La Titan Desert 2019 ja té els seus guanyadors: Betalú i Ramírez | betevé\nJosep Betalú i Anna Ramírez, guanyadors de la Titan Desert 2019\nCarles Alcoyent Corominas | dissabte, 4 de maig del 2019, a les 18.10\nDesprés de sis dies de competició, la Titan Desert ha posat punt final a l’edició del 2019. I ho ha fet amb dos catalans com a guanyadors: l’ampostí Josep Betalú i la vigatana Anna Ramírez. L’última etapa disputada entre El Jorf i Maadid se la va adjudicar el tàndem format per Ignasi Avila i Joan Font.\nSis dies de competició i diversos campions\nLa Titan Desert, que alguns comparen amb el Ral·li Dakar, però de ciclisme de muntanya, es disputa al desert del Sàhara. Molts dels participants l’afronten amb reptes personals. És el cas de l’Alex Roca, que amb una paràlisi cerebral i un 76 % de discapacitat ha aconseguit acabar la prova després de no poder fer-ho, l’any passat.\nEls guanyadors absoluts de la prova han estat el ciclista d’Amposta, Josep Betalú, campió de les tres edicions anteriors i la vigatana Anan Ramírez. L’ampostí del Viorcam-KH7-Pasion MX ha fet una marca de 18 hores i 12 minuts. De la seva banda, la seva companya d’equip, l’Anna Ramírez ha necessitat 21 hores, 18 minuts i 31 segons per fer els 640 quilòmetres de la prova.\nLa Titan Desert 2019, però, també serà recordada per la mort de Fernando Civera. El ciclista aragonès va patir una aturada cardíaca durant la primera etapa de la competició.


Pis a Barcelona. Sant Gervasi - La Bonanova (CV-64b) - Venda - Pisos a Barcelona | Immobiliàries Barcelona | Metresquadratas.com\nInici > Venda > Pis a Barcelona. Sant Gervasi - La Bonanova (CV-64b)\nPis a Barcelona. Sant Gervasi - La Bonanova (CV-64b)720.000 €\n720.000 €Sant Gervasi - La Bonanova\n140 m25 hab/s.2 bany/s\nPis alt amb terrassa al costat del parc de Ferran Casablancas.\nPis de 140 m2 construidos, ampli saló menjador amb terrassa aprofitable orientada a sud, gran cuina office, cinc habitacions, quatre dobles i una individual de servei, safareig i dos banys complets. Plaça d’aparcament per a cotxe gran i traster. Terres de parquet, calefacció central. L’habitatge té la clàssica distribució en dues zones diferenciades de dia i de nit. Situat en el districte de Sant Gervasi - La Bonanova-, molt a prop del carrer Mandri. Barri amb tots els serveis d’oci, restauració i comerços. Ubicat a la zona alta, a on es troben alguns dels millors col·legis de la ciutat. Finca de l’any 1960, dos pisos per planta. Envoltada de parcs com el de Ferran Casablancas, Ca N’Altamira o els jardins del Dr. Raventós, la situació de l’habitatge ofereix moltes opcions per a passejar i gaudir d’espais verds amb família i amics. Molt ben comunicat amb transports públics com autobusos i FGC.\nSuperfície construïda: 140 m2\nDespeses comunitat: 240 €/mes\nPis a Barcelona. Les Tres Torres (DV-101e)\nSuperfície construïda 280m2, Terrassa 18m2, 5 habitacions, 4 banys\nPis a Barcelona. Les Tres Torres (CV-68b)\nSuperfície construïda 226m2, Terrassa 20m2, 5 habitacions, 4 banys


Helly hansen Skagen Offshore Bib Taronja, Waveinn\nDescripció Helly hansen Skagen Offshore Bib\nEl pal de Skagen està fabricat per a la navegació costanera i costanera que requereix pantalons sòlids amb una protecció completa contra el vent i el mocador Skagen està fabricat per a la navegació marítima i costanera que requereix pantalons sòlids amb bona protecció contra el vent i les ones.\nConstruït amb solucions desenvolupades amb els nostres mariners professionals i una resistent fabricació de taques Hellytech Performance 2 amb folre de malla per a la comoditat.\nCompletament presentat amb seient i genolls reforçats, butxaques de càrrega de bon volum i bons ajustos a la cintura, les cames i les suspensions que són pantalons per confiar.\nEl parell perfecte per a les aventures, com navegar des de Noruega fins a Dinamarca, on el vostre primer aspecte de la terra serà el far Skagen.\nCremallera frontal impermeable, resistent al vent i transpirable bidireccional.\nReforços del seient i del genoll.\nSeient articulat i genolls.\n2 Construcció de teixits de ploma.\nSegellat totalment de costura.\nFolre de malla seca ràpida.\nAlta Protecció per a la protecció addicional.\nZip frontal bidireccional.\nDescobreix tots els productes de la categoria Roba dona que podràs trobar a waveinn, com per exemple Helly hansen Skagen Offshore Bib. Compra avui mateix Helly hansen Skagen Offshore Bib i estalvia diners en tots els productes de la secció de Pantalons. A més a més, amb la qualitat que et garanteix una marca com Helly hansen l’èxit en la compra està assegurat. Saps que a part de Helly hansen Skagen Offshore Bib a la botiga de nàutica i pesca també hi trobaràs altres articles per practicar aquest esport? Gràcies a waveinn ara podràs trobar en una sola botiga una gran varietat de productes de Roba dona ideals per practicar tots els esports.\nCaracterístiques Helly hansen Skagen Offshore Bib\n$ 229.15 $185.45


Ambient Servei, control de plagues\n30 ANYS D’EXPERIÈNCIA EN SANITAT AMBIENTAL I VEGETAL\nÀrees d'actuació Ambient Servei\nESPECIALISTES EN EL CONTROL D’INSECTES I PLAGUES\nESTIGUES AL CORRENT DE TOTES LES NOVETATS\nPer què Ambient Servei?\nAmbient Servei va ser creada el 1988. Des de la seva fundació, ha estat pionera en innovació i tecnologia dins el sector de control de plagues prestant servei de desinsectació, desratització, desinfecció, legionel·la, protecció de la fusta, control de coloms, serveis fitosanitaris, entre altres.\nL’equip humà compta amb una àmplia experiència i formació en aquest camp.\nVetllem per la salut pública i per aquest motiu s’utilitzen tècniques no invasives que repercuteixin el mínim possible en el medi ambient. L’empresa disposa de tots els registres i homologacions pertinents per tal de dur a terme l’activitat complint amb tots els requisits legals i respectant a les persones i animals que habiten en el lloc a tractar.\nEls nostres serveis es basen en el control integrat de plagues i la norma europea de qualitat en el control de plagues (CEPA) de la que estem certificats.\nPer fer un bon diagnòstic del problema, és necessari fer una inspecció rigorosa per determinar si hi ha activitat de plagues o bé si existeix un possible risc i prevenir la seva aparició.\nAvaluació del problema\nUn cop s’han recollit totes les dades necessàries per fer un bon diagnòstic i avaluar el problema, identificació de la plaga, el nivell de infestació, l’origen, etc. També, tenint en compte els riscos tant pel client com per la instal·lació, es definirà el Pla de Gestió de plagues.\nEl nostre equip d’experts i professionals estan àmpliament qualificats i especialitzats, son coneixedors del comportament i biologia de la plaga a controlar, seleccionaran el mètode de control i d’aplicació mes adequat, tenint en compte totes les mesures correctores i preventives a adoptar.\nEn els processos productius de les indústries alimentàries s’han d’extremar les mesures preventives perquè no aparegui cap plaga. Per aquest motiu, treballem intensament en aquest sector tant complex.\nEl sectors de l’hosteleria, restauració i càmpings són molt sensibles a l’aparició de plagues per la seva pròpia activitat i les conseqüències que se’n deriven.\nEn aquest sector, és fàcil l’aparició de plagues degut al contínu moviment de matèries primes i paqueteria, per això és important comptar amb un bon pla preventiu.\nSabem que les plagues són una amenaça en tots els espais, però, en el sector sanitari, els riscos i les conseqüències es multipliquen. La prevenció és essencial en aquests casos i en som plenament conscients.\nL’aparició de plagues en oficines i comerços afecta la reputació del negoci, apart de les pèrdues econòmiques, també és molt important controlar la qualitat de l’aire de les oficines.\nUn ambient lliure de plagues és vital per l’aprenentatge. Posem al teu abast tècniques, programes i plans per tal d’ assegurar un entorn ideal en tot tipus d’instal·lacions.\nLes plagues són un dels problemes més molestos i desagradables que poden sorgir en una comunitat, si no es controlen al inici poden envair l’interior dels habitatges.\nLa qualitat de vida depèn de molts factors, i un d’ells es l’absència de plagues. Nosaltres en som conscients i efectuem les revisions i serveis necessaris perquè la teva llar estigui lliure de plagues.\nEns encarreguem de dissenyar plans de control de plagues en espais públics, donant prioritat a mesures de control no perjudicials per a les persones i animals domèstics i sempre essent respectuosos amb el medi.


