– Teatre (207) – EL DESPLUME (🐌🐌🐌🐌) – Antic Teatre – 14.03.2017 |\nEduardo Gión és el director de l’espectacle, director de cinema, teatre i documentalista. Ja fa uns quants anys va dirigir el documental “Madame Arthur”, sobre la figura de Modest Pispes, figura clau del cabaret dels anys 70. També va dirigir “Lluentons de sang”, retrat de Pierrot que es va estrenar en el Festival de Sitges 2012.\nVictor Malagrida Guerrero és el mestre de cerimònies de l’espectacle, enamorat des de nen dels vestits amb lluentons i que ell mateix broda a casa «Quan les Corts dorm, jo cuso els meus vestits, escoltant les cançons de la italiana Mina», diu. El Molino, l’Arnau, el Barcelona de Noche i teatres i sales de festa de tot el món, també a Broadway, han estat els seus escenaris. Va ser propietari durant anys del restaurant Seven Dreams del Poble Espanyol, on també actuava en l’espectacle que amenitzava els sopars.\nBrigitta Lamoure, és David Cano, la cara més desvergonyida del Selfiematon de Barcelona Televisió, porta perruca rossa o rosa, vestit de lluentons i sabates amb taló d’agulla. Ell mateix es defineix com transformista còmic. La Brigitta és el seu personatge estrella, se l’estima i la cuida, no és barroera ni li agraden les grolleries gratuïtes. Sap que ser picant i atrevit és una bona fórmula però també que el respecte i l’elegància no s’han de perdre mai. Se la va inventar ja fa uns quants anys per animar una festa d’aniversari i l’acompanya des de llavors.\nGilda Love “la gracia de Cádiz” impressionant als seus 90 anys, i que sota diverses capes de maquillatge ens va demostrar que els lluentons i les plomes no fan distinció d’edat o sexe. És una autèntica icona, un mite vivent del transformisme, un fidedigne representant de la Barcelona canalla de la postguerra, estrella indiscutible del cabaret i una autèntica delícia pels que la veiem.\nCésar Vinuesa, un mentalista amb més de 15 anys d’experiència en el món de la màgia i de l’humor, ha treballat en molts teatres d’arreu del territori i en la televisió en el programa “Ana Rosa” de Tele 5. Expert en psicologia social i comunicació no verbal, últimament s’ha fet un lloc en l’anomenat “espectacle privat”; a nosaltres no ens va acabar de convèncer.\nRoberto G. Alonso, nascut a Ponferrada l’any 1970 és coreògraf i director de la companyia que porta el seu nom i és titulat en Dansa Contemporània per l’Institut del Teatre de Barcelona (1993) i llicenciat en Historia de l’Art per la Universitat de Barcelona (2000). Compagina la seva activitat creativa amb la companyia, que ja ha creat 8 espectacles, amb la seva participació com a director coreogràfic i del moviment d’espectacles teatrals, òperes i musicals. Ha fet incursions en el món del periodisme, és dissenyador de vestuari i imparteix classes en diferents escoles de teatre.\nA nosaltres ens va atrapar amb la seva interpretació en la peça A MÍ NO ME ESCRIBIÓ TENNESSEE WILLIAMS presentada a la Fira de Tàrrega d’enguany. Precisament ahir en el transcurs de la representació ens vam assabentar que amb aquest espectacle farà gira per l’estat espanyol i també portarà l’espectacle a Brasil.\nEntre el públic fins i tot el Pare Manel, al que no van deixar tranquil ni un moment i és que sembla que ahir era el seu aniversari.\nDirecció: Eduardo Gión\nInterprets: Victor Guerrero (mestre de cerimònies) \_ Gilda Love \_ Brigitta Lamoure \_ César Vinuesa i Roberto G. Alonso\n← – Teatre (206) – VÀNIA (🐌🐌🐌+🐚) – TNC Sala Petita – 09.03.2017 – Teatre (208) – FAIRFLY (🐌🐌🐌🐌🐌) – Teatre Tantarantana – 15.03.2017 →


UMH - POLÍTICA COMPARADA\nEstudiants: POLÍTICA COMPARADA\nObjecte i mètode en l'evolució de la política comparada. El mètode comparat i les estratègies de comparació. La teoria en Política comparada. La comparació sistemàtica entre països. Les comparacions a gran escala. Els estudis d'àrees. Les estructures polítiques i els processos polítics. Els sistemes no democràtics: totalitarisme, autoritarisme, neototalitarisme. Els sistemes democràtics: parlamentarisme, presidencialisme, semipresidencialisme i semiparlamentarisme. Els processos de canvi polític. Models de transicions polítiques i consolidació democràtica. Comunisme i postcomunisme Els processos d'integració. La política comparada a Amèrica Llatina, Àfrica i en el Mediterrani.\nL'assignatura preten que l'alumnat coneixca els principals caracteristiques i ferramentes metodologiques i conceptuals de la politica comparada. Aixina mateixa, perseguix que l'estudiant obtinga i manege coneiximents i troballes teoriques i empirics, els relacione en la realitat politica en l'abordage de l'estudi de les grans categories de la politica comparada, i de forma especial, comprendre de forma critica el desenroll democratic en el mon i la seua evolucio actual. En cada unitat didactica se plantejaran estudis de cas, concrets i empirics, per a incorporar la TRANSVERSALIDAD de les qüestions estudiades junt a una aproximacio sistematica a algunes arees geopolitiques, per la seua importancia i actualitat en el mon global en que vivim.\n01Aplicar les eines conceptuals i metodològiques a la realitat política.\n02Caracteritzar les transicions i consolidacions a la democràcia prenent exemples de la realitat.\n03Argumentar les relacions existents entre el binomi desenvolupe econòmic i democràcia\n04Conèixer les relacions existents entre disseny institucional i rendiment democràtic\n05Fomentar l'ús de les noves tecnologies de la informació, la cerca de bibliografia i recursos.\n06Valorar el treball intel·lectual i acadèmic i el respecte a la propietat intel·lectual.\n07Analitzar sòlidament les democràcies empíriques i la seua difícil relació amb la democràcia normativa.\n08Argumentar críticament sobre la qualitat i la desafecció democràtica\n09Diferenciar democràcia liberal, democràcia minimalista, *pseudodemocracia i *autocracia\n010Descriure els processos de canvi polític i el seu desenllaç en la praxi política a partir d'estudis de cas.\nU1Introducció a la política comparada\nU2TEMA 2. EL METODO EN LA POLITICA COMPARADA\nU3TEMA 3. Les democracies\nU4TEMA 4. SISTEMES NO DEMOCRATICOS.\nU5TEMA 5. PROCESSOS DE CANVI POLITICO\nU6TEMA 6. DESENROLL ECONOMICO I DEMOCRACIA\nU7TEMA 7. DISSENY INSTITUCIONAL I RENDIMENT DEMOCRATICO.\nalumne haurà de realitzar un treball de recerca inèdit sobre qualsevol tema, apartat o epígraf de l'assignatura Política Comparada, que és imprescindible per a aprovar l'assignatura. No s'admetran treballs que els seus continguts no estiguen relacionats exclusivament sobre la matèria d'aquesta assignatura. Aquest extrem és essencial per a aconseguir els objectius didàctics i superar amb èxit l'assignatura. Es penalitzaran els plagis i en general no citar l'autoria de la bibliografia emprada en l'elaboració del treball monogràfic i en les altres activitats que s'aniran proposant al llarg del quadrimestre. És convenient que a l'inici del curs l'alumne es pose en contacte amb l'equip docent per a establir les línies de la recerca del treball i el desenvolupament de la matèria. Aquest treball, que tindrà caràcter monogràfic, podrà adoptar la forma d'estudi de cas que situa un determinat país dins d'un marc comparatiu, estudis sistemàtics d'un nombre limitat de països (n casos) i comparacions globals basades en dades estadístiques (N casos). L'alumne lliurarà una proposta de treball de l'assignatura de Política Comparada abans de l'1 d'abril que haurà de contenir: a) TÍTOL b) OBJECTIUS c) ESQUEMA (introducció, capítols, conclusions, bibliografia) d) NOM, D.N.I. I E-mail DE L'ALUMNE . L'extensió màxima del treball serà de 25 folis, i han d'incloure's com a mínim 10 referències bibliogràfiques, en *Arial, 12, amb un espaiat d'1,5. Imprescindible lliurar en format paper en els terminis estipulats. El treball ha de ser lliurat 15 dies abans de la data d'examen , sent imprescindible per a poder superar l'assignatura. Sense pretendre ser exhaustius ni esgotar les diverses possibilitats d'elaboració del treball, aquest s'estructurarà en diverses parts i a manera d'exemple s'exposa el següent esquema a emprar per l'alumne en la confecció del seu treball: 1) Índex 2) Resum i metodologia si escau 3) Paraules claus 4) Introducció 5) Desenvolupament 6) Conclusions 7) Bibliografia 8) Referències i agraïments.. El sistema d'avaluació i de qualificació des d'un punt de vista qualitatiu i quantitatiu consta de tres aspectes fonamentals: 1.- El nivell de participació dels alumnes representa el 10% de la nota 2.- L'examen final, que es realitzarà en la data de la convocatòria oficial, representa el 70% de la nota 3.- La realització un treball escrit, de caràcter monogràfic, summament concret i precís sobre un dels temes del programa, representa el 20% de la nota. T. L'examen final es realitzarà al final del quadrimestre, serà escrit, i constarà de 4 preguntes a desenvolupar 3 sent una d'elles obligatòria i altres dues optatives d'un bloc de tres preguntes. Cadascuna de les preguntes serà puntuada de 0 a 10, sent necessari aconseguir un mínim de cinc punts en cadascuna d'elles. Després es realitza la mitjana de l'examen. . Les qüestions que es formularan s'extrauran dels epígrafs continguts en el programa de l'assignatura, sense que necessàriament hagen de ser coincidents amb el text d'aquests epígrafs. No obstant açò, i com a norma general, es valorarà molt positivament la capacitat de l'alumne per a posar en relació de manera coherent uns continguts amb uns altres, la claredat conceptual i rigor expositiu, l'absència de faltes d'ortografia així com el treball de *reelaboración personal dels materials bibliogràfics utilitzats. Per a superar l'assignatura s'ha d'aprovar examen i treball\nL'EXAMEN EXPLICA UN 70% de la nota, un 20% puntua el treball que s'ha de presentar deu dies\nabans de la data d'examen i el 10% restant valora l'assistència i participació durant el semestre. Per a superar l'examen s'han de contestar totes les preguntes de manera satisfactòria i aprovar tots els paràmetres d'avaluació.\nEl lliurament del treball de recerca deu dies abans de la realització de l'examen.


A ULTRAinnocència loscorderos insisteixen en la interrelació entre text i fisicalitat sempre mantenint-se fidels a la seva empremta: cercar noves vies de narració que defugin d’un retrat previsible, consolidant l’experimentació i la recerca com a eines de treball. En aquesta ocasió l’acció pren el protagonisme sobre les imatges i el text i els sons en directe. Aquesta peça neix gràcies a la selecció de loscorderos.sc com a artistes del projecte modul-dance 2013-14 i és el resultat de la col·laboració amb diferents centres europeus.\n“A ULTRAinnocència, reaccionem al desconcert espiritual que ens ha tocat viure i que pel nostre ofici no sabem ignorar. Reivindicar l’acte creatiu com a bé espiritual és un dels objectius d’aquesta nova peça. Tots volem creure en alguna cosa. Crear alguna cosa. Crear alguna cosa en la que creure. Creure que podem crear alguna cosa que ens faci creure. Però no és fàcil, no és només qüestió de voluntat”.\nAmb la col·laboració Arts Stations Foundation Poznan, Centro per la Scena Contemporanea de Bassano del Grappa, DeVIR-CAPa Centro de Artes Performativas do Algarve i HELLERAU – European Center for the Arts de Dresden, l’Animal a l’esquena i Ajuntament de Celrà\nAmb el suport Programa de Cultura de la Unió Europea en el marc del projecte modul-dance


