Casa Vacanze Vittoria Ravello Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Dei Rufolo 3, Ravello, Ravello, Itàlia, 84010 - Veure al mapa\n"The personnel are very professional, friendly and helpful!..."\nExcepcional 9,1 (275 comentaris)\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Casa Vacanze Vittoria és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ravello. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Jardins Villa Rufolo, Museu de la Catedral, Catedral.\nEl Casa Vacanze Vittoria, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Express check-in/check-out, aparcacotxes, aparcament de cotxes, servei de cangur, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Casa Vacanze Vittoria sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, mini bar, escriptori a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa Vacanze Vittoria no troba competidors en cap categoria.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Casa Vacanze Vittoria de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (275) Parelles (163) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (39) Famílies amb infants grans (18) Grups (44)


La CUP i RCat arriben a un principi d'acord per presentar-se junts a Girona ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4087. Dissabte, 21 de juliol de 2018 04:05 h\nPolítica Última actualització Divendres, 25 de febrer de 2011 14:48 h\nDesprés del trencament de les negociacions entre republicans i reagrupats, la formació de Joan Carretero opta per integrar-se i donar suport a la llista de la CUP en lloc de formar una candidatura nova\nDesprés de trencar-se les negociacions entre ERC i Reagrupament per concórrer junts a les eleccions municipals a Girona, RCat ha arribat a un principi d'acord amb la CUP per presentar-se en una candidatura conjunta en lloc d'optar per presentar una nova llista i córrer el risc de disgregar el vot independentista a la ciutat. L'assemblea d'associats de Reagrupament a Girona ha votat amb un suport d'un 70% dels vots a favor la proposta de principi d'acord amb la CUP. Tot i això, les condicions concretes del pacte encara s'haurien de concretar i si en aquesta ocasió les converses arriben a bon port es preveu que es puguin fer públiques en una roda de premsa aquest dimarts. Fonts de la CUP gironina consultades per directe!cat confirmen la voluntat de sumar amb els reagrupats gironins ja que entre les seves files s'hi troben 'històrics de l'independentisme a la ciutat' però aclareixen que en cap cas es tracta d'una coalició ja que es mantindran les sigles de la CUP.\ncup girona, eleccions municipals, pactes municipals, reagrupament\nUn sondeig de la CUP els dóna dos regidors a Girona 14.02.2011.\npere iamich figueres\n1 de març de 2011, 17.54 h\nla cup amb els conservadors de RCat? Els que estan a favor d'un exèrcit català, del copegament a la sanitat, del control estricte de la immigració? És una broma? què hi diu d'això la CUP a nivell nacional? no es suposa que les CUPs eren d'esquerres? Fins a on arriba l'autonomia de cada secció local de la CUP? Em sembla que hi ha algú a Girona que té molta pressa per ocupar cadires a l'ajuntament, i em sembla també que la jugadeta de tirar-se cap a la dreta no els hi sortirà bé.\n27 de febrer de 2011, 03.57 h\nNo em crec la notícia! i en cas de ser certa seria un greu error per part de la CUP!!\n26 de febrer de 2011, 17.06 h\nAviam, el problema no està en si RCat és dreta o dreta-dreta. Uns dels retrets que feien a la direcció quan estaven a Esquerra (mireu hemeroteques) és que Esquerra era massa... d'esquerres! Ara aniran de bracet de l'esquerra revolucionària de la CUP (a qui respecto m olt, que consti), doncs que es preparin i visca la coherència!\n26 de febrer de 2011, 12.43 h\nS´ha de ser curt de mires per posar a Reagrupament com la dret-dreta.\nDeixeu de dir rucades.\nMentres encara estiguem pensant en dretes i esquerres i no vulguem l´unió\nde tots els ciutadans de Catalunya que volem l´Estat Català, cada dia\ncontinuaran marxant cap a Espanya 60 milions d´euros.\nLluís, veig que encara no t´has pres la pastilla del matí..\nLes Cup comencen a actuar amb sentit d´Estat. Felicitats!\n26 de febrer de 2011, 11.26 h\nEl discurs que feia Carretero i molts d'RCat amb qui competia era amb Plataforma x Catalunya. No entenc el gest de la CUP.\n26 de febrer de 2011, 09.55 h\nUf!!! No sé, a veure que diuen els de la CUP. No ho veig tan clar, no per la gent de RCAT al país, sí per la gent de rcat a Girona. No estan a l'altura, ni molt menys.\nD'altre banda entenc que a Girona, a la CUP, li falten molts pocs vots per sortir i l'entrada de noves sigles independentistes poden diluir els pocs vots que manquen. Ja veurem i si al final és així, doncs sort. De moment conserven el meu vot, malgrat tot.\n25 de febrer de 2011, 18.53 h\nNoi, qui t'ha explicat que Reagrupament és la dreta-dreta t'ha entabanat i tu no has fet res per saber si et deien la veritat. A Reagrupament hi ha gent de dretes i i majoritàriament gent d'esquerres, s'ha de curt de gambals per ser tan reduccionista i anar mentint i etiquetant uns patriotes que tenen clar que per sobre de les divisions esquerra-dreta hi ha Catalunya, un país que primer de tot ha recobrar la llibertat nacional per poder progressar socialment.\n25 de febrer de 2011, 18.52 h\n"El cas de Catalunya és una injustícia social col·lectiva. No és l'explotació d'una classe social per una altra classe: és l'explotació d'un poble per un altre poble. L'obrer català és doblement explotat: ho és per l'amo d'ací i ho és per l'amo d´allà, l'estat espanyol que, a Catalunya, explota conjuntament obrers i amos. Així com hi ha classes explotadores i classes explotades, també hi ha pobles explotadors i pobles explotats". (Josep Armengou)\n25 de febrer de 2011, 17.42 h\nLa CUP amb la dreta-dreta a les municipals?. Perdereu tots els vots, començant pel meu !


L'Arxiu des de fora. Pablo Aragon, investigador a la Universitat Pompeu Fabra i a Eurecat, Centre Tecnològic de Catalunya. - Arxivers la DaDa\n17 juny, 2019 - Andrea Regadera López (Tècnica de la Unitat de Gestió Documental del Govern d'Andorra)\nPenso en fitxers d’un equip informàtic, probablement a causa de la meva (de)formació professional com a enginyer informàtic.\nCrec conèixer més dels que sóc capaç de recordar. A més d’arxius històrics com l’Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona i l’Arxiu de la Corona d’Aragó, he anat a l’Arxiu del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona per consultar informació d’alguna exposició ja passada.\nNo faig ús actiu dels arxius públics de la ciutat.\nEls arxius són la memòria de la nostra societat i l’accés a la informació que guarden no és només un dret, sinó també la clau per poder exercir molts altres drets.\nAlguns dels projectes d’investigació en els quals treballo actualment estan relacionats amb tecnologies de participació ciutadana per a polítiques públiques. En aquest sentit, plataformes com Decidim Barcelona no només es converteixen en facilitadores de processos de participació sinó també en eines de gestió documental d’aquests processos i dels resultats obtinguts.\n10. En el món de la investigació hi ha una creixent conscienciació sobre la necessitat de que els estudis siguin reproduïbles, és a dir, que qualsevol altra persona pugui obtenir els resultats de l’estudi seguint les pautes especificades en l’article. En aquest sentit, la documentació és essencial per garantir aquest propòsit.\nNo conec les tasques específiques de les persones dedicades a arxivística a les institucions en les que exerceixo la meva feina però estic convençut de la seva necessitat.\nLa digitalització dels arxius ha generat un nou paradigma de dades obertes que permet un major accés a la informació. No obstant això, aquest accés i explotació de les dades segueix estant limitat a persones amb coneixements informàtics. Per tant, hi ha un repte pendent de capacitació per democratitzar aquest nou paradigma acompanyat del compromís de, no només posar a disposició dades obertes, sinó també eines funcionals i efectives per treure valor de les dades.\nQuan vam muntar la xarxa d’investigació DatAnalysis15M vaig estar diversos mesos recollint tweets sobre assemblees i manifestacions. El sistema que vaig desenvolupar capturava tweets en temps real pel que havia de conèixer els hashtags per endavant, però, molts hashtags sorgien durant la pròpia acció, on no disposava d’un ordinador per actualitzar el sistema i, en ocasions, la xarxa estava saturada impedint un accés remot des de la xarxa mòbil. Per tant, per a cada esdeveniment, em vaig haver d’enfrontar al dilema de si volia acudir-hi com a participant o, per contra, volia contribuir com arxiver actualitzant els hashtags per capturar els tweets.


Els dies passen a velocitat de vertigen. El temps de repòs és tan poc, que desapareix com un fil de llum al capvespre. M'assec, entre feina i feina, és diumenge a la tarda. Espero acomiadar una persona, mentre s'arregla, agafo un llibre distretament, llegeixo, sembla interessant, potser l'hauria de llegir, el fet Jesús sempre té una força que s'enduu. M'endinso més: la resurrecció no té el significat que la gent li dóna, és una reelaboració..., s'ha de tenir en compte que..., malgrat que s'hagi interpretat, en realitat és... Tanco el llibre, hi ha viatges que ja no puc fer. Deuria ser molt interessant, llegir, dubtar, descobrir, renovar, potser discutir amb algú..., però no puc... Per acollir A., i tants com A., necessito pensar que per A, en algun lloc, hi ha una esperança, necessito tota la força del que he anat construint al llarg de la vida, i la pau, i l'avinentesa, necessito l'estimació, fins i tot la il·lusió, la capacitat d'entusiasme, el creure en..., el no defallir, necessito la bondat, senzilla, transparent, ser bo perquè l'altre visqui. I també necessito pensar que per algunes persones té sentit aquesta acollida, que hi ha algú que troba bé que es doni la vida, que es dediqui temps i recursos a persones com A, si no, és com si destruïssin tot el que tu fas i tot el que A és, uns valors morals, una ètica de mínims.\nA. ha vingut boig de fam. Com mai jo no havia vist una persona. Impressiona. No menja, malviu com pot, dorm en un caixer des de fa temps. Ja no pot acudir enlloc, i ell sap bé perquè: tots els camins s'han intentat amb ell, i no ha respost. La seva família tampoc no el vol. Repeteix una i mil vegades: em fa vergonya venir, però no tinc cap més lloc que aquí. No tan sols necessito poder menjar, necessito parlar amb algú que em consideri persona encara, perquè estic convençut que ja m'he tornat boig de tan malament que estic, de tan sol, sense ningú, de ningú. La seva vida, ho repeteix al llarg de la conversa, s'ha perdut definitivament. Millor seria no despertar-se ja més. L'entenc, el conec des fa un grapat d'anys, he compartit moments molt tèrbols de la seva vida. L'ésser humà que ho ha perdut pràcticament tot em fa un respecte terrible. No puc evitar aquest respecte veient tant de sofriment. Potser no en sé més i ja he perdut molts de trens. Però el qui pateix, com deia l'abbé Pierre, i com diu una noia algeriana, em fa sentir fatal. La compassió, la pietat, el sentiment de justícia, de vegades no es poden evitar. No és tan fàcil girar l'esquena, tornar a la feina, fer com si no passés res: un home que té fam travessa tota la teva vida.\nEn veure'l, aquest diumenge, penso: no podem permetre tantes coses que permetem, però, almenys: que la gent mengi! Almenys que mengi!\nAvui, matí de dimarts, llegia les Benaurances de Lluc, i pensava que, per acompanyar A, necessitava tota la veritat d'aquestes Benaurances: "Feliços els qui ara passeu fam: Déu us saciarà." I també, no sé si dir, sobretot, necessito l'esperança de pensar que vides com les d'A. no es perdran, que en algun lloc, Algú les acollirà i les farà sentir felices i volgudes, i estaran contents, riuran, seran lliures, reposaran finalment, estaran en plenitud, ells també, com tants d'altres en el món poden tenir ja . És una esperança que poden qualificar del que vulguin, ja ho entenc, però que jo necessito en veure tanta desgràcia humana: que A, i tants A, trobin un cel, on sigui, amb el nom que sigui!