Tots els camins de Joan F. Mira (1) | País Valencià, Segle XXI\nTots els camins de Joan F. Mira (1)\nPublicat per Redaccio el 1 juny 2020 en Article del dia · 0 comentaris\nUn dels darrers dies del passat mes de maig, per fi, em vaig decidir a visitar la llibreria Felip, a Llançà, que dirigeix la Maria, i vaig comprar Tots els camins de Joan F. Mira. El segon volum de les memòries. El primer fou El tramvia groc. El nou llibre de records de Mira, dedicat “A la memòria perenne del meu amic Alfons Cucó“, no estava a l’aparador ni tampoc a la prestatgeria on hi ha les novetats. Li vaig precisar que feia dos o tres mesos que s’havia publicat i l’amable, amigable i veïna llibretera em va fer repetir-li el títol i el nom de l’autor, dues o tres vegades; va dir que li sonava que havia arribat alguna cosa de Proa, va regirar per l’interior de la tenda, li vaig dir que si no el trobava que ho deixés estar i me’l demanés perquè el volia llegir des del principi del confinament… No serà pas costós haver d’esperar uns dies més. Al remat el va trobar, Tot els camins (duen a Roma, o no!) i em va fer molta il·lusió perquè era un dels llibres que pensava llegir tan bon punt pogués. Tots els camins comença així: “Avui, dia 3 de desembre de l’any 2018 de l’era que amb tota la raó en dèiem Cristiana (i que ara en diuen ‘era comuna’ per una tristíssima incongruència en el nom: ¿en quina data comuna comença, si no és aquella en què va nàixer Crist?), festivitat de sant Francesc Xavier i dia en què faig vuitanta anys menys un, que ja és amb tota certesa d’ànima una edat d’home vell, comence a escriure finalment, amb més fatiga i amb dubtes molt més llargs del que esperava, el segon volum de la memòria de la meua vida, que cobrirà un temps també més llarg i uns espai més diversos i extensos que el primer. Sé on ha de començar, no sé on ha d’acabar, sé quins seran els capítols, però no quins seran els darrers”… Són dotze capítols i una mena de pròleg o introducció.\nEl 2014, quan vaig veure a Joan F. Mira després de llegir i d’escriure un article sobre El tramvia groc, el vaig felicitar per l’èxit i li vaig preguntar si escriuria una segona memòria; em va confessar que tenia molts dubtes i que no sabia què faria; jo li vaig dir, per engrescar-lo, que seria una llàstima que deixara perdre una oportunitat de contar la seua vida després de la infantesa i l’adolescència, que segur que encertaria a fer-ho adequadament i que seria interessant. Pensava que explicaria la seua pròpia valencianització o catalanització, la presa de consciència sobre la llengua, la pròpia “tribu”, la seua formació com antropòleg social, la seua relació d’amistat de 30 anys amb Joan Fuster i la seua implicació política al País Valencià, com a membre de la direcció de la UPV i candidat electoral amb el pacte del Bloc Nacionalista Valencià-Els Verds del País Valencià-Valencians pel Canvi. Jo tampoc tenia clar si escriuria res després de llegir el segon volum de memòries, si es publicava, perquè no volia enutjar el senyor Mira… però parlant del tema va sorgir la idea que potser seria interessant contrastar la seua formació seminarística i eclesial amb el meu pas per allà. I per això ho faig, ara.\nJo, com ell, vaig estar quatre o cinc anys estudiant filosofia i teologia, en el meu cas a la Facultat de Teologia de Montcada i València. Després vaig haver de tornar a estudiar filosofia a la Universitat perquè, inicialment, no em convalidaren cap assignatura (posteriorment es va resoldre). Argumentaven que si guanyaven les eleccions els socialistes i els comunistes els podien acusar de “corrupció” o “estafa”. I m’ho deien a mi, que uns anys abans havia estat expulsat acusat de “roig” i “separatista”…\nEn escoltar aquestes dèries anticomunistes (ens ho digueren a la Universitat Pontifícia) no podia deixar de sentir un gran desassossec, tant jo com l’amic Francesc Jesús Hernàndez Dobón -que em va acompanyar a Salamanca, abans de les vacances de Nadal, del 1979, passant un fred siberià. En alguns paràgrafs del llibre de memòries del senyor Mira, no he entés del tot la seua actitud pro-escolàstica i de rebuig a la filosofia contemporània, sobretot al marxisme, d’una manera visceral. Per bé que ja sé que hem de ser sempre crítics sobre totes les coses. I que ell mateix s’atorga (i se li adjudica) una notable càrrega crítica: “com reconeix Antonio Ariño […] la seua capacitat d’ironia i de crítica […] li va permetre <<primer: comprendre la realitat i reconèixer-la. Fins al punt que ben bé podria dir-se que en el conjunt de la seua obra subjau una Antropologia Social de la cultura popular valenciana. Però la comprensió i la interpretació no són suficients per al científic social: fa falta la crítica>>.” (Beatriz Santamarina Campos i Teresa Vicente Rabanaque, Joan Francesc Mira: l’ofici de mirar i escriure, introducció a El cercle màgic. Assaig sobre cultures, pobles i nacions, de Joan F. Mira, Institució Alfons el Magnànim-Centre Valencià d’Estudis i d’Investigació, 2018).\nAra, en aquest “strip-tease” que fa a Tots els camins, no entenc que compare, ni que siga “retòricament”, la jerarquia de l’església catòlica amb els partits comunistes. Perquè, a veure: no fou cap “marxista conspicu“ o “no conspicu” -com Antonio Gramsci, Terry Eagleton, Axel Honneth, o Pierre Bourdieu- sinó un liberal “conspicu” com Raymond Aron, a L’opi dels intel·lectuals, qui rebutjava els dogmatistes (tot i que analitzava també la ceguesa d’alguns intel·lectuals d’esquerres que no tingueren la valentia de denunciar la barbàrie dels règims comunistes) però alhora criticava sense embuts la manca de rigor de comparar les estructures eclesiàstiques amb les dels partits comunistes. Uns partits que es rebel·laven contra l’opressió i volien canviar la societat, cas diferent dels partits comunistes soviètics i satèl·lits de model estalinista. Al meu parer, no fou aquest el cas, en general, del PCI (Partit Comunista Italià), amb una gran tradició de lluita antifeixista ni dels partits comunistes als Països Catalans (PSUC, PCPV), que durant la dictadura franquista i la “transició” foren dels pocs partits que s’organitzaren i plantaren cara per oposar-se i exigir democràcia. La cosa és una mica més complexa…\nTambé sobten altres coses. En l’epistolari entre Joan F. Mira i Joan Fuster, al volum 14 de la Correspondènciade de Joan Fuster, relatiu a La generació valenciana dels seixanta, ambdós es mostren còmplices en l’afany per fer País, amb adjectius afectuosos com “Joan, caríssim” que escriu Mira des de Düsseldorf el 1962; “Amic Fuster” escriu el 1970 des de Castelló, a propòsit d’un llibret sobre llengua i literatura catalanes per al “públic ignorant”, amb criteri de concisió, llenguatge clar i un punt de “propaganda”, i tenint en compte els dubtes més freqüents i les dificultats de la gent del carrer, creu que podria ser “un llibret d’una positiva utilitat pública”. El pensaven escriure ell i Vicent Pitarch, ambdós col·legues a l’Institut Ribalta de Castelló. [Una intenció que m’ha recordat, inevitablement, el llibre de Francesc Viadel Valencianisme: l’aportació positiva, PUV, 2012]. “De fet, deia Mira, es tracta únicament, i sobretot, de fer un llibre útil: per les classes de català, pensant la gramàtica en funció de gent que parla l’idioma; per aclarir les idees de la gent; per als possibles lectors de català, donant-los les paraules més freqüents que trobaran als llibres, etc.” Més tard, aquest llibre el va publicar Joan Francesc Mira tot sol amb el títol Som. Llengua i literatura, València, Edicions Tres i Quatre, 1974. Per bé que Fuster en carta del 20 de juny de 1970, l’avisa que al Patronat de la Fundació Huguet, hi ha l’oposició radical del professor Sanchis, agitació, intemperàncies, acaloraments, impertinències, incomoditats i dubtes sobre l’edició del llibre…. Des de Princeton, el 15 de desembre de 1978 li escriu Mira a Fuster: “Distingit senyor“, on l’acompanya en la tristor de la “teua quasi-definitiva entrada en el martirologi, via bomba per la finestra”, amb notícies del diari El País i de la revista Valencia Semanal; li escriu des d’aquest “estrany oasi de la intel·ligència humana, on tot està pensat i organitzat perquè els cervells funcionen amb la major eficàcia i comoditat possibles”; diu Mira que “no és un característica general d’aquest curiós país dels EUA, ni de bon tros; ni tan sols de les universitats americanes en general. Però Princeton és un cas absolutament particular”, i assenyala que a més hi ha l‘Institute for Advanced Studies, on es troba amb l’historiador Jordi Nadal, que hi passava una temporada, i a la biblioteca, diu Mira, hi “trobes pràcticament tot el que pugues imaginar i més encara, com les obres de Joan Fuster, Els pobles valencians parlen els uns dels altres [de Manuel Sanchis Guarner], la Biblioteca Valenciana de don Justo Pastor, o la Crònica de los moros de España de Jaume Bleda (València, 1618). Hi ha per divertir-s’hi una temporada”… I li comunica que la família va bé i que té feina per al pròxims anys, “bàsicament estudis sobre aquest País Valencià de la nostra desgràcia, per als quals estic intentant preparar-me una miqueta. Ja en parlarem quan torne”… S’acomiada amb desitjos de “bon humor, salut i feina! Teu“. El 1982, li escriu a Joan Fuster, demanant-li que li envie els papers que et semblen més adients, tant per “il·luminar-me” sobre la qüestió com per a servir de textos antologables, perquè el senyor Miquel Arimany li ha dit que componga un capítol per a un llibre que vol publicar sobre “Joan Fuster: l’home i l’obra, o una cosa semblant”… No sembla que li faça massa gràcia perquè escriu: “El capítol que jo hauria de fer (que hauré de fer, perquè no em deixa manera d’escapar-me’n) és el dedicat als aspectes “cívics” de la persona i l’obra esmentat. Uns altres et faran una biografia, i capítols sobre poesia, assaig, obra “erudita”, etc. El que a mi em correspon és fer uns fulls -uns deu de text i uns vint d’antologia- sobre coses com intervencions públiques, articles, parlaments, publicacions, etc., de caràcter més o menys polític, en el bon sentit de la paraula“. Fuster li respon a la demanda, “Amic Mira”: i li fa referència els articles reunits a Un país sense política, La Magrana, Barcelona, 1976, Destinat (sobretot) a valencians, Edicions Tres i Quatre, València, 1979 “i una pila d’articles de periòdics, la majoria ocasionals, que ni jo sabria trobar entre els meus papers ni pense que siguen els que entren en el projecte Arimany… No crec que et siga difícil extreure d’aquells volums els deu fulls que necessites. Cordialment, Joan Fuster”. És un acomiadament cordial, però es nota algun distanciament, no hi ha la joia de la música de Mozart que observem en la correspondència i la complicitat que hi ha a les lletres entre Joan Fuster i Vicent Pitarch, que és el nombre de cartes més extens (em vaig equivocar en un article anterior sobre la generació valenciana dels seixanta, en dir que les cartes més nombroses eren les d’Aracil, potser perquè se’m van fer molt llargues i pesades de llegir). En canvi, la relació de Fuster i Pitarch és gloriosa, hi ha una vitalitat i alegria encomanadissa, l’ajuda per analitzar la castellanització de l’església valenciana ja en el segle XVII, la tesina de Pitarch fou “Els sermons durant el Barroc. Aportacions a la història del conflicte lingüístic català” i després la tesi doctoral sobre “La llengua de la predicació durant el Barroc, al País Valencià als segles XVII-XVIII”, on repassa la brutalitat de l’arquebisbe Mayoral, executor eclesiàstic de les ordres imperials i colonitzadores de Felip V, i com l’església “valentina” s’ha tornat una institució hostil i enemiga acèrrima de la llengua i la cultura catalana pròpia del País Valencià, a diferència de l’església catalana… I la darrera missiva de Mira és un “Saluda” on es diu: “El Director/ de/ l’Institut Valencià/ de Sociologia i Antropologia Social/ Saluda/ El Sr. D. Joan Fuster/ I té el plaer de convidar-lo a la inauguració/ del Museu d’Etnologia de València/ (carrer de la Corona, 38- antiga Casa de Beneficència),/ que tindrà lloc el proper 15 d’abril a les 12/ del migdia./ Joan Francesc Mira Casterà/ Aprofita l’avinentesa per a expressar-li el testimoni/ de la seua més distingida consideració./ València, 6 d’abril de 1983./\nM’ha decebut una mica que a Tots els camins només hi haja dues referències escadusseres a Joan Fuster (una a Vicent Ventura, Josep Lluís Blasco, Ricard Pérez Casado), però, malgrat tot, encara en fa una referència quan explica les seues vergonyes sobre el “retrete” que hi havia a casa de sa mare, a La Torre (que era el mateix que teníem “tots” els que vivíem als pobles en aquells anys), un forat en un banc de fusta al costat del pessebre o galliner… Llavors, s’atura a la porta el Seat 600 de Max Cahner i la seua dona, Eulàlia Duran preguntant pel lavabo…“L’any següent d’aquella visita, si no vaig errat, aparegué el primer llibre publicat per Edicions 62, Nosaltres els valencians, de la redacció del qual -encara sense nom- jo havia estat ocasionalment testimoni en més d’una visita diürna o nocturna a Joan Fuster“. Per entendre la relació de Mira amb Fuster potser hi ha a Tots els camins unes frases significatives, les que li dedicà D. Àngel, a l’escena que pinta a la pàgina 157: “D’aquells quatre o cinc dies a la Torre recorde ben poc, només la situació familiar tan precària que era gairebé de pobresa, la granja exsangüe, la mare feliç per l’’èxit’ del seu fill, i sobretot la cara molt seriosa de D. Àngel, el rector de la parròquia que em va insistir severament en els perills d’allò que ja sabia: ‘L’orgull, fill meu, ves alerta amb l’orgull: no et cregues millor que els altres’. Això he mirat de fer tota la vida, almenys en la intenció, però massa sovint amb resultats més que dubtosos…“. Al llarg del llibre repassa alguns dels pecats capitals, que l’han dominat, tot i que la intenció ha estat la pràctica de la humilitat permanent. Encara com.\nArticle anterior Silenci, treball i sort (Sobre l'Ingrés Mínim Vital) Article següent Tots els camins de Joan F. Mira (2)