CRÒNICA DE LA VI JORNADA D'IGUALTAT DE LA UPC\n#ConnectemRumbs va ser el títol escollit per celebrar la VI jornada d’igualtat de la UPC, el passat 6 de febrer, a la sala d’actes de la Facultat de Nàutica de Barcelona. Una benvinguda del Rector de la UPC, Francesc Torres, amb les intervencions del Degà de la Facultat de Nàutica, Agustín Martín, i de la Vicerectora de Docència i Estudiantat, Núria Garrido, van donar pas al Vicerector de Política Internacional, Juan Jesús Pérez, que va presentar el desplegament del III Pla d’igualtat, aprovat el juny de 2016. El Vicerector va recordar la missió, les persones responsables i la connexió entre les línies estratègiques, els objectius, els projectes i les accions del pla. Les exclamacions i els riures de la sala van acompanyar-lo, quan va mostrar, amb una certa ironia, una sèrie d’estadístiques del 2018 que revelaven l’escissió entre el col·lectiu femení i el masculí de la UPC. Davant la pregunta de si calia un pla d’igualtat a la Universitat, el percentatge de dones que havien respòs a favor augmentava i el d’homes disminuïa. Per contra, quan es tractava de saber si la comunitat UPC estava sensibilitzada en temes d’igualtat de gènere, les respostes del sí augmentaven en els homes i disminuïen en les dones. Està clar que no hi ha acord, i la imatge del directe de la sala ho corroborava, almenys a simple vista, els homes es podien comptar amb els dits de les mans, no arribaven al 10% d’un grup d’unes cent persones. Una escena coincident amb qualsevol altra agafada d’una jornada dedicada a qüestions de gènere. Per acabar les presentacions, Rosa Maria Fernández, Vicedegana de Planificació Estratègica i Qualitat, va fer una repassada de la situació de les dones a la UPC, il·lustrant amb gràfics i estadístiques com els resultats acadèmics d’elles, tot i ser tan positius, no estan en harmonia ni són coherents amb l’entrada i el manteniment d’aquestes dones en el món laboral.\nAquesta última idea va ser una de les protagonistes de la taula rodona posterior. Totes les dones assistents van coincidir que havien hagut de demostrar molt més que els homes en el món del treball. Claudia Barahona, Raquel Quiroga, Pilar Pasanau, Angeles de la Riba Busto, Elisabeth Capilla, Eulàlia Pujol, Marcel·la Castells i Núria Obiols van compartir les seves experiències en el mar, un món on sovint la conciliació familiar no resulta gens fàcil. Va ser interessant escoltar les seves vivències i algunes de les situacions en les quals s’havien trobat. Per negar-los l’accés al món laboral els havien argumentat la dificultat de compartir vestidors i banys amb els homes, a les sales de màquines, per exemple. Això sí, alguna vegada les havien informades que si les escollien era perquè preferien agafar dones que no homes de segons quines nacionalitats. Una frase es va dir des de la taula “la igualtat arribarà el dia que les dones inútils també puguin assolir càrrecs.” I es va demanar un canvi de mires de la part masculina, al·legant que la solució es resolia agafant la persona més adequada, la més professional, fos home o dona. Dit així sona cert, però com garantir aquesta objectivitat? Sempre és complicat i encara més quan l’accés al lloc de treball està entre dues persones, home i dona, que tenen aptituds similars; la subjectivitat de qui escull, segurament un home, no es pot desconnectar de la decisió final.\nA les presentacions flash, tres minuts, es va informar dels projectes claus, d’altres d’emergents i de tot un seguit d’iniciatives. El Cercle de Coaching entre dones PAS, dins del grup de Treball Sostre de Vidre que coordina Marta Casanellas. El projecte +Noies TIC que s’ha marcat l’objectiu d’arribar a comptar amb un 33% de dones Tics l’any 2030, a través de la promoció dels estudis d’Informàtica i Telecomunicacions en els àmbits de la secundària i del batxillerat, i que coordina Nuria Castell. El programa de mentoria entre dones t'STEAM, també adreçat a motivar i acompanyar alumnes de secundària en vocacions científico tècniques, coordinat per l'Institut de Ciències de l'Educació, i que compta ja amb 29 parelles on les mentores són estudiants de la UPC. I el grup de treball de Reforma Horària, presentat per Dídac Ferrer i que s’ha posat en marxa per sensibilitzar la comunitat UPC per a que adopti mesures concretes d’organització, que conciliïn els conceptes temps, salut i eficiència. A nivell europeu, la Universitat està participant en el projecte GEECCO (Gender Equality in Engineering through Comunication and Commitment) que té com a coordinadora a la investigadora Amaia Lusa i a Juan Jesús Pérez, com a responsable institucional. El projecte compta amb un pressupost total de dos milions d’euros per desenvolupar durant quatre anys (2017-2021). I entre d’altres objectius, busca el d’augmentar les polítiques d’igualtat de gènere entre organitzacions i institucions vinculades als àmbits de la ciència, la tecnologia, l’enginyeria i les matemàtiques.\nAltres iniciatives com el Somos Científicos; el programa M2m; les mentories del Inspira Catalunya -versió catalana del Inspira STEam iniciat per la Universitat de Deusto-; la comissió de Dones-COEINF; la comissió de gènere de La Colla Castellera dels Bergants del Campus de Terrassa, i el Congrés de Dones i Tecnologia que se celebrarà a Terrassa els pròxims 6 i 7 de març on es visualitzaran les aportacions de gènere en els àmbits acadèmic i educatiu. Una gran part de les iniciatives estan enfocades a les etapes de secundària i primària, per tant amb objectius pensats a llarg termini. En canvi, aquest no és el cas del programa pilot Gènere i Docència que se centra en el actual professorat de la UPC i que vol oferir-li els recursos i el suport necessaris per tal que pugui reorientar el currículum de les seves assignatures i redefinir les metodologies que usa a l’aula per incloure la perspectiva de gènere. Elisabet Mas de les Valls va informar del seu procés i de la participació de 41 docents que ja esperen l’inici de les sessions. L’última en exposar va ser Núria Garrido, que va presentar el projecte Aquí STEAM com a una espècie de paraigua que recollia tot aquest conjunt d’accions i iniciatives en una plataforma on line per posar-les en col·laboració. El projecte, però, està destinat a nenes i noies joves i es posarà a prova en 50 escoles. La responsabilitat del compliment del temps de les presentacions la tenia en Dídac Ferrer, una feina ingrata. Precisament, ell que havia presentat el projecte de Reforma Horària s’encarregava que es respectés el temps i que cap exposició sobrepassés els tres minuts. Quan havien passat dos, aixecava un paper on es podia llegir “1 MINUT.” Però, si aquest minut s’acabava i la ponent seguia a la tarima, en Dídac s’aixecava de la butaca, s’acostava a ella i es recolzava a la columna que tenia al costat, mirant-la de reüll, amb el cos una mica encorbat i el cap cot. Una actitud que motivava els riures de les assistents.\nDesprés, qui volia podia pujar a fer un taller a la tercera planta de l’edifici, construït el 1769. Durant els tallers, corrien tantes idees que de vegades era impossible escoltar la persona del costat. Si això passava, el pacte era aixecar la mà i callar i les altres persones havien de fer el mateix fins que se silenciés la sala. Però les idees estaven tan vives que en alguns moments se seguia parlant amb la mà aixecada. I aquí tornava a aparèixer, amb humor tranquil, en Dídac Ferrer per recordar que el tracte era aixecar la mà i callar i no aixecar-la i continuar parlant. I el riure deixava fluir encara més les idees. D’entre les propostes que van sorgir, va sorprendre la portaveu més jove de tots els grups quan, asseguda damunt la taula a diferència de la resta d’assistents que continuaven a les cadires, va donar molt poques explicacions, només va aixecar un paper on hi havia escrit “WC UNISEX.”\nEl seu mateix grup va fer una proposta cooperativa, un Flipped Classroom, un exercici de canvi de rols entre el personal, l’alumnat i el professorat. En altres taules es va parlar d’elaboració de premis per a les dones UPC; d’incidir de manera especial en dues xarxes socials, Instagram i Youtube; de la creació d’una xarxa que vinculi tothom (alumni, PDI, PAS…); de consolidar la formació del professorat en perspectiva de gènere i, també, de la necessitat que les iniciatives que s’estan fent i les que es volen fer es visualitzin interna i externament.\nLa UPC s’està movent i l’enginyeria d’aquest motor l’estan construint les dones en un 90%. Si el tema de la jornada hagués estat la carrera espacial, l’edifici de Nàutica s’hagués inundat de figures masculines, ningú no s’apostarà res afirmant el contrari. I per què tanta por dels homes a apropar-se? Segur que ha de ser complex acceptar que t’ha tocat pertànyer a un col·lectiu al que se li van descobrint autories d’injustícies, ha de generar molta impotència. Tampoc ha de ser senzill adonar-se que alguns dels privilegis que fins fa poc eren indiscutibles ara estan en perill o, en tot cas, s’han de compartir. A més, la gran desinformació que tenim homes i dones sobre com aquests aprenentatges es van infiltrant dia a dia i minut a minut en qualsevol situació, des de la més quotidiana a la més forastera, i al llarg de tota la nostra vida produeix confusió i no ajuda a entendre de què estem parlant quan parlem de gènere. Tampoc podem comprendre que el gènere és menys rígid del que imaginem.\nEn tot cas, del que es tracta és de buscar solucions. També algunes per fer que els homes s’involucrin. I amb urgència, aquells que, pels seus càrrecs, tenen la capacitat de prendre decisions. Ser els primers en aquesta “carrera” o millor en aquest camí, tindrà aviat conseqüències significatives, tot i que encara costi una mica de veure. Potser és convenient considerar que una de les millors maneres d’atreure dones a les carreres STEAM és que aquestes i les seves famílies vegin com dins la institució on podrien passar uns anys de la seva vida abunden els homes que s’impliquen de debò en qüestions de gènere i igualtat, i que prenen decisions innovadores en aquest sentit. Quantes més col·laboracions i més idees, més connexions de múltiples rumbs es podran construir.\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 9:48 Cap comentari:\nEn record d’un cap d’any per…i…patètic\nL’Elisabet Casanovas i el Carlos Cuevas que treballen a la sèrie Merlí, presentaven les campanades del nou any 2017 a TV3. La majoria d’espectadores i espectadors els hi tenen afecte, perquè entretenen les seves nits de dilluns interpretant els personatges de la Tània i del Pol. Després de dos anys amb una sèrie de gran èxit, els van contractar per presentar una de les nits més solemnes de l’any. El seu to de veu i els seus gestos amb estridència apassionada explicaven com d’important sentien el que estaven fent. Una experiència única i que no podran oblidar per diversos motius. S’entén que ni ell ni ella van ser guionistes del que van dir, que van estar dirigits i molt assessorats en tots els aspectes; també amb la roba que havien de portar.\nEi, que vull seguir llegint »\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 13:59 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: educació, filosofia, gènere, Merlí, moda, televisió\nMerlí, ens faràs trempar\nSóc profe de filo, però amb la crisi no trobo feina i he hagut de deixar el meu pis de lloguer i tornar a casa de la mare, com has fet tu. Em vaig apuntar a les llistes de personal de neteja i després d’uns cursets m’han trucat. Em contracten per fer de substituta de la dona de fer feines de l’institut Àngel Guimerà, la que veiem fumant al minut 40,54 i 15,24 dels capítols set i deu. I la que tanca el tretze fregant. Ha tingut un problema de pulmó, em sap greu per ella però estic contenta i emocionada perquè tinc feina.\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 9:34 7 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: clítoris, educació, escola, filosofia, gènere, Merlí, televisió\n¿Sabías que Pitágoras asociaba luz, orden y bondad al hombre y caos, oscuridad y maldad a la mujer?\nCuando te explican el teorema de Pitágoras no suelen decirte que ese hombre afirmaba allá por el VI a.C. que hay un principio bueno que creó al hombre y uno malo que creó a la mujer. Yo lo supe mucho después leyendo a Simone de Beauvoir. Una autora que no entra en los estudios reglados, que no es obligado conocerla. Si se cruza en tu camino, pues bien y sino no pasa nada; ninguna escuela o instituto te deja tener la sensación de que algo está suspendido o se queda sin saber.\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 2:28 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: castellano, ciència, desigualtat, discriminar, educació, escola, gènere, història, matemàtiques, Pitàgores, Simone de Beuvoir, sistema, teorema\nSabies que el llenguatge és flexible?\nVosaltres com penseu? Jo a través del llenguatge, de les paraules. Per a mi llenguatge és pensament. Per a vosaltres? Quan aprenem la forma com han organitzat el món aquelles persones que ens han precedit, primer ho fem a través dels sentits i després del llenguatge. No?\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 11:21 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: educació, escola, gènere, llenguatge, sistema\n¿Os imagináis que la violencia la ejercieran las mujeres?\nDespués de los asesinatos de tres mujeres, el 5 de octubre de 2015 en Erandio, Beniel y Vigo, leo los comentarios y las preguntas de indignación:\n¿Pero, cómo pueden los medios de comunicación escribir que han muerto si han sido asesinadas?\n¿pero, cómo es posible que no sean el foco principal de atención estas noticias? ¿pero, cómo puede ser que al día siguiente la noticia salga en un lateral de los periódicos y no en el centro de la portada?\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 15:20 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: antropologia, castellano, educació, gènere, història, sistema, testosterona, volència de gènere\nSabies que podem discutir que l’arrel quadrada de 64 sigui ±8?\n- Ho ha dit algú de lletres?\nUn conegut m’ha dit que publico sobre temes antics que tenen poca relació amb el moment actual. No hi estic d’acord. Ell treballa en el món universitari on segur que programa assignatures que s’estudien tenint en compte l’evolució històrica i examinen fets antics. Van a la base. Perquè si no sé com es fa una multiplicació, no sabré trobar solucions a una arrel quadrada. I encara menys negaré o discutiré que arrel quadrada de 64 és ±8. Oi? Almenys de moment. Després, si les arrels m’apassionen, amb temps, estudi i paciència, puc dedicar-me a la investigació matemàtica i fer nous descobriments.\nPublicat per Helena Pérez Llorca a 10:00 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: discriminar, educació, gènere, història, passat\nHelena Pérez Llorca\nAbans de la majoria d’edat les càmeres em gravaven en el món publicitari. Uns dies després de votar per primer cop,TV3 em va fitxar per a fer d’actriu protagonista en una de les seves primeres sèries. En poc temps, les càmeres de cinema s’oferien a filmar-me. Tot un somni?! La televisió m’esperava amb un directe, el “Persones Humanes”. Després “l’Helena i Jo”.\nEl món universitari de la comunicació em cridava l’atenció i vaig entrar-hi, mentre escrivia guions, conduïa un programa de ràdio, feia de mare i...ara que ho miro a tot hi arribava. La investigació i les experiències em van portar a l’educació i als estudis de gènere. Un dia, la revista Interviú va pensar que els podia ser útil, però no despullada per a cap de les seves portades sinó com a periodista. Millor, perquè m’haguessin posat en un compromís; o jo a ells si he de ser clara. Vaig aprendre molt fent de reportera com a corresponsal a Barcelona. I no m’allargo més, és que escriure m’apassiona.\nSubscriu-te a Sense parèntesis\nAmb la col·laboració en el grafisme, l'edició i la gestió de:


