Com a alumnes, què en penseu? « Cursos de distància a Gavà\nA què ens comprometem? Em podeu donar un cop de mà?\nEstic molt d’acord que l’aprenentatge depèn molt del professor i que els continguts han de ser flexible i adaptables als diferents alumnes.\nQuan llegeixo que nosaltres ens limitàvem a escoltat callats durant hores i memoritzar per aprovar i continuar avançant, estic tornant als meus dies de col•legi. Crec que ni abans ni ara és te una bona base per poder assimilar els coneixements, no tenen la “curiositat ni motivació per aprendre” .\nJo estic molt d’acord amb el text, ja que jo mateixa estic vivint el procés d’aprenentatge. Quan vaig començar amb el català en línia, això era una experiència pilot, ara funciona molt bé, i realment sense sàpiga- ho, jo he pres molt coneixements.\nEs cert que també, he cercat a d’altres llocs com a llibres de text i enciclopèdies per repassar una mica, sobre tot, a l’hora de l’examen, però crec que escriure tant habitualment en català a sigut un ajut.\nEs per això que crec, que si les classes dels nens/es fossin més actives i no tan passives no hi hauria, tant fracàs escolar.\nEm de recordar que els infants son esponges, i ho agafen tot de seguida, només hem de veure com els menuts, imiten tot dels personatges principals dels dibuixos animats, com ara el Pocoyo, o Dora l’exploradora, si observes quant els nens estan veient un capítol, contesten a les preguntes quels personatges els hi fan, com si fossin els companys o la professora de classe.\nJo he pogut veure com las meves nebodes ho fan, i com a l’ordinador fan tots els llocs interactius, això si, no li posis una pel•lícula molt llarga per què es cansen al poc.\nEspero haver-me explicat força bé.\nJo també estic d’acord amb el text, crec que és necessari un canvi en el format de l’educació i de la formació.\nPer la meva pròpia experiència, quan et obligaven a estudiar una matèria que impartien a classe de memòria, només ho feies per aprovar l’examen i un cop passat el temps no et recordaves de res. Però vaig tenir l’oportunitat d’estudiar a la UOC (ensenyament virtual), i el format era completament diferent. Les matèries s’estudiaven a base de fer treballs, de buscar informació a internet, de llegir articles … i puc assegurar que a part de més laboriós, també era més divertit i es aprenia molt més.\nRespecte als professors presencials o virtuals, penso que tots dos han de motivar per igual als alumnes, cadascun utilitzant les seves eines disponibles. La seva feina es molt important.\nEstic d’acord amb el text, les classes necessiten una intervenció quirúrgica urgentment, per bé de aquestes generacions i les que vindran .\nNecessitem professors que se involucren d’una manera activa en les classes. Que no siguin les pautes establertes, que se atreveixen a jutjar o a millorar els mètodes\nque d’haure’n d’emplear.\nHan d’aconseguir motivar i dinamitzar les classes: sortir dels aules, anar a museus, laboratoris, fer la classe ” in situ “, tractar de captar l’atenció de l’aprenent, utilitzar la tecnologia per descobrir noves eines virtuals que aprofitaran per profunditzar els seus coneixements.\nSegurament no es fàcil ni ràpid però, l’estudiant hauria una actitud bastant més\nreceptiva i compromesa amb en el seu aprenentatge.\nÉs evident que la Modernitat a quedat enrera i no podem aplicar els mateixos hàbits i quefers a la nostre actualitat. Estem vivint una realitat encara liquida, moment en que estem revisant els antics quefers i buscant nous, que s’ha mol-li’n a la nostra actualitat.\nEn qüestió d’Aprenentatge, els sabers, las tècnica, molts dels coneixements els puden trobar en els llibres i Internet. Sent així no te sentit que un professor ens passi aquests coneixements, sinó que en tutoritzi i indiqui on els podem trobar, a més d’animar-nos a fer-ho, i a partir daqui indicar-nos com treballar-los.\nA mi em sembla evident que els professors han d’adaptar-se i mes concretament afavorir que els alumnes, ja sigui de manera presencial o virtual, aprenguin a pensar i a decidir per si mateixos, motivant i gestionant tots els recursos al seu abast a la fi d’aconseguir, no títols per superar exàmens, sinó el desig d’aprendre.