Vent d Cabylia: London calling\nA la Tate Modern, tractant d'entendre el Performance art\nEnmig del fragor de la mudança, aprofitant el pont barcelonés de la Mercè, vam fer una escapada a Londres, planejada abans de saber que hauríem de canviar de casa i pagar unes exorbitants quantitats de fiança i "honoraris" de la immobiliària. Era la segona estada en a penes sis mesos i confirmat, almenys per a mi: Londres és la ciutat dels desdejunis forts, els pubs de cervesa i la música en directe. Com que qui més qui menys supose que ja hi haurà anat, només faré unes quantes recomanacions -moltes d'elles al seu torn recomanades per bons amics que es nota que saben gaudir de les ciutats- que ixen una mica de les rutines marcades per les guies.\nEn primer lloc, l'hostal Piccadilly Backpackers és una bona opció si féu el viatge en grup i no vos fan nosa els llocs massificats (700 llits) i on de vegades pot fer la sensació que tal vegada Zed i Maynard estan a la rebotiga fent de les seues; és ben barat i està en ple centre (al costat de Piccadilly Circus), des d'on hi ha connexions excel·lents a qualsevol lloc de la ciutat i es poden fer passejades matutines pel Soho. Per desdejunar, tot i que ens quedàrem amb les ganes de provar el Fernandez & Wells, les bombes energètiques finlandeses de la Nordic Bakery (especialment recomanables els cinnamon bun) i els espectaculars croissants francesos de la Maison Bertaux compensaren qualsevol possibilitat de pena. Per rematar és irrenunciable un café de veritat -italià- al Bar Italia, obert vint-i-quatre hores al dia, entre decadent i alegre, entre turístic i autèntic...\nTrobar un bon lloc on dinar o sopar a Londres no sempre és fàcil si es vol prescindir dels llocs de menjar ràpid, normalment asiàtics, que són una bona opció si aneu de mercadets (Camden, Portobello, Spitalfields, etc.). En tot cas, entre els que he anat provant em quede amb The Audley per dinar, un gastropub a Mayfair on es pot trobar bon menjar anglés, la Aphrodite Taverna per sopar, un pintoresc restaurant xipriota a Notting Hill, i el Jen Café a qualsevol hora, un baret del Soho on fan un menjar xinés casolà de primera. Per rematar, ja sabeu, café al Bar Italia... D'una altra banda, si sou dels que gaudiu amb el Jardí Botànic de València no podeu deixar l'oportunitat de destinar mig dia als Kew Gardens, que són els que contenen la major diversitat d'espècies vegetals del món en les seues més de 130 hectàrees. Igualment, si decidiu anar a Camden i aneu amb tranquil·litat, una bona opció és fer-ho en vaixell des dels canals de Little Venice.\nPel que fa als pubs on xarrar pels colzes mentre es van bevent unes quantes pintes, es poden trobar ambients un tant especials al Lamb & Flag, en un carreró proper al mercat de Covent Garden, al Princess Louise, al final de la New Oxford Street amb Holborn, o al The Hawley Arms, al costat de Camden, un bon preparatori per a les eixides nocturnes, per a les quals destaquen els nombrosos concerts de música en directe a discoteques o pubs. Entre les primeres cal destacar, també a Camden, el Koko, un impressionant teatre condicionat per al món de la nit, on mai hauria arribat a pensar que veuria en directe el ressorgir dels Dinosaur Jr, i, entre els segons -n'hi ha a cabassos-, personalment puc destacar el Monto Water Rats on, qui com no vol la cosa, un divendres a la nit tocaven fins a cinc grups de l'escena local (els Noisick, delerosos d'anar a Benicàssim, els millors).\nI això, llevat del British, la Tate, Trafalgar Square i tot allò més típic, és el que puc recomanar de Londres. I vosaltres, hi heu estat? Alguna "contrarecomanació" per a futures visites?\nA Portobello hi ha un puesto per dinar molt recomanable: el Portobello Gold.\n13 d’octubre, 2009 15:40\nNo sé si vau pujar al London Eye, però, tot i que és molt car, val la pena perquè a Londres és molt difícil trobar un lloc amb vistes de tota la ciutat.\n13 d’octubre, 2009 17:38\nM'ha encantat el text, sí senyor. Jo vaig estar a alguns d'eixos llocs, però el més entranyable crec que és el francés!\nDoncs propet d'Spitalfields hi ha el Columbia Road Flower Market, que a mi m'encanta. Anglesos i llengua anglesa en estat pur!\nUna passejadeta per Greenwich és agradable, i molt més per Hampstead, un parc immens dins la ciutat des d'on pots veure Londres a més de visitar els cementeris de la capital, que estan a un pas d'ahi. Els cementeris són uns terrenys molt místics amb una vegetació frondosa. Pareix que els arbres vagen a menjar-se mig Londres!\nI, parlant de parcs i boscos, Winbledon! Es pot arribar facilment en metro o bus i paga la pena.\nPensaré en més cosetes ;)\n13 d’octubre, 2009 21:13\nCom diu Josep, en el London Eye veus tota la ciutat en 20 minuts i si te fixes hasta la Torre Eiffel\n13 d’octubre, 2009 21:37\nJo mai he estat, però és un dels llocs als que vull anar, així que el teu post va directe als meus favorits, per a un futur espere no molt llunyà.\nUna abraçada Vicent!\n13 d’octubre, 2009 21:53\nDe moment no hem pujat al London Eye; vam invertir eixa pasta en els Kew Gardens... Gràcies, en tot cas, per les aportacions.\nI, Aina, m'apunte el que dius! Hampstead estava en l'agenda, per si fèiem una visita a la tomba de l'il·lustre barbut, però ho vam deixar per a un altra ocasió en què la part oest de Highgate estiguera oberta... Hi tornarem.\nDe res, Toni!\n13 d’octubre, 2009 21:58\nLa ruta de Jack l'esbudellador: http://www.jack-the-ripper-tour.com/the_route.htm\nOriginal, si més no...\n13 d’octubre, 2009 23:55\nVolia escriure un post sobre les semblances entre la nova tomba de Marx i les vidrioletes del Domund...\nJo tinc pendent la Venència londinenca!\n15 d’octubre, 2009 00:33\nVaja, sí que és veritat! (per les fotos)\n15 d’octubre, 2009 08:22\nJo vaig viure 5 mesos al costat de Brick Lane i per on va la ruta del Jack the Ripper...per alli hi ha un local anomenat 'The VIBE' que està molt bé.\n05 de novembre, 2009 17:53\nEi, moltes gràcies per la recomanació. La zona de Brick Lane ens va agradar molt. Me l'apunte!\n06 de novembre, 2009 09:09


Juan Guaidó visitarà avui Canadà durant el viatge de tornada a Veneçuela - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nJuan Guaidó visitarà avui Canadà durant el viatge de tornada a Veneçuela\nep 27.01.2020 | 00:07\nEl líder opositor veneçolà Juan Guaidó visitarà el Canadà avui, segons va anunciar l'oficina del primer ministre canadenc, Justin Trudeau. Guaidó es va autoproclamar president «interí» de Veneçuela fa més d'un any després de considerar il·legítima l'última reelecció del president Nicolás Maduro.\n«Els dos líders parlaran de la importància de la democràcia i la necessitat de respectar la Constitució veneçolana. El Canadà ha promès el seu suport ferm al president interí de Veneçuela, Juan Guaidó, i ha demanat una transició pacífica liderada per veneçolans cap a unes eleccions lliures i justes que se celebrin al més aviat possible», va apuntar l'oficina de Trudeau.\nGuaidó també es reunirà amb el ministre d'Afers Exteriors, François-Philippe Champagne, i amb la ministra de Desenvolupament Internacional, Karina Gould. «Elogiem el president interí Guaidó pel valor i lideratge demostrat en els seus esforços per a retornar la democràcia a Veneçuela i ofereixo el suport continuat del Canadà», apuntava el comunicat. D'altra banda, l'escrit va mostrar el seu suport «al poble de Veneçuela i la seva lluita per unes eleccions lliures i justes i pels drets humans bàsics».


“INSERsport és un curs molt pràctic i compaginable amb altres estudis o una feina” – Insersport\nBy insersport7 de juny de 2019General\nAmb tot, els problemes no es van limitar als factors externs. L’estabilitat del grup trontollava a mesura que els companys anaven abandonant el curs, en una altra prova de foc per al Mohamed: “Dels vuit que vam començar, només en quedem dos. Uns ho van deixar per falta de temps; d’altres, per falta de compromís. Jo no em vaig deixar endur, i vaig continuar amb aquest curs tan curt i dinàmic que obre tantes portes”.\nUna de les claus perquè romangués a INSERsport va ser la Mònica Castaño, instructora del curs amb trajectòria al sector gràcies a experiències a Sant Roc o Bon Pastor. “Aquests nois arrosseguen a l’aula tot el que porten de casa. A vegades estan tensos i t’hi has d’apropar per tranquil·litzar-los”, explica ella, que no ha limitat el seu rol al de professora, sinó que ha volgut conèixer de prop un grup que se li ha revelat com “enormement vital i engrescador”.\nEn aquest sentit, la Mònica sosté que donar als nois una missió, sobretot si està relacionada amb un esport que els agradi, és fonamental perquè se centrin: “Tenir una responsabilitat és magnífic. I més si saben que amb allò que guanyin podran ajudar a casa”.