AMICS DEL NEPAL BLOG: Col.labora!\nNoticies, comentaris, opinions i reflexions expressades pels voluntaris de l'associació al Nepal\nDemanem la teva col·laboració\nCada día sorgeixen nous reptes que ens empenyen a demanar la col·laboració de més persones.\nTenint en compte que estem en el darrer mes de l’any, et demaneu una aportació econòmica per poder completar els projectes que portem a terme al Nepal, com l'escolarització d'infants, l’alfabetització de dones o el centre comunitari de Maiju Bahal, a Katmandú, on hi acabem de traslladar el centre de salut del districte.\nEl suport de moltes persones fa possible que nens i nenes com els de la fotografia, puguin anar cada dia a l’escola i tinguin unes millors condicions de vida. També contribuim a l’alfabetització de moltes dones i que moltes persones del districte de Katmandú gaudeixin d’una millor atenció mèdica gràcies al centre sanitari que hi tenim.\nAmb aquest suport hem aconsseguit aquestes i moltes altres coses. I sabem que junts podem aconseguir-ne moltes més.\nLa teva aportació puntual, unida a la de molts altres col·laboradors, és molt valuosa perquè cada dia més infants, joves i dones del Nepal tinguin accés a una vida digna.\nAjuda’ns a aconseguir-ho! Fes ara un donatiu i participa de la millora de les condicions de vida de moltes persones.\nUs recordem que les donacions a Amics del Nepal es poden desgravar en la declaració de la renda. En aquest cas cal que ens feu arribar totes les vostres dades personals per poder-vos enviar el certificat fiscal per a la desgravació.\nPots fer una aportació a través d'aquests comptes:\nCaixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona "la Caixa"\n2100 0908 57 0200160040\n0081 0200 27 0001270732\n2013 0646 14 0200524577\nSi ho prefereixes, pots omplenar aquest Formulari\nWe accept all types of topics related to Nepal /\nAcceptem tot tipus de comentaris relacionats amb el Nepal /\nOpina sobre temas relacionados con Nepal\nBlog dels voluntaris d'Amics del Nepal\nBlog dels voluntaris i cooperants de l'ONG Amics del Nepal\n▼ d’agost 2015 (1)\nAccions Solidàries (2)\nEstades Solidàries (5)\nNens de Bhimphedi\nWebs i Blogs de Nepal\nDe Catalunya al Nepal. Blog de Pau Carreño\nAMICS NEPAL ONG\nAmics del Nepal al Facebook\nNepal, entre hombres y dioses. Blog de Thaïs Martín per a El Periódico\nUn nas al Nepal\nMe voy a Nepal... y ahora que? Blog de Pati\nNepal en busca de un nuevo amanecer


Miguel Ángel Baños Bernad, Autor en Institut Català del Peu - Pàgina 20 de 21\nHallux varus: la morfologia contrària de l’hallux valgus\n7 març, 2014 /0 Comments/in Articles, Estudis biomecànics, Patologia /by Miguel Ángel Baños Bernad\nL’hallux varus és una deformitat del primer radi que desvia el dit gros en sentit medial o tibial. Visualment, és l’antítesi de l’hallux valgus o galindó. Apreciem una supinació del dit gros i un angle metatarsofalàngic negatiu. La presència d’aquesta anomalia té diverses causes: Funcional: com a posició compensatòria del dit davant d’altres deformitats de […]\nHallux extensus: deformitat del primer dit en el pla sagital\nL’hallux extensus consisteix en la dorsiflexió o extensió dorsal del primer radi. El seu origen pot ser congènit o adquirit i és causat principalment per: Una paràlisi, que inclouen accidents vasculocerebrals, malalties neuromusculars, entre altres; Per alteracions a nivell de l’articulació metatarsofalàngica i interfalàngica, de diferent índole com per exemple l’escurçament de l’extensor llarg del primer dit […]\nHallux valgus: l’alteració estructural més freqüent del primer ràdio\n7 març, 2014 /0 Comments/in Articles, Patologia /by Miguel Ángel Baños Bernad\nL’hallux abductus valgus és una deformitat que afecta l’articulació metatarsofalàngica del primer ràdio del peu, així com als sesamoides i el primer dit. Es caracteritza pel distanciament del primer dit respecte a l’eix medial del nostre cos i per una rotació en valg. Això provoca una luxació de l’articulació metatarsofalàngica, afectant lligaments, càpsula articular, sesamoides […]\nHallux flexus: causes, clínica i tractament\nL’hallux flexus és una anomalia del primer dit que provoca una elevació del cap del primer metatarsià i una plantarflexió de la falange proximal. Estructuralment l’articulació metatarsofalàngica es posiciona amb un cert grau de dorsiflexió i l’articulació interfalàngica a plantarflexió de manera compensatòria. Aquesta deformitat del primer radi va acompanyada d’un desequilibri del balanç muscular entre l’extensor […]\nElefantiasi o linfoedema crònic\nL’elefantiasi és una síndrome que cursa principalment amb la hipertròfia de les xtremitats inferiors i òrgans genitals externs. Té la seva etiologia en malalties inflamatòries repetitives que cursen amb l’obstrucció dels vasos limfàtics i d’una manera molt específica en infeccions parasitàries com la del tipus filària. L’elefantiasi és una malaltia dèrmica tropical, provocada per paràsits del tipus Wuchereria […]\nPàgina 20 de 21«‹18192021›


CULTURA/ Publicades les obres guardonades als PLCA18 – Tot Alzira Actualitat\nHome CULTURA CULTURA/ Publicades les obres guardonades als PLCA18\n30/05/2019 Tot-Alzira 0\nCULTURA/ Publicades les obres guardonades als PLCA18\nNomés 6 mesos després de la celebració de la XXX edició del premis, les obres que van resultar guardonades, a excepció del Premi de Il•lustració, ja estan publicades.\nLa mirada de vidre de l’escriptora i artista plàstica Anna Moner guanyadora del Premi de Novel•la Ciutat d’Alzira. Un relat ambientat en la Barcelona dels inicis del segle XX en què s’entremesclen l’ocultisme i les investigacions científiques poc ortodoxes, i que revela l’interés de l’autora per temes com la fotografia clínica i la fotografia espiritista, el devastador món de les addiccions, l’ús terapèutic i artístic de l’electricitat, l’anàlisi de l’expressió facial, la sensibilitat tàctil o el poder de la mirada, entre d’altres.\nLes molècules de la vida, de David González Jara, obra guanyadora del Premi Europeu de Divulgació Científica Estudi General, patrocinat per la Universitat de València. Un llibre dedicat a la bellesa i la complexitat d’allò minúscul: els àtoms i les molècules engendradores de vida. No debades, la complexitat de la vida al nostre planeta depén d’aquests elements microscòpics, als quals, sovint, despullem de la seua importància.\nAmèrica endins, de Lourdes Toledo, Premi d’Assaig Mancomunitat de la Ribera Alta. Un dietari de viatge i alhora un exercici d’indagació personal. Un assaig que transporta a l’Amèrica profunda, als Estats Units de l’era Trump, abans i després de l’accés d’aquest a la presidència. És la narració de la trobada de l’autora, com a professora bilingüe, amb la realitat quotidiana i els grans espais d’un país de contrastos i ple de sorpreses. És un relat que reivindica la superació davant els tràngols que ens depara la vida, l’obertura de mires, l’optimisme i una curiositat sense límits.\nGaleria d’incerteses, d’Alba Fluixà. Premi de Poesia Ibn Hafaja –patrocinat per la UNED. Un recorregut vital i poètic protagonitzat per l’art i el color. A través d’una galeria d’instants poètics de gran plasticitat, s’intenta transmetre una visió particular del món on les paraules i les imatges es fusionen i estan constantment connectades.\nOkupes particulars, de l’autor teatral Toni Cabré Premi de Teatre Ciutat d’Alzira Palanca i Roca. Una obra amb diàlegs ràpids i irònics, esquitxada amb tocs d’humor i que fa evolucionar els seus protagonistes per tal que descobrisquen els racons amagats de la seua realitat.\nDoc Doggie. Unitat de Medicina Estrambòtica, de Vicent Dasí, que va obtindre el Premi Fundació Bancaixa de Narrativa Juvenil. Es tracta d’una obra que s’escapa de les convencions de gènere –tant en la forma com en els diàlegs i en la construcció de personatges– i que inclou nombrosos homenatges a sèries de televisió i pel•lícules de terror que formen part de l’imaginari popular. Tot comença una nit de tempesta, quan un grup de joves es transformen, poc a poc i involuntàriament, en monstres del cinema clàssic.\nSuperbaguet, de Martín Piñol Premi de Narrativa Infantil Vicent Silvestre d’Edicions Bromera. L’obra, presenta de manera molt original una història de superherois que lluiten per defendre una alimentació saludable. La història, a més a més, destaca per la seua trama trepidant i plena d’humor i fantasia.\nCal afegir que Nina, el primer llibre de Seta Gimeno, Premi Internacional Enric Solbes d’Àlbum Il•lustrat, arribarà a les llibreries el proper mes de setembre. Es tracta d’un llibre tendre que reflexiona sobre l’estima pels animals i inspirat en la gosseta de la mateixa autora.\ntags: ALZIRA ACTUALIDAD CULTURA SOCIETAT\nprevious CULTURA/ Sueca ofereix el curs de Monitor d'Activitats de Temps Lliure\nnext CULTURA/ Comença a l’Alquierieta el Festival AlqueriARTE 2019


el meu gos i jo: Referèndum i ensenyament\nM’ha fet gràcia l’acudit d’El Punt d’avui. I és que el que ha passat aquesta setmana ha estat d’un deliri monstruós. ERC oferint, desprès d’una calçotada i, suposo, amb el cap calent pel vi (segurament del Priorat) el cap del senyor Montilla a canvi d’un referèndum il•legal i, el que és pitjor, perdut per endavant. I és que als dirigents actuals d’Esquerra no els entén ni Déu Nostre Senyor. I, pel que puc llegir aquí o allà, ni els seus propis partidaris tampoc els entenen massa. Evidentment, jo encara els entenc menys.\nHavent-hi tantes coses importants per tractar i per millorar!\nHe trobat molt més important una opinió publicada al Diari Maresme sobre l’ensenyament que tot l’enrenou provocat per Esquerra aquesta setmana. L’autor és en Miquel Costa. Hi diu coses força interessants.\nComença amb una constatació, publicada darrerament als diaris: en coneixement de l’anglès Catalunya és a la cua d’Espanya, i Espanya d’Europa. Un 21% de catalans coneix una llengua estrangera, al costat d’un 90% de suecs; la mitjana europea és del 50%. Això dóna una idea de com està l’ensenyament a Catalunya. Diu en Miquel Costa que el que tenim és una desfeta normalitzada. I, un cop vistos els resultats, probablement tingui raó.\nEns segueix explicant que els polítics i l’administració han optat directament pel cinisme (mantenir l’esclerosi del sistema mentre els sigui profitós). Però la crua realitat és un fracàs escolar estrepitós, i un ambient hostil a l’aprenentatge.\nM’agrada la seva conclusió: El que encara molta gent no veu és que hi ha una bossa de nois i famílies que no els interessa aprendre, no els motiva, no en treuen res i impedeixen que d’altres en treguin res. És aquest el fet nou que no contemplen pedagogs, sociòlegs ni polítics. Eduquem els educables, no n’excloguem cap, però barrem el pas als altres. Hi ha d’haver d’altres alternatives per ells.\nSi ERC (i, de passada, el govern de Catalunya i també l’oposició) s’ocupessin més de l’educació i fossin més seriosos, en comptes de perdre el temps amb ximpleries, ajudarien a la societat catalana a desenvolupar-se, a la joventut catalana a tenir més oportunitats i, a la llarga, ajudarien a que Catalunya conservés un avanç que en aquests moments està perdent. I només si Catalunya manté aquest avanç serà possible que el referèndum que de manera tant esperpèntica han posat sobre la taula aquesta setmana es pugui guanyar. Quan es convoqui d’una manera seriosa.\nPublicado por s sr los 13:10\nAvans de parlar primer preguntet qui va fer el pacte nacional per l'educacio donan pas a moltes entrades de nous mestres.Te sembla poc.Cuas de pança i llegir una mica mes.\nNo acuso a ningú de la situació actual de l'ensenyament: parlo del Govern i de l'oposició. Només vull dir que aquest és un tema important, molt important, i que seria més seriós que tothom se'n preocupés que no pas l'espectacle que han organitzat sobre el referèndum. L'article citat m'ha semblat molt interessant per avançar en el tema de l'educació.\nRepeteixo: no he culpat a ningú de l'estat actual de l'ensenyament a Catalunya. Entre altres raons perquè no sé qui n'és el responsable.\nel responsable de l'espectacle ha estat a dues bandes, uns per oferir, i els altres per córrer al darrera. Li van faltar cames al MAs quan va sentir la paraula "president"