En etologia felina, es fa difícil de fer el retrat robot del comportament dels gats, un de generalitzat. No són animals senzills d’entendre quan presenten algun desordre, més aviat al contrari. És senzill conèixer els gats que no tenen problemes. Aquest sí que més o menys segueixen un patró: jugar, dormir, menjar, busca una falda amiga, practicar la caça (del que sigui)...\nEl problema apareix quan alguna cosa ens falla. Aleshores els nostres recursos es veuen reduïts a ben poca cosa. No sabem com actuar, ni com tractar-los, ni què els passa ni sobretot, perquè els passa.\nMolt sovint, tot allò que ha portat al nostre gat a ser com és o a tenir un desequilibri, ve per les nostres accions.\nLa nostra desinformació en etologia felina és el més gran mal dels gats: les nostres pors, les nostres creences, els nostres principis, el que creiem saber sobre ells, el que algú ens va explicar un dia, el que varem llegir a internet, la nostra angoixa davant la situació...


Sobre el decret de treball al camp: no cal mà d'obra, el que cal són condicions dignes de treball. - co.bas Catalunya\nIniciNoticies i ComunicatsComunicatsSobre el decret de treball al camp: no cal mà d’obra, el que cal són condicions dignes de treball.\nLa patronal del camp recentment va llançar una alarma sobre la manca d’uns 80.000 treballadors i treballadores per a les tasques agrícoles, amenaçant amb què si no s’aconseguien, hi hauria desabastament de la població.\nCom a resposta a aquest reclam, el govern ha publicat Real Decreto Ley 13/20 sobre ocupació agrària. El decret permet la incorporació d’aturats i de persones que estiguin cobrant el subsidi agrari, sense haver de renunciar a les prestacions. També allarga els permisos de feina per als temporers als que se’ls hi acabarà durant l’Estat d’alarma. Per últim, a joves estrangers de 18 a 21 anys, se’ls concedeix un permís de treball temporal. En canvi, és fals que manqui mà d’obra. El que falten són condicions dignes de feina. Els jornalers i les jornaleres del camp pateixen condicions d’explotació abusives i intolerables. No es respecten convenis ni legislació laboral: es treballa més de l’estipulat, per menys salari. A més, les mesures de protecció front l’actual pandèmia són inexistents o són a càrrec dels mateixos treballadors. La situació fins i tot arriba a traspassar els límits més bàsics de la dignitat humana, especialment contra els i les treballadores immigrants. Gran part dels temporers viuen amuntegats en condicions infrahumanes i s’han enregistrat en més d’una ocasió atacs físics\no agressions sexuals.\nEl govern, en comptes de posar fi a la situació, pren partit per la patronal, nodreix d’esclaus als empresaris, facilitant la incorporació de noves víctimes de l’explotació , donada la seva situació d’extrema necessitat que els hi impedeix poder triar.\nEspecialment sagnant és el cas del jovent immigrant als que se’ls hi dona un permís de treball per a tornar fer-los fora sense contemplacions quan ja no siguin necessaris. Treballadors i treballadores que no són tractades com persones sinó pitjor que animals de càrrega.\nEl que el govern hauria de fer és aturar d’una vegada per totes aquesta esclavitud en ple segle XXI. La situació és ben coneguda, la inspecció de treball hauria de deixar de fer els ulls grossos:\nÉs necessari fer complir els convenis i la legislació laboral i reconèixer els drets laborals i sindicals dels temporers eventuals.\nQue s’habilitin habitatges dignes per a tots els temporers i temporeres que s’hagin de desplaçar lluny de la seva residencia.\nLes treballadores i els treballadors estrangers sense papers han de regularitzar la situació, exigint els permisos de treball no només durant aquesta emergència, sinó de manera permanent.\nSimplement aplicant aquestes mesures tan elementals, el problema de la “manca de mà d’obra” desapareixeria a l’instant.


La generació dels capbaixos: l’ús compulsiu de mòbils i tauletes canvia les regles socials | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\n16/04/2015 — ampaipse\nNomés cal buscar en els hàbits de cada un per comprovar que el telèfon acapara la major quota d’atenció de les persones. Alguns ja el defineixen com la generació dels capbaixos.\nQue aixequi la mà qui consulta el seu Whatsapp quan es troba en una reunió, menjant en un restaurant o de visita a la cambra de bany. Qui mira les seves xarxes socials abans d’anar a dormir o es connecta al mòbil cada dos per tres. Qui aparenta certa activitat per pura dissimulació. Qui escriu en els seus aparells un “ha, ha”, es palpa la butxaca per assegurar-se que surt de casa amb telèfon o s’angoixa quan només li queda un 30% de bateria. Que alci la ma qui consulta el seu telèfon intel·ligent quan algú al costat ho fa o respon missatges al metro, autobús i fins hi tot quan va al volant. Que aixequi la mà qui ja hagi jubilat el seu llibre de capçalera per la tauleta tàctil, que camini pel carrer mirant el paisatge de la seva pantalla, que aturi el món davant la xiulada d’un missatge … o qui hagi oblidat l’última vegada que va passar 24 hores sense mirar el seu gadget. Possiblement molts han aixecat la mà i no han tingut ocasió de baixar durant aquest primer paràgraf.\nEncara que sembli de bojos, tot això és el normal. Els anglosaxons, molt donats a posar noms a totes les coses, ja han batejat el fenomen com Phubbing, l’acte d’ignorar els altres per atendre el mòbil. Diuen que el 87% dels joves prefereix comunicar-se a través de missatges abans que cara a cara. De la mateixa manera, creix una generació que socialitza amb desconeguts amb els que només comparteix connexió i xarxa social, però menysprea a qui tenen al costat. No necessiten parlar ni que ningú els parli. Només somriuen en els selfies i exhibeixen la seva expressivitat lèxica a cop d’emoticons.\nEnganxats als missatgets\nEl Centre d’Investigacions Sociològiques (CIS) assegura que un terç dels espanyols (el 34%) es reconeix enganxat als missatges de Whatsapp. Nadius i immigrants digitals actuen de la mateixa manera. I aquests dos col·lectius representen la pràctica totalitat de la població. Podrien definir-lo com l’homo mobilis, un descendent avançat de l’homo sapiens, aquell ésser humà que durant milers d’anys va caminar dret fins que va deixar de fer-ho per un smartphone. Els capbaixos han pres el món i un només ha de mirar-se a si mateix per reconèixer-se entre ells.\nEl futur sembla que avança rabent per aquesta direcció, ja que els nens aprenen dels grans i el naturalitzen sense la reflexió que han de fer els que van créixer d’una altra manera. Per tot això, els sociòlegs tenen molta feina per davant. Els manuals de tota la vida van quedar obsolets davant la democratització d’unes tecnologies personals que disloquen la manera de ser i actuar de les persones.\nTot és més còmode, més ràpid, sense fronteres en els mons virtuals. Qualsevol dubte es resol d’un googlelazo. Un tuit o un vídeo pujat a Youtube és capaç de provocar una revolució. Totes dues coses convergiran amb plataformes com Periscope, Meerkat o upclose, que permeten retransmetre vídeos en streaming amb absoluta interactivitat.\nEls experts consultats consideren que la viralitat de les comunicacions trenca les regles de joc i crea altres imprevisibles. El cinquè poder ja és el primer. Campa al seu aire a Internet, marca les tendències i orienta el sentit de la marxa. Qui no vulgui adonar és que viu a la inòpia.\nUna investigació de l’aerolínia Swiss assegura que el 74% dels espanyols se sent desplaçat pel mòbil quan està en parella, enfront del 48 per cent dels francesos o el 43 per cent dels italians i alemanys. L’objectiu de la companyia suïssa consistia en conscienciar la població sobre la importància de prestar una major atenció a les persones que ens envolten. Davant aquest afany, el mateix informe sociològic llançar certs percentatges curiosos: més de la meitat dels espanyols no sent cap objecció a exposar el mòbil sobre la taula i atendre’l en cas de trucada o missatge mentre es menja amb familiars i amics, percentatge que redueix al 14 per cent a Alemanya, on aquest costum es considera una falta de respecte.\nPerò hi ha més dades, el 63% dels espanyols considera que el creixent ús del mòbil fa més superficials les relacions humanes, enfront del 85% dels austríacs. A més, només un de cada quatre consultats defensa la conveniència d’estar localitzat i accessible durant les 24 hores del dia. Però hi ha més estudis que conviden a fregar-se els ulls. L’Institut Forsa va realitzar un estudi fa un any entre més de 600 joves alemanys d’entre 14 i 19 anys per assegurar que el 60% triaria prescindir de parella abans que de mòbil, percentatge que s’eleva al 70% entre les dones.\nConsulti aquí la nova edició de la revista el Economista Tecnologia.\nArxivat a Mòbils, Opinió. Leave a Comment »\n« Rigau enviarà els professors d’ESO a classes de geometria\nCom “vendre” un treball escolar a Google »


ESC Sant Salvador » 2015 » novembre\nSETMANA DE LA CIÈNCIA URV DE TARRAGONA\nEls alumnes de cicle superior hem participat a la setmana de la Ciència, organitzada per la Facultat l’enginyeria Química de la URV de Tarragona.\nHem fet dos experiments super divertits: “els cereals porten ferro?” I “trabucaires”.\nAl primer, hem esmicolat els cereals que prenem per esmorzar. Posteriorment els hem barrejat amb aigua dins una bossa minigrip. El resultat ha estat una mescla espesa de color marró. Per comprovar que porten ferro hem apropat un imant i ….. sorpresa!!!!! Dins la mescla liquida hem visualitzat ,a les vores de l’imant, una petita quantitat de ferro !!!!! També hem jugat a atreure directament els cereals amb l’imant.\nAl segon, hem posat tres cullerades de bicarbonat sòdic i dues d’àcid cítric dins una bossa minigrip. Després hem afegit a la mescla 15 ml d’aigua.\nQuan es barreja un àcid amb una base, té lloc una reacció química en la qual es formen noves substàncies. Aquesta reacció química s’anomena neutralització. El gas produït en aquesta reacció (diòxid de carboni CO2) fa que la mescla creixi, s’expandeixi i finalment exploti, si aquesta es troba en un recipient tancat.\nEn aquest experiment, hem fet de «trabucaires». Totes les nostres mescles explosives han sortit disparades cap al cel !!!!!\nAprenem les parts de les plantes a l’AA\nAlguns alumnes de l’Aula d’Acollida i Suport Lingüístic hem anat a l’hort a veure les plantes i els arbres. Hem aprofitat per mirar amb calma les diferents parts…\nDesprés hem anat a la classe amb una planta i amb més calma hem parlat del que hem vist, hem obserbat de nou i tocat les diferents parts, i finalment hem escrit els seus noms.\nLa Moixiganga, a l’escola!\nAra que ja ha passat tota la festa i diversió de Santa Tecla, volem recordar que ens va visitar la Moixiganga. Va ser molt divertit. La història de la Moixiganga, amb balls i figures en viu, tant fetes per les expertes Montes i Andrea, com pels companys i companyes, és una passada. L’any que ve, més! Aquí us deixem unes fotos per a que veieu que ens ho vam passar d’allò més bé. Feu clic per a veure-les ben grans 🙂\nEls alumnes de sisè i els seus tutors, juntament amb el nostre director d’escola i la companya Yolanda, hem visitat Montblanc. Aquesta sortida s’emmarca dins l’àrea curricular de Medi Social per tal d’ampliar el projecte “L’edat Mitjana”. L’objectiu ha estat consolidar els aprenentatges assolits envers aquesta època, dins la línia de la història.\nEntre d’altres espais d’interès, em visitat el castell i hem observat les seves parts (merlets, espitlleres, torres…). També hem vist l’hospital de Santa Magdalena on els religiosos tenien cura dels dels pobres, pelegrins, empestats i malalts . Hem observat l’escut i em esbrinat els seus orígens. Hem visitat dues esglésies per tal de fer l’estudi comparatiu entre l’art gòtic i el romànic. Hem estudiat els gremis i també em visitat el call, barri on vivien els jueus, rics comerciants de l’època sota la protecció dels monarques i senyors feudals. Finalment hem visionat una pelicula que fa referencia a les festes de Montblanc Medieval.\nPer arrodonir la sortida hem gaudit d’un bon àpat i d’una estoneta llarga d’esbarjo.\nQUÈ PORTEN ELS ALIMENTS?\nAquest curs els alumnes de sisè gaudirem d’un dels recursos medi-ambientals que tenim a l’abast al nostre centre: l’ hort escolar.\nHem plantat: api, cebes, enciams, bledes i bròquil. Al llarg del curs farem un seguiment d’aquests productes , en tindrem cura i també podrem finalment fer-ne un tastet i assaborir-los. Al llarg del proces pretenem saber quines malalties els afecten per tal de fer-ne un estudi i cercar solucions. Paral·lelament observarem l’efecte dels plaguicides i pesticides, relacionant-los amb la toxicitat i els efectes perjudicials per a la nostra salut.\nAquesta activitat s’emmarca dins el projecte medi-ambiental del pla anual del centre i el projecte de medi natural de sisè “Que porten els aliments”.