La investigació arqueològica de Guardamar en l'elit d'Espanya - LOBLANC\nLa importància dels jaciments arqueològics de Guardamar del Segura, en aquest cas amb el del cabezo Xicotet de l’Estany pertanyent a la cultura fenícia, quedarà constatat amb la participació del municipi en el cicle de conferències “Actualitat de la investigació arqueològica a Espanya II (2019-2020)” que tindran lloc en el museu arqueològic nacional (MAN) de Madrid, segons informa la regidora de Cultura i Patrimoni Històric, Pilar Gay.\nGuardamar serà protagonista d’aquesta important trobada el pròxim dia 5 de novembre amb la conferència “La ciutadella fenícia. Excavacions en el cabezo Xicotet de l’Estany de Guardamar” que oferiran els responsables de la investigació en el lloc fenici Fernando Prados (Universitat d’Alacant), Antonio García (Museu Arqueològic Guardamar del Segura) i Helena Jiménez (Universitat de Múrcia).\nL’enclavament se situa en el marge dret del riu Segura i té una antiguitat de 2.800 anys amb una cronologia que comprén des del 780 al 650 abans de Crist (a.C).\nPilar Gai considera que Guardamar està en l’elit de la investigació arqueològica de tot el país gràcies a les contínues actuacions que es duen a terme en els diferents jaciments arqueològics “únics en tota la Península Ibèrica tant per la seua continuada cronologia cultural com per la seua excel·lent conservació”. Sobre aquest tema va indicar de tres dels 4 jaciments arqueològics d’origen fenici de tota la Comunitat Valenciana se situen a Guardamar.\nIMPORTÀNCIA DE L’ESTANY\nRessenyar d’altra banda que l’enclavament del cabezo Xicotet de l’Estany s’ha sumat en els últims temps al debat científic sobre la presència fenícia en la península Ibèrica. El jaciment, malgrat haver patit una destrucció parcial per l’explotació d’una pedrera, manté en peus un dels millors exemples d’arquitectura defensiva oriental d’Espanya, amb un llenç de casamatas que presenta alçats superiors als 2 metres d’altura i on han sigut localitzades, una poma d’habitatges, un magatzem i un taller de metal·lúrgia de plata complet.\nA més d’això cal destacar que en el jaciment ha sigut constatat el primer sisme conegut en tota Espanya que va afectar una població. El terratrémol va tindre lloc l’any 740 abans de Crist (a. de C.) i no va ser superior als 6 graus en l’escala Richter. El sisme va destruir bona part del nucli emmurallat i una sèrie d’espais públics i estructures urbanes conegudes com casamatas, utilitzades per a emmagatzemar i tractar cereals, adossades a la muralla d’uns 4,5 metres d’altura.\nAnteriorMesa redonda Mujeres y música en el Museo Histórico de Aspe\nSiguienteLa investigación arqueológica de Guardamar en la élite de España


Evolució del cervell (4) (Som les nostres connexions 14) - Arts i Humanitats\nSobre la possibilitat que haguéssim pugnat de manera activa per petites quantitats de carn adherides als ossos de les preses es poden plantejar alguns dubtes. No només per la dificultat que comportaria la lluita aferrissada per aconseguir un mos, sinó perquè molta de la carn trobada en les sabanes estaria en estat de descomposició. Els voltors tenen un aparell digestiu perfectament adaptat per consumir carronya, malgrat el seu alt contingut en bacteris de gran toxicitat, com el mateix àntrax (Bacillus anthracis) o representants dels gèneres Fusobacterium i Clostridium. Altres vertebrats i nosaltres mateixos podríem morir amb la ingesta de matèria orgànica infectada per aquests microorganismes. Sorgeix llavors una pregunta inevitable: ¿vam tenir els primers representants del gènere Homoaquest tipus d’adaptacions protectores en l’aparell digestiu? I si és així, per què les vam perdre?\nD’altra banda, el 1999, Tim White i el seu equip van descriure una nova espècie d’Australopithecus, Australopithecus gahri que, per a ells ocuparia una posició intermèdia entre Australopithecus afarensis i les primeres espècies del gènere Homo . La troballa realitzada a la localitat de Hata Bouri a Hadar (Etiòpia), incloïa nombroses restes poscranials però també un fragment cranial que inclou bona part del neurocrani i del paladar. La cara d’Australopithecus ghari presenta una morfologia més arcaica que la d’Australopithecus africanus i les formes primitives del gènere, més propera en aquest sentit a la del seu probable antecessor afarensis. D’aquest últim, però es diferencia per alguns caràcters més avançats que afecten la dentició, i que indicarien una certa tendència a desenvolupar molars grans i gruixuts. La seva capacitat cranial és baixa, havent estat estimada en uns 450 cc. Per a Tim White i el seu equip, Australopithecusghari se situa en el lloc adequat i en el moment precís per a ser considerat com l’avantpassat directe dels primers representants de nostre gènere.\nPel que fa a l’Àfrica, al voltant de fa uns 1,6 milions d’anys també trobem les restes d’un nou tipus d’homínid, Homo ergaster, que recorda en molts aspectes a l’asiàtic Homo erectus. El nostre coneixement d’Homo ergaster és molt més complet que el d’Homo erectus, gràcies sobretot al descobriment el 1984 d’un esquelet adolescent molt complet, popularment conegut com «el noi del Turkana», o «Turkana boy» (descobert el 23 d’agost del 1984 per l’investigador Kamoya Kimeu, membre de l’equip de paleoantropòlegs dirigit per Richard Leakey). Procedent dels sediments de Nariokotome, situats al marge oriental del llac Turkana, a Kenya, el «noi del Turkana» tenia en morir una edat d’uns dotze anys i mesurava 160 cm d’alçada, tot i que d’haver arribat a estat adult probablement hauria arribat als 180 cm. El sorprenent del cas és que l’esquelet del noi del Turkana mostra, a partir del cap, unes proporcions típicament modernes, amb cames llargues i braços relativament curts, molt semblants en molts aspectes a les dels actuals pobladors del llac. Els vestigis anatòmics que encara vinculaven a Homo habilis a una vida arborícola, amb els seus braços relativament llargs, han desaparegut ja a Homo ergaster, que, d’aquesta manera, esdevé una forma d’homínid típicament adaptada a la sabana oberta (com els actuals massai) . A diferència dels paràntrops o del mateix Homo habilis, Homo ergasterva ser capaç d’abandonar la vida sedentària dels seus predecessors i recórrer llargues distàncies a través de la sabana oberta, a la recerca d’aigua i recursos, tal com fan avui els moderns massai i altres tribus de la zona del Turkana. És possible també que Homo ergaster representi la transició des d’unes poblacions purament carronyeres cap a altres que haurien experimentat ja la caça sistemàtica. I, de fet, això és el que suggereixen les restes lítiques associats a aquesta espècie. Així, fa 1,7 milions d’anys es produeix l’eclosió d’un nou tipus de cultura, l’Acheuliana (o Mode 2), que comportarà una revolució en la manera de fabricar i utilitzar els estris lítics. La base d’aquesta revolució cultural la constitueix un instrument bàsic, el bifaç, que caracteritzarà culturalment a la humanitat en el següent milió i mig d’anys.\nQuin va ser l’origen d’Homo ergaster? Podem teoritzar que, atès que fa uns 1,8 milions es detecta a l’Àfrica una nova volta de rosca cap a una progressiva aridesa, amb expansió de la sabana herbàcia i regressió de les masses boscoses, algunes poblacions d’Homo habilis s’haurien adaptat a les noves condicions ambientals, augmentant el volum del seu cervell i modificat l’aparell locomotor. Ara bé, aquestes mateixes modificacions s’observen gairebé simultàniament en els Homo erectus asiàtics. Podem pensar que a partir de la humanitat de Dmanisi es va produir una evolució en paral·lel en ambdós continents. Ara bé, hi ha un escenari alternatiu més senzill, segons el qual els canvis en la capacitat cerebral i en l’aparell locomotor s’haurien produït poc després de Dmanisi en alguna regió d’Àsia central. Des d’allà, aquesta segona humanitat s’hauria expandit en dues direccions: cap a l’est, fins a arribar als confins d’Àsia, i de nou cap a Àfrica, derivant en el que coneixem com a Homo ergaster, que per a alguns no deixa de ser sinó un Homo erectusafricà. Així doncs, després del primer «out of Africa» que representa la població de Dmanisi, s’hauria produït un moviment al revés, un autèntic «into Àfrica», el qual explicaria la sobtada presència d’Homo ergaster en aquell continent. Hi ha evidències que fan versemblant aquest últim escenari. Per exemple, fa al voltant d’1,6 milions d’anys es produeix la coexistència a l’Àfrica oriental d’autèntics Homo ergaster al costat de les últimes poblacions d’Homo habilis, el seu teòric avantpassat africà. Tot i que la coexistència d’una espècie i el seu ancestre dins d’una mateixa àrea no és impossible, l’esquema evolutiu es fa molt més senzill si admetem que Homo ergaster procedeix d’Homo georgicus i no directament d’Homo habilis.\nEl nostre hipotètic gran centre evolutiu de l’est d’Àfrica i / o del sud-oest d’Àsia va poder ser un punt calent de l’evolució humana, almenys fa una mica més d’un milió d’anys. Els humans de TD6 podrien representar una de les primeres poblacions (si no la primera) que va sortir d’aquest punt calent i va viatjar cap a Europa. Si va ser així, Homo antecessorrepresentaria una branca lateral de la hipotètica població mare que donaria lloc a diferents moments a altres poblacions filles. L’últim avantpassat comú dels neandertals i dels humans moderns s’hauria format en aquest punt calent fa uns 600.000 anys. Experts com Jeffrey Schwartz, Ian Tattersall o Philip Rightmire l’anomenen Homo heidelbergensis. El més important és saber què va passar i com va succeir. El forat negre en el registre fòssil, del qual parlem més amunt, resulta per ara un impediment per identificar i definir el canvi cap a la modernitat. Però tot arribarà.\nMentre els neandertals prosperaven a la gelada Europa, a Àfrica l’equivalent local d’Homo heidelbergensis, Homo rhodesiensis, va iniciar també la seva pròpia trajectòria evolutiva, solament que en una direcció molt diferent a la d’aquells. En lloc de primar la tendència a la robustesa, aquells homínids africans van tendir a desenvolupar una anatomia cada vegada més gràcil, gracilitat que va afectar tant a l’aparell locomotor com a les estructures cranials. Així, els arcs superciliares tendeixen a reduir-se, mentre que les òrbites es fan més baixes i quadrangulars. Per sobre d’elles, el front s’alça verticalment. El crani es torna alt i de parets paral·leles. El volum del cervell creix fins a superar els 1.400 cc (cas del crani de Herto, que arriba als 1.450 cc). La cara es fa curta i plana, allotjant un reduït orifici nasal. La reducció dels maxil·lars afecta també la mandíbula, de manera que la dentició es redueix i apareix el mentó, un caràcter fins llavors inèdit en l’evolució humana. Evidències d’aquest nou tipus humà, precursor de la nostra espècie, Homo sapiens, es troben al voltant de fa 200.000 anys en diverses parts d’Àfrica, com Florisbad, a Sud-àfrica i Omo Kibish 2, a Etiòpia. Una mica més recent, entorn a 150.000 anys d’antiguitat, és el crani Djebel Irhoud, al Marroc. No obstant això, la millor representació d’aquest nou tipus d’homínid procedeix de la localitat de Herto, a la vall del riu Awash, a Etiòpia. La mostra inclou un crani adult molt complet, un altre adult fragmentari i un individu infantil, tots ells datats al voltant a uns 160.000 anys. Els fòssils d’Herto (Homo sapiens idaltu) mostren un estadi anatòmic intermedi entre els Homo rhodesiensis del Plistocè mitjà i l’Homo sapiensplenament modern.


Inici - 2º EVENTO INTERNACIONAL DE CAPOERIA\nAixí com expressa la força de la paraula\nII Trobada Internacional de Capoeira\nEl proper 27, 28 i 29 d’octubre de 2017, tindrà lloc el nostre II Trobada Internacional de Capoeira “Dialogos” , a la localitat de Gualba, Barcelona.\nUs convoquem a tots el divendres 27/10 a les 19:30 en el nostre centre cultural, Associació de Capoeira Banzo de Senzala , al c / Sagrera 169, Barcelona, per anar tots junts a la Casa de colònia el Pinatar , lloc on tindrà lloc tot l’esdeveniment.\nLa cerimònia d’inauguració de la trobada està programada a les 21:30 del dia 27, on s’espera a tots els participants per al començament d’un cap de setmana intens de classes de Capoeira , danses típiques dóna manifestació cultural, musicalitat, xerrades, tendències i sobretot convivència amb els Mestres Convidats, família i amics.\nLa cerimònia d’inauguració de la trobada està programada & nbsp; a les 21:30 del dia 27, un divendres, on s’espera a tots els participants per al començament a un cap de setmana intens de classes de Capoeira, danses típiques dóna manifestació cultural, musicalitat, xerrades, tendències i sobretot Convivència amb els Mestres convidats, família i amics.\nClasses de Capoeira amb els Mestres convidats\nRodes i totes les activitats realitzades durant el cap de setmana.\nTransport Barcelona – Gualba (divendres) / Gualba – Barcelona (diumenge) a les hores concretades.\nDietes des del sopar de divendres fins al dinar de diumenge (esmorzar, dinar i sopar).\nOpció a Menú vegetarià (Amb reserva prèvia)\nSamarreta de l’esdeveniment.\nEl Preu de l’esdeveniment és de 120 €\n& nbsp; Plaça limitada\nEdiandro de Almeida, Mestre\nInscriu-te ja! Recorda que les places són limitades. Omple el formulari per reservar plaça. Un cop realitzat el pagament d’inscripció es formalitzarà la inscripció a l’esdeveniment “Diàlegs”.\nCapoeira Banzo de Senzala | 2º Encuentro internacional de Capoeira |"Diálogos"


farmaciajoansans.com | De liar, puros, cigarrets... La veritat sobre tots els tipus de tabac\nEl dia 31 de maig es celebra el dia mundial sense tabac. Per això ara és un bon moment, com qualsevol altre, per reflexionar sobre el consum del tabac.\nEl tabac és una de les majors amenaces per a la salut pública a la que s’ha hagut d’afrontar el món. Se sap que mata fins a la meitat dels consumidors directe o indirectament. Arriba a matar a més de 7 milions de persones cada any. Tenim molt clar el risc que suposa consumir cigarrets industrials de les marques típiques, però, i el tabac de liar? I la cigarreta electrònica? I les pipes d’aigua?…\nMirarem de respondre alguns dubtes sobre aquestes formes de consum de tabac.\nTABAC DE LIAR\nAlgú pensa que el tabac de liar és millor que el cigarret industrial perquè dóna la sensació que és més natural, que es fuma menys o que conté menys tòxics. Això és veritat?\nNo. És fals! En realitat, el tabac de liar és més addictiu i més tòxic que el cigarret de tabac industrial. Conté més monòxid de carboni i nicotina. A més,s’ ha comprovat que fumant aquest tipus de cigarrets hi ha més risc d’arribar a tenir càncer de laringe, esòfag, faringe i boca.\nNo hi ha suficients estudis que mostrin que poden ser una ajuda efectiva per deixar de fumar- La majoria de les afirmacions que es fan són inexactes, enganyoses o estan insuficientment provades. Existeixen molts tipus de cigarrets electrònics que funcionen de manera diferent, la qual cosa fa més complicat determinar amb certesa que la seva utilització no suposa un risc per la salut. La inhalació pulmonar de nicotina a través d’aquests cigarrets electrònics pot ajudar a mantenir l’ addicció o iniciar-la entre els menors. Aquests productes, a més, perpetuen l’ addicció des del punt de vista psicològic.\nLa Organització Mundial de la Salut acaba el seu informe sobre el tema dient que fins que no hi hagi dades certificades per un organisme regulador nacional competent, que demostrin que els cigarrets electrònics són productes segurs, eficaços i de qualitat acceptable, s’ hauria d’advertir seriosament als consumidors que s’abstinguin d’utilitzar-los.\nPIPES D’ AIGUA (NARGUILES O “CACHIMBAS”)\nLes pipes d’aigua, narguiles o shisha poden suposar un risc per la salut més gran encara que fumar cigarrets.Funcionen amb un sistema de combustió a base de carbó, el qual produeix monòxid de carboni, quitrà, nicotina, metalls i altres toxines, tot i després d’estar en contacte amb l’ aigua, que no les filtra. A més s’inspiren i emeten majors quantitats de fum que amb el cigarret industrial.\nPer tant, les pipes d’aigua a més de ser molt perjudicials per qui les fuma. Són també molt perjudicials per la salut de qui no fuma, però està exposat al fum.\nTanmateix les investigacions indiquen que fumar en pipa d’aigua crea addicció. Les diferents presentacions amb olors i sabors estan fent que molts joves s’iniciïn en el consum del tabac, augmentant així la quantitat de fumadors i disminuint l’edat d’inici de consum.\nAlgú pensa que fumar només algun puro és menys dolent que fumar mols cigarrets.\nNo. Un puro conté la quantitat de tabac d’una capsa sencera de cigarrets!!!\nPer altra banda, el tabac dels puros majoritàriament és envellit, fermentat, secat i sotmès a altres processos, la qual cosa al final fa que el fum del puro sigui molt irritant per les vies respiratòries superiors, encara que no s’inspiri.\nCIGARRETS SENSE COMBUSTIÓ\nSón les noves formes de fumar que la indústria del tabac està promocionant. Són dispositius que utilitzen tabac que s’escalfa, però no combustiona. Segons les seves campanyes són menys tòxics que els cigarrets normals perquè no es generen alguns dels productes tòxics com en els cigarrets normals en el moment de la combustió.\nAquestes campanyes són només un intent de rentar-li la cara al tabac. I en realitat, és una mica més del mateix. Perquè l’important és que continuen essent tòxics per la salut (en més o menys grau). A més, els primers estudis rebel.len que disminueix molt poc la presència de nicotina i que hi continuen havent altres components nocius per la salut.\nEn definitiva, sigui quina sigui la forma de consumir tabac, aquest no deixa de ser perjudicial i tòxic sobretot per la salut (tant pel risc de mort, com pel risc de patir malalties relacionades), així com per la butxaca, i per la dependència social que genera.\nSi ets fumador i et planteges que algun dia has de deixar el tabac, vine a veure’ns i en parlem. Et podem donar informació i ajudar-te a fer un dels passos més importants de la teva vida.\ncigarrets sense combustiópurossaluttabactabac de liar


380 ALUMNES DE L’ALT PIRINEU COMENCEN LES PROVES DE SELECTIVITAT - Pirineus TV\n380 ALUMNES DE L’ALT PIRINEU COMENCEN LES PROVES DE SELECTIVITAT\nAquest dimarts més de 380 alumnes de l’Alt Pirineu han començat les proves de selectivitat a la Seu d’Urgell, Tremp i Vielha, que acabaran aquest dijous, 16 de juny.\nJuny 14, 2022 - 22:19\nMés de 380 alumnes de l’Alt Pirineu han començat aquest dimarts les proves de selectivitat als tres centres habilitats a la vegueria per la Universitat de Lleida. En el cas de la Seu d’Urgell, enguany tornen a celebrar-se al centre cultural Les Monges.\nA la Seu s’hi examinen estudiants de la capital alt urgellenca, de Puigcerdà i d’Andorra. Pel que fa a Tremp els alumnes provenen de Tremp, la Pobla de Segur i Sort; i una vintena de joves de l’Alta Ribagorça s’han desplaçat a Vielha.\nEls exàmens de les Proves d’Accés a la Universitat tindran lloc fins aquest dijous, 16 de juny, i els resultats es publicaran el 29 de juny.\nParlen al vídeo: JULIÁN ACEBRÓN, PRESIDENT TRIBUNAL LA SEU D’URGELL\nBONA VALORACIÓ DE LA PRIMERA EDICIÓ DEL DIMAT ALS PIRINEUS\nFINALITZEN LES PRESENTACIONS D’UN CENTENAR DE TR A L’INS...\nACTE D’INEFC PIRINEUS PER COMMEMORAR EL 8M