Vols ser enginyer/a voluntari/a? Vols donar suport a la definició de Plans de Transformació D...\nBusquem VOLUNTARIS que donin suport a entitats del Tercer Sector Social (ONG) en tasques de gestió o tècniques. Què necessites? Tenir ganes de compartir la teva capacitat, coneixement i experiència. ...\nL'estat espanyol podrà tancar serveis digitals ara també si hi ha 'amenaces d'ordre públic'\nJa es podia ordenar el cessament d'urgència i sense audiència prèvia de forma cautelar per raons de seguretat pública, protecció civil, emergències, defensa de la vida humana o interferència amb altres xarxes, ara les...\nPer això mantenim acords de col·laboració amb el Col·legi Oficial d'Enginyeria en Informàtica de Catalunya (COEINF) i amb l’Associació Catalana d'Enginyeria en Informàtica(ACEINF) per oferir-li uns avantatges exclusius en la contractació de productes financers. ...\nAixí funciona la 'pedra de Rosetta' dels lligalls\nCientífics de Cadis i València creen un sistema amb intel·ligència artificial capaç de trobar paraules en documents digitalitzats amb cal·ligrafia dels segles XV al XIX. Un vaixell també pot ser un navili, una...\nEl desplegament de fibra del Govern, finalista dels European Broadband Awards 2019 de la Comiss...\nEl pla estableix l’estratègia del Govern per promoure els serveis digitals a tot el territori a través d’infraestructures públiques i donar compliment als objectius de l’Agenda Digital 2020 i la Societat Gigabit 2025. ...\nL'executiu preveu que l'organisme es posi en marxa l'1 de gener del 2020 i duplicar-ne el pressupost fins els 14 MEUR. El Govern ha aprovat els estatuts de la nova Agència de Ciberseguretat de...\nS'ha detectat una campanya d'enviament de correus electrònics amb un arxiu adjunt que conté malware. Els correus presenten diferents assumptes copiats de correus que ja havies rebut, amb un petit text en espanyol dient...\nTot va començar amb la transmissió d'un missatge de dues lletres entre dos ordinadors. El 29 d'octubre de 1969 a les 10 i mitja de la nit a la Universitat de Califòrnia a...\nSis telèfons que no es quedaran obsolets quan el 5G s'expandeixi\nPot ser frustrant fer un fort desemborsament de diners en un terminal i que quan tinguem una tarifa de dades d'aquesta classe no puguem usar-la. L'any 2020 va estar marcat entre altres coses...\nNi Llei Orgànica de Protecció de Dades (LOPD), ni Reglament General de Protecció de Dades (RGPD). Els espanyols estan cansats de la paraula dades i tot i que Espanya és un de les dianes...\nLa Fundació puntCAT ha decidit oferir al públic els dominis .cat d’1 i 2 caràcters que fins ara només es podien registrar de manera excepcional. Tenint en compte que aquests dominis són d’edició limitada...


Caixabank comunica als sindicats la intenció de començar a negociar un ERO - Empordà\nCaixabank comunica als sindicats la intenció de començar a negociar un ERO\nEl seu pla estratègic passa per tancar 821 de les 4.461 oficines que té actualment a l'Estat\nACN 04.01.2019 | 12:43\nLa cúpula de la seu de CaixaBank a Barcelona. ACN\nLa cúpula de la seu de CaixaBank a Barcelona.\nCaixabank ha comunicat formalment als representants sindicals de l'entitat la intenció d'iniciar les negociacions per tractar un ERO a partir del pròxim 10 de gener. De moment, la direcció de l'entitat ha convocat els sindicats per a un primer contacte, on ja els podria traslladar el nombre de treballadors afectats. L'expedient es durà en el terme en el marc de la transformació digital i l'ampliació de la xarxa d'oficines urbanes cap a un model d'oficina 'store' centrada en l'asessorament i un horari d'atenció més extens, tal com van explicar els dirigents de Caixabank el novembre passat en la presentació del pla estratègic 2019-2021 celebrada a Londres. Actualment, a l'Estat hi ha 285 'store' a l'estat espanyol i la intenció és tenir-ne més de 600 a finals del 2021.\nFonts de l'entitat han explicat aquest divendres a l'ACN que encara no s'ha concretat quin percentatge de treballadors pot afectar l'ERO i que en tot cas primer se'ls traslladarà als sindicats en la reunió del pròxim 10 de gener. La reestructuració implicarà també un canvi de condicions laborals, com les tasques a realitzar i els horaris de feina, aspectes que l'entitat també haurà de negociar amb els representants sindicals. De moment, es desconeix si s'optarà per prioritzar les prejubilacions i baixes voluntàries, tot i que fonts de l'entitat han remarcat que històricament aquests processos s'han fet de "forma consensuada i pactada".\nEn la presentació del pla estratègic a Londres, els dirigents de Caixabank també van avançar que també tenien previst augmentar la rendibilitat fins al 12% (actualment és del 9,4%), el que es tradueix en uns beneficis de 2.700 milions d'euros segons els analistes, i seguir destinant a dividends més del 50% del benefici.


El disseny de les samarretes de Les Santes 2018\nLes samarretes de Les Santes 2018 ja tenen disseny. És el cartell de Jordi Prat però no en format reduït o centrat al pit, com els darrers anys, sinó estès en tot el frontal de la peça, que serà de color negre. El disseny, en el que ha contribuït el mateix artista del cartell, es completa a l'esquena amb la llegenda 'No n'hi ha prou!', crit molt propi dels dies de Festa Major. El disseny s'adjunta amb la convocatòria de la licitació dirigida als professionals per fabricar una samarreta que els darrers anys bat anualment rècords de vendes tant a la botiga física de Les Santes com en venda on-line.\nCom en els darrers anys hi haurà doble model: de màniga curta en format unisex i el model entallat de dona, de tirants.\nEl cartell de Les Santes 2018, el Robafaves en collage i sense rostre de Jordi Prat Pons es va presentar quasi dos mesos abans del que era habitual, precisament, per accelerar processos com el de disseny de la samarreta i la licitació per a confeccionar-la.\nAra s'ha convocat aquest procés, que des de la Direcció de Cultura es va confirmar que s'espera que hi puguin concórrer empreses mataronines. Que la samarreta de la Festa Major es confeccioni a la ciutat és una demanda històrica. En la convocatòria de la licitació, l'Ajuntament demana un mínim de 7.000 samarretes més 800 més per a ús intern de l'organització de la Festa Major.


Emil Hába - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEmil Hába (Vizovice, 21 de maig de 1900 - Uherský Brod, (Moràvia), 12 de febrer de 1982), fou un compositor i professor de música txec.\n21 maig 1900\n12 febrer 1982 (81 anys)\nCompositor, director d'orquestra, organista i director de cor\nVenia d'una família de teixidors. Dels seus avantpassats ningú parlava de la música, però ell i els seus cosins, Alois i Karel Hába, van sobresortir en la música. Ja en la seva joventut i com a autodidacta, tocava harmònium, violí i òrgue. Als setze anys, va ser admès a una escola de Brno, dirigida per L. Janáček. Amb Janáček va estudiar l'entonació, l'harmonia i la teoria musical, i amb E. Tregler va estudiar orgue i cant, i amb el professor Syrouska piano i amb el mestre Petit el violí.\nDesprés de la seva graduació, es va convertir en pianista i i director de cor del comte Dubský a Lysice, prop de Boskovice. De 1920 a 1921, el servei militar obligatori i treballà en els metalls de la banda de música del regiment. Després d'acabar el servei militar, es convertí en organista i director de cant a Uherský Brod. També ensenyà música en la reial escola local.\nRestà en aquesta feina durant més de 33 anys. També féu classes privades i tingué diversos alumnes que més endavant foren famosos.\nÉs autor de quadres simfònics, peces de cambra i d'orgue, i d'un cicle per cor d'homes.\nEdita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 560. (ISBN 84-7291-226-4)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Emil_Hába&oldid=27116886»\nDarrera modificació: 5 maig 2021 a les 21:18\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 maig 2021 a les 21:18.