\nLa conclusió no és tan fàcil ni simple: Aprendre és fonamental i tenir objectius també, però molts d’aquests objectius venen donats per la recerca d’una millora professional, social . L’ésser humà aprèn amb instints bàsics, sempre marcats per tot allò que l’envolta i observa, adquirint informació de les seves pròpies vivències. Així dons tot allò que l’individu adquireix son les que marquen al llarg de la seva vida, els coneixements basics i no depèn sols de la seva intel•ligència, ni tan sols marcats per un professor presencial o no. Moltes vegades ens preguntem que perquè de joves no em aprofitat el temps amb els estudis, dons aquí veien un exemple de com ens marca la societat en el moment d’aprendre. No es tracta del mètode , es tracta del estrés produït per una evolució constant i molt rapida.\nVaig ser de la generació en que, com diu l’escrit, ens mesuraven els coneixements dels alumnes a través d’exàmens i ens obligaven a estar callats i escoltar durant hores.\nEn cap moment ens van ajudar a raonar res, ni a debatre les coses.\nAllò era així i punt, (Jo sé, tu no saps, jo t’explico)\nVaig perdre tot el interès per un aprenentatge d’aquesta manera. El vaig i els vaig avorrir.\nCrec que es important, la imaginació o creativitat dins de les aules. Un es sent més viu. Això ens ajudarà a transformar i a millorar la realitat, adaptar-nos amb èxit al mon canviant com en el que vivim.\nEl professor hauria de mostrar no demostrar i valorar no jutjar.\nPer sort, els temps van canviant i son pocs, crec, els personatges apàtics dins les aules.\nLlàstima que ningú no ens ensenyès a posar en pràctica aquesta tècnica de crear, potser haurien situacions i moments on tot seria més fàcil i segur que solucionaríem més coses amb més poc temps.\nJo crec, que el millor camí per aprendre és entendre, i per això, haurem de passar per diferents obstacles.\nEl fet d’estudiar memoritzant, solament, ens pot ajudar en específics temes.\nPer tant, és importantíssim que l’alumne tingui il·lusió\nen aquesta travessa, i sigui conscient de què cometre errors, vol dir la proximitat per l’enteniment.\nL’educació que jo he conegut consistia a escoltar el professor, aprendre a agafar apunts com més ràpid millor, abreviaves si eres hàbil i si eres més responsbles passaves a net els apunts i feies resums.Memoritzava per passar l’examen i ara no recordo res.\nNo ho critico, ni considero que els professors ens hagin de motivar i ser com el de les pel.lícules aquelles”El club de los poetas muertos”.No, només trobo que mancava una assignatura en la nostra educació.La part de creixement personal, les emocions, les relaciones,seriem millor persones, més felices i gastariem menys en fàrmacs.\nL´altre dia vaig asistir a la reunió de principi de curs del meu fill. Fa primer i encara és petit, però em vaig adonar que la manera de com els hi fan apendre les coses és sobretot participar molt a la classe, treballen els temes fent molts jocs per fer-los pensar i que per ells mateixos vagin intuïn moltes de les respostes. Els fan parlar de temes que els i agrada portan informació del que volen parlar i així els ajuda a expresar-se millor.\nQuan jo vaig anar a l´escola l´aprenentatge el recordo molt diferent, arrivaba el professor i deia la lliço d´una tirada o t´interesava el tema o anaves bastant perdut.\nPer tant crec que aniría molt millor que utilitzéssim aquest mètode per motivar més al estudiant a l´hora d´apendre.\nMolt interessant l’article. Crec que la comunitat educativa faria bé dedicant temps a estudiar quina és la millor manera d’ensenyar als alumnes.\nL’irrupció de les noves tecnologies ha fet que moltes coses es questionin i l’educació no pot ser aliena als nous temps.\nPodria reduir-se o eliminar-se la figura del professor presencial de manera que els alumnes estudiessin virtualment amb l’ajuda de professors virtuals ? Sincerament no sóc capaç de donar una resposta.