Està en fase d'avaluació clínica i ara serà testada en animals / @EP\nUn projecte de recerca de la Universitat de Santiago de Compostel·la (USC), liderat per la catedràtica en Farmàcia María José Alonso i el seu equip del Centre Singular d'Investigació en Medicina Molecular i Enfermidades Cròniques (Cimus), avança en el desenvolupament d'una vacuna contra la covid-19 fàcil de produir i que no necessita fred per a la seva conservació. L'objectiu és que pugui servir a països en vies de desenvolupament.\nAquesta iniciativa és una de les línies del programa de micromecenatge de la USC, 'Suma valor', que pot ser recolzat per empreses i particulars amb aportacions menors de 3.000 euros. Així, el Cimus treballa en el desenvolupament d'una vacuna innovadora basada en la tecnologia de l'ARN missatger. És un dels 10 projectes que l'Institut de Salut Carlos III finança a Espanya amb aquesta finalitat davant el coronavirus.\n"Igual que les vacunes de Pfizer i Moderna, la nostra, basada en la nanotecnologia farmacèutica, consisteix en nanopartícules que contenen ARN (àcid ribonucleic) missatger, és a dir, que després de l'administració d'aquestes partícules a un organisme per mitjà d'una injecció, el que passa és que les nanopartícules dirigeixen l'ARN a l'interior de les cèl·lules, transfereixen la informació genètica i ja el nostre organisme produeix l'antigen que dóna lloc a la resposta immune i ens va a defensar davant de la malaltia ", explica María José Alonso.\nAquestes nanopartícules van ser dissenyades per l'equip de la Universitat de Santiago i són diferents a les de vacunes similars com les de Pfizer o Moderna. "Recorrent a la intel·ligència artificial, vam dissenyar segments de l'ARN que van ser associats a nanopartícules en el nostre laboratori", assenyala la investigadora.\nEN FASE D'AVALUACIÓ CLÍNICA\nAl llarg d'aquests mesos, l'equip va produir més de 150 prototips usant diferents biomaterials, després van seleccionar els que complien els requisits necessaris. Un cop provats 'in vitro', van resultar 10 candidats que van ser testats 'in viu', i dels quals es va analitzar la seva resposta cel·lular i viral per comprovar quin era el millor candidat.\n"Ens trobem en fase d'avaluació clínica de la vacuna. Els assajos amb animals diran si la resposta és potent i el següent pas serà realitzar els assaigs clínics. Som molt positius i, de fet, la tecnologia desenvolupada en el nostre laboratori ja està provant des del punt de vista de l'escalat (estabilitat, criteris de fabricació ...) a l'empresa catalana Hypra, que serà l'encarregada de fabricar la vacuna ", apunta Maria José Alonso.\nEn el marc d'aquest projecte, l'equip forma part d'un consorci integrat per l'IDIBAPS (Institut d'Investigacions Biomèdiques August Pi i Sunyer) i l'Hospital Clínic de Barcelona --on es realitzaran els assajos clínicos--, la Universitat de Barcelona, la Universitat Lliure de Brussel·les, la Universitat Pompeu Fabra i el Centre Nacional de Biotecnologia del CSIC --aquests dos últims realitzaran els estudis 'in vivo', és a dir, han de comprovar l'eficàcia de la vacuna en animals--.\n"La nostra finalitat és aconseguir una vacuna òptima, que sigui estable perquè també pugui ser accessible als països en vies de desenvolupament, on les infraestructures sanitàries són molt precàries i resulta a més molt complex mantenir la cadena de fred", remarca.


La Diputació de Castelló dinamitzarà la província amb sis competicions aquest cap de setmana amb 'Castelló Escenari Deportivo' | | Noticies Dígitals\nLa Diputació de Castelló dinamitzarà la província amb sis competicions aquest cap de setmana amb ‘Castelló Escenari Deportivo’\n07/06/2019 07/06/2019 noticiesdigitals 0 comentarios castellon escenario deportivo, diputacio de castello, trail\nLa Diputació de Castelló dinamitzarà els pobles de la província durant el proper cap de setmana amb un ampli catàleg de fins a sis competicions esportives de diferents disciplines i magnituds que ompliran de visitants i esportistes aquests municipis amb el conseqüent benefici econòmic per als pobles. Així, a través del seu programa Castelló Escenari Esportiu, el Govern Provincial impulsa aquests dies la XII Cursa per Muntanya de Catí, la segona prova a Benicàssim del Circuit Diputació de Castelló de Volei Platja, la VII Mitja Marató de Benicàssim, la XXIV Travessia a la Platja del Fortí a Vinaròs, les Guerreres del Pàdel a Castelló i el Campionat d’Espanya de Voleibol Cadet Masculí també a Castelló.\nCatí prepara la XII Cursa per Muntanya, tercera prova de la Lliga de Curses per Muntanya Castelló Nord. L’Ajuntament de Catí amb la col·laboració del Grup de Muntanya de Catí i gairebé 100 voluntaris preparen aquesta dotzena edició. La nocturnitat de la prova i una intensa programació esportiva seran l’oferta que pretén contribuir a la promoció del trail des de la base.\nA les 20:00 hores arrencarà la primera edició nocturna que tindrà un recorregut de 20.500 metres i un desnivell positiu de 1.100 metres i que transcorrerà íntegrament pel terme municipal de Catí conquistant el Tossal de la Nevera i recorrent paratges tan únics com a els CAMPANARETS o el balneari de l’Avellà.\nVòlei Platja Benicàssim\nLa platja de la Torrassa de Benicàssim serà la segona prova del Circuit Diputació de Castelló de Vòlei Platja 2019, organitzat pel Club Volei L’Illa Grau i després de l’èxit de la primera prova celebrada al Gurugú de Castelló. Com és habitual, el dissabte participaran les categories sub-15 i sub-17 tant masculí com femení, i el diumenge les categories sub-19, sub-21 i sènior.\nDiumenge des de les 8 del matí mig miler de corredors es concentraran per intentar obtenir els seus millors marques en la setena edició de la Mitja Marató de Benicàssim.\nAquesta prova compta entre els seus atractius seu circuit al costat del mar en molts trams i la rapidesa amb què és; sent aquestes dues circumstàncies un gran imant per als corredors de fora de la província que sumen un terç dels participants.\nLa XXIII Travessia a la Platja del Fortí és una prova organitzada pel Club Natació Vinaròs puntuable per al XXI Circuit de Travessies de la Comunidat Valenciana i dins del Trofeu Diputació de Castelló d’Aigües Obertes.\nLa cita és el diumenge a partir de les 9:30 hores i fins llavors es podran inscriure tots aquells nedadors que ho desitgin i que compleixin amb les normes de l’organització.\nAquest proper dissabte al Club de Tennis Castelló haurà les millors jugadores del món de pàdel.\nLes Guerreres del Pàdel: Marta Marrero, Alejandra Salazar, Majo Alayeto, Mapi Alayeto i Ariana Sánchez faran les delícies dels assistents en aquest esdeveniment de gran qualitat esportiva i amb forta càrrega solidària des de les 11:30 del matí.\nCampionat d’Espanya de Voleibol Cadet Masculí a Castelló de la Plana\nEn una altra ocasió el Club Voleibol Mediterrani és l’organitzador d’un campionat d’Espanya, en aquesta ocasió de la categoria cadet; de manera que la ciutat de Castelló podrà gaudir des de dimecres a diumenge dels millors equips del país.\nEn una atapeïda agenda de partits dels 24 equips participants es dividiran en les dues seus del torneig: el Pavelló Ciutat de Castelló i el Ciutat Esportiva, que serà la seu de la final de consolació i de la gran final.\nAquest torneig serà un bon moment per veure les promeses del voleibol a la nostra ciutat.\n← Labora destina 14 milions d’euros per a la contractació en entitats locals de persones desocupades d’almenys 30 anys\nProfessionals d’enginyeria es donen cita a València a la XIX Jornada Tècnica d’Enginyeria Hospitalària organitzada per l’Hospital Clínic →


Cardona 1714 | El camp de batalla\nA banda del paper de Cardona en la guerra, hi ha d’altres indrets destacables, tant pels fets del conflicte (grans batalles, saquejos o incendis) com per la seva identificació amb aquells temps:\nVic (Osona): zona inicial de la revolta catalana contra les tropes de Felip V (l’ermita de Sant Sebastià de Sentfores, on es signà el Pacte dels Vigatans (1705). Els vigatans eren els partidaris de la causa austriacista. A Osona també cal considerar Centelles i Manlleu, com a viles botifleres per competència amb Vic; i la batalla del Congost (1707).A Vic se celebra cada 10 de setembre la Marxa dels vigatans, convocada per la comissió Onze de Setembre Osona (des del 2001). Conté diversos actes, entre els quals una marxa de torxes, la Marxa dels Vigatans, la crema del decret de Nova Planta o l’homenatge a Bac de Roda.\nEl Lluçanès: Prats de Lluçanès representa un altre dels focus austriacistes i un dels més durament reprimits (incendi de 1714). Oristà i Sant Feliu Sassera també varen ser cremats i saquejats;\nMoià, la casa de Rafael Casanova: Casa on va néixer (1660) Rafael Casanova, Conseller en Cap de la ciutat de Barcelona i heroi de la seva defensa durant el setge de les tropes borbòniques el 1714. La Casa-museu conté una explicació museïtzada de la Guerra i de la vida de Rafael Casanova, l’arxiu municipal i el museu de Moià, dotat de col·leccions arqueològiques provinents de la Cova del Toll. A Moià se celebra la Festa Barroca cada Diada.\nTalamanca: darrera batalla victoriosa de l’exèrcit català contra les tropes borbòniques, que tingué lloc els dies 13 i 14 d’agost de 1714. L’exèrcit català del Marquès del Poal, format per uns 2.500 fusellers de muntanya i genets del Regiment de Cavalleria de Sant Jaume, vencé a un exèrcit borbònic de més de 3.000 soldats, la majoria dragons, que lluitaven a les ordres del Conde de Montemar i dels brigadiers Vallejo i González.\nManresa: La ciutat fou cremada per les tropes borbòniques el 13 d’agost de 1713. El Duque de Pópuli envià una columna des de Barcelona, comandada pel general José Armendáriz, per castigar la ciutat, que s’havia revoltat contra les tropes borbòniques. L’incendi es propagà per bona part del nucli urbà, afectant uns 522 edificis, gairebé la meitat de la ciutat, inclosos la Casa de la Vila i les cases de la plaça Major, els carrers de Sobrerroca, de Sant Miquel i de Santa Llúcia, el raval de Sant Andreu i l’església del Carme. Es cremaren alguns molins de pólvora que acabaren d’estendre més les flames.\nSant Benet de Bages: El monestir de Sant Benet de Bages fou freqüentat en diferents ocasions per les tropes durant la Guerra de Successió. L’any 1714 el monestir fou saquejat pels soldats borbònics de Josep de Marimon, que s’emportaren 30 quarteres de civada pels cavalls. Durant la guerra, el monestir serví de refugi per a moltes famílies del territori, sobretot per les principals famílies de la ciutat de Manresa.\nSallent: La vila de Sallent, que havia près partit a favor de l’arxiduc Carles d’Àustria, fou durament repressaliada per les tropes borbòniques durant la Guerra de Successió. Per l’agost de 1713 la vila fou cremada, poc després de l’incendi de Manresa. Mig any després, el dia 13 de gener de 1714 una divisió de l’exèrcit borbònic arribà a Sallent i cremà novament la vila, que havia donat suport a les tropes de l’arxiduc Carles.\nBalsareny: El gener de 1714, el regiment borbònic de León, a les ordres del coronel Palomino, ocupà la vila. L’11 de gener hi arribaren els sometents del Lluçanès i el coronel austriacista Ferrer amb el seu regiment de fusellers, iniciant-se un tiroteig contra les tropes de Palomino, al qual arrestaren i feren presoner al castell de Cardona, capturant també la resta de soldats, prop de 700 soldats. El brigadier Vallejo, veient l’urgència de recuperar Balsareny, envià dues columnes sobre la població, sota comandament del català Bernardí Marimon i del brigadier Félix Álvarez de la Escalera. El coronel austriacista Ferrer els sortí al pas amb el seu regiment de fusellers, però s’hagué de refugiar a Sallent. Els borbònics cremaren Balsareny i marxaren cap a Sallent.\nBosc de Pregones (Santa Maria de Merlès): El dia 25 de gener de 1714 alguns fusellers del coronel Ferrer, units a uns quants sometents, degollaren prop de 700 soldats del regiment de León, que havien estat capturats a Balsareny, al bosc de Pregones, prop de la Serra de Degollats (Santa Maria de Merlès).\nGironella: celebra cada Diada un espectacle que repassa els fets històrics de la Guerra, en concret, la història d’una família que va col·laborar en la defensa de Barcelona.\nMontserrat: L’octubre de 1713 fou expulsat del monestir de Montserrat el P. Fèlix Ramoneda, que havia estat abat durant el quadrienni de 1705-1709. Durant el seu abadiat, intentà separar el monestir de Montserrat de la Congregación de San Benito de Valladolid i aconseguir que a partir d’aleshores tots els abats de Montserrat fossin sempre catalans. Destacà la figura de Benet Sala i de Caramany, abat de Montserrat, que hagué d’exiliar-se per austriacista.\nPrats de Rei, la Torre de la Manresana Aquesta torre formava part del quarter del general Starhemberg en la batalla dels Prats de Rei (1711) contra els exèrcits borbònics del Duc de Vendôme (exactament a la masia de Can Sala, encara existent). Al Museu municipal dels Prats de Rei hi ha un manuscrit anònim explicant els fets i un plànol original del camp de batalla. La Torre de la Manresana, és un excel·lent mirador des d’on explicar el territori i el desenvolupament de la batalla.\nCalaf: Pel maig de 1710, un destacament borbònic irlandès, a les ordres del tinent general Daniel O’Mahony, atacà el castell de Calaf, on hi havia una guarnició austriacista, i a continuació, hi calà foc, després de prendre i destruir una gran quantitat de provisions de l’exèrcit austriacista. Un any i mig més tard, durant els mesos de setembre i desembre de 1711, la vila de Calaf acollí el quarter general borbònic del Duc de Vendôme, que es trobava instal·lat al casal de Mn. Jeroni Abadal. La vila fou ocupada per més de 30.000 soldats, que es desplegaren també per la població de Sant Martí de Sesgaioles, fins que abandonaren la zona el desembre de 1711.\nSolsona: el bisbat i les figures del bisbe fra Guillem de Gonyalons i el Doctor Joan de Miquel com promotors de la revolta a favor de l’arxiduc. Solsona va perdre els seus estudis universitaris amb el Decret de Nova Planta.\nCervera: Per voluntat del rei Felip V, esdevingué l’únic centre d’estudis superiors a Catalunya en suprimir-se les sis universitats existents pel Decret de Nova Planta. La Universitat de Cervera és, sens dubte, una de les més monumentals obres d’arquitectura civil catalana de tot el segle XVIII. El Museu de Cervera, disposa de peces relacionades directament amb la Universitat i una secció especial d’època moderna.\nLleida: L’ocupació de Lleida per les tropes de Felip V després del setge de la tardor de 1707 significà una gran derrota per la ciutat. Les tropes franceses feren una repressió terrible sobre Lleida (com l’assassinat de 700 lleidatans al Convent del Roser). Inicialment les autoritats borbòniques convertiren la Seu Vella en presó i posteriorment, a partir de 1749, en caserna militar. El barri de la Suda fou enderrocat.\nAlmenar: A Almenar es produí una important batalla durant la Guerra de Successió. La batalla tingué lloc en la confluència dels camins de Lleida a Balaguer el dia 27 de juliol de 1710. L’exèrcit austriacista, comandat pel mariscal austríac Guido von Starhemberg i el general anglès James Stanhope, va enfrontar-se a l’exèrcit borbònic. La batalla fou a camp obert i va acabar amb una clara victòria de la causa austriacista, permetent continuar l’ofensiva en direcció a Saragossa, reconquerir l’Aragó i entrar a Madrid. La victòria d’Almenar obligà les tropes borbòniques a abandonar Catalunya, encara que per molt poc temps.\nPuigcerdà la vila de Puigcerdà fou cremada per les tropes borbòniques molt abans que la resta, l’abril de 1707.\nla Seu d’Urgell (Castellciutat): La fortalesa de Castellciutat, a les portes de la Seu d’Urgell, acollia l’any 1710 quatre companyies del Regiment de la Diputació, comandades pel sergent major Joan Jansà, i 20 companyies de fusellers de muntanya. Era comandant de les fronteres pirinenques i governador de la plaça militar de Castellciutat el general de batalla Josep Moragues, essent el seu sargent major Josep Ladrón de Guevara. Després de demanar infructuosament l’aprovisionament de queviures i municions per a la guarnició de Castellciutat, el consell de la plaça decidí el dia 28 de juliol de 1713 acceptar la capitulació de la fortalesa davant del setge del general borbònic Bracamonte, que s’havia plantat amb un cos considerable de l’exèrcit davant de les fortificacions de Castellciutat el dia 24 de juliol.\nSort: En capitular Castellciutat el juliol de 1713, el seu governador austriacista, el general Josep Moragues, es traslladà a Sort, vila de la seva segona muller, des d’on continuà lluitant contra les tropes borbòniques arreu del país.\nBarcelona, cap i casal de Catalunya, és sens dubte el principal escenari històric de la Guerra de Successió. Són diversos els indrets de Barcelona que es poden destacar:\nles ruïnes del Mercat del Born, que amaguen una petita mostra de la ciutat d’abans del 1714;\nel Parc de la Ciutadella, com a memòria del quarter i fortalesa militars que s’alçaren després de la guerra;\nMontjuïc, l’altra fortalesa militar que visqué importants batalles i esdeveniments durant aquell període;\nel Fossar de les Moreres, com a cementiri on s’afusellaren i s’enterraren moltes de les víctimes catalanes després de l’entrada de les tropes borbòniques a la ciutat;\nEl Portal de Mar, indret on s’intal·là la gàbia amb el cap del General Moragues per escarni dels vençuts;\nl’estatua de Rafel Casanova a la Ronda de Sant Pere, lloc de l’antiga muralla de la ciutat on caigué ferit el conseller en cap.\nSant Boi de Llobregat: població on va viure després de casat i on morí Rafel Casanova, essent enterrat a dins de l’església parroquial.\nCosta del Maresme: lloc d’arribada de tropes i de la fugida a l’exili dels militars austriacistes.\nHostalric: La fortificació d’Hostalric fou ocupada per les tropes borbòniques del general Pino l’any 1713. El dia 13 de gener de 1714 un destcament borbònic de la guarnició d’Hostalrich, format per 740 infants i 130 cavalls, intentà sufocar la revolta antiborbònica que es produí a Arbúcies, Viladrau, Espinelves i Sant Hilari Sacalm. El dia 14 els borbònics es rendiren i en tornaren uns quants a Hostalric. El coronel de fusellers Ermengol Amill freqüentà en els atacs contra la guarnició borbònica d’Hostalric, prenent-los mules i cavalls.\nla Batalla d’Almansa: Batalla entre les tropes borbòniques, comandades pel Duc de Berwick, amb 25.000 soldats castellans i francesos, i les austriacistes, comandades pel Marquès das Minas i Lord Galway, amb 26.000 soldats portuguesos, britànics i holandesos. L’enfrontament, un dels més importants de la Guerra de Successió en territori peninsular, tingué lloc el dia 25 d’abril de 1707 prop de la vila d’Almansa. El resultat fou una important derrota pels austriacistes, i com a conseqüència, caigueren successivament sota control borbònic les ciutats principals del Regne de València, abolint-se els Furs, promulgant-se el Decret de Nova Planta, i adherint-se el Regne de Valènica a Castella en condició de província.\nel Museu de Xàtiva: El Museu de l’Almodí de Xàtiva destaca, entre d’altres coses, per tenir un quadre del monarca Felip V penjat de cap per avall. Aquest fet es deu a que el monarca Felip V ordenà que la ciutat de Xàtiva fos incendiada per haver-li estat infidel. L’ordre fou executada el 17 de juny de 1707, després d’haver estat assetjada la ciutat per les tropes borbòniques, comandades per D’Asfeld. Durant l’incendi, les tropes castellanes que l’executaren, van posar especial cura en la destrucció d’edificis oficials de la ciutat. Una vegada acabat l’incendi i despoblada la ciutat, Felip V dóna l’ordre de crear-ne una nova i “fidelísima” que portés per nom Colonia Nueva de San Felipe.\nMenorca: L’illa de Menorca fou conquerida per les tropes britàniques durant els mesos de setembre i octubre de 1708, i el general anglès James Stanhope passà a ser la principal autoritat militar de l’illa. Menorca es vinculà a les possessions directes de la Corona Inglesa. En el Tractat d’Utrecht, França i Castella reconegueren la sobirania anglesa de Menorca, i aquesta, juntament amb Gibraltar, foren les dues possessions a les quals els borbònics hagueren de renunciar a canvi que els britànics signessin la pau.\nViena: Viena era durant la Guerra de Successió la capital del Sacre Imperi Romanogermànic. L’ant 1711, l’Arxiduc Carles, per mort del seu germà Josep, esdevingué l’emperador del Sacre Imperi i es traslladà de Barcelona cap a Viena, lloc on residí fins a la seva mort. En acabar la Guerra de Successió, Viena, com a capital de l’imperi i de la seva cort, acollí molts exiliats catalans i espanyols que fugiren del dominis conquerits per Felip de Borbó.\nAnglaterra: Anglaterra, des del primer moment, s’uní amb Àustria i Holanda, per tal d’impedir l’hegemonia francesa d’Europa. Es creà la Gran Aliança de l’Haia (1701) per desbancar Felip V i posar-hi al seu lloc un monarca Habsburg, l’arxiduc Carles d’Àustria. El 20 de juny de 1705, el ministre britànic Mitford Crowe es reuní a Gènova amb els comissaris vigatans Domènec Perera i Antoni de Peguera, per tal de planificar l’entrada de les tropes aliades a Catalunya i la col·laboració dels vigatans. El Regne Unit aportà un gran exèrcit a la guerra contra els borbònics, però signà la pau amb França i Castella l’abril de 1713, després que li fos reconeguda la sobirania de Menorca i Gibraltar. El Regne Unit fou instigador dels catalans a la revolta i, al mateix temps, el principal traïdor.\nMapa de la batalla de Talamanca\nLa batalla dels Prats de Rei (Francesc Serra)\n« El procés de la guerra: cronologia i principals fets Els protagonistes »


Mujer - Ensayos - Desireearco\nEl meu treball de Recerca tracte sobre la violència de gènere en l'ambit domèstic. Inicialment, no era la meva intenció fer aquest tema, fins que una tardad'estiu fent zapping a la tele vaig topar amb la pel.lícula Revolutionary Road. sempre em faig una pregunta quan acabo de mirar una trama: què m'ha dit dinsde mi? En aquest cas, aquesta pel·licula em va transmetre els sentiments morts i la falsetat del destí de les relacions: res no està escrit, no tot és el quesembla, encara que somriguem davant de la gent.\nDesgraciadament des de què l'esser humà va pendre consciencia de la seva força al món, ha volgut dominar, i nosé per què, sobretot, sobre la dona la seva autoritat i segons alguns, la seva "superioritat".\nJo mateixa, he rebut una educació que amb el cap dels anys,me n'he adonat que ha sigut molt masclista. I no hi estic gens d'acord. això pot ser, és una revólució en contra del que no crec i del que no m'agrada.Perquè una dona aguanta durant tant de temps els maltractes? ,Quines consequències comporta la violència sobre la dona? Un agressor, neix o es fa al llarg deltemps? Està justificat el seu acte de violència?Perjudicarà a un fill la situació que veu a casa seva, i de quina manera?.Aquestes són les preguntes quesostenten el meu treball de recerca , els pilars sobre els quals he treballat he investigat. Gràcies a la lectures de llibres, i d'informació a internet, he pogutcercar comodament molta informació, perquè desgraciadament, això és un tema d'actualitat. També trobarem enquestes que m'han ajudat a confirmar dubtes o tesis.\nNmap Portada de trabajo Los siervos de dios tienen que ser limpios Peron Contabilidad orientada a los negocios .- estados financieros básicos Diseño


Servei de Neteja de Centres Educatius LG Valles – Neteja de col·legis de Terrassa\nNeteja en Centres Educatius\nLa nostra prioritat passa per establir un mètode de desinfecció específic i exclusiu per a cada centre educatiu. Som conscients que els estudiants, o nens que assisteixen, tenen uns hàbits i costums molt determinats que corresponen a l'edat i al tipus de formació que reben.\nEl personal de LG Vallès té ben adquirit tots els coneixements i procediments tècnics de neteja per a aquest tipus de servei. Utilitzem determinats productes de desinfecció i mètodes molt específics per eliminar la proliferació de bacteris i gèrmens. D'aquesta forma, evitem contagis de malalties molt comunes en espais tancats que solen tenir una afluència elevada de persones. El nostre compromís per la higienització d'aquest tipus de centres és molt elevat i per a això, treballem en profunditat i amb detall per a la tranquil·litat de tot el personal, tant treballadors com alumnes.\nPer al procés de desinfecció, es deu realitzar un ús racional dels productes químics per optimitzar al màxim la qualitat del nostre servei, sense que generi cap tipus de símptoma perjudicial per a les persones menys tolerants als productes de neteja. Tractarem tots els utensilis i material escolar d'una forma específica: des del material informàtic fins a les joguines d'una escola bressol. Per a zones de major superfície, com a patis o gimnasos, disposem de la maquinària necessària per realitzar una neteja a fons del paviment.\nEl nostre personal seguirà un protocol predeterminat on quedarà detallada totes les tasques a realitzar amb una freqüència específica, per mantenir una neteja exhaustiva de tot el centre sense cap tipus d'incident. El mecanisme de control es durà a terme periòdicament, a través d'un equip de supervisió per garantir la qualitat i la seguretat del servei.\nLa nostra prioritat passa per establir un mètode de desinfecció específic i exclusiu per a cada centre educatiu.


Política de privacitat • Aura Ingenieros\nAquesta web compleix el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades i pel qual es deroga la Directiva 95/46/CE (En endavant, RGPD) i la Llei Orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades personals i garantir dels drets digitals.\nEn tot moment s’adopten les mesures tècniques i d’organització necessàries per garantir la seguretat i integritat de les dades de caràcter personal que tracti, així com per evitar la seva pèrdua, alteració i/o accés per part de tercers no autoritzats.\nIdentitat de la responsable: Laura Castell Fuster\nDirecció: C/Panxampla, 2 08017 Barcelona\nCorreu electrònic: laura.castell@auraenginyers.com\nActivitat social: Prestació de serveis d’enginyeria i arquitectura\nCóm s’obtenen les dades i base del consentiment\nCom a usuari, mitjançant la marcació de la casella, accepta expressament i de forma lliure i inequívoca que les seves dades personals siguin tractades per part d’AURA ENGINYERS CONSULTORS, S.L, per a realitzar les següents finalitats:\nTramitar pressupostos, ofertes tècniques, encàrrecs de peticions o qualsevol tipus de petició que sigui realitzada per l’usuari a través de qualsevol de les formes de contacte que es posen a la seva disposició a la web.\nRemissió de comunicacions comercials publicitàries per email relacionades sobre productes o serveis que oferim, així com per part dels col·laboradors o partners amb els quals hagués arribat a algun acord de promoció comercial entre els seus clients. En aquest cas, els tercers mai tindran accés a les dades personals. En tot cas les comunicacions comercials seran realitzades per la meva part a través de la newsletter i seran productes i serveis relacionats amb el sector.\nLes dades que es sol·liciten a través de la web són obligatòries, ja que són necessaris per a la prestació d’un servei òptim a l’usuari.\nAgència Estatal de l’Administració Tributària, i gestories per les nostres obligacions de caràcter legal, fiscal i administrativa.\nEntitats financieres, amb les que treballem per la domiciliació i gestió de cobraments.\nEmpreses tecnològiques que donen suport als serveis oferts per aura ENGINYERS CONSULTORS, s.l.\nCom a usuari podrà dirigir les seves comunicacions i exercitar els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició a través de correu postal a C / Panxampla, 2 08017 Barcelona o al correu electrònic laura.castell@auraenginyers.com indicant en l’assumpte “Protecció de Dades “.\nDeclara haver estat informat de les condicions sobre protecció de dades de caràcter personal, acceptant i consentint el tractament dels mateixos per part d’AURA ENGINYERS CONSULTORS, S.L en la forma i per a les finalitats indicades en aquesta política de privacitat.\nModificació en la política de privacitat\nEn qualsevol moment AURA ENGINYERS CONSULTORS, S.L pot modificar la present política per adaptar-la a novetats legislatives o jurisprudencials així com a pràctiques de la indústria. En aquests supòsits, AURA ENGINYERS CONSULTORS, S.L anunciarà en aquesta pàgina els canvis introduïts amb raonable antelació a la seva posada en pràctica.\nDarrera revisió l’1 de març de 2019


Serveis Públics aplica un pla de millora contínua a la Ciutat Esportiva Municipal amb noves tecnologies, estalvi energètic i impuls del recinte com a espai per a esdeveniments - Ajuntament de Vila-real\nServeis Públics aplica un pla de millora contínua a la Ciutat Esportiva Municipal amb noves tecnologies, estalvi energètic i impuls del recinte com a espai per a esdeveniments\nLa Regidoria de Serveis Públics treballa en un pla de millora contínua a la Ciutat Esportiva Municipal (CEM) que ha permés desenvolupar i programar actuacions d'estalvi energètic i aplicació de noves tecnologies, així com un altre tipus de serveis que facen compatible l'ús esportiu d'aquest espai amb la realització d'una altra mena d'esdeveniments en les zones enjardinades i de passeig de les instal·lacions. L'alcalde de Vila-real, José Benlloch, ha visitat hui la CEM acompanyat pel regidor de l'àrea, Francisco Valverde, i responsables de Serveis Públics Vila-real (SPV) com a part de la jornada de treball emmarcada en el nou pla de proximitat de serveis administratius impulsat per l'equip de govern.\nL'alcalde ha recordat que amb els seus més de 40.000 metres quadrats de superfície esportiva i enjardinada, la CEM és "la zona verda més gran de Vila-real, exceptuant el Termet" i un espai amb un gran potencial que "volem continuar millorant per al seu ús com un lloc de convivència". En aquest sentit, ha anunciat algunes de les accions que s'han realitzat i unes altres en projecte dins del pla de millora contínua de la CEM.\nD'una banda, SPV, en col·laboració amb la Regidoria d'Esports, treballa per a habilitar una infraestructura de serveis (clavegueram, instal·lació elèctrica i tecnològica,¿) permanent amb l'objectiu de facilitar la realització d'esdeveniments en el passeig interior que travessa el recinte. "L'any passat ja vam celebrar ací la Fira d'Abril i va ser tot un èxit, per la qual cosa ens hem posat a treballar perquè aquesta zona tinga tots els serveis necessaris per a albergar fires o esdeveniments que s'adapten a les característiques del recinte", ha detallat el primer edil.\nAixí mateix, Benlloch ha apuntat que des de la seua obertura també s'han realitzat actuacions d'estalvi energètic, tant en l'enllumenat per a incorporar "lluminàries d'última generació" com en la font, que "durant un temps va estar tancada per diferents problemes relacionats amb l'ús d'energia però que hem reobert". El manteniment d'aquesta font s'inclourà a partir d'ara en el nou contracte que SPV ha licitat per a la conservació de totes les fonts de la ciutat.\nFinalment, una de les accions "més potents" que es durà a terme en els pròxims dies serà una prova pilot per part d'una empresa col·laboradora de l'SPV i que consistirà a aprofitar el cablejat elèctric de la CEM per al seu ús com a tecnologia de la comunicació de manera que "a través d'una aplicació es podrà controlar la intensitat de les lluminàries, el consum, actuar amb major rapidesa en cas d'avaries, etc.". Una experiència que reforça l'aposta de Vila-real per l'aplicació de noves tecnologies i que "ens podria situar com una ciutat referent en aquest tipus de proves pilot", ha recalcat.\nLa visita a la CEM forma part del pla de proximitat de serveis administratius que s'ha iniciat hui amb la jornada de treball amb els responsables de Serveis Públics. "Hem fet un repàs en totes les àrees per a millorar, hem aportat idees i més endavant ens examinarem per a veure si hem superat tots els reptes marcats", ha explicat el regidor de l'àrea Francisco Valverde.\nEl calendari de visites continuarà amb Serveis Socials, Esports i Economia, delegacions que representen el 80% del Pressupost Municipal. Aquest pla de proximitat es traduirà en "dues reunions anuals fixes, una a l'inici de l'any per a marcar objectius i una altra a final d'any per a avaluar resultats i apuntar projectes de cara al nou pressupost".