Compte Elección | El compte en què tu tries les condicions | BBVA\nEl compte en què tu tries les condicions per estalviar comissions\nEt donem diverses opcions per evitar la comissió pel servei de manteniment del teu compte i més avantatges per al dia a dia.\n0 € de comissió per retirada d'efectiu a dèbit en més de 5.000 caixers BBVA.\n0 € de comissió per transferències en línia dins l'EEE.\n0 € de comissió pel servei d'administració de compte.\nPots tenir comissions pel servei de manteniment del compte:\n0 € durant els 4 primers mesos.\nA partir del cinquè mes, podrà ser de 0 €, de 15 € o de 40 € al trimestre, segons l'ús que donis al compte i els productes de BBVA que tinguis contractats.\nLes liquidacions són trimestrals, els dies 15 de març, 15 de juny, 15 de setembre i 15 de desembre. Per això, és important que tinguis clares les condicions per no pagar la comissió.\nComprova les teves comissions\nSelecciona el teu perfil per conèixer les condicions del compte:\nCom pots no pagar comissions?\nEl servei de manteniment del compte té unes comissions flexibles en funció de si compleixes uns requisits d'ingressos i pagaments al Compte Elecció més productes:\n0 € al trimestre TIN 0% / TAE 0% amb un ingrés + un dels pagaments + un producte contractat a BBVA.\n15 € al trimestre (60 € a l'any) TIN 0%/TAE -1,99%* amb un ingrés + un dels pagaments.\n40 € al trimestre (160 € a l'any) TIN 0%/TAE -5,23%* en els altres casos.\n*TAE calculades per a un supòsit de saldo diari de 3.000 € constants durant un any.\nCal tenir almenys una de les opcions de cada apartat.\nNòmina o ingressos periòdics d'almenys 800 €.\nPensió, prestació per desocupació o de Pla de Pensions Individual BBVA d'almenys 300 €.\nRebuts: 5 càrrecs en 4 mesos.\nTargeta de crèdit: 7 compres en 4 mesos.\nProductes d'estalvi específics per almenys 5.000 €\nTargeta de crèdit: 200 € de despesa en 4 mesos\nVols comprovar les teves comissions?\nIndica per a què faràs servir el compte, comprova les teves comissions i descobreix la forma de reduir-les.\nComprovar les meves comissions\nHi ha una altra manera de no pagar comissions?\nSi no compleixes les condicions anteriors, encara tens la possibilitat de no pagar comissions si compleixes una d'aquestes dues situacions:\nSi tens un fons d'inversió, pla de pensions o renda assegurada per més de 25.000 €.\nSi ets titular de més de 4.000 accions BBVA.\n0 € al trimestre TIN 0% / TAE 0% amb un ingrés + dos dels pagaments + un producte contractat a BBVA.\nCal tenir almenys una de les opcions dels apartats d'ingressos i productes, dos en el cas de pagaments.\nAlmenys 600 € en:\nIngressos d'efectiu o xecs.\nAbonament de remeses de rebuts domiciliats.\nOrdre de pagament agrària.\nFacturació a través de TPV.\nDOS PAGAMENTS RECURRENTS\n175 € en assegurances socials o col·legis professionals.\n600 € en pagament de nòmines.\n100 € en impostos i tributs\nMés avantatges per al dia a dia\n0 € de comissió per emissió i manteniment d'una targeta de cada titular.\n0 € de comissió per l'emissió de xecs en euros, i per la compensació i negociació per ingrés de xecs nacionals en euros.\nEn complir els requisits d'ingressos i de pagaments o amb qualsevol de les condicions alternatives. És a dir, en tenir un dels productes d'estalvi específics per un valor mitjà mensual superior a 25.000 € o ser titular de més de 4.000 accions BBVA.\nLes facilitats que demanes al teu banc\nCanvia de banc sense fer res\nEns encarreguem de tot per tu gratis, fins i tot de tancar el teu altre compte.\nT'ajudem a gestionar millor les finances per millorar els teus estalvis.\nCobra quan ho necessitis\nAvança el cobrament de la nòmina quan vulguis.\nEnvia diners amb bizum\nPaga i envia diners de mòbil a mòbil de manera fàcil, ràpida i segura.\nDescobreix la Targeta Aqua\nUna targeta sense números impresos i amb CVV dinàmic per millorar la teva seguretat.\nFes-ho tot des de l'app\nGestiona la teva Compte Elección i els teus productes des de l'app.\nSi vols el teu compte, és teu en menys de 10 minuts\nDocumentació de la Compte Elección\nIP Compte Elección: document amb la informació precontractual, que detalla les condicions entre BBVA i el titular del compte.\nFID Compte Elección: document informatiu sobre les comissions aplicades per la utilització dels principals serveis associats al compte de pagament.\nQuan es fan les liquidacions?\nLes liquidacions són trimestrals: els dies 15 de març, 15 de juny, 15 de setembre i 15 de desembre.\nHe de pagar comissions per la meva targeta?\nNo pagaràs comissions per l'emissió ni pel manteniment d'una targeta (d'aquelles que detallem al final de l'apartat) de cada titular del compte si compleixes les condicions d'ingressos i de pagaments o si compleixes qualsevol de les condicions alternatives; és a dir, si tens un dels productes d'estalvi específics amb un valor mitjà mensual superior a 25.000 € o ets titular de més de 4.000 accions BBVA.\nSi un mateix titular té diverses targetes, no pagarà comissió per la targeta amb més comissió anual, llevat que en l'any natural en curs hagi quedat eximit del pagament d'una altra comissió anual de targeta. I si tenen la mateixa comissió, no pagaràs per la targeta amb el contracte més recent.\nLes targetes per les quals pots no pagar comissions per emissió i manteniment són: Joven Ahora BBVA, Joven Después BBVA, Ahora Blue BBVA, Después Blue BBVA, Negocis Crèdit, Negocis Dèbit, Business Electron, Business Agrocoop BBVA, Clàssica Agrocoop, Ahora BBVA, Después BBVA, Ábaco, Targeta 7, Business CX, Aqua Crèdit, Aqua Dèbit.\nEls xecs tenen comissions?\nNo pagaràs res per l'emissió de xecs en euros ni per la compensació i negociació per ingrés de xecs nacionals en euros, si compleixes les condicions d'ingressos i de pagaments o si compleixes qualsevol de les condicions alternatives; és a dir, si tens un dels productes d'estalvi específics amb un valor mitjà mensual superior a 25.000 € o ets titular de més de 4.000 accions BBVA.\nA bbva.es, l'app de BBVA i en caixers no pagues comissions en les teves transferències en euros, corones sueques o en Leu (rom) romanès dins l'àmbit de l'Espai Econòmic Europeu (membres de la Unió Europea + Islàndia, Liechtenstein i Noruega). No s'inclouen les fetes en suport magnètic, OMF (ordre de moviment de fons), transferències valor dia i transferències immediates. Per a les transferències no incloses s'aplicaran els conceptes complementaris i despeses de transferències establerts.\nQuè passa si comparteixo el compte i només compleix condicions un titular?\nSi un titular compleix les condicions, no es carregarà comissió a cap titular del compte. Per exemple, si només un titular té un producte contractat n'hi ha prou perquè els dos titulars compliu aquesta condició.\nCanviar a BBVA els ingressos i rebuts és molt fàcil\nUna forma senzilla i gratuïta de portar els teus ingressos i rebuts d'un altre banc. Tu tries què vols portar i BBVA s'encarregarà de les gestions.


Més de 7.000 nous contagis, amb 35 ingressats més amb coronavirus i risc de rebrot disparat - Teleponent\nInici Coronavirus Més de 7.000 nous contagis, amb 35 ingressats més amb coronavirus i...\nMés de 7.000 nous contagis, amb 35 ingressats més amb coronavirus i risc de rebrot disparat\nTot i les xifres, les UCI catalanes mantenen els pacients ingressats i no es registra cap mort per coronavirus\nEl Departament de Salut ha declarat 7.100 nous casos de coronavirus confirmats per PCR o TA en les darreres 24 hores, que situen el total des de l’inici de la pandèmia en 686.505. L’Rt continua pujant, ho fa nou centèsimes, i se situa ara en 3,39.\nEl risc de rebrot de coronavirus també continua clarament a l’alça, puja 179 punts fins als 1.460. En paral·lel, els pacient ingressats a planta són 610, 35 més que en el darrer balanç, mentre que els crítics a l’UCI es mantenen en 133.\nTampoc s’ha notificat cap mort en les darreres 24 hores i el total des de l’inici de la pandèmia es manté en 22.274. La incidència acumulada a 14 dies passa de 401,51 a 445,14. El 15,26% de les proves de la darrera setmana han donat positiu.\nEl risc de rebrot era de 178 entre el 20 i el 26 de juny, i puja a 1.460 en l’últim interval. Pel que fa a l’Rt, puja 9 centèsimes i se situa en el 3,39, un valor superior al de la setmana anterior (1,48). La incidència a 14 dies és de 445,14 entre el 27 de juny i el 3 de juliol, per sobre dels 124,42 de l’interval anterior.\nEntre les persones que viuen en residències, s’informa de 31.559 casos confirmats per PCR o TA des de l’inici de la pandèmia. Amb la resta de proves, el nombre total de casos acumulats és de 35.045. En total, han mort des de l’inici de la pandèmia 8.809. ACN\nArticle anteriorUn pres agredeix sexualment una funcionària de la presó Quatre Camins\nArticle següentLa psicòloga diu que el relat d’una noia que denuncia tocaments del padrastre és “genèric i poc concret”


Ecologia - Re-Pera\nNo tot producte natural és ecològic\nMolts caiem en els típics errors:\nSer ecològic és ser vegetarià o vegà\nTot el que sigui verd és ecològic\nSolament les llegums i les fruites són ecològiques\nNo volem que la idea d’ecologia i sostenibilitat sigui utilitzada como quelcom banal, tampoc com un eslògan buit. Més aviat al contrari, perquè creiem en aquests conceptes i volem un medi ambient sa. I ens volem aportar el nostre granet de sorra per a un món millor.\nL’ecologia és un concepte que data de finals de la dècada de 1860 i el primer en utilitzar-la va ser el biòleg i el filòsof d’origen alemany, Ernst Haeckell. Una paraula composta per dos vocables grecs: oikos, que significa casa i logos, que significa estudi.\nActualment, aquesta definició ha transcendit a una major consciència sobre els efectes que produeixen els canvis abruptes del medi ambient producte de la contaminació, l’ecologia es troba a l’agenda política i social de tot el món. A més, ara es propaga un missatge sobre les pràctiques nocives pel medi ambient i es proposen noves tècniques d’aprofitament de recursos i la utilització de materials reciclables, entre altres qüestions.\nLa majoria de la gent creu que el significat d’ecologia, orgànic i sostenible és similar. Al fer referència als temes alimentaris, el producte ecològic es percep més natural, més fresc i més saborós. També s’associa als ous, la fruita i les llegums com productes ecològics per antonomàsia.\nNo obstant això, aquests conceptes són diferents en quant a definició:\nEcologia: un producte eco és aquell que desenvolupa totes les etapes de creixement i producció com la natura i sense intervenció artificial. És a dir, per a que una hortalissa sigui ecològica, la llavor també ho ha de ser. La terra i l’ aigua han d’estar descontaminades. També s’aprofiten les condicions naturals pel desenvolupament com ara el clima o el sòl. Tanmateix no s’utilitza cap fertilitzant, ni pesticida o químic. En el cas, dels ramaders, es respecta la criança en zona lliure de contaminació, s’alimenten als animals amb menjar ecològic, sense intervenció d’hormones de creixement ni antibiòtics.\nSostenible: el terme sostenible es més ampli i fa referència a dos factors: al medi ambient i al sector econòmic. Un producte sostenible entén el respecte al medi ambient i prioritza el benestar de les persones. Els productes sostenibles ajuden a millorar l’economia social i de proximitat.\nOrgànic: quan no s’ha realitzat cap alteració química. Es diferència dels aliments bio perquè poden estar elaborats amb productes manipulats genèticament com poden ser les fruites d’un dolç o el raïm del vi, encara que no continguin químics.\nBiològic: productes que no han sigut alterats genèticament en un laboratori.\nConsum just: consum responsable.


El viatge de volta a casa este matí dels participants espanyols en el tercer Campus Internacional de bàsquet organitzat pel València Basket i la University of Worcester ha posat el punt final a este nou projecte conjunt fruit de la col·laboració d'estes dos entitats.\nDurant una setmana, els entrenadors del València Basket i els Worcester Wolves han estat treballant les habilitats basquetbolístiques de 75 jóvens procedents d'Espanya, el Regne Unit i altres països europeus amb l'objectiu de millorar el seu joc, a més de conéixer una cultura baloncestítica diferent. I tot això en anglés, perquè l'experiència d'immersió lingüística de tots els participants per als que este no és el seu idioma matern fora del tot completa.\nEls integrants del Campus han alternat a més el treball lingüístic i sobre la pista amb altres activitats, com la visita en el dia d'ahir a la ciutat d'Oxford.\nEl balanç de les parts implicades no pot ser més satisfactori. Un èxit participatiu i organitzatiu que provoca que ambdós entitats continuen treballant braç a braç per a futurs projectes.


Elsie Owusu reivindica en el tancament de Foros 2020 el paper crucial de l'arquitectura en la reconstrucció després de la crisi de la COVID-19 | UIC Barcelona\nL'arquitecta britànica advoca per un nou paradigma social basat en la igualtat, la diversitat i la justícia social\nEl 6 de maig, l'arquitecta i urbanista britànica Elsie Owusu va clausurar el cicle Foros 2020 de UIC Barcelona School of Architecture amb una videoconferència titulada “Architecture, Art & Inclusion: Lockdown Dreams”. En la conferència, Owusu va abordar en quina mesura la situació global generada per la pandèmia de la COVID-19 permetrà a arquitectes, artistes i enginyers replantejar dinàmiques instal·lades en el sector i evolucionar cap a un nou model. “Estem veient en aquest període de confinament forçós una oportunitat per a la contemplació i la constatació que és necessari apostar per una societat més resilient basada en la tecnologia intel·ligent, la igualtat, la diversitat i la justícia social”, va afirmar. “Ja abans d'aquesta pandèmia, l'arquitectura estava sotmesa a grans reptes. Crec que aquesta crisi facilitarà el triomf de les xarxes creatives i inclusives així com les pràctiques a petita escala ridiculitzades durant molt de temps per l'arquitectura dominant per considerar-les ‘indústries artesanals’”, va concloure.\nElsie Owusu OBE és arquitecta i dissenyadora urbana. Durant deu anys, va ser sòcia del despatx Feilden + Mawson, en el qual va codirigir la renovació de la Cort Suprema del Regne Unit i va redissenyar l'entrada de l'estació de metro de Green Park. El 2015 va fundar el seu propi despatx d'arquitectura. L'arquitecta és, a més a més, directora de JustGhana, una organització ètica que promou la inversió interna i el bon govern a Ghana amb un enfocament especial en l'educació per a nens i joves en l'àmbit de les indústries creatives. El 2003, va ser condecorada amb l'Ordre de l'Imperi Britànic, que concedeix la reina Isabel II, pels seus serveis en l'àmbit de l'arquitectura com a presidenta fundadora de la Society of Black Architects. Va ser triada African Business Woman of the Year el 2014. Va ser finalista per a la presidència del Royal Institute of British Architects el 2018, que va perdre davant l'arquitecte irlandès Alan Jones.\nForos, cicle anual de conferències sobre arquitectura, s'ha articulat en aquesta nova edició sota el títol “Co-benefits” (Beneficis col·laterals), amb l'objectiu de reflexionar sobre els vincles i els processos d'interacció cultural entre l'arquitectura contemporània i altres manifestacions artístiques com la dansa, l'escultura, el cinema o el còmic.\nCarmen Mendoza i Sandra Bestraten participen en la trobada global d’experts “Urban Labs: A tool for integrated and participative urban planning” d’“UN-Habitat”\nUIC Barcelona School of Architecture rep la visita de 185 estudiants d’Arquitectura de l’Uruguai\nArquitectura G, l’estudi format per professors i alumni ESARQ-UIC, seleccionat al Mies van der Rohe Award 2015


A l'inici podeu veure la ruta completa des de Llançà fins a Hondarribia.\nEn aquest apartat podreu fer un recorregut per les etapes i podreu veure una breu cronica.\nA la Llista de registres podeu veure dades com la latitud i longitud que composen la posició, també podeu veure la precisió del Gps, l'alçada i la velocitat que el meu mòbil anirà enviant automaticament a la base de dades. Des de la llista de registres teniu dues opcions: Veure, Convertir i Eliminar.\nL'opció Veure us mostrarà un mapa on veureu un marcador que mostra la posició que heu triat, si hi cliqueu a sobre veureu l'alçada i la velocitat en el moment del registre.\nDins d'aquest mapa també teniu l'opció de veure el registre anterior i següent representats per uns marcadors verds pels anteriors, i vermells pels posteriors. Aquests també són clicables i mostren l'alçada i la velocitat.\nAmb l'opció Convertir podreu passar les coordenades decimals resultants dels registres de l'aplicació, a Graus Minuts i Segons o a Graus i Minuts i veure-les en un mapa..., també les podeu introduir manualment en qualsevol format.\nL'opció Eliminar no està disponible per als visitants.\nEspero que participeu al Xat i que deixeu qualsevol comentari que us vingui de gust.\nAquí podreu veure les fotos que aniré penjant durant la ruta.\nTambé he volgut incloure un conversor de coordenades que us ajudarà a convertir qualsevol coordenada del tipus decimal, graus minuts, graus minuts segons, hi podeu accedir desde l'apartat registres clicant damunt de convertir i farà la conversió del registre que hagueu triat...\nTotal de Visites : 2893


El PP porta al Ple del Senat la seva proposta d'intervenir els Mossos a través de la Llei de Seguretat Nacional\nPublicat 16/12/2018 13:29:47CET\nEl PP porta al Ple del Senat d'aquesta setmana la seva proposta que el Govern intervingui els Mossos d'Esquadra a través de la Llei de Seguretat Nacional, donada la situació d'inseguretat que existeix al seu parer a Catalunya i la "inacció" de la policia autonòmica. La iniciativa suposa que el Govern, mitjançant el Reial decret, declari que a Catalunya existeix una situació d'interès per a la seguretat nacional i que nomeni a una "autoritat funcional" amb competències per dirigir les accions que procedeixin "en matèria de seguretat i ordre públic".\nEls 'populars' van registrar aquesta proposta el passat dilluns, una moció que es debatrà aquest dimecres, a dos dies del Consell de Ministres que celebrarà el Govern precisament a Barcelona. La iniciativa tirarà endavant posat que el PP té majoria absoluta en la Cambra alta.\nEl portaveu del Grup Popular al Senat, Ignacio Cosidó, va explicar que la via del Reial decret és una forma d'actuació immediata per redreçar la situació d'inseguretat que s'està registrant i sense haver d'esperar l'aplicació de l'article 155, que exigeix una tramitació mes llarga.\nEn concret, els 'populars' apel·len a l'article 24 de la citada llei, que autoritza al president del Govern a declarar una situació d'interès per a la Seguretat Nacional durant un determinat temps i en un àmbit geogràfic, en aquest cas Catalunya, a nomenar una autoritat funcional i a definir les seves competències, entre altres detalls.\nS'establiria també l'obligació de totes les "autoritats competents" de "aportar els mitjans humans i materials necessaris que es trobin sota la seva dependència per a l'efectiva aplicació dels mecanismes d'actuació". De tot això, conclou l'article 24, el Govern hauria d'informar al Congrés, així com de l'evolució de la situació.\nCosidó va explicar que és el Govern el que ha de declarar aquesta situació d'interès per a la Seguretat Nacional. La llei la defineix en l'article 23 com aquella situació en la qual "per la gravetat dels seus efectes i la dimensió, urgència i transversalitat de les mesures per a la seva resolució", requereix de la "coordinació reforçada de les autoritats competents" sota l'adreça del Govern. En cap cas, s'afegeix, podrà implicar la suspensió dels drets fonamentals i llibertats públiques dels ciutadans.\nAPLICADA PER PRIMERA VEGADA\nSeria la primera vegada que s'apliqués aquesta possibilitat legal. Cosidó va explicar en presentar-la que ofereix un camí directe per prendre el control de la policia autonòmica i que la conselleria d'Interior catalana i l'adreça dels Mossos quedin a les ordres d'aquesta autoritat nomenada pel Govern.\n"S'han sobrepassat totes les línies vermelles. La situació és de fallida de la convivència i de la pau social", va dir el portaveu. Si bé va insistir en la necessitat d'engegar mesures a l'empara de l'article 155 de la Constitució, com ve reclamant des de fa temps el PP, Cosidó va demanar al Govern que prengui també amb caràcter immediat altres decisions com la intervenció dels Mossos.


PSOE i UP només necessitaven 48h PSOE i UP només necessitaven 48h\nPSOE i UP només necessitaven 48h\nEl preacord de govern de coalició que han signat aquest dimarts els líders del PSOE i de Podem, Pedro Sánchez i Pablo Iglesias, consta de 10 punts on entre altres els dos partits es comprometen a “fomentar el diàleg a Catalunya” buscant “formules d’entesa i trobada sempre dins de la Constitució”. Segons el text, el govern d’Espanya “tindrà com a prioritat garantir la convivència a Catalunya i la normalització de la vida política”. PSOE i Podem també es comprometen a “enfortir l’Estat de les autonomies” per “assegurar la prestació adequada dels drets i serveis de la seva competència” i garantir “la igualtat entre tots els espanyols”.\nSegons el document, el preacord té com a objectiu situar Espanya “com a referent de la protecció des drets socials a Europa” i expressar el compromís “en defensa de la llibertat, la tolerància i el respecte als valors democràtics com a guia de l’acció de govern”.\nEls detalls de l’acord es faran públics en els pròxims dies, però aquest dimarts s’han avançat ja les seves bases que parteixen d’un compromís de “consolidar el creixement i la creació d’ocupació” mitjançant el combat a la “precarietat del mercat laboral” i garantint una feina “digna, estable i de qualitat”.\nPSOE i Podem també aposten per “treballar per la regeneració i lluitar contra la corrupció”, així com blindar la revalorització de les pensions i, entre altres, “controlar l’extensió de les cases d’apostes”.\nEl preacord inclou una aposta per la cultura i les polítiques feministes i un compromís de lluita contra el despoblament. També una reforma fiscal justa i progressiva “que ens acosti a Europa i a la que s’eliminin els privilegis fiscals”.


WebP, un nou format d'imatge per a la web - Observatori Beat\nPublicat el dilluns, d’octubre 04, 2010\nWebP, un nou format d'imatge per a la web\nedició, fotografia, Google, internet, Iolanda Bethencourt\nLa mateixa imatge amb format WebP pesa un 37,9% menys que en format JPEG\nGoogle ha anunciat via el blog Chromium (30/9/2010) la creació d'un nou format d'imatge per a la web, anomenat WebP. WebP comprimeix la mida de l'arxiu de manera molt considerable en comparació amb format JPEG i manté la mateixa qualitat, per la qual cosa es presenta com a clara alternativa. Tenint en compte que les imatges i les fotografies representen el 65% dels bytes transmesos a través de pàgines web, la seva visualització alenteix en molts casos l'experiència de l'usuari, sobretot quan s'estan utilitzant xarxes de banda ampla limitada, com ara les xarxes mòbils. Amb aquest nou format un equip de Google ha trobat la manera de poder descarregar imatges més ràpidament tot preservant-ne la seva qualitat i resolució.\nPer portar a terme el projecte s'ha triat aleatòriament un milió d'imatges de la web i les han comprimit amb el format WebP. El resultat és una reducció de la mida dels arxius del 39% mitjana, i ara que l'han donat a conèixer esperen que la comunitat de desenvolupadors pugui aconseguir uns millors resultats. La majoria de formats d'imatge, com ara JPEG, GIF, PNG, es van establir fa més d'una dècada i Google s'ha centrat en millorar el format JPEG, ja que representa la majoria de les imatges que circulen per la web. Recordem que el JPEG és un format "lossy", a diferència dels formats PNG i GIF, anomenats "lossless". És a dir, mentre que les fotografies comprimides amb JPEG perden part de les característiques originals per sempre, els formats GIF i PNG, recuperen les característiques originals que s'havien perdut durant la comprensió.\nSi féu un clic aquí podreu veure alguns exemples comparatius de diferents'imatges, on s'aprecia que la reducció de bits és més que notable.\nRecentment Google ha llançat una sèrie d'eines amb l'objectiu d'agilitzar l'experiència a la web i la iniciativa WebP forma part d'aquest projecte general. Un altre projecte important en el qual Google també hi està treballant és el WebM, per desenvolupar un nou format de compresió i integració de vídeos en HTML5. Aquest format podria ser una alternativa als formats Flash (Adobe) i Silverlight (Microsoft). Tanmateix, el cert és que ara per ara, Google continua donant suport a Flash, ja que, d'una banda és el més estès, i per l'altra, el desenvolupament de l'HTML5 -la cinquena revisió del llenguatge HTML, el llenguatge bàsic de la WWW- encara portarà un cert temps.


Música x Arquitectura 2019 | 48h Open House Barcelona\nDijous 16 de maig de 17 a 22h\n17 h Visita arquitectònica amb Inscripció al Pavelló Mies van der Rohe, per l'arquitecta Mónica Cruz (Inscripció a la visita)\n17.30 h L’art d’escoltar per Francesc Ticó tècnic de só i productor musical (Inscripció a la conferència)\n19 h a 20.45 h Musitectura: una lectura musical de l’espai per Gerard Guerra López arquitecte i músic\nConferència teòrico-pràctica (Inscripció a la conferència 45')\nConcert de piano (1h), sense inscripció\n20.45 h Dämmerung per Ensemble Topogràfic (Concert i performance sense inscripció)\n17 a 22 h Veu silenciada per Datalash i Francesc Ticó (Instal·lació)\nL'art d'escoltar - Francesc Ticó\nLa música, igual que l'arquitectura, és art en estat pur. Per reproduïr i gaudir de la música en directe o en estudi, la geometria i els materials amb els que estan construïts els espais on s'escolta, contribueix de forma significativa en com s'aprecia i com t'afecta a la teva emoció. Parlarem d'insonorització i acondicionament acústic en sales de mescla i d'enregistrament en estudis de gravació, auditoris i teatres. Fent un recorregut al llarg dels segles veurem l'evolució des de com s'espavilava l'home per poder amplificar sense altaveus ni micròfons, realitzant increïbles obres arquitectóniques plenes d'enginy i completament eficients fins als més sofisticats estudis de gravació que fan ús de diferents tècniques, sempre per aconseguir l'objectiu desitjat: escoltar la música.\nMusitectura: una lectura musical de l’espai - Gerard Guerra López\nAmb el suport d’un piano de cua, aquesta activitat combinarà petites explicacions amb suport audiovisual (diapositives) introduint conceptes sobre “musitectura” (entesa com a simbiosi entre música i arquitectura) amb la interpretació en directe d’exemples musicals tocats al piano.\nDämmerung - Ensemble Topogràfic\nMies van der Rohe i Lilly Reich van projectar el Pavelló Alemany per l'Exposició Internacional de Barcelona del 1929. Proposàven un espai que fos "l'esperit d'una nova era", on interior i exterior es diluïen i materials refinats i tradicionals s'alternaven com a fonaments, estructura i elements en suspensió. Fusió estètica de continent i contingut, transparència. Cadascun dels seus racons responia a un estudi acurat de llums, ombres i colors en pro d'una harmonia i una posada en escena racional i, alhora, poètica i evocadora. Per primer cop, Ensemble Topogràfic prenem un paisatge arquitectònic concret com a punt de partida per intervenir-lo "in situ". Proposarem una acció en total sintonia amb la nostra constant experimentació com a duet on les fronteres dels llenguatges de so, moviment i teatre físic es difuminen i dialoguen creant un discurs únic per cada actuació. Resseguirem i habitarem aquest pavelló reconstruït, atemporal, amb un "acte/missatge" inspirat en la voluntat ètica i estètica dels seus creadors.\nInstal·lació sonora: Veu silenciada\nLa ràdio que va ser el mitjà d'informació massiu i de comunicació de començaments del segle XX, va permetre al poble per primera vegada escoltar la veu de mandataris, i es va utilitzar com una eina política de gran abast.\nVeu silenciada, és una reflexió en forma d’instal·lació de la frase de Laura Martínez de Guereñu: “La història no ha sigut justa amb Lilly Reich”, fent una analogia entre micròfon i història. Es proposa la instal·lació d’un micròfon com la interfície que va recollir o transmetre la veu de Mies Van der Rohe i de Lilly Reich per a la radiodifusió de la seva obra dins la història.\nLa veu de Lilly Reich va ser relegada a un segon pla, si no inexistent, en el relat i en la memòria d'aquesta obra cabdal en la història de l'arquitectura. En reconeixement a aquest llegat arquitectònic de Lilly Reich, aquest micròfon simbolitza la història que no ha recollit la seva trajectòria i que, per tant, ha silenciat.\nElements de la instal·lació:\nLa instal·lació està formada per un micròfon situat sobre el seu peu, i sobre un adhesiu a modus de catifa, i una breu explicació escrita. El micròfon té parts mortes de captació, al igual que la història és unidireccional i té parts mortes de transmissió. Es planteja un micròfon mut i la visualització gràfica del globus polar a modus de catifa amb el nom de Mies i Lilly Reich situats respectivament en els punts de màxima captació i mínima del globus.


Àtoms i lletres: El dimoni nacionalista\nEl dimoni nacionalista\nHi ha paraules que tenen connotacions negatives molt més enllà del que seria just. Si l'altre dia us parlava dels químics, avui analitzaré els nacionalismes.\nIrònicament, la principal raó per la qual els nacionalismes estan demonitzats és a causa d'una campanya nacionalista. A Espanya, el nacionalisme central ha demonitzat els nacionalismes perifèrics per intentar esborrar-los del mapa i ocupar el seu espai. En aquesta maniobra, els nacionalistes espanyols fan estranys equilibris dialèctics que permetin aplicar la doble vara de mesurar. Els haureu sentit fent servir el terme nazionalisme, amb tota l'estupidesa associada a infraccions de la llei de Godwin.\nYo no soy nacionalista, yo soy español, español, español... Font.\nA més d'aquests (no)nacionalistes, hi ha uns altres (no)nacionalistes que se situen més a l'esquerra, que es defineixen com a ciutadans del món i que diuen que el nacionalisme té un punt de racisme o xenofòbia, en tant que separa les persones segons pertanyin o no a una nació determinada. Molts cops, aquesta argumentació també és utilitzada pels del primer grup per acabar acusant els nacionalistes (els altres sempre, mai els propis) de voler emular els nazis o l'apartheid.\nExemple d'un (no)nacionalista d'esquerres. Font\nEn aquest post pretenc donar una altra visió del nacionalisme. Després, que cadascú tregui les seves pròpies conclusions.\nDeixeu-me començar amb una frase de Vicenç Partal, extreta d'aquí:\nSóc independentista perquè crec que tinc la responsabilitat davant el món de conservar i dignificar la meua llengua i la meua cultura, la meua forma de contribuir a la humanitat. I no puc fer-ho sense un estat.\nAquesta frase es podria reformular per definir un nacionalisme positiu:\nSóc nacionalista perquè crec que tinc la responsabilitat davant del món de conservar i dignificar la meua llengua i la meua cultura, la meua forma de contribuir a la humanitat.\nEn els darrers anys, les distàncies s'han escurçat al món, les cultures estan més a prop les unes de les altres i interactuen constantment, per bé i per mal. És la globalització.\nEn aquest món global hi ha viatgers que van de vacances a un hotel de luxe d'un altre continent i van de la piscina a la platja passant pel bar amb la polsera de tot inclòs. I potser un dia o dos surten a veure la capital d'aquell país, formant part d'un ramat de cinquanta o seixanta turistes. Per dinar els deixen vint minuts lliures, que aprofiten per anar al McDonald's i després de tornada a l'hotel. Al final, les vacances a Riviera Maya s'assemblen tant a les de Punta Cana i a les de Bali que es poden arribar a confondre organitzant les fotos.\nEn canvi n'hi ha d'altres que cerquen rutes fora dels circuits turístics. Intenten viatjar sols, entrar en contacte amb els autòctons, menjar el mateix que ells mengen. I gaudeixen i s'emocionen davant de danses tribals dels Masai o alguna tribu de Polinèsia o l'Amazònia. Però, molts d'ells, per alguna raó que no entenc, quan tornen a casa s'en fotran del folclore del seu propi país i diran que els que van cada setmana a un esbart són uns pagesots, uns catetos i que serien més "ciutadans de món" si anessin a balls de Bollywood o a dansa del ventre.\nPerò la meva pregunta és: si tots hem de ser ciutadans del món, qui preservarà la riquesa cultural de cada país? I aquí encaixa la definició d'en Partal: com a nacionalista m'agrada aportar el meu gra de sorra perquè la meva cultura no es perdi. El que passa és que això no es redueix a fer coses, hi ha també un fort component emocional. Si no t'emociones quan l'anxaneta corona un castell, no cal que vagis a plaça. Això és potser el que fa que hom es burli més dels nacionalistes: que ho sentin.\nEn qualsevol cas, no es tracta d'una supremacia. Les sardanes no són millors que el flamenc o les jotes. Senzillament són les d'aquesta nació. I si un nacionalista discrimina positivament les seves tradicions és perquè si no ho fa ell, no ho farà ningú. Això no vol dir que no es pugui gaudir de tradicions d'altres cultures, de parlar altres llengües, de l'amistat de gent d'altres nacions. Al contrari, si cadascú fuig de la uniformització és quan s'aconsegueix una suma enriquidora en la seva diversitat.\nVal a dir que algunes tradicions poden ser contràries als drets humans, a la dignitat de la dona, a l'ètica envers els animals... Sota el pretext cultural no s'haurien d'amagar pràctiques com l'ablació de clítoris, els matrimonis forçats, les lapidacions d'adúlteres o el llançament de cabres des de campanars.\nPerò deixant de banda aquests casos, perpetuar les tradicions ajuda a conservar la riquesa cultural del món. Així que sí, a mi també m'agrada ser ciutadà del món però vull ser-ho d'un món divers, mosaic de milers de cultures diferents. No pas d'un món profundament globalitzat on la cultura d'una o unes poques grans nacions hagi esborrat la resta\nAnònim 17 de juny de 2014, a les 10:18\nCiutadà del mon si, però com a casa enlloc ^^\nSergi 19 de juny de 2014, a les 0:10\nOstres, n'has fet un resum fantàstic. El nacionalisme és com tenir un lloc que puguis considerar com casa teva.\nXeXu 17 de juny de 2014, a les 12:09\nNo veig per què les dues coses han d'estar renyides. Pots estimar la teva terra, la teva cultura, sense menystenir ni obviar la dels altres. No seria lògic que un casteller d'aquí demonitzi cultures d'altres terres, si defenses la teva has d'estar obert a les altres, i adonar-se que el món és més ampli que no pas aquelles quatre parets del local d'assaig és una molt bona cosa. Viatjar serveix per veure que el món és divers, tant si t'agrada com si no el que et trobes pel món, la gent d'una determinada cultura la viu intensament: és la seva. Respecte. Respecte és la paraula més important quan tractes amb persones. Jo no trobo cap gràcia a les sevillanes, però és extensible a la majoria de danses, per no dir totes, i això inclou la sardana o el ball de bastons. No ho practicaré, potser no em quedaré a veure-ho, però això no vol dir que no ho respecti, la gent que s'hi dedica s'estima l'activitat com jo m'estimo els castells. Que per cert, m'agrada fer-los i viure'ls, anar-los a veure només no em diu res, encara que ho prefereixo a altres coses, és clar. Em costa encara més entendre el toreig, però no hi ha dubte que hi ha molta gent que el viu molt intensament. No em poden obligar a gaudir-lo, com jo he de respectar que alguns el vulguin tenir com a festa nacional. I si anem més lluny, doncs igual. Cada poble té les seves tradicions i l'únic que podem fer és respectar-les, aprendre, i potser en trobarem alguna que ens agradarà i tot. El més normal és que no les entenguem, però. Perquè ja em diràs tu, molt espectacular de veure, però que foten aquests catalans enfilant-se els uns sobre els altres?\nAmb tot el que he dit, sembla estrany que algú es pugui escandalitzar perquè un poble defensi la seva cultura, en la que s'inclou la llengua i tarannà. Però en el país que vivim hi juga una altra cosa, i reprenc el tema dels nacionalismes. No em cansaré de dir que el punt de vista és el que ens falla. Per nosaltres és claríssim que som una nació, un territori que mereix molta més consideració perquè tenim estructura d'estat independent, ho tenim gairebé tot, menys el consentiment. Però per Espanya no som res d'això, només som una part d'ells i no comprenen que tinguem una altra identitat, som estrictament espanyols i no entenen res més. Quan surt algú d'allà que diu 'si anéssiu a Catalunya entendríeu per què reclamen el que reclamen', encara el critiquen.\nI bé, m'estic embolicant, però bàsicament això, els dos punts de vista oposats són els que xoquen, per cada facció és molt evident el que pensa i poc entenedor com el veuen els altres. I així seguim.\nSergi 19 de juny de 2014, a les 0:21\nCertament, a Catalunya hi ha el xoc de dues dinàmiques nacionalistes que comparteixen territori. De vegades, els habitants d'un territori es decanten per la nació grossa (com va passar a Itàlia o a Alemanya al segle XIX) i de vegades per la petita (com va passar a Txèquia, que va seguir tenint una identitat txeca en comptes d'unir-se als alemanys).\nCrec que Catalunya podia haver volgut formar part d'una nació espanyola plural, on el català fos realment considerat una riquesa espanyola i tota la pesca. Durant molts anys molts catalans ho van intentar. Ara, la Història presenta un trencall: assimilació o independència. Veurem què passa.\nVicent Llémena i Jambet 17 de juny de 2014, a les 18:30\nÉs que hi ha un problema de fons Sergi, un món globalitzat és la mort de la Història, ja ho deien Lacan i Dalí, el coneixement és paranoic per globalitzar la realitat, no podem globalitzar, perquè el sistema cau i amb ell el marc on vivim i morim.\nEl món de hui s'acosta a la fi d'una manera escandalosa amb la globalització, hi ha tres paraules que defineixen el món actual, endogàmia, globalització i entropia l'EGE i encara hi ha, ignorants, que pretenen salvar-nos de tots els mals amb la paranoització del globus, amb la globalització, cert és que la manca de globalització ha creat també nacionalismes i guerres, però perquè el microterritori ja estava globalitzat, una guerra es produeix quan un territori en què conviuen dos pobles està globalitzada, dos pobles o més de dos.\nJo no sóc nacionalista catalano-valencià, jo sóc catalano-valencià-mallorquí-castellà, deia Joan Fuster que no es considerava nacionalista valencià ni català si no simplement catalano-valencià.\nJo he fet els meus apunts sobre el tema i et transcriuré un xicotet article en què parle dels escriptors i de retruc dels nacionalismes:\n_De vegades l'acusen d'irreverent, ho és vostè?\n_Què és ésser? No, espere, irreverent? També m'han titllat d'ultraconservador i de valent, covard, temerari, clar, fosc, tebi, etc.\n_És cert que va ser vostè homosexual en la seua jovenesa?\n_Què és “homosexual”? Torne a dir no, espere, mire, aquells qui viuen amb el terror de l'incert posen etiquetes i jo, o millor, el meu ofici és remenar en l'incert.\n_Què és per a vostè la pàtria? I no em diga que tampoc no en té?\n_Jo puc tenir una pàtria? Dues pàtries? Tres?\n_No, jo li pregunte...\n_Ja! Ja ho sé, la meua pàtria és la meua llengua, les meues llengües, veu vostè la terra que xafa? Em veu a mi? Estrany, no? Però quina és la terra que xafa?\n_Sí, quina terra xafa vostè ara?\n_La nació, el país.\n_Jo xafe el meu barri, la meua casa paterna, la meua llar. La meua pàtria és ma mare en el vessant femení, mon pare en el masculí i els meus germans en el social. La meua dona en l'enigmàtic.\n_En fi, es vostè un irreverent.\n_I vostè un …, he, he, he..., estrany. Jo sóc estrany, tots som d'estranys.\n_Fins una altra vesprada televisiva, espere que puguem tenir l'oportunitat de trobar-nos novament, fins sempre.\n_I ara passem a oferir-los les millors celebritats televisives de la lliga de les estrelles, això serà a dos quarts de nou, mitja hora abans del pols amb l'actualitat...\nVicent Llémena i Jambet 18 de juny de 2014, a les 10:28\nSergi 19 de juny de 2014, a les 0:28\nEstà clar que cadascú viu la identitat d'una manera pròpia. I hi ha un punt d'histèria en tot plegat. Conec molts catalans que fa 4 anys van celebrar la victòria de la Roja i avui també tiraven coets per la seva eliminació. Ah, és que llavors aquella Roja era com el Barça, se la sentien seva i ara... doncs ara van una mica cremats amb tanta espanyolització.\nLes identitats complexes o suma d'identitats, com la que esmentes, poden ser ben enriquidores. Especialment si la persona i l'entorn poden encaixar-les en inèrcies positives (com la cultura) i no en negatives (confrontació, odi, etc).\nM. Roser 17 de juny de 2014, a les 20:35\nM'agrada com has reformulat la frase d'en Vicenç Partal...I estic d'acord amb aquesta exposició sobre els que viatgen sols!\nPenso que ens podem considerar ciutadans del món i estimar la nostra petita parcel·la, i defensar les nostres tradicions i costums, que no vol pas dir excloure les dels altres, que també contríbueiexen a enriquir-nos. Suposo que la diferència està en què les nostres coses ens emocionen, les sentim, com dius tu...\nRecordo que un any per Sant Jordi, després de les danses tradicionals, vaig sentir un parell de mares( elles no em veien) que comentaven que no eren gaire alegres, que on hi hagués unes sevillanes...I jo que els dic; "avui és el nostre patró i ballem les nostres danses, tal com cal...Si un dia jo vaig a Andalusia ballaré sevillanes amb molt de gust, però ara aquí no toca". Se'n van anar ben avergonyides, perquè totes les altres persones que ho van sentir, em van donar la raó i moltes no eren pas nascudes aquí...\nM'ha fet molta gràcia aquest no nacionalista d'esquerrers!\nSergi 19 de juny de 2014, a les 0:35\nUna vegada vaig tenir l'ocasió de conèixer un hindú. Una de les frases que li recordo és "when you go to Rome, do like a roman". Que també li havia sentit a ma mare en castellà "allà dónde fueres, haz lo que vieres".\nAixò és ser ciutadà del món en un sentit positiu. Quan surts de casa, posar-te les ulleres de veure-hi, d'observar, d'aprendre, de sentir, d'impregnar-te de tot el que t'ofereix aquella terra i aquelles gents.\nDavid Castejón 19 de juny de 2014, a les 11:10\nCom a viatger en exercici ara mateix, puc dir que la llunyania de casa canvia bastant la perspectiva. Abans de marxar em seduïa la idea de la independència, encara que no crec que fos per motius estrictament nacionalistes, la veritat. Volia i segueixo volent algun tipus de canvi, un trencament de l'estatus quo, i, per començar, la independència me'n semblava un de gros.\nDes de que estic viatjant, però, he canviat d'idea. No m'agrada la independència; se m'ha convertit en una solució d'últim recurs, com l'armament nuclear, posem per cas. I no m'agrada perquè quan ensopego amb un espanyol pel món, no importa si és de Teruel, de Madrid o de Sevilla, veig una persona amb la qual comparteixo moltes coses i tinc moltes coses en comú. I contràriament al que li agradaria al PP, en aquest tipus d'encontres no hi ha el més mínim rancor ni suspicàcia; es produeix un agermanament lògic i natural, l'agermanament dels que es reconeixen iguals dins un entorn nou i desconcertant.\nUna cosa semblant passa amb els italians, tot i que amb menys intensitat, evidentment.\nEn el sentit del que acabo d'explicar, l'argument principal del senyor Mas per justificar la persecució de la independència me la bufa: "Espanya ens costa diners". Molt bé... i que no li costem nosaltres diners als alemanys? Els pobles que produeixen riquesa tenen dos opcions: repartir-la i cooperar amb els pobles que en produeixen menys, o bé cenyir-se a la llei de la selva, la supervivència del més fort. A mi no em sembla desitjable aquesta segona opció, així que ja m'està bé la primera (sempre que no em prenguin el pèl, és clar).\nDit això, un cop descartat l'argument econòmic a favor de la independència, em plantejo l'argument cultural. I aquí trobo una línia vermella que no estic disposat a traspassar. Si unionisme significa assimilació de la cultura dominant, llavors sí, m'aferro a la independència, perquè no vull que la meva cultura desaparegui. Unionisme, en un sentit pur, no hauria de ser assimilació, sinó integració de les dues parts contendents. El més graciós del cas és que aquí ningú demana que s'ensenyi el català o s'aixequin castells a Madrid (que seria un exemple perfecte i normal d'integració), sinó tan sols que es respecti la cultura pròpia de Catalunya i no se la intenti assimilar ni diluir.\nSi un dia els espanyols entenen això, Espanya serà possible. Si no, no. Així que encara que em caigui com el cul, en una cosa té raó l'Artur Mas: "diàleg sí, però no de manera indefinida". És molt senzill: Espanya, si no vol perdre Catalunya, l'ha d'integrar (o com a mínim respectar) i no intentar assimilar-la. I ràpid, perquè el temps s'esgota per a tothom.\nCrec que no és demanar tant. És de sentit comú.\nAra que baixi un PPero i em digui que el que exposo és pensament nacionalista, separatista o terrorista...\nSergi 19 de juny de 2014, a les 14:03\nInteressants reflexions, David. Et contesto per parts:\n-Això dels viatgers patris que es troben a l'estranger té molt a veure amb el que explico al post: totes les persones que et trobis poden ser bones/interessants però hi ha una discriminació positiva cap a "les teves" perquè compartiu un bagatge emocional. Que molts catalans ens sentim encara connectats emocionalment als espanyols (en el bon sentit) és potser el millor argument per seguir junts. També crec que, si es fan les coses bé, això no ha de canviar a curt/mig termini pel fet que els catalans fem un Estat propi, ja que les relacions personals seguiran existint i el bagatge comú també. Fins i tot estic segur que trobar-te un argentí o un mexicà també és diferent a trobar-te un suec o un camerunès.\n-Sobre l'argument dels diners. Dues consideracions.\n1. Catalunya s'assembla a Alemanya, sí. Tant Merkel com Mas són odiats (després de repartir milions!). La diferència és que Merkel té la clau de la caixa i pot dir "fins aquí hem arribat". I en Mas s'ha d'endeutar i retallar per pagar la solidaritat, fins al punt de demanar prestat a Espanya per poder ser solidari amb Espanya, que és un cas ben inaudit.\n2. La Dependència només és desitjable si creus que un altre administrarà millor els teus diners que tu. Espanya és un bon gestor dels diners? A mi no m'ho sembla. Catalunya ho faria millor? Està per veure. Però l'Estat espanyol té unes reminiscències feudals que semblen impossibles d'eradicar. No és només la corrupció, és el negoci de la Corte. Exemple: el dipòsit Castor. Florentino Pérez ha construit una infraestructura que, per mala gestió, probablement resultarà en un malbaratament de 1700 milions que, per contracte, assumirà l'Estat. Casos semblants passen amb l'AVE, l'aeroport de Castelló o les radials de Madrid. És a dir, el problema no és ja "la mordida" dels 4 aprofitats que es quedin un 5 o un 10% del cost d'una obra. El problema és que cal gastar el 90% restant en una obra inútil perquè els 4 corruptes puguin arrambar la seva comissió. I mentrestant, hi ha obres útils i necessàries (com el corredor mediterrani o els accessos al port o les millores a rodalies) que no es poden fer "perquè no hi ha diners".\nI està per veure si a Catalunya no es repetirien els mateixos errors. Però, de moment, encara hi ha a Catalunya alguns empresaris que intenten fer negocis de forma més o menys al marge de la mamella pública (tot i que cada cop menys).\n3. Tema cultural. Crec que hi ha a Espanya 2 grans actituds respecte a Catalunya: destrucció i tolerància. Hi ha, és cert, molts espanyols que respecten la cultura catalana i escolten els Manel. N'hi ha que fins i tot es declaren públicament favorables al dret a decidir. Malauradament, aquests espanyols no tenen cap pla de país amb cara i ulls per articular una proposta de convivència a llarg termini. I en canvi els altres sí. L'únic pla de país amb cara i ulls que té Espanya es diu FAES i funciona a ple rendiment des de fa una dècada i mitja. Un dia creen el LAPAO, un altre dia es carreguen Canal 9, treuen la llei Wert, canvien lleis al Tribunal Constitucional a través dels jutges que han designat a dir o fan boicots econòmics a empreses catalanes.\nJo no sé quin futur li espera a una Catalunya independent. Però el model d'aquests espanyols (els que tenen un pla per nosaltres) si Catalunya es sotmet el tinc molt clar. Només cal mirar el que han fet al País Valencià. Ja no és un País, ara és una Comunitat. L'han espanyolitzat (no tenen TV ni ràdio en catala/valencià, ni TV3 ni Canal9), han Benidormitzat gran part de la Costa i han implantat un model econòmic desastrós (Terra Mítica, Marina d'Or, aeroport de Castelló, Formula1) on només sobreviuen les xarxes clientelars del PP. Ah, i per menystenir algú, l'acusen de ser català.\nDavant d'això, la tercera via requereix una fe molt gran. Hi ha una altra Espanya, sí. Però no acaba d'arrencar mai.\nVicent Llémena i Jambet 19 de juny de 2014, a les 11:46\nEstic plenament d'acord amb aquest home, David Castejón.\nSergi 21 de juny de 2014, a les 2:01\nÉs que és un home molt savi.\nVicent Llémena i Jambet 22 de juny de 2014, a les 13:26\nVicent Llémena i Jambet 22 de juny de 2014, a les 13:32\nTot i que també em sembla molt acurada la teua resposta.\nGemma Sara 21 de juny de 2014, a les 1:06\nAixò de la germanor que deia el David em fa pensar que a mi la metàfora de la dona maltractada, per voler la independència de Catalunya, no em val, em val més la metàfora d'un germà que marxa de casa perquè els maltracten i que ajuda a alliberar-se al seu germà. El meu procés com a nova independentista es basa en la il·lusió de poder fer un estat nou i millor, però el meu sentiment és poc nacionalista, o si vols, barrejat amb sentiments identitaris d'Espanya i fins i tot de França, on hi vaig viure dos anys i hi tinc amics. Voldria la independència en una Espanya republicana d'esquerres respectuosa amb la meva cultura? Fa un temps segurament no, però ha arribat un punt que el projecte de la independència em fa il·lusió, potser és una il·lusió il·lusa però a mi m'atrau més el discurs Oliveres del procés constituent, per entendre'ns.\nAra recordo que vaig posar i treure vàries vegades la C de Catalunya del meu cotxe quan era joveneta, el tema nacionalista no el tenia molt clar, llegia Fernando Savater :)\nSergi 21 de juny de 2014, a les 2:08\nHola Gemma. Good to see you again ;)\nEn el teu comentari, com en les ments de molts catalans ara mateix, crec que s'hi barregen tota mena d'arguments i sentiments.\nM'agrada la idea de fer un país nou, tot i que també correm el perill de decebre'ns. També deia en Vicenç Partal que el país nou que crearem no serà el que tu tens en ment, ni el que jo tinc en ment, sinó un entremig de cadascun dels països que tenim en ment I això que sembla tan obvi, no sé si, arribat el moment, ho entendran molts catalans.\nDe tota manera, sí que crec que hi ha, en el projecte català, més marge per construir un país més semblant al que cadascú vol. El projecte espanyol sembla "atado y bien atado" a massa coses del passat.\nRetorn a l'Status Quo (TPE)\nLa censura, internet i el rei.\nLa pistola d'en Chekhov (Taula Periòdica de l'Escr...\nEl conflicte (Taula Periòdica de l'Escriptura)