\nEn base al meu dia a dia i desprès d’haver llegit l’article, puc dir que la societat canvia i evoluciona i tot ha de passar per aquest procés. Els infants aprenen i interioritzen millor el que se’ls hi explica si ho viuen en primera persona i si és fa de manera divertida i entretinguda. Per tant, estic a favor d’introduir les noves tecnologies i donar més importància al fet de crear persones amb valors i no de crear gen que sap moltes coses però realment no entenen el significat de moltes d’elles. Jo com a alumna de la universitat vaig més motivada i amb més ganes a classe si sé que aquell dia em tocarà pràctica perquè vius allò que fas i retens millor els conceptes.\nEstic totalment d’acord amb el text, l’ensenyament ha de canviar i de forma immediata, les noves tecnologies estan a l’ordre del dia i aixo marca la forma de actuar en tots els aspectes.\nEl professorat a part d’ensenyar té sobretot que motivar al alumnat i intentar canviar el rol. Suposo que conforme anem avançant també anem aprendre coses noves i noves fórmules, però com diu el company Josep jo tampoc sóc capaç de donar una resposta.\nEm sembla important que els mateixos educadors es plantegin el futur dels mètodes pedagògics. No fa falta ser un professional de l’educació per adonar-se’n que els mitjans a l’abast no suposen, d’una manera directament proporcional, una millor educació general a l’alumne. Potser la clau està en la motivació, però no pot motivar qui està desmotivat. Si els mestres no es veuen reforçats en les seves tasques, és impossible que s’impliquin per despertar l’interès dels alumnes. Es sabut que allò que es fa amb interès és el que millor es fa. Per això, hem de començar per donar eines, instruments, formació i expectatives als mestres, perquè el futur dels nostres filles és a les seves mans , que en definitiva és el futur de la nostra societat.\nTotalment d’acord amb el text. Quina diferència !\nTinc 48 anys i ja us podeu imaginar, per la meva edat, com era l’ensenyança en els anys 70 i 80, i això que a l’Institut, ja va canviar una mica. Estudiava de memòria i el meu pare, amb el llibre a la mà, anava seguint el que jo li deia. Avui dia, per sort, ha canviat i per a millor.\nÉs clar que les noves tecnologies ja formen part de la nostra vida. I dins de l’àmbit educatiu han de ser eines que facilitin l’aprenentatge als alumnes. Jo crec que la formació del professorat és clau, i han d’estar preparats per a aquest canvi tecnològic amb una actitud positiva, i una mentalitat més oberta, així com també, s’han de buscar uns continguts que siguin de qualitat perquè els alumnes se sentin més motivats, i interessats per aprendre.\nAquest article m’ha fet rememorar la meva etapa com a estudiant i la meva experiència com a alumna.\nD’una banda recordo a un professor de matemàtiques d’EGB. Un dels seus mètodes d’aprenentatge es basava en la seva polida i allargada regla de fusta. Si no contestaves bé a la pregunta que t’acabava de formular, et donava un cop en el palmell de la mà. Per sort jo era una nena molt aplicada i mai vaig arribar a provar aquest mètode.\nD’altra banda em ve a la ment una professora de llatí de l’Institut. Per fer-nos les classes més amenes, un dia a la setmana jugàvem al trivial. Les preguntes eren referents al tema que acabàvem d’estudiar aquesta setmana en classe. I així, entre formatgets i formatgets, anàvem aprenent llatí.\nÒbviament sempre vaig aprendre més amb el mètode de la professora de llatí. No només perquè en jugar l’aprenentatge és més divertit, sinó perquè a més s’aprenen valors morals com el treball en equip, la gestió de les emocions i el respecte cap als altres.\nPer tant crec que l’aprenentatge mitjançant el joc és un mètode molt efectiu i molt més enriquidor que el mètode tradicional d’aprenentatge, en el qual mai ens van fer sentir com els protagonistes de la pel•lícula.\nMitjançant el joc s’aprèn a raonar, a crear hipòtesi, a resoldre problemes, a qüestionar.\nAra tenim l’oportunitat de ser els protagonistes principals de la pel•lícula. O, fins i tot, el propi director.\n3, 2, 1. Acció !!!\nEstic impressionada per l’evolució de l’aprenentatge amb el temps. Crec que és veritat que quan més preguntes tinguem, més evolucionarà el coneixement, ja que l’objectiu d’aprenentatge és modificar el comportament de les noves generacions i que una formació sense distància és la base del nou segle.