Josep Pla – Els llibres del Senyor Dolent\nPublicada el 6 de novembre de 2020 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nUn altre llibre de Xavier Febrés sobre el gran homenot, després de Josep Pla: sis amics i una amant. Aquí intenta fer una mena de resseguiment vital de l’autor a través dels seus llibres i escrits. Una tasca complicada perquè Pla, a més a més de grafòman, va ser un\nAigua de mar / Josep Pla\nPublicada el 28 de juliol de 2020 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nSegon volum de la monumental Obra Completa del genial (i grafòman) empordanés. Tot i que va ser un home que va viatjar moltíssim també va mostrar-se sempre connectat als seus orígens, i una gran part dels seus orígens passen pel mar. Aquest volum recull diferents narracions i escrits de tema\nClàssic, Literatura catalana\nJosep Pla vist de prop / Josep Martinell\nPublicada el 19 de febrer de 2020 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nDesprés del llibre Josep Pla: sis amics i una amant, em va entrar la curiositat per Josep Martinell, un dels amics que s’hi menciona i que a més a més havia escrit un parell de llibres sobre Josep Pla, força difícils de trobar fins i tot en biblioteques, però aquí\nJosep Pla: sis amics i una amant / Xavier Febrés\nPublicada el 24 de desembre de 2019 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nL’obra de Pla és enorme, i llibres que poden ajudar a comprendre l’home darrere dels més de 40 volums de les seves obres completes doncs sempre són d’agrair. Com és el cas d’aquest llibre. És com un retrat fet a partir de gent que hi va tenir contacte, com per\nPublicada el 15 de maig de 2018 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nMolt bé, he rellegit El quadern gris, de Josep Pla, i ara què? No sóc un estudiós, i possiblement ja hi haurà gent més preparada que haurà escrit sobre aquest llibre tot el que calgui dir-ne. Tot i així, potser en puc parlar una mica, al cap i a la\nFer-se totes les il·lusions possibles i altres notes disperses / Josep Pla\nPublicada el 30 de novembre de 2017 11 d'octubre de 2021 per Senyor Dolent\nUn nou llibre de Josep Pla sempre és un esdeveniment, a més a més hi ha el mèrit de publicar el 2017 havent mort el 1981, déu n’hi do! El llibre està escrit als anys 50 i 60, i s’entén que no es publiqués en aquella mateixa època. Aquí Pla


Celebrem el Dia del Llibre: Animals de séquia, de passeig.\nPublicat per Rosa Roig Celda d’abril 23, 2014\nSegons l’Alcover un Fira, és una dèria, un desig, una idea forta. El nostre desig per a la celebració del Dia del Llibre enguany és compartir amb vosaltres els Animals de séquia, un llibre que hem fet a quatre mans, Manola i jo, i que acaba de publicar Dolors Pedrós, Edicions 96. Traurem a passejar els Animals. Esta nit se’n van a l’Octubre a celebrar el Sant Jordi que l’AELC i Acció Cultural organitzen, i també en la Fireta del llibre de l’Ajuntament de Guadassuar.\nDesprés passarem per la Fira del Llibre, divendres 25 en companyia d’Emili Piera, i diumenge 27 amb l’espectacle audiovisual. Si voleu que signem els vostres llibres, ho podrem fer a les Trentacinc Formiguetes i a Esplai Llibres. Amb els Animals de séquia hem intentat convertir el paisatge en emoció, per aconseguir-ho hem usat el conjur que els poetes han descrit, totes les rondalles sobre les séquies de la terra d’arròs que ma iaia la Blanca ens contava i les imatges i dibuixos que hem robat al paisatge.\nDaniel Pennac, fa molts anys ens explicà que llegir és un verb que no admet l’imperatiu, però imagine que estarà d’acord amb mi si afirme que el verb llegir admet la festa, la celebració i la diversitat. I un fort desig.\nLa festa, com la de hui, Dia del llibre, sembla que se la “inventà” un editor valencià, Vicente Clavel el 7 d’octubre de 1926, en plena dictura de Primo de Rivera, data en la qual es va celebrar per primera vegada. Encara que després es traslladà al 23 d’abril, que Clavel trià perquè coincidia amb el naixement de Cervantes. Segurament la fauna local li degué semblar al nostre paisà, poc “exportable” i lligà la festa a una llengua, només. Oblidà, per exemple, que Cervantes citava Martorell.\nL’any 1995 la UNESCO internacionalitzà la celebració. Però ai! Cervantes no valia per a una organització “mundial”, i va buscar – i trobar- una coincidència diguem-ne literària: el naixement de Shakespeare segons calendari julià- una “trampeta”, perquè amb el calendari gregorià –el nostre- la data era una altra. Tot siga per la literatura. I per la llengua única. Ara l’anglés.\nEnguany la Unesco, ha triat Port Harcourt, un ciutat nigeriana colonitzada pels anglesos i lliure, des de 1960, com a Capital Mundial del Llibre. Vinga, a vore si es veuen i se senten el Ioruba, el Igbo, o alguna de les 510 llengües vives que existeixen encara. I si pot ser més fort que l’anglés la llengua oficial, la del petroli, la del negoci; o el portugués, dels comerciant d’esclaus. Prop del Riu Níger, o del Riu Xúquer se senten més llengües que les que el poder –qualsevol poder- vol. I les rondalles ens les recorden.\nEtiquetes de comentaris: #diadelllibre 23 d'abril dia Internacional del llibre i dels drets d'autor Animals de séquia Diada Sant Jordi Edicions 96 Emili Piera Fira del Llibre UNESCO\nCelebrem el Dia del Llibre: Animals de séquia, de ...


Alvocats de kilòmetre zero - AU Agenda\nAlvocats de kilòmetre zero\nAquest mes no hem volgut centrar-nos en les festes de Nadal i en tota la gastronomia que comporten (encara que reivindicarem altra volta la casca de Reis fins a la seua recuperació en la societat valenciana).\nAquest mes triem un producte diferent, fresc i que fa no massa anys que és entre nosaltres, però que ja ha esdevingut un ineludible entre els ingredients de la cuina moderna. Parlem de l’alvocat, un fruit tropical però que s’ha fet un lloc en la nostra dieta mediterrània.\nPer a saber-ne un poc més, parlem amb Carlos Ayala, d’Aguacates de la Terreta.\nAmb només 23 anys, fa 5 anys gestiona un camp de més de 700 alvocaters a Picassent (l’Horta). Sens dubte, son pare –qui els plantà fa vora 16 anys– va ser tot un visionari. En aquell moment, l’alvocat era un fruit gairebé desconegut a València. Carlos ens comenta entre rialles que, quan començaren a collir-ne, els seus veïns i amics els demanaven com se’ls menjaven o què en feien. Ells, en aquell moment, tampoc ho sabien ben bé.\nSiga com siga, aquests alvocaters de la varietat Hass, amb quasi una vintena d’anys, produeixen els seus fruits del novembre a l’abril, més o menys, depenent de la climatologia de cada any. Per tant, comprar alvocats fora d’aquests mesos és sinònim de no adquirir un alvocat fresc i de kilòmetre zero.\nCarlos ens explica la seua filosofia d’estima i connexió amb la natura. I ens recalca que prefereix donar un bon producte de qualitat que no arribar a tot el món sense tindre cura del que produeix. Per això, quan el sentim parlar dels alvocats que conrea, podria sembla que parla com d’uns fills seus xicotets que fa créixer en comunió amb la terra. De fet, és a través de la seua filosofia, i del boca-orella, que la gent ha conegut els seus alvocats i li’n compren ja siga particularment o en botigues i restaurants (vegeu les adreces més avall).\nEns parla també de les qualitats del fruit, de l’alvocat, el qual és una combinació perfecta d’antioxidants, greixos, fibra i vitamines. Se li atorguen propietats contra malalties cardiovasculars, ajuden a tindre un cos sa, una pell més saludable, una vista més bona, entre molts més avantatges. Llegiu aquest article si voleu saber totes les seues propietats.\nPer això, com que la millor manera de consumir-los és en cru quan són madurs, cal tindre en compte que el fet de comprar-los de kilòmetre zero ens permet que totes les vitamines i els antioxidants s’hagen format encara a l’arbre. Sobre aquest tema, Carlos ens remarca que comprar alvocats de l’altra part del món no ens assegura, ans al contrari, que aquests alvocats estiguen frescs ja que en els vaixells on es transporten, vora 30 dies, se’ls fan tractaments amb gas per a alentir-ne la maduració. A més a més, si tenim en compte la petjada ecològica, comprar alvocats de l’altra part del món és ben poc sostenible i, com hem vist, poc profitós per al nostre organisme.\nA banda de la varietat Hass, la qual és la que bàsicament comercialitza Aguacates de la Terreta, també existeixen altres varietats anomenades Bacon, Pinkerton o Lambhass, entre d’altres. Encara que si us interessa tot el món de l’alvocat, Carlos organitza tallers a tres botigues (vegeu les adreces més avall) on aprendre més sobre les seues propietats, com cuinar-los, les particularitats de cada varietat, a banda de consells de conservació.\nPer a acabar, ens regala les seues tres receptes preferides amb alvocat. La primera i la manera més senzilla de menjar-lo en dolç, segons ens diu, és menjar-se’l omplint el clotet que deixa el pinyol en llevar-lo amb mel. Són unes postres ben sanes o un berenar més que saludable. Les altres dues receptes us les anotem ací baix!\nHumus d’alvocat i fesol roig\nEn un bol, mescleu els fesols rojos cuits amb un alvocat (o un alvocat i mig si us agrada més cremós). Afegiu-hi un poc de llima espremuda, sal, una culleradeta d’oli, un gra d’all i un poc de comí. Tritureu-ho tot bé i ja està a punt!\nHi ha dues variants d’aquesta recepta: amb alfàbega o amb ruca. Trieu les fulles que més us agraden i mescleu-les amb un all, un poc de sal, pebre negre i una cullerada d’oli. Tritureu-ho bé i rebaixeu-ho amb un poquet de brou de la mateixa pasta per a rebaixar-lo si para massa cremós. Bon profit!\nOn comprar alvocats d’Aguacates de la Terreta:\n– Instagram Aguacates de la Terreta\n– Biobàsic (carrer del Pintor Salvador Abril, 31, 46005 València)\n– Sensat Ecobotiga (carrer de la Serradora, 34, 46011 València)\n– Biosofia (carrer de Cuba, 45, 46006 València)\nLlocs on fer un taller sobre els alvocats:\n– The Yoga Box (carrer de Lluís Vives, 7, 46002 València)\nX. BENAVENT / M. MONLLAU


Marc Mañé, assessor en Xarxes Socials. Potencia la teva comunicació 2.0: Marc Mañé\nHola a tothom! Sóc un jove emprenedor, un apassionat de les Xarxes Socials i amant de les noves tecnologies. De formació periodística, sóc assessor en Xarxes Socials, Community Manager i acompanyo a organitzacions per treure el màxim profit de la comunicació 2.0. Format com a periodista, de seguida em vaig enganxar a les Xarxes Socials.\nAssessoro i acompanyo a tot tipus d'organitzacions que volen estar presents i comunicar-se en les Xarxes Socials. Creo i aplico estratègies de comunicació 2.0 per a que puguin fer servir eines tan bàsiques en la comunicació d'avui com Facebook, Twitter, blocs, LinkedIn, Youtube, Pinterest o Instagram. El meu objectiu és potenciar aquests canals de comunicació 2.0 i ajudar a aquestes organitzacions a treure el màxim rendiment de les seves Xarxes Socials.\nEl meu treball està pensat per empreses, professionals o entitats que vulguin tenir i gestionar-se de forma independent els seus propis perfils a les Xarxes Socials. En una de les primeres estratègies en Xarxes, un bon amic em va dir: "Tu mai en sabràs tan de cuina com jo en sé", al que jo li vaig respondre: "És que jo no vull saber-ne de cuina, tu has de saber tan com jo de comunicació 2.0." Descobriu perquè és important tenir una bona estratègia de comunicació 2.0 en Xarxes Socials.\nCombino la meva tasca com a assessor actuant com a Community Manager per a organitzacions i formador en diferents àmbits de la comunicació 2.0 i de les noves tecnologies. En aquest sentit, he realitzat diversos cursos i classes particulars en aquests àmbits.\nA més a més, sóc el responsable de comunicació de l'Associació de Botiguers del Mercat Municipal de la Masuca d'Igualada i formo part de JCI Igualada i de TICAnoia, del que en sóc el responsable de comunicació\nSi esteu interessats en el meu CV complet, podeu visitar el meu perfil a LinkedIn .


