de creure’s del tot el que estava veient. La noia s’incorporà confosa i mirà amb horror les orelles de punta del vulcanià. Hèrcules comprengué el seu espant i féu un senyal al vulcanià perquè es retirés.\n—No tinguis por, són els nostres aliats contra aquesta bèstia —li digué fent-se el milhomes— queda’t aquí mentre ens ocupem que no faci mal a ningú més —la noia pèl-roja assentí en silenci, entre embadalida i espantada.\nHèrcules s’aixecà i seguí als seus aliats.\nEls vulcanians, amb els seus fàsers a mode atordir, recorrien els carrers de Whitechapel. La boira i la foscor no ajudaven. Hèrcules caminava una mica indecís, aquella no era la solució, de què servia conèixer els fets, si no se n'aprofitava? El DeLorean! Allí estava la solució. Hèrcules es va encarar a un dels vulcanians dient-li:\n—No tindrien alguna cosa per arreglar el meu DeLorean? El tinc espatllat!\nEl vulcanià el mirà dubitatiu:\n—És una tecnologia molt avançada, i desconec el seu funcionament, però ho podria intentar—va dir encarant el seu tricòrder—. T’acompanyo jo mateix, em dic Spark. On està el teu vehicle?\nL’Spark i l’Hèrcules es dirigien cap al DeLorean quan, de sobte, una ombra sorgí de la foscor. L'Esbudellador es llançà sobre l'Hèrcules. Aquelles urpes afilades es clavaven en la seva pell.\n<<Ja he begut oli>> pensà, empudegat per aquell nauseabund alè alienígena. Però, el vulcanià, impertorbable, posà els seus dits sobre la bèstia i li féu un pinçament vulcanià tan potent que hauria estabornit a qualsevol ésser humà a l'instant. Tanmateix, aquell animalot era més fort que qualsevol humà. L’Spark tragué a Hèrcules de sota les urpes de l’animal amb una estrebada.\n—Això no funciona —cridà Hèrcules. — Correm al cotxe, només un salt en el temps ens pot salvar!\nArribaren al DeLorean amb Jack l'Esbudellador perseguint-los de ben a prop i amb una expressió famolenca en el seu rostre. L’Spark observava el vehicle amb sorpresa. El sobtava que una màquina tan primitiva pogués viatjar en el temps. Hèrcules observà al seu nou company.\n—Si no arregles aviat el cotxe, serem l'esmorzar d'aquesta bèstia.\nEl vulcanià aixecà una cella:\n—Com saps que és la seva hora d'esmorzar?\nHèrcules esbufegà mentre la bèstia corria cap a ells.\n—Engega'l, si us plau, engega'l —li pregà.\n—Ja està. Calia reequilibrar el canal de fluix. Ara només cal introduir una data.\nHèrcules rumià durant un instant.\n—Quan vàreu conèixer la bèstia?\n—Fa exactament, vuit mesos, dos dies, dues hores i dos-cents milisegons —contestà, inexpressiu.\n—Doncs, som-hi. Hem d'aturar el vostre primer contacte.\nLlavors aparegué la pèl-roja. Els vulcanians l'havien salvat, però amb tot plegat l’Hèrcules l'havia oblidat completament:\n—No anireu en lloc sense mi! —cridava— No em deixareu sola aquí amb aquesta bèstia voltant pels carrers de Londres!\nAllò distragué al monstre que girà cua. La noia s’adonà que havia atret l’atenció del terrible animal i es quedà petrificada.\n—És una oportunitat per pujar al cotxe i fugir —digué el vulcanià impertèrrit.\nEnfurismat, Hèrcules, replicà:\n—No ens anirem sense ella. Així és com feu els vostres primers contactes?\n—El benestar de la majoria, està per sobre del benestar de la minoria, humà! —replicà l’Spark.\nHèrcules arrabassà l’arma fàser del vulcanià i disparà a Jack. Això sorprengué a la bèstia que caigué de bocaterrosa. La pèl-roja aprofità la distracció per esquivar al monstre i aconseguir pujar al vehicle. Aleshores, besà a Hèrcules als llavis.\n—Arrenca, arrenca —exclamà Lupin, ruboritzat, després d'aconseguir separar els llavis de la dona.\nEl vulcanià obeí immediatament. El que no sabien és que l'alien Esbudellador s'havia enganxat al parafangs del DeLorean.\n—Karen Holmes. Encantada —digué besant-lo per segona vegada—. Puc saber el nom del meu salvador? —preguntà amb un somriure insinuant.\n—Hèr...cul...es —contestà balbucejant—. Hèrcules Sherlock Lupin. Un plaer.\nL’Spark posà els ulls en blanc.\n—Humans, sou ben estranys. Fascinant!\nEl DeLorean saltà en el temps, vuit mesos, dues hores, dos minuts i dos-cents milisegons. Però, no es trobaven al Londres victorià que s'esperaven, sinó que davant tenien un enorme desert pedregós.\n—M'he pres la llibertat de modificar el vehicle per poder desplaçar-nos també en l'espai i poder accedir al lloc originari dels sauris X-24 al quadrant ALPHA—explicà el vulcanià.\nNomés obrir, Hèrcules sabé que estaven en problemes: el planeta estava ple de bèsties esbudelladores, i en el parafang n’hi havia una altra. Hèrcules havia vist masses pelis de viatges en el temps, per saber que no era bona idea enfrontar a Jack amb el seu alter ego. Però, quin era en realitat l'altre Jack l’Esbudellador? Tots tenien el mateix aspecte famolenc i ferotge i se’n veien a milers. Només hi havia una única solució.\n—Hem d'emportar-nos el nostre Jack del futur i fugir amb el cotxe desert enllà —proposà l'Hèrcules.\n—Però, què t'empatolles? —digueren a l'uníson l’Spark i la Karen.\n—És l'única manera. Sinó canviarem el futur.\n—Ja hem canviat el futur, humà —replicà el vulcanià—. Jack l'Esbudellador segons les fonts humanes cometé cinc assassinats en total —Karen els mirava a tos dos alternativament amb cara de no haver comprés res—. I en realitat ara no n'ha comès ningun. Jack l'Esbudellador ja no existeix...\nHèrcules fent memòria va recordar que la primera dona morta va ser una tal Mary Ann. Per tant, aquella pèl-roja havia de ser d'una altra línia del temps. Potser sí existia Jack l'Esbudellador, però ara devia ser-ne un de diferent. S'adonà de què la història no es pot evitar, mentre mirava la noia embadalit. I és que era una preciositat... Quina enveja tindria en Flanagan quan la portés a casa! Allò sí seria canviar ben bé la seva història!\nEn veure la pal·lidesa del rostre del vulcanià, que semblava haver-se convertit en granit, Hèrcules trepitjà a fons l’accelerador en lloc seu i s’allunyaren a màxima potència, desert enllà. No disminuí la velocitat fins que s’assegurà que l’únic que els podia perseguir era el núvol de pols que aixecava el DeLorean. Però, s’adonà que quedava una última cosa per polir. I aquesta encara estava enganxada al parafangs. Per segona vegada arrabassà el fàser al vulcanià i el canvià a mode matar. A continuació, obrí la porta del cotxe amb parsimònia, expectant al més mínim moviment de la criatura. Immòbil. Tanmateix, decidí curar-se en salut. Disparà al cadàver de la bèstia a discreció, per assegurar-se’n. La bèstia no reaccionà. Hèrcules sospirà alleujat. Tot seguit, es mirà al vulcanià amb mala cara.\n—Aquí sobra gent maldestre, tot ho feu igual! On està la vostra lògica vulcaniana ara? T’has deixat endur per les emocions, com un humà qualsevol —li replicà sense immutar-se, fent-se el valent—. Ja pots anar dient-me les coordenades de la vostra nau, que t’hi porto i així mireu de solucionar els vostres errors sense molestar-nos.\nEll, com sempre havia vist que els vulcanians fotien la bronca als humans pels mals primers contactes, gaudí del moment.\nL’Spark baixà del cotxe i amb la seva salutació habitual, s’acomiadà:\n—Llarga i prospera vida, humà, heu resultat fascinants, il·lògics però fascinants.\nAra sí, ja podia tornar a casa. I tenia unes ganes boges de presentar-se del bracet a la feina, amb la pèl-roja! Com es moriria d'enveja en Flanagan... Hèrcules no sabia res d'ella, excepte que se'l mirava amb devoció. Haurem d'anar a comprar roba, pensà mentre programava el DeLorean.\nS'acomiadà dels vulcanians amb la mateixa salutació d’ells i la falsa promesa de tornar a la pèl-roja a la seva època. Ningú havia dit que els humans no mentissin, oi?\nTot seguit, el vulcanià s’esvaí entre un tornado de llums daurades. L’Spark tornava amb els seus.\nQuan entrà a l'oficina, la pèl-roja —que no recordava si es deia Lorean— el besà efusivament, mentre el Flanagan s'ho mirava bocabadat. O bé es deia Karen? Tan se val. A l’Hèrcules, en aquell moment, no l'importava gaire el nom de la noia del temps... Només la cara de babau del Flanagan.... i els ulls de xai degollat de la noia, que l'omplien més que cap aventura que pogués viure. I amb el DeLorean en tenia promesa de moltes més.\nPublicat per Edgar Cotes a 4:20


Indemnització per extinció de l'arrendament de local de negoci - Ramió Assessors\nL’arrendatari d’un local, té dret a cobrar de l’arrendador o propietari una indemnització al final del contracte si es compleixen una sèrie de requisits, entre d’altres, si durant els últims cinc anys ha realitzat una activitat comercial de venda al públic. Pot evitar aquest risc pactant la renúncia a aquesta indemnització.\nL’article 34 de la Llei d’arrendaments urbans (LAU) estableix que, si no existeix pacte en contra en el contracte, l’arrendatari tindrà dret a una indemnització per extinció de l’arrendament de local de negoci (no aplicable a habitatges), sempre que es donin els requisits que descriu la llei.\nTranscorregut el termini estipulat del contracte d’arrendament, finalitzarà, llevat que s’hagués pactat una prorroga automatitzada. Per aquest cas i excepte renúncia, la llei preveu que l’extinció del contracte donarà dret a l’arrendatari a rebre una indemnització de l’arrendador sempre que:\nS’hagi exercit una activitat comercial de venda al públic en els últims cinc anys. Els contractes d’arrendament d’ús diferent al d’habitatge, objecte del qual hagi estat el lloguer de magatzems, oficines, etc. en queden exclosos, doncs no s’hi desenvolupa una activitat “comercial de venda al públic”.\nL’arrendatari, quatre mesos abans de l’expiració del termini, hagi manifestat a l’arrendador la seva voluntat de renovar el contracte per un mínim de cinc anys més i per una renda de mercat. (Es considerarà renda de mercat la que a aquest efecte, determini l’àrbitre designat per les parts).\nL’arrendador o un tercer exerceixin en el local dins dels sis mesos següents a la finalització de l’arrendament, un activitat igual o similar a la es desenvolupava l’arrendatari.\nSi després de reunir tots els requisits anteriors, l’arrendador comunica la seva intenció de no prorrogar el contracte d’arrendament, l’arrendatari tindrà dret a la indemnització, que variarà quan:\nL’arrendatari dins dels sis mesos següents a la finalització del contracte, inici de nou la seva activitat en la mateix a localitat, la indemnització comprèn les despeses de trasllat i els perjudicis per la pèrdua de la cartera de clients.\nSi no s’inicia cap activitat o es dedica a una activitat diferent, i l’arrendador o un tercer desenvolupen en el local una activitat igual o similar, la indemnització serà, una mensualitat per any de duració de contracte (màxim divuit mensualitats).\nEn cas de desacord sobre la quantia de la indemnització, es fixarà per un àrbitre designat per les parts.\nSi ets propietari i llogues un local per tal que l’arrendatari realitzi una activitat comercial, inclou la renúncia de l’arrendatari a cobrar una indemnització per clientela. En cas contrari, podrien exigir-te aquesta indemnització al final del contracte si es compleixen determinats requisits exigits per la Llei d’Arrendaments Urbans.\nContacta amb l’equip de Ramió Assesors per un assessorament més extens, disposem d’una àmplia experiència en matèria d’Arrendaments Urbans.\nPer Ramió Assessors|2018-12-20T10:40:55+01:00desembre 20th, 2018|Gestió de negocis, Jurídic|


Gandia acull este dissabte els campionats autonòmics absolut i cadet per clubs – Club Atletisme Safor Teika\nGandia acull este dissabte els campionats autonòmics absolut i cadet per clubs\nTots dos esdeveniments els organitza el Club d'Atletisme Safor Delikia Sport, que també presenta als seus equips, tant en dones com en homes. Sis atletes viatjaran a Castelló el dissabte per disputar l’autonòmic infantil individual.\nPublicado el: 17/05/2019 17/05/2019\nPista d’atletisme de Gandia.\nLa pista d’atletisme de Gandia acull este dissabte la Final A del Campionat Autonòmic de Clubs a l’Aire Lliure, i l’autonòmic cadet per equips, tots dos esdeveniments organitzats pel Club d’Atletisme Safor Delikia Sport, que també presentarà als seus respectius equips, tant en dones com en homes.\nEn l’autonòmic absolut, en categoria masculina, el CA Safor s’enfrontarà a l’actual defensor del títol, el CA Platges de Castelló, a més del València Esports (segon classificat en 2018), Fent Camí Mislata (tercer en 2018), CA Gandia, CA Alacant, CA Torrent i CA Silla. En fèmines, el CA Safor, que va ser tercer en 2018, se les vorà amb l’actual campió, el València Esports, CA Platges de Castelló (segon), CA Silla, CA Torrent, CA Xàtiva, CE Vinaròs i CA Els Sitges.\nEl campionat constarà de totes les proves, excepte la perxa. El programa comença a les 16 hores amb alçada, llargària i disc en categoria masculina, i llançament de pes en femenina, i finalitza a les 21:50 hores amb el relleu 4×400 femení. La Final B tindrà lloc a l’Estadi del Túria, a València, i competiran huit equips.\nAbans, dissabte al matí, començarà el Campionat Autonòmic Cadet (U16) per Equips a l’Aire Lliure. En categoria masculina el CA Safor s’enfrontarà al CA Elx Decatló, València Esports, CA Platges de Castelló, CA Els Sitges, CA Torrent, CA Sant Vicent i CA Sant Joan. En xiques seran els mateixos clubs, amb la baixa del CA Sant Vicent i l’entrada del CD Oriol.\nEls objectius dels equips “groguets” en els dos campionats són diferents. En l’absolut s’intentarà pujar al podi tant en xics com en xiques. En el cadet (U16) s’espera que almenys les xiques sí que pugen al podi, amb l’estímul de competir a casa. En qualsevol cas, el director esportiu del CA Safor, David Melo, convida a acostar-se dissabte a la pista, “perquè és una oportunitat de vore a Gandia el millor atletisme autonòmic que hi ha a hores d’ara, amb un gran nivell dels atletes inscrits, alguns d’ells habituals en campionats d’Espanya». A més, la vesprada té l’al·licient del derbi contra el Club d’Atletisme Gandia.\nD’altra banda, dissabte a la vesprada a Castelló se celebra l’autonòmic infantil (U14) individual, dins dels Jocs Esportius de la Comunitat Valenciana, on el club desplaçarà a sis atletes.\nResultats en directe: Campeonato Autonómico Absoluto Clubes\nResultats en directe: Campeonato Autonómico Sub 16 Clubes\nEl club va participar en l’Aquatló Escolar de Benifaió


La nostra empresa es constitueix, dedicant-se a la transformació de termoplàstics mitjançant injecció, a principis de la dècada dels 70 del segle passat.\nDes dels inicis, les nostres premisses més importants són la fabricació de qualitat i la recerca d’un alt nivell de satisfacció dels nostres clients. Innovar en processos productius i de control de qualitat ens permet treballar per a diferents sectors, com ara el de l’automoció, l’hidràulic, l’oleodinàmic, el del material elèctric, el dels semàfors, etc.\nEl 1990 vam dissenyar i vam començar a produir caixes de protecció i derivació per a la base de les columnes d’enllumenat públic i hem aconseguit en deu anys ser líders en el sector.\nPosteriorment, el 2004, vam desenvolupar una nova línia de producte: semàfors fabricats amb policarbonat per al sector de la senyalització viària. L’afany de millora continuada ens porta a treballar des del 1997 mitjançant un sistema d’assegurament de la qualitat basat en la norma ISO.\nActualment disposem d’un parc de maquinària amb grups de força de tancament que van de trenta a cinc-centes tones. L’àmplia experiència en el sector ens fa capaços d’oferir als clients solucions globals, per satisfer les seves necessitats quant a:\nDisseny de la peça\nDisseny i fabricació del motlle\nFabricació del prototip i de la peça\nHomologació de la peça mitjançant assajos efectuats per organismes acreditats per l'ENAC\nMuntatge de conjunts i subconjunts\nEstudis de packaging\nLa nostra filosofia d’empresa sempre ha estat complir amb les més altes exigències tècniques pel que fa a la qualitat i al servei. Com a mostra d’això, podem aportar els assajos realitzats i les homologacions que tenen tots els nostres productes.\nAmb aquest afany de millora constant, treballem mitjançant un sistema d’assegurament de la qualitat segons la norma ISO 9001: 2008, que abasta tota la gamma de productes.\nTrobareu a la nostra empresa un col·laborador de confiança, amb capacitat d’innovació i assessorament, sempre al vostre servei.