\nL’article és molt interessant, crec que és important tenir sempre la ment oberta per a les innovacions.\nAquest article m’ha agradat, per que ens fa reflexionar una mica sobre el passat, el present i el futur de l’ensenyament. Pot ser que estem equivocats en la forma d’aprendre i hauríem de pensar si ho estem fent bé o no…\nTambé penso que hauríem de fomentà la participació dels alumnes com diu l’article. Deixar que sentin la necessitat o el neguit de voler aprendre mes, en comptes de l’angoixa de pensar que no arribarà als límits imposats.\nUn bon exemple es aquest curs de català a distancia, en el qual feu tenir ganes de llegir i escriure per expressar el que volem dir; perquè del tema que es parla ens interessa i sense donar-te fas. Tot això es perquè tens una motivació al darrera.\nA mi assembla que tenim una societat cada vegada més competitiva, per la qual es necessari un canvi.\nEls ordinadors son una bona eina de treball,que ens estalvia molt el temps.\nCrec que la vàlua d’ un professor es el conjunt de qualitats que fan que sigui apreciat.\nEl professorat trasmetran a l’alumne:\nExperiència, motivació, il·lusió, optimisme, igualtat, solidaritat,i col·laboració en equip.\nPer fer una societat millor i mes competitiva es necesari totes les parts.\nL’article m’ha semblat interessant, jo estic d’acord amb la frase “L’emoció condueix a l’acció”. Els nens necessiten una motivació per tot allò que estan aprenent, la qual els desperti el seu interès. Segurament un tema explicat de manera divertida, el recordaran més bé, que si se li explica de manera mecànica i que l’hagin de memoritzar.\nEls mètodes pedagògics d’avui en dia i les noves tecnologies han ajudat molt per a l’aprenentatge.\nEstic molt d’acord que la imaginació és una poderosa eina per aprendre però que té poc protagonisme en un sistema educatiu com el nostre, que premia la memorització. Memoritzar, només per aprovar exàmens o obtenir un títol, però no pel desig d’aprendre. De què serveix això?\nJo n’estic d’acord. Els mètodes d’ensenyança clàssica han d’evolucionar conjuntament amb els del nostres temps. Amb les noves tecnologies que tenim a l’abast, l’ensenyament hauria de ser interactiu. El que aprèn investigant; l’informació trobada pel seu esforç, és la que més recorda.\nL’educació, como tot, ha d’evolucionar i adaptar-se a les noves demandes de la societat. Es per això que crec que les noves tecnologies s’han d’incorporar a la vida dels escolars ja desde edat temprana. això implica la creació de noves competències que els professor hauran d’assolir per tal de ensenyar als alumnes a fer un us responsable dels instruments electrónics.\nEstic d’acord amb el autor de l’article Juan Domingo Farnos en que la clau de l’aprenentatge és la motivació dels aprenents a fer, investigar, provar i fer-se preguntes, ser curiós. També és molt important el treball en equip, l’aprenentatge col·lectiu, el home és un ser social que necessita la relació i el contacte amb altres. Les cursos d’habilitats de col·laboració són els més demandats per les empreses i, no obstant això, en la major part de les escoles, l’educació és un procés individual i competitiu.\nCrec, que per sort l`educació cada vegada es més interactiva,i s`adapta amb les noves tecnologies. Es fomenta el treball en grup,. Però també hem de sapiguer veure que la societat que tenim ,cada vegada més competitiva per sort, perquè la gent te ganes de superar-se, però per desgracia fomenta la individualitat..\nLa curiositat i les ganes d`apendre s`han d`inculcar desde petits, però sobre tot que sense els altres no som ningu.\nPenso que el món educatiu ha avançat moltíssim des de que jo vaig estudiar, bé sigui en la tecnologia com en el tracte amb els professors.\nEl nivell d’estudis també s’ha avançat molt, i penso que els nostres fills estan baix molta pressió escolar, cada vegada impliquen més als pares en els estudis dels nens, crec que de vegades massa, en el meu cas tinc que dedicar una hora diària com a mínim al meu fill de 9 anys per repassar fins i tot explicar els exercicis de classe. Gens que veure quan jo tènia la seva mateixa edat…..