BlackBerry acabarà en mans de Samsung? (Albert Cuesta)\nBlackBerry acabarà en mans de Samsung?\nQuan els smartphones BlackBerry només es trobaven a les empreses, molts dels seus usuaris els anomenaven CrackBerry , perquè quan havien de fer servir qualsevol altre mòbil patien i frisaven per recuperar el seu. Ara els addictes a la marca estan amoïnats per saber quin futur els espera quan els nous propietaris de l'empresa n'assumeixin el comandament de manera formal.\nLa majoria de les travesses apunten a una venda per peces. A la vista de la mala acollida dels models més recents, no sembla que la unitat de disseny i fabricació de telèfons tingui gaire futur, més enllà del valor de les patents i del software, que pot tenir recorregut en sectors industrials com l'automoció i l'energia. En tot cas, les joies de la corona de BlackBerry són tres: el servei de xats BBM, una xarxa d'abast global connectada a més de 600 operadores de telefonia i els servidors que corporacions i organismes oficials fan servir per gestionar els mòbils del seu personal -sobretot BlackBerry, però també Androids i iPhones- com si fossin uns ordinadors més.\nAquesta infraestructura pot resultar atractiva per a empreses que ja tinguin un mercat corporatiu i vulguin ampliar el seu catàleg, com SAP i Cisco. Però també per a fabricants molt presents en el mercat de consum i molt poc en l'empresarial, com Samsung. Al febrer l'empresa sud-coreana va anunciar a Barcelona la plataforma Knox per gestionar dispositius corporatius en competència amb les de Microsoft i BlackBerry, però fins ara no l'ha materialitzat. Comprant la xarxa de BlackBerry, Samsung s'introduiria de cop en més de 20.000 grans empreses i institucions de tot el món, una maniobra que li aniria especialment bé ara que la seva compatriota i eterna rival, LG, li acaba de passar al davant amb Gate, una solució específica per administrar mòbils i tauletes personals a les empreses.


EL CAU DE CALPURNI: MUSEUS\n(Edward Hopper - Noctàmbuls)\nSempren m’ha fatigat i avorrit\nmirar retaules procedents d’esglésies,\nquadres representant escenes bíbliques,\nmonarques a cavall, vestits luxosos\non el pintor es llueix a cada plec,\nben coberta la bèstia. M’atrauen les pintures\non puc mirar els homes i les dones,\nmoltes vegades pobres, en els seus propis mons\nd’interiors tranquils, fent feina o descansant.\nComprensius i cruels, m’alliberen els Brueghel,\nla claredat gelada dels flamencs.\nEl desordre educat dels impressionistes,\ni les escasses dones, ombrívoles i tristes,\nque va pintar Nonell.\nLa soledat de Hopper, de Balthus i de Freud,\nde Paula Rego i Bacon.\nPotser no els veuré més, però són dintre meu,\ntalment la roba blanca plegada dins l’armari.\nPublicat per Calpurni a les 9:35\nEtiquetes de comentaris: Alliberació, Avorriment, Claredat, Joan Margarit, Museus, Pintura, Poesia, Quadres\nA mi també m'avorreixen els museus, només m'agraden els de pintures..."El desordre educat dels impressionistes, la llum de Sorolla...\n19 de juliol de 2021, a les 21:45\nA mi sí m'agraden tots tipus de museus, en això no coincidim.\n22 de juliol de 2021, a les 16:54


Nora Albert. Punta Galera com espai simbòlic | Quadern del turó\n← Versos per la llengua. L’expressió col·lectiva\nIllanvers 2013 →\nNora Albert. Punta Galera com espai simbòlic\nPublicat el 23 Juliol 2013 per peregomila\nEl passat mes d’abril es publicava el poemari “Punta Galera” (Curbet Edicions) de Nora Albert que havia obtingut el premi de poesia “Vall de Sóller, 2012”.´ El llibre conté també un conjunt de fotografies realitzades per Laia Moreto, en una edició molt acurada que reprodueix amb fidelitat la bellesa de les imatges. Sa Galera és el nom que rep un tram de la costa NW de l’illa d’Eivissa que, en la poesia de Nora Albert, es converteix en espai mític i simbòlic.\nFa unes setmanes vaig coincidir amb Nora Albert en el festival de poesia de Lloseta on havia estat amablement convidat pel seus organitzadors. Es tracta d’un dels dos grans festivals de poesia que es fan a l’estiu a Mallorca, amb una ja llarga trajectòria i amb un suport modèlic per part de l’Ajuntament d’aquesta vila situada en el vessant sud de la Serra de Tramuntana. Nora Albert ens va recitar alguns poemes del seu darrer llibre Punta Galera, que obtingué el premi “Vall de Sóller, 2012” i ha estat publicat per Curbet Edicions de Girona en una acurada edició que inclou un conjunt d’excel·lents fotografies d’aquest impactant espai natural eivissenc realitzades per Laia Moreto i que formen la seva pròpia narració amb extraordinària sensibilitat i gran bellesa.\nPunta Galera és l’espai físic a prop del qual viu Nora Albert, però és també l’espai simbòlic que permet a l’autora transformar sensacions i experiències, sentiments i reflexions en un poemari d’una alta expressió lírica, d’una notable essencialitat, amb un llenguatge sàviament elaborat i de belles i poderoses imatges que permeten acostar-nos a les deus més profundes d’on poua l’expressió poètica de l’autora. Lloc d’arribades i partides, com ho són els territoris que abracen el mar, lloc d’oblits i de records, de presències i d’absències, de permanència i erosió, de sensualitat i de nostàlgia, Punta Galera serveix a la poeta per elaborar, amb notable vigor i ambició literària, un relat d’amplis ressons en què l’emoció continguda en cadascun dels poemes ens arriba més rica de significacions a cada nova lectura.\nA la primera part del llibre, de temàtica amorosa, la bellesa exuberant de la natura és el territori de l’amor, del desig i l’abraçada “nedes i nedes braçades d’amor, / traces de foc que s’esgoten dins l’aigua”. Els amants es lliuren enmig de l’incendi de la sal i el sol i el mar “amarats d’urgents naufragis” i es canta la sensualitat, els cossos nus que habiten el paisatge. “Tardes de magrana i de rosella, / meandres de carícies escumoses / mots arrecerats en un garrover, / entre roques, clarianes, boscos i matolls.” Així l’espai geogràfic es transforma en l’epifania del desig “Territori de la pell, Punta Galera”. Però com les ones que arriben i es retiren, l’amor és també evocació i record d’una joventut que es contempla des de les altes hores del paisatge. El joc d’arribades i partences ens remet a Heràclit “Mai no tornarà la mateixa llum / ni tampoc l’escuma que tatuava / carícies a les roques… “, res no es repeteix igual dues vegades, només la memòria pot conservar els moments viscuts, fixar-los i tornar-hi enmig d’oblits.\nA la segona part la poeta ens parla de la natura, de la força i la pau del paisatge, del repòs sorgit d’una total integració amb l’espai geogràfic que ens transforma: “Et cal la trava humida de la terra, / reposar-hi la inquietud de la pell / i, entre les fulles, guarir les ferides”. El paisatge estimat ens transporta, com en el poema de Leopardi, a l’infinit: “I, tanmateix, sents l’aleteig de l’Ícar / sobrevolar les veus de l’infinit / i la llum oblidada a la clariana, / un redol en la densitat del bosc”. La tercera part del llibre es fa més reivindicativa i la poeta denuncia la destrucció del paisatge físic i simbòlic, nafra i dolor de les nostres illes: “Com sobreviure als embats brunzents / d’enverinats tentacles de buidor / si no ens podem aferrar a les arrels / ara ferides de sang i absència?.” La denúncia es fa extensiva a la injustícia, a la crueltat, a la guerra.\nTranscendida la natura, Punta Galera esdevé espai mític cantat de manera admirable en els versos intensos i d’excel·lent factura de Nora Albert i espai físic de delicada bellesa captat amb sensibilitat exquisida per l’ull artístic de Laia Moreto.\nNora Albert (pseudònim d’Helena Alvarado) és catedràtica de llengua i literatura catalanes, assagista i traductora. Com a poeta, la seva obra ha obtingut diversos guardons i figura en diferents antologies. Laia Moreto Alvarado, filla de Nora Albert, s’expressa a través dues formes artístiques: la fotografia, amb treballs àmpliament reconeguts, i l’escultura amb obres que s’han exposat en prestigioses sales internacionals.\nL’illa inaudita (Diari Menorca, 23-07-2013)\nAquesta entrada s'ha publicat en Premsa i etiquetada amb eivissa, helena alvarado, nora albert, punta galera. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 respostes a Nora Albert. Punta Galera com espai simbòlic\nTeresa Pous ha dit:\n25 Juliol 2013 a les 1.25 pm.\n“Punta Galera” és una petita joia que l’Helena ens ha ofert. Qui hagi conegut “in corpore” Punta Galera, gràcies als versos de l’Helena, torna a entrar de ple en l’ànima d’aquest espai bellíssim. Gràcies pels versos! Gràcies per les fotografies!\n30 Agost 2014 a les 3.01 pm.\nGràcies Pere Gomila i Teresa Pous pels vostres generosos comentaris. Una abraçada\n17 Setembre 2014 a les 10.13 pm.\nNora, he vist el comentari amb una mica de retard. De fet, fins que no he reprès l’activitat del blog. Una abraçada.