Noemí Trucharte: “Encetem una nova etapa política, d’estabilitat i de diàleg, amb un govern en minoria però amb una àmplia majoria” - vilanovainformacio.cat - Portal de Comunicació de Vilanova del Camí\nNoemí Trucharte: “Encetem una nova etapa política, d’estabilitat i de diàleg, amb un govern en minoria però amb una àmplia majoria”\nL’alcaldessa Noemí Trucharte assegura que Vilanova del Camí enceta “una nova etapa política, d’estabilitat i diàleg, deixant enrere un temps convuls en què es va fer molt complicat treballar i aconseguir millores pel municipi”\nRafael Gabarri i Noemí Trucharte\nAixí encetava, aquest dimarts, una compareixença de premsa davant els mitjans de comunicació als qui assegurava que a Vilanova del Camí ha tornat l’ordre polític després d’una època convulsa. “Som un govern en minoria però amb una àmplia majoria per aprovar temes importants pel municipi com els pressupostos”. Aquesta serà, ha dit l’alcaldessa, “l’època del diàleg i de la mà estesa que esperem sigui molt llarga”.\nD’aquesta nova relació entre els grups municipals, l’alcaldessa ha destacat la capacitat d’arribar a grans acords com l’aprovació del pressupost del 2020. Un pressupost que ha experimentat un creixement important respecte del 2019, superant els 11 M€, i que també ha augmentat el capítol d’inversions en un 43%, fins el milió dos-cents mil euros. Inversions que prioritzen la millora de la via pública, l’asfalt dels carrers, l’arranjament dels parcs així com l’enllumenat públic i semafòric, entre altres.\nTambé hi ha una partida de 70.000 € que es destinarà a la urbanització del PMUr3, el sector que hi ha entre la rotonda de La Masia i la del carrer Verge de Montserrat. Unes obres que s’aprovaran aquesta setmana i, que segons les previsions, explica Noemí Trucharte, començaran al març. Si es compleixen els terminis marcats, diu l’alcaldessa, l’obra serà efectiva el mes de novembre.\nAquest serà un any important des del punt de vista de l’urbanisme, ha assegurat l’alcaldessa en roda de premsa. El proper mes de juny començaran les obres del Cruyff Court, un camp de futbol que s’instal·larà al carrer dels Ducs, a la zona de lleure Les Moreres, contigua a l’INS Pla de les Moreres. La Fundació Cruyff es farà càrrec de la redacció del projecte així com de la instal·lació del camp amb gespa artificial que s’estrenarà, si tot va bé, el proper mes de setembre.\nL’alcaldessa ha destacat, com una de les prioritats d’aquest govern, la prevenció i reducció de residus i ha posat en valor el Pla –aprovat per unanimitat- en el darrer Ple. El Pla s’ha concebut com una eina fonamental en la gestió dels residus al municipi, marcant els passos a seguir en els propers anys per tal de millorar en la recollida selectiva de residus, tant en quantitats com en qualitat, i aconseguir que la generació d’aquests residus no vagi en augment.\nEl document s’ha marcat tres objectius importants per al 2020: la reducció d’un 10% de la generació de residus, reduir en un 50% el malbaratament alimentari i en un 90% l’ús de bosses de plàstic d’un sol ús.\nDes de l’Ajuntament, ha explicat Noemí Trucharte, està fent petites accions que volen contribuir a aquesta reducció de residus. Així, per exemple, durant els plens municipals es deixarà d’utilitzar plàstic, i en el seu lloc, s’utilitzaran gots reutilitzables i ampolles de vidre.\nAixí mateix l’alcaldessa ha recordat que ja s’està treballant per començar a fer les primeres analítiques de femta als gossos, donant compliment al compromís adquirit en el darrers ple municipal. Aquests dies, s’està acabant de confeccionar un tríptic amb tota la informació sobre aquest tema que després es distribuirà pel municipi i pels mitjans de comunicació. Trucharte ha recordat però, que és obligatori registrar el nostre animal de companyia. Un tràmit gratuït que es pot fer a Serveis Socials de dilluns a divendres de 8:00 a 15:00 h.\nA instàncies dels mitjans de comunicació que li han preguntat sobre la voluntat de crear un espai per al dol perinatal, gestacional i neonatal, aprovat al darrer ple municipal. L’alcaldessa ha anunciat que ja han fet algunes visites amb el regidor d’ERC, Marc Bernáldez, i que tenen una proposta que s’està valorant des dels Serveis Tècnics.


política – Pàgina 5 – BLOG\nBrussel·les, èpica, orgull i tristor\nLa veritat és que he dubtat si enviar o no aquest escrit a la Crònica ja que els sentiments són contradictoris com explico a continuació, però crec que li debem al Josep Bou, la Francina i la Núria el mèrit d’organitzar que tres autocars sortíssim d’Esplugues cap a Brusel·les sense oblidar els molts altres espluguins que varen anar per altres mitjans, i amb alguns dels quals vàrem poder retrobar-nos en terres belgues.\nCosta resumir en poques paraules els sentiments que ens varen envair en apenes setanta dues hores d’anada, estada i retorn. Si més no, he escollit tres paraules: èpica, orgull i tristor.\nÈpica, pel que significa l’esforç de desenes de milers de compatriotes perquè ens ajuntéssim a mil tres-cents quilòmetres de casa per donar escalf al govern exiliat, just al rovell de l’ou de l’Europa que ha decebut possiblement al, fins ara, poble més europeista.\nOrgull, al constatar el civisme, reconegut i aplaudit per la ciutadania i autoritats belgues, amb què es va desenvolupar la reivindicació, no per pacífica i festiva menys dotada de fermesa i determinació.\nTristor, tots conscients que l’homenatge i reconeixement al patiment del president i consellers exiliats estava dividit i convivia dins el nostre cor amb la solidaritat amb la resta de membres del nostre govern empresonats a Espanya.\nAmb tot esperem que tinguem un 2018 millor.\nPublicat al número de gener-març 2018 de Crònica de la Vida d’Esplugues\nPublicat el 02/03/2018 02/03/2018 Autor Sobirania i JustíciaCategories internacional, políticaEtiquetes brussel·les, carles puigdemont, manifestacions\nAra bé, això no vol dir que allò que es plantegi per reemplaçar la institució moribunda estigui ja a l’abast. En aquest sentit, només les idees que impliquen rutines noves i accions concretes diferents són veritablement transformadores. La resta són propostes i projectes, inspiradors (fins i tot enlluernadors) però sense força real de canvi, almenys a curt termini. Cal que es materialitzin en accions assumibles, repetibles i, finalment, inapel·lables.\n¿N’hi ha hagut, d’aquestes, en el procés català? Oh, i tant. Les manifestacions anuals (quasi un ritual) de l’Onze de Setembre, milers de xerrades per tot el territori i les consultes, noves xarxes i comunitats virtuals per on circulen diàriament visions contrahegemòniques i que van arribar al seu zenit l’1-O.\nI ara? Quines rutines podrien canviar? La clau és el crit unànime del 3-O, “Els carrers seran sempre nostres”, tan encomanadís com potent. No entès com una invitació al caos, sinó com una apel·lació a l’empoderament ciutadà. La política al carrer. En uns temps de despolitització generalitzada a totes les democràcies occidentals, el cas català és un contraexemple: en els darrers temps enlloc hi ha hagut tantes mobilitzacions, ni xerrades que s’omplen de públic en qualsevol poblet, sense mencionar l’alta participació electoral. Aquest interès per la política l’ha desfermat el procés sobiranista, però parlar de política no ha de voler dir parlar del tema. De fet, el tema és la conclusió de molts altres temes i, ara mateix, centrar-s’hi exclusivament suposa més un límit que una oportunitat.\nAquesta vibració política ha de poder traslladar-se a altres escenaris. És fonamental. Cal aprofitar aquesta inèrcia per consolidar la repolitització d’una part molt important de la societat catalana i encomanar-la a nous sectors. Cal impulsar-ho, amb accions i rutines senzilles, de qualitat, repetibles. Cal seguir fent xerrades però no per parlar de les bondats de la independència sinó per compartir, debatre i divulgar quins són els problemes concrets de cada barri i municipi, de cada sector socioeconòmic, què suggereixen els veïns i els ciutadans per resoldre’ls, i aprofitar les xarxes per difondre-ho i activar accions concretes.\nLa xarxa independentista ha de donar origen a la xarxa de repolitització i empoderament general. No tinc clar, en aquest context, quin paper hi pot jugar l’ANC, que ha tingut un paper tan fonamental fins ara, però sí que cal que es transformi per anar més enllà. Les estelades, en el dia a dia, ja han donat el màxim de si com a eina de mobilització. I, compte!, que n’han donat molt. No és possible explicar on ens trobem sense assenyalar que en el procés sobiranista s’ha passat d’una defensa de la independència per motius identitaris i culturals als motius econòmics i, finalment, als de qualitat democràtica que tants connectem amb la idea de República. Sense els primers no s’hauria arribat als darrers.\nAquests fòrums i espais de repolitització, aquesta xarxa, aquesta mobilització serà impulsada més fàcilment quan existeixin models repetibles de deliberació, amb recollida endreçada dels problemes i les propostes de solució, amb accions locals però reivindicativament potents, d’impacte socialitzador, potser associades a entorns lúdics i engrescadors. Cal vincular l’ultralocal amb el nivell de país i connectar àmbit rural i urbà. Des de la pràctica. És hora de conèixer-nos millor com a país real.\nAquest empoderament és la base per a una República. No és suficient, però és necessari. En l’àmbit social sovint no es guanya per confrontació sinó per desbordament. El trinomi solidaritat, deliberació en comú i empoderament s’ha de resumir espontàniament en la ment de milions de catalans i catalanes amb una paraula: República. Les institucions són un reflex del procés social. L’actual Parlament reflecteix el procés fins a l’1-O. Si volem un Parlament diferent cal un altre i nou Procés.\nPublicat a l’ARA el 4/02/2018\nPublicat el 23/02/2018 06/02/2018 Autor Sobirania i JustíciaCategories políticaEtiquetes deliberació, democràcia, empoderament ciutadà, fòrum de debat, moviment sobiranista, procés català, república catalana\nLa figura redescoberta de l’autor de La matemàtica de la Història, Alexandre Deulofeu, pronosticava als anys 50 una Catalunya independent, que situava al 2029. De moment, els seus pronòstics sobre el ressorgiment d’Alemanya, l’enfonsament del bloc soviètic o l’actual emergència xinesa foren encertats. Lluny d’interpretar aquestes prediccions com una llei inexorable de fórmula matemàtica, probablement convingui interpretar-les a la llum de l’anàlisi de la resta d’estudis sobre el canvi polític que ens mostren com les tendències es van forjant al llarg d’anys i després impulsen les societats en una determinada direcció sense que una voluntat particular pugui redreçar-les, al menys en un curt termini. La realitat del dia a dia va impulsant un transatlàntic en un rumb que cap moviment de timó podrà canviar en un instant. El que vivim ja ha estat sembrat.\nTot i que, ara per ara, hi ha una sèrie d’objectius definits (guanyar unes eleccions, aturar el 155, portar els presos a casa) aquests són a curt termini. La pregunta clau és que fem l’endemà del 21-D. La insatisfactòria situació actual ens ha portat clarividència sobre la naturalesa del procés: no és un esprint, sinó una marató. La primera cosa sobre la que hauríem de parlar i acordar és l’horitzó temporal del mateix. No pot ser que per una part del sobiranisme estigui pensant en com culminar la proclamació de la República en els propers mesos i altres tinguem al cap un horitzó temporal d’uns quants anys. Sense posar-nos dates límit, cal intentar sincronitzar els rellotges per treballar tots alhora.\nEl procés constituent és la defensa de l’autogovern en versió 2.0. No és reactiva, és propositiva. Es pot fer des de la societat civil i amb el suport (no econòmic) dels ajuntaments. No cal implicar, d’entrada, a la Generalitat, però sí que requereix del consens de totes les forces polítiques sobiranistes sobre els seus objectius i metodologia.\nPublicat a Nació Digital el 22/11/2017\nPublicat el 04/12/2017 06/12/2017 Autor Sobirania i JustíciaCategories políticaEtiquetes alexandre deulofeu, dret a decidir, independentisme, procés constituent, procés sobiranista, república catalana


El Dret a tenir Mal Gust i a la Vulgaritat. | Reflexions d'un arqueòleg glamurós\n« CAS NOVARTIS: La lluita contra el SIDA passa pels Tribunals d’Índia\nNOSTALGIA DEL TRIPARTIT: Quan Catalunya tenia un Govern Decent »\nArxivat a Música | Etiquetat cuba, Fidel Castro, glamour, Música, vulgaritat |\nSi t`hi fixes en la meva foto, soc un fan dels KISS, que tenen una vulgaritat que per mi es qualitat, haha. Anar a un concert d`ells es trobarte amb el millor show de Rock and Roll i Heavy Metal. Ells son el meu racò vulgar.\nper Josep Miquel Costa Esteban Desembre 5, 2012 at 12:52 am\nNo es pot controlar tot des.de l`estat, la gent es com es, i li agrada el que li agrada.\nEs el problema del despotisme il·lustrat: no es pot fer tot pel poble sense el poble, per molt que ens hi esforcem, pensar en una societat de persones perfectes i cultes es un idealisme absurd\nJo prohibiria el futbol, però estic segur que una marabunta de hooligans em cremaria a la foguera, ja no m’hi esforço!\nper Arqueòleg Glamurós Desembre 5, 2012 at 12:57 am\nEl futbol es com tot, te aspectes positius i aspectes negatius, en tot cas els negatius son gairebe sempre extraesportius, ja saps, la massa es la massa. De tota manera, crec que per sobre del dirigisme la gent ha de ser individu, es a dir, pensar per un mateix. El pitjor pecat del poble es convertirse en massa, es el millir adobament per als dictadors. De tota manera, la vulgaritat es un pecat lliure, si s`es conscient. No es pot modelar tothom.\nper Josep Miquel Costa Esteban Desembre 5, 2012 at 1:02 am\nper rafel Desembre 5, 2012 at 9:47 am\nPel que fa al reggeton, jo el prohibiria per masclista, cosificador de la dona i exaltació fins i tot d’expressions com “dale con el látigo”… I quan dic prohibir, vull dir que posaria multes als pares que deixin escoltar això als seus fills, no el deixaria posar en actes o espais públics i… tampoc a locals on deixin l’entrada a menors d’edat.\nEvidentment la vulgaritat no es pot prohibir, ni s’ha de controlar a la gent en aquest sentit, però sí que és cert que deixar que la “vulgaritat” entri als mitjans de comunicació i a la vida mediàtica del país és igual de tendenciós que deixar/promoure que hi entri la rigorositat, un llenguatge ric i conflictes humans profunds i complexes i no “high school musical”.\nHem de protegir els nens! La meva cosina amb 15 anys està boja pel High School Musical! és un desastre! Té com a referent de relació un inútil anti-cultural superficial i una animadora de futbol que l’últim cop que va llegir un llibre devia ser de lectura obligatòria i es devia dir “No sé qué me passa, pero estoy tonta de remate!” =S\nVaja, NO A LA NORMALITZACIÓ DE L’ESTUPIDESA ENDÈMICA I DEL FRIQUISME RECURRENT CONTRA LA CULTURA DE QUALITAT! =)\nper lakk Desembre 5, 2012 at 12:05 pm\nD’acord amb l’objeciu que planteges, però no amb el mètode: no seria millor invertir més en pedagogia i cultura en comptes d’intentar vetar programes o músiques que es poden trobar molt fàcilment a Internet?\nper Arqueòleg Glamurós Desembre 5, 2012 at 12:22 pm\nQue el reaggeton és masclista? D’on has tret aquesta conclusió tant exagerada???!!! (Espero que es capti la ironia) Ai, si això ho sabessin els de les discoteques que tu i jo sabem…\nI per cert, una bona ‘Booooomba’ a la catedral en un moment de la nit s’agraeix. Collons, si fins i tot esperem el moment Nino Bravo!!!\nper Crític de cine Desembre 5, 2012 at 1:56 pm\njo no ho he fet mai, jo em mantenc ferm i rigit en els meus ideals anti cutrerisme, es el que té ser perfecte…\nper Pons Desembre 6, 2012 at 9:33 pm\nCuriós i interessant article.\nEstà clar que hi ha gent que s’ho passa pipa tenint mal gust, però lògicament això no es pot prohibir. Si ho fan a Cuba, és perquè tenen el problema de no saber distingir clarament què és el socialisme i volen imposar la mateixa visió del món. En canvi, la solució passa per l’educació, com bé dius, però així i tot no es pot suprimir mai del tot el “cutrerisme” ni músiques, per exemple, d’aquestes tan horribles que esmenteu, que jo, per cert, no escolto. Però el problema que jo hi trobo és que sempre el mal gust, les coses horteres i potser l’espectacle banal entren a tot arreu i es perd rigor. Això sí que és un problema per mantenir la població crítica.\nper Ectòrix Desembre 7, 2012 at 1:40 pm\nHi ha un temps per moments horteres, sinó es converteixen en costum i en una manera de viure (pel meu gust).\nHi ha governs que són molt intervencionistes. Recordo que en algun Estat dels EEUU està prohibit el coit anal. El problema neix quan un Govern pensa que pot dirigir la vida de les persones.\nper Tomàs Desembre 7, 2012 at 6:50 pm


Torna el terror d'Horrorland, però aquest cop a Illa Fantasia\nEl parc de terror es trasllada a Vilassar de Dalt.\nAmb una inversió d'1,5 milions d'euros, el parc temàtic reobrirà portes a l'octubre en una nova ubicació i amb personatges renovats\nDesprés tancar el seu complex a l’antiga central de Cercs, el proper 15 d’octubre el parc de terror Horroland tornarà a Illa Fantasia, a Vilassar de Dalt. Tribus caníbals, presos descontrolats, pallassos assassins i rituals mexicans faran emmudir —o cridar— els atrevits que decideixin visitar les noves instal·lacions. Una oferta terrorífica completament nova, dissenyada des de zero.\nAquells que no tinguin por dels ensurts no poden badar gaire. En només 15 dies s’han venut el 40% de les entrades disponibles en aquesta nova temporada d’Horrorland, que només comptarà amb 11 dies d’obertura. “Hi ha moltes ganes d’Horrorland i això ens anima molt”, exposa un dels organitzadors, David Moreno, tal com es va veure quan es va obrir la venda i el sistema informàtic va col·lapsar.\nAmb preus a partir de 35 euros, el parc preveu 16.500 visitants i estarà obert fins a mitjans de novembre. El complex ha incorporat mesures per evitar els contagis, com venda d’entrades per a grups, amb l’objectiu de crear grups bombolla.\nA la presentació de la nova temporada d’Horrorland, han assistit l’alcaldessa de Vilassar de Dalt, Carola Llauró, i el de Premià de Dalt, Josep Triadó. Tots dos municipis calculen que l’arribada d’aquest parc suposarà un augment del 30% del turisme durant la temporada d’obertura.\nPer als promotors d’Horrorland, Cristina Raya i David Moreno, l’elecció d’Illa Fantasia ha estat la idònia, tenint en compte la proximitat amb Barcelona, l’accessibilitat amb transport públic i l’extensió i el terreny disponible. La inversió inicial per posar-lo en marxa se situa al voltant dels 1,5 milions d’euros. “Nosaltres hem posat el terreny i Horrorland el talent. Ha estat un amor a primera vista des del primer dia”, han afegit els propietaris d’Illa Fantasia, Josep Maria i Joan Cama.\nAixí mateix, el retorn d’aquest parc suposarà la contractació de 170 treballadors, entre personal d’accés, restauració, jocs, logística i actors. Als novells en el món del terror, Horrorland els formarà en l’art de fer ensurts.


El servei de tren entre Balaguer i la Pobla, aturat com a mínim una setmana més | NacióLleida\nFGC instal·larà sensors als talussos més complexos de la línia que advertiran de nous moviments de la muntanya\nper Jordi Ubach Llorens, 22 de març de 2021 a les 11:58 |\nEl tren va ser retirat divendres, per medis propis, del punt de l’esllavissada | FGC\nEl servei de tren entre la Pobla de Segur i Balaguer seguirà cancel·lat almenys una setmana més. Són les previsions de Ferrocarrils de la Generalitat (FGC), que segueix treballant al punt on el passat dia 12 un dels combois es va estavellar contra unes roques que s’havien desprès de la muntanya. FGC espera aquesta setmana deixar el talús net i tenir operativa la via per poder informar, el proper dilluns, de la data de recuperació del servei una vegada s’hagi analitzat l'abast de la reparació del tren avariat.\nNo hi ha hagut danys personals i Ferrocarrils ofereix un servei substitutori en autobús entre la Pobla de Segur i Balaguer\nFonts de la companyia han explicat a Pallars Digital que l’objectiu, aquesta setmana, és deixar el talús protegit amb noves malles i monitoritzat amb uns sensors que advertiran de nous moviments de la muntanya per tal de poder evitar nous accidents. FGC ha assegurat que aquest sistema de monitorització s’aplicarà a la resta de talussos complexos de la línia, que s’equiparan amb sensors encara que disposin de sistemes de protecció.\nEl passat divendres, tècnics de Ferrocarrils van iniciar les tasques d’arranjament i neteja de la via. També se segueix amb la feina d’estabilització de la cota 100 del talús i la neteja de tota la pedra caiguda. FGC calcula que en total s’han desprès uns 1.000 metres cúbics de pedra de la muntanya, una quantitat que demostra la magnitud de l’esllavissada.\nPel que fa al tren avariat, el mateix divendres els equips de manteniment i infraestructura de Ferrocarrils van poder treure’l del punt on va quedar aturat, entre Àger i Santa Linya (Noguera). El comboi va poder baixar per medis propis en direcció Lleida i ja es troba als tallers de Pla de Vilanoveta de la capital del Segrià. Mentre duren tots aquest treballs, la companyia ofereix un servei substitutori en autobús entre la Pobla de Segur i Balaguer.\nSegon accident en 14 mesos\nEl del dia passat dia 12 ha estat el segon accident greu que pateix el tren de la línia Lleida-la Pobla en els darrers 14 mesos. El gener de l’any passat, un dels dos combois va topar amb una altra esllavissada registrada a Àger, provocada pel temporal Glòria. Això va deixar aturat durant vuit mesos el servei de tren entre Balaguer i la Pobla de Segur.\nImatge del talús afectat des d'on han caigut les roques. Foto: FGC\nSocietat, esllavissades, transport públic, accidents, línia Lleida-la Pobla, tren, tren de la Pobla, FGC


Març 2014 | Alf\nX Jornada sobre dislèxia a Barcelona\nLloc: Auditori Centre Docent de L'Hospital Sant Joan de Déu\nOrganitza: Associació Catalana de Dislèxia\nL’emissora Boca Ràdio emet càpsules amb fragments dels llibres de Lectura Fàcil. De moment els locutors de l’emissora ja han llegit un fragment de “Set dies al llac” i l’han penjat en forma de podcast a internet. En breu gravaran un altre fragment, i tots ells es podran escoltar per la ràdio.Més informació\nT’agrada escriure? Tens una bona història i la vols veure publicada? Doncs participa al Premi de Novel·la Curta de Lectura Fàcil 2014, convocat per l’Agrupació d'Associacions de Lectura Fàcil. Més informació\nPetita història de Paco Candel en LF\nAmb l’objectiu de facilitar als aprenents de català un material per fomentar la conversa a través de la lectura, la Direcció General de Política Lingüística acaba d’editar l’adaptació a Lectura Fàcil de la breu biografia de Paco Candel que Genís Sinca va publicar el 2009. Eugènia Salvador i Montse Flores n’han fet l’adaptació.Més informació\nLa Biblioteca Pública de Retiro organitza un club LF per a persones immigrants. Comencen el proper 22 d'abril.\nLa LF a Pozuelo de Alarcón\nTotes les biblioteques de Pozuelo de Alarcón tindran un club de Lectura Fàcil. La biblioteca Rosalía de Castro ja compta amb un adreçat a persones adultes amb discapacitat intel·lectual. Properament en començaran 2 més a les biblioteques Miguel de Cervantes i Volturno.\nEls primers clubs LF de La Rioja\nJa estan en marxa els primers Club LF de La Rioja. Un per a nens de 12 i 13 anys amb dificultats lectores, i l'altre per a joves de 14 a 16 anys. Els clubs estan organitzats per Centro CHAT. Es reuneixen els divendres i dimarts respectivament a la llibreria Santos Ochoa de Logroño.\nM. Àngels Sellés a Olesa de Montserrat (25/03/2014)\nL'autora del llibre LF "De Chamartín a Collbató", visita el club LF d'Olesa de Montserrat, format per alumnes del CNL del municipi.\nNúria Martí a Olot (24/03/2014)\nNúria Martí ha conduït una sessió del Club de lectura fàcil a Olot.\nLes persones que hi van assistir van fer moltes preguntes a l'autora sobre la història i el procés d'escriptura.\nMontse Flores a Montcada (5/03/2014)\nL'escriptora LF Montse Flores va parlar del seu llibre L'aigua del Rif amb alumnes del CNL de Montcada a la Biblioteca Elisenda.\nL'escriptora Anna Tortajada ha visitat el club LF de la biblioteca Sant Ildefons de Cornellà. Els membres del club havien llegit la versió LF del seu llibre "Nahid, la meva germana afganesa". Més informació\nJornada L'inclusió educativa a Catalunya (3/04/2014)\nL'ALF va estar present amb un estand de llibres LF a la jornada d'inclusió educativa organitzada per la Fundació ASPASIM. Hi van assistir més de 300 persones.\nCurs de dinamització lectora\nAdreçat a als professionals de les entitats associades a DINCAT\nS'han realitzat dues sessions:\n›› Presentació del projecte i materials LF, a càrrec d’Eugènia Salvador\n›› Pautes per crear i conduir clubs LF, a càrrec de Mireia Estapé\n›› Taller de dinamització lectora, a càrrec de Lali Feliu\nCurs de dinamització lectora: Volem crear i dinamitzar un club de Lectura\nFàcil. Som-hi! per a biblioteques de la Xarxa de Barcelona.\n›› Presentació del projecte i materials LF, a càrrec de Carme Mayol\n›› Taller de dinamització lectora, a càrrec de Lali Feliu.\nAmb els llibres LF, els lectors són els protagonistes\nEls alumnes de la USEE (Unitat de Suport a l’Educació Especial) de l’Institut Poeta Maragall de Barcelona han fet d’actors durant una estona i s’han convertit en els personatges del conte LF “Sarazad i les mil i una nits”.\nTercera edició del Projecte de foment de la lectura a Manlleu\n10 voluntaris ajuden 20 persones en l'aprenentatge del català. Els voluntaris donen suport a la lectura i a la conversa per millorar la comprensió i la dicció dels aprenents. I tot això, amb llibres LF!\nVII Certamen Literari Rosetta\nConvocat el VII Certamen Literari Rosetta per a persones amb discapacitat o trastorns de l'espectre autista (TEA).\nL'objectiu és fomentar la creativitat d'aquestes persones perquè puguin conèixer el seu món interior i desenvolupar-lo. L'ALF revisa els textos guanyadors i els adapta a LF.\nAssemblea Socis ALF\nL'Associació Lectura Fàcil va celebrar el passat 14 de març l'Assemblea de socis 2014. Es van aprovar els pressupostos presentats per aquest any i les línies estratègiques a seguir.


A l'espera del pavelló de Sardenya - L'independent de Gràcia\nA l'espera del pavelló de Sardenya\nEl Districte vol tenir el projecte executiu aquest mandat i fer obres la propera legislatura\nDilluns, 22 de novembre de 2021 - 08:36h\nEls terrenys per al pavelló | À.G.P.\nEnllestir aquest mandat el projecte executiu del futur pavelló poliesportiu del carrer Sardenya, als terrenys entre Taxdirt i Travessera. El Districte ha avançat aquesta setmana el calendari de treball per fer possible una vella reivindicació de les entitats esportives de Gràcia Nova i Camp d'en Grassot, com ara l'Hoquei Claret. L'equipament esportiu, que es construirà entre l'escola de les Aigües i l'institut Teresa Pàmies, ha de donar també sortida a necessitats dels clubs del Baix Guinardó. Els detalls es van presentar dimarts passat durant el Consell de l'Esport. Segons la consellera d'Esports, Mercè Saltor, la redacció del projecte executiu se centra en acabar de "concretar els usos". La propera legislatura s'executarà l'obra, que suposarà arranjar l'espai i aixecar el pavelló.\nUn altre tema estrella de la reunió va ser el model de la propera Festa de l'Esport, que se celebrarà a l'octubre del 2022 i mantindrà moltes de les propostes de l'edició passada, celebrada al juny.\nDurant la sessió també es va presentar el projecte Barcelona Sports Hub, que impulsa l'Institut Barcelona Esports (IBE) per facilitar la inversió d'empreses en noves tecnologies aplicades a l'activitat esportiva. En aquest sentit, Saltor destaca el "bon posicionament" del territori per atreure aquestes inversions cap a entitats esportives de Gràcia.


Estás aquí: Portada / Evangeli al dia / Sense esperar res a canvi\nDIUMENGE XXII DURANT L’ANY – Cicle C – 28 d’agost de 2016\nEvangeli: Lluc 14,1.7-14\nAltres lectures d’aquest diumenge: Sir 3,19-21.30-31; He 12,18-19.22-24a; Salm 68 (67)\nJesús s’atreveix a dir al fariseu que l’ha convidat: «Feliç de tu, llavors, perquè ells no tenen res per a recompensar-te». Aquesta benaurança ha quedat tan oblidada que molts cristians no han sentit mai a parlar d’ella. No obstant això, conté un missatge molt estimat per Jesús: «Feliços els que viuen per als altres sense rebre recompensa. El Pare del cel els recompensarà».


SANTUARI DE LA MARE DE DÉU DE MISERICÒRDIA. REUS: Homilia Diumenge 14 de durant l'any\nHomilia Diumenge 14 de durant l'any\nNo calen ni “bossa, ni sarró, ni calçat”, però sí que cal un nou estil de vida.\nLectura del llibre d’Isaïes (Is 66,10-14c)\nAlegreu-vos amb Jerusalem, feu festa, tots els qui l’estimeu. Estigueu contents amb ella tots els qui portàveu dol per ella; sereu alletats amb l’abundància del seu consol i xuclareu les delícies de la seva llet. Això diu el Senyor: «Jo decantaré cap a ella, com un riu, la pau i el benestar, la riquesa de les nacions, com un torrent desbordant. Els teus nodrissons seran portats al braç i amanyagats sobre els genolls. Com una mare consola el seu fill, jo també us consolaré: a Jerusalem sereu consolats. Quan ho veureu, el vostre cor bategarà de goig i reviuran com l’herba els vostres ossos.» La mà del Senyor es farà conèixer als seus servents.\nLectura de la carta de sant Pau als cristians de Galàcia (Ga 6,14-18)\nGermans, Déu me’n guard de gloriar-me en res que no sigui la creu de nostre Senyor Jesucrist. En ella és com si el món fos crucificat per a mi i jo per al món. Ni la circumcisió ni la incircumcisió no tenen cap valor. L’únic que val és que hàgim estat creats de nou. Que la pau i la misericòrdia de Déu reposin sobre tots els qui mantenen aquest criteri i sobre l’Israel de Déu. A part d’això, que ningú no m’amoïni, perquè jo porto en el meu cos les marques distintives de Jesús. Germans, que la gràcia de nostre Senyor Jesucrist sigui amb el vostre esperit. Amén.\nLectura de l’evangeli segons sant Lluc (Lc 10,1-12.17-29)\nEn aquell temps, el Senyor en designà encara setanta-dos, i els envià que s’avancessin de dos en dos cap a cada poble i a cada lloc on ell mateix havia d’anar. Els deia: «Hi ha molt a segar i pocs segadors: demaneu a l’amo dels sembrats que enviï homes a segar-los. Aneu. Us envio com anyells enmig de llops. No porteu bossa, ni sarró, ni calçat, no us atureu a saludar ningú pel camí. Quan entreu en una casa digueu primer: Pau en aquesta casa. Si hi viu un home de pau, la pau que li desitgeu reposarà en ell; si no, retornarà a vosaltres. Quedeu-vos en aquella casa i compartiu allò que tinguin per menjar i beure: els treballadors bé es mereixen el seu jornal. No aneu de casa en casa. Si en un poble us reben bé, mengeu el que us posin a taula, cureu els malalts que hi hagi i digueu a la gent d’aquell lloc: El regne de Déu és a prop vostre.\n[Però si en un poble no us volen rebre, sortiu als carrers i digueu: Fins la pols d’aquest poble que se’ns ha posat als peus, us la deixem. Però sapigueu això: El regne de Déu és a prop. Us asseguro que quan vingui el gran dia, la sort de Sodoma serà més suportable que la d’aquell poble.» Els setanta-dos tornaren tots contents i deien: «Senyor, fins els dimonis se’ns sotmeten pel poder del vostre nom.» Jesús els digué: «Sí, jo veia Satanàs que queia del cel com un llamp. Us he donat poder de trepitjar les serps i els escorpins i totes les forces de l’enemic: res no us podrà fer mal. Però no us alegreu que els esperits se sotmetin a vosaltres; alegreu-vos que els vostres noms estiguin escrits en el cel.»]\nEren 72. Els nombres a l’Evangeli no són només una quantitat per què sí. Així com els apòstols són 12 que representen les 12 tribus d’Israel, per tant tot (!) el país d’Israel. Per tant els 72 poden representar tots els països de la Terra, que segons el capítol 10 del Gènesi eren aquesta quantitat, o sigui tota la Terra (!). La missió, per tant, de Jesús, de part de Déu és universal. És per a tothom.\nI les recomanacions que fa Jesús als enviats són molt concretes. El missatge que porten no és seu, ells són uns enviats. Cal tenir-ho molt present. Els adverteix que no s’alarmin, “Hi ha molt a segar i pocs segadors”, hi ha molta feina. I també afegeix “Us envio com anyells enmig de llops.”. Això no pot engrescar gaire. I a més a més una norma pràctica: “No porteu bossa, ni sarró,... quan entreu en una casa digueu primer: Pau en aquesta casa.” El missatge és, bàsicament i sobretot, un missatge de pau. L’Evangeli no entra per la força, no entra per la cabota, no entra amb calçador i menys amb violència.\nEl nostre poble té una dita que diu d’on no n’hi ha, no en pot rajar. Pot ser per això, la Pau, un do tan preuat, és tan escàs i resulta tan car. La Pau és més, molt més (!), que una paraula bonica. Ara es repeteix molt aquesta paraula, i em fa més por que goig, perquè podria ser, justament, el desig d’allò que no tenim. El que té gana sempre parla de pa. Talment com quan ens donem la Pau en la celebració de l’Eucaristia: no és una salutació, no és Que tal, com està?, no és Hola!, com estem?. No... És una comunicació, és una donació de la Pau. Ningú no pot donar allò que no té. Es pot donar la ma sense donar la Pau. No podem ser portadors de Pau si no estem disposats a pagar el preu que calgui per aquesta Pau. Tot això ens fa pensar que el missatge de l’Evangeli, que la celebració de l’Eucaristia són expressions i realitats que no són nostres, que no depenen del nostre estat d’ànim d’aquell moment, són obra de Déu (!). “Alegreu-vos que els vostres noms estiguin escrits en el cel”.\nEncara entenem malament, potser, la proclamació de l’Evangeli. Ho entenem d’una manera exclusivament doctrinal. Evangelitzar, llavors, fora portar l’Evangeli a aquell qui encara no el coneix. Si ho entenem així les conseqüències són ben clares. Necessitem mitjans, poder, diners, influències,... per poder assegurar la proclamació del missatge en front d’altres doctrines, altres ideologies, altres opinions. És necessari que els enviats estiguin ben preparats, que tinguin a l’abast tots els mitjans necessaris per fer ben profitosa la seva missió, més convincent, més atractiva; necessitem més estructures, més tècnica, més pedagogia,...Hi ha molta feina a fer; i el contrast és fort; davant de tanta feina “No porteu bossa, ni sarró,...”. Sense eines. Tots els mitjans són necessaris, però no es qüestió de fer, sinó de ser. Quan anem a fons en a la qüestió veiem com actua Jesús.\nLes coses canvien radicalment. L’Evangeli no és només, i sobretot, una doctrina. L’Evangeli és, per damunt de tot, una persona, Jesús. L’experiència vital i salvadora de Jesús de Nazaret. Iniciada per Ell pels pobles i camins de Palestina; i continuada, a tot el món i a través dels segles, per l’Església. D’aquí ve que evangelitzar no és propagar una doctrina, sinó fer present en el cor dels homes i dones la força salvadora de Jesús, i això no es fa de qualsevol manera. Això no es duu a terme, només, amb bons mitjans, sinó amb bons missatgers. I per dur a terme aquesta experiència els mitjans més adequats no són pas ni el poder, ni el diner ni la tècnica; sinó els mitjans pobres, els mateixos que emprava Jesús. El Fill de l’home no té un reposar el cap. “Els ocells tenen nius, però el Fill de l’home no té on reposar el cap.” I nosaltres sempre pensem en una poma per a la set. “Compartiu allò que tinguin per menjar i beure”.\nAixò sí, allò que és més important, allò que de veritat és necessari són uns testimonis en la vida dels quals si endevina la força alliberadora del missatge que porten. El testimoni sí que és necessari, però sobretot no calen tantes estructures, ni tanta pedagogia, ni tantes institucions. To això és important, és pràctic, però no és imprescindible. Allò que és imprescindible és predicar una vida que ens allibera i que vegin que aquell qui ho predica està alliberat. Una vida que ens omple i que vegin que aquell qui la predica n’està ple.\nNomés un, un de sol, sant Francesc d’Assis ho va entendre i ho va fer així. I ell sol va capgirar mig món. Només ell, sant Francesc, ho hauria hagut de dir Pau en aquesta casa perquè donava tot el què tenia, donava l’única cosa que tenia: la Pau i el perdó.\nPotser sí que hauríem d’escoltar més sovint i amb més atenció les recomanacions de Jesús, tant vàlides ahir com avui. No calen ni “bossa, ni sarró, ni calçat”, però sí que cal un nou estil de vida.\nPublicat per Santuari de la Mare de Déu de Misericòrdia a 13:32\nEtiquetes de comentaris: Homilia, Missa de l'Aparició, Mn. A.Roquer\n▼ 04 de jul. (1)\nCrist Rei (10)\ndiumenge de rams (9)\nMissa de l'Aparició (104)\nMn. Creu Saiz (212)\nMn. Joan Anton Cedó (3)\nMn. Moreno (2)\nMn. Rafel Serra (1)\nSantuari de Misericòrdia (2)\nSt. Joan (156)\nSt. Lluc (187)\nSt. Marc (84)\nSt. Mateu (137)\nTemps de Nadal (29)\nTots Sants (8)\nVespres solemnes (1)


Dimitra Studios Amorgos Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\negiali, Ormos Egialis, Amorgos, Grècia, 84008 - Veure al mapa\nMés informació sobre Dimitra Studios\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Dimitra Studios és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Amorgos. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nDimitra Studios també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Amorgos. Els clients de l'hotel poden gaudir de lloguer de cotxes, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Dimitra Studios és una selecció idònia per a la vostra estada a Amorgos.


Aquest diumenge torna el Quinto del Moll, després de la bona rebuda que ha tingut per Sant Esteve | Ràdio Arenys 91.2FM\n/ Act.: 27 de desembre del 2019 a les 14:12\nAquest diumenge torna el Quinto del Moll, després de la bona rebuda que ha tingut per Sant Esteve\nEl Nadal Genial comença avui amb …\nAquest cap de setmana torna l’Svatour …\nUna veïna del carrer Olivar impulsa una recollida de …\nMagdalena Campassol prepara una Cantata Participativa del …\nMarta Mitjans, a punt d’aconseguir rècord aquest cap de …\nLa cita és a les 6 de la tarda al Bar l’Ateneu Arenyenc i el Quinto repartirà premis gràcies a la col·laboració de comerços i restauradors. Es guanyaran, per exemple, sortides amb l’Odina o cursos per a titulacions nàutiques gratuïtes.\nUn dels organitzadors i membre d’El Moll, Oriol Ferran, ha posat en relleu que l’objectiu és passar una tarda de germanor després dels dinars familiars. Aquesta serà la tercera edició d'aquesta activitat oberta a tothom. De fet, l’any passat va ser un èxit acollint al voltant d’un centenar de persones al llarg de tota la tarda. Ferran recorda que s’ha optat per dos dies perquè tothom tingui opció de participar-hi, ja que el dia de Sant Esteve hi ha persones que tenen més compromisos familiars.\nPel que fa al Quinto d’ahir, dia de Sant Esteve, Ferran destaca que va ser tot un èxit i que hi van participar una vuitantena de persones aproximadament. Esperen, a més, que la cita d’aquest diumenge encara rebi més arenyencs, alguns que repetiran, i altres que s’hi afegeixin de nou. Reconeix que l’espai de l’Ateneu serà una mica just per acollir tots els participants però explica que ja estan treballant perquè tothom hi tingui cabuda.\nAquest any el dia de Sant Esteve va ser l’arenyenc Ramon Puigvert qui va cantar mentre que el pròxim diumenge ho farà un sabadellenc. Està previst que l’activitat s’allargui fins als volts de les 10 de la nit.


Sofia Royo | Faber Residency\nPolitòloga, estudiant de doctorat i investigadora\nCatalunya, Andalusia i Holanda\nDel 10 al 16 de gener de 2018\nCatalana d’origen (Tortosa, 1991). Viu entre Catalunya, Andalusia i Holanda. Politòloga de formació. Actualment, estudiant de doctorat en Dret a la Universitat de Granada i investigadora del Departament de Dret europeu i internacional de la Universitat de Maastricht. S’està especialitzant en el camp dels drets fonamentals, concretament en la llibertat artística. El seu treball i producció se centren en els drets dels artistes i en la relació entre el dret constitucional i l’estètica. Tot això dins de l’entramat jurídic i polític de la Unió Europea. La teoria i la pràctica política també li interessen.\nEl projecte que duré a terme durant la meva estada a Faber té com eix principal el paradigma del grafiti. Més concretament, el propòsit d’aquest és comprendre els conflictes contemporanis que afronta aquesta pràctica artística en l’entorn urbà des d’un punt de vista institucional per tal de trobar possibles línies de resolució.\nAquesta realitat en expansió present en l’espai públic es reivindica com a lícita amb l’argumentari de la llibertat artística. Però, la seva validesa és limitada. Progressivament, les comunitats tendeixen a flexibilitzar, d’una manera o altra, el seu tractament normatiu. Tot i això, molts dels condicionants de la llibertat artística, es localitzen en l’espai urbà.\nMitjançant l’analitzi d’aquesta modalitat artística, tant mateix els fenòmens amb incidència en l’exercici de la llibertat de l’art dintre del marc mencionat, aquest treball vol fer una modesta contribució a construir una imatge de ciutat més oberta, lliure i inclusiva.


Dijous 28 de gener. Treball de torn: "La tomografia, una conjunció entre tecnologia i matemàtiques" - Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona\nDijous 28 de gener. Treball de torn: "La tomografia, una conjunció entre tecnologia i matemàtiques"\nDijous 28 de gener a les 19:00h tindrà lloc a l'Acadèmia la lectura del treball de torn "La tomografia, una conjunció entre tecnologia i matemàtiques" (Treball de torn. Secció 1a. Matemàtica i Astronomia. ), a càrrec de l'acadèmic Dr. Josep Amat i Girbau.\nLa tomografia es una de les grans aportacions que la tecnologia va aportar en la tercera revolució industrial, coneguda com a revolució cientificotècnica. Mentre que la primera revolució es caracteritzà per l’aparició de la màquina de vapor; la segona per la utilització del petroli i el desenvolupament de l’electricitat; la tercera, que s’estén des del 1970 al 2010, generalment s’associa als gran avens que suposà el desenvolupament de tecnologies basades en els nous coneixements científics, com l’electrònica, la informàtica, la radio, la TV, les tecnologia nuclear, la robòtica, les tecnologies aeroespacials, les comunicacions i internet. Però apart d’aquests avenços també cal remarcar-ne molts altres igualment remarcables basats en el progrés científic, com el microscopi electrònic, el làser, el GPS o la tomografia. L’actual 4ª revolució industrial, es caracteritza per les fortes sinergies entre les comunicacions i el internet de les coses, la robòtica intel·ligent, els sistemes ciberfísics i l’ús massiu de dades, amb la intel·ligència artificial.\nLa tomografia, que va ser desenvolupada a partir del 1970, representà un gran avenç per la medicina al poder obtenir imatges i models tridimensionals de l’anatomia humana de forma incruenta i cada cop més precisos, tant des del punt de vista fisiològic com de l’activitat metabòlica, el que resulten de gran rellevància tant en diagnòstic com en la cirurgia robotitzada, actualment en fort desenvolupament.\nAquesta conferència es focalitzarà en quatre punts: en primer lloc s’exposaran els conceptes i el principi del funcionament de la tomografia, les diferents generacions tecnològiques que s’han succeït i el progrés en curs. En segon lloc s’exposarà el suport matemàtic que prèviament s’havia desenvolupament i que va fer possible la seva implementació tecnològica. En tercer lloc s’analitzaran les diferents fonts d’energia utilitzades en la tomografia, unes alternatives que permeten desenvolupar equips per a diferents aplicacions. Per últim s’exposaran les diferents camps d’aplicacions apart dels mèdics, des del industrial, la seguretat, la geologia o l’arqueologia. La seva aplicació, per exemple en l’exploració de l’interior de les piràmides d’Egipte de forma no física, representa un bon exemple d’aquests altres camps d’aplicació menys coneguts.


Paul Preston guanya el I Premi d'Història de Catalunya\nL'obra 'L'Holocaust espanyol' relata la repressió i l'extermini durant la Guerra Civil\nCitant noms i cognoms, l'historiador detalla les atrocitats de la violència institucionalitzada a la zona nacional\n2 min. Barcelona 15/02/2011 17:32\n'L'Holocaust espanyol. Pautes d'extermini durant i després de la Guerra Civil', de l'històriador britànic Paul Preston, s'ha endut el Premi d'Història de Catalunya Santiago Sobrequés i Vidal. L'assaig, que arribarà a les llibreries el proper Sant Jordi, editat per Editorial Base, és un relat de la repressió que va tenir lloc des del mateix esclat de la Guerra Civil, tant a la zona nacional com a la republicana.\nPreston, que ha publicat una llarga llista de llibres sobre la Guerra Civil i el franquisme, cita noms i cognoms i relata les atrocitats a la zona nacional. Una repressió planejada amb la qual els colpistes esperaven "eliminar sin escrúpulos ni vacilación a todos los que no piensen como nosotros". No va ser, però, una violència unilateral. El bàndol republicà, informat de la violència amb la qual actuava el seu enemic, va intensificar la repressió contra els rics, els banquers, els terratinents, els militars i, sovint amb especial crueltat, contra el clergat.\nLes dues finalistes d'aquest nou certamen centren la seva investigació sobre el període medieval. 'La construcció naval a la Corona d'Aragó: Catalunya (segles XIII-XV) de Marcel Pujol i Hamelink és un estudi sobre com eren i com es construïen els vaixells a la Catalunya de l'edat mitjana a partir de fonts arqueològiques, documentals i iconogràfiques. 'La carn. Cos i sexualitat a l'Edat Mitjana' d'Albert Toldrà i Vilardell, és un recorregut antropològic per diferents aspectes de la complexa cultura medieval sobre el cos i la sexualitat.


Bétera tancarà l'atípica temporada ciclista d'escoles - Diari Serpis\n– Aquest pròxim dissabte en la localitat valenciana de Bétera dona per conclosa la temporada ciclista sobre asfalt en la categoria d’escoles.\nL’equip de l’italià Stefano Garzelli, guanyador del Giro d’Itàlia, serà l’encarregat d’organitzar la clausurar d’aquesta atípica temporada amb tan sols tres carreres de les 36 carreres que hi havia programades i que finalment s’han suspés per la situació de la pandèmia del Covid 19.\nIndubtablement hi haurà un control estricte abans de la carrera i durant la mateixa. Com la presa de temperatura a l’entrada, els pertinents gels i tot aquell que es trobe en el recinte haurà de portar màscara a més tots els participants hauran de portar una polsera identificativa, en cas de no portar-la no podran participar.\nCal destacar el gran esforç realitzat per María Benimeli, organitzadora de l’esdeveniment i directora de l’escola més nombrosa de la comunitat, que ha lluitat per fer realitat un comiat digne als infantils de segon any que acaben el període d’escoles després de quasi 10 anys en alguns casos, ja que l’edat va dels 5 als 14 anys.\nEn l’apartat estrictament esportiu els dos equips de La Safor portaran més ciclistes que en l’anterior carrera disputada a Llíria. En aquesta ocasió el Triasport Gandia comptarà amb 19 efectius i La Valldigna amb 9 ciclistes. Tots dos equips volen acabar l’any amb molts podis.\nBétera carrera d'escoles de ciclisme\nArticle anteriorGandia organitza “Recuperar espais”\nArticle següentS’incorporaran 410 nous professionals per a reforçar la labor assistencial i de rastreig