\nDe totes maneres penso que els professors haurien d’implicar-se mes, utilitzar tècniques d’estudis innovadores per a un millor futur dels nostres fills.\nNo he pogut opinar perque avui quan punxo en article complet no em surt rex.\nEstic d’acord que el L’aprenentatge ha d’estar adaptat a l’alumne i els temps en què vivim. la finalitat última de l’aprenentatge ha de ser que l’alumne aprengui a aprendre i a pensar per si mateix. per a això el professor ha de ser capaç de servir de guia a l’alumne, facilitant les eines perquè pugui aconseguir adquirir els coneixements\nEstic d’acord amb el text que educar deuria ser ensenyar a fer preguntes i que s’ha de produir una educació on l’important, és l’essència d’una formació més inclusiva i personalitzada. En una societat que premia lo previsible i l’estandardització, hi ha que tornar al saber buscar, indagar i dubtar. Crec que l’aprenentatge, com procés humà, es un camí proper a la creació i a l’elaboració de la pròpia experiència per assolir un “saber fer”. I m’agrada la paradoxa que en un temps d’innovacions tecnològiques es torni a pensar en els valors que son pròpiament humans com la imaginació i la motivació.\nM’agrada i estic totalment d’acord amb el text.\nSoc professora de Anglès i crec que l’aprenentatge depèn molt del professor, però també del mètode educatiu.\nEs molt important que els professors s’involucren d’una manera activa en les classes i\nfan que els alumnes participen.


Estrées-Deniécourt - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n49° 52′ 30″ N, 2° 49′ 25″ E / 49.875°N,2.8236°E / 49.875; 2.8236Coord.: 49° 52′ 30″ N, 2° 49′ 25″ E / 49.875°N,2.8236°E / 49.875; 2.8236\nEstrées-Deniécourt és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 273 habitants.\nEl 2007 la població de fet d'Estrées-Deniécourt era de 273 persones. Hi havia 96 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 36 parelles sense fills, 36 parelles amb fills i 12 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 113 habitatges, 99 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 107 eren cases i 5 eren apartaments. Dels 99 habitatges principals, 74 estaven ocupats pels seus propietaris, 23 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 3 en tenien dues, 9 en tenien tres, 30 en tenien quatre i 56 en tenien cinc o més. 74 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 39 habitatges hi havia un automòbil i a 49 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Estrées-Deniécourt el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 164 persones, 127 eren actives i 37 eren inactives. De les 127 persones actives 106 estaven ocupades (61 homes i 45 dones) i 21 estaven aturades (10 homes i 11 dones). De les 37 persones inactives 13 estaven jubilades, 10 estaven estudiant i 14 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Estrées-Deniécourt hi havia 104 unitats fiscals que integraven 297 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.682 €.\nPintures de la Primera Guerra Mundial, a prop de Deniécourt\nDels 25 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 3 d'empreses de construcció, 7 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 4 d'empreses de transport, 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 4 d'empreses financeres i 4 d'empreses de serveis.\nDels 5 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una oficina de correu, 1 taller de reparació d'automòbils i de material agrícola, 1 paleta, 1 fusteria i 1 restaurant.\nL'any 2000 a Estrées-Deniécourt hi havia 7 explotacions agrícoles.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Estrées-Deniécourt\nRésumé statistique[Enllaç no actiu] Fitxa resum de dades estadístiques d'Estrées-Deniécourt a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population[Enllaç no actiu] Fitxa amb el detall de dades d'Estrées-Deniécourt a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estrées-Deniécourt&oldid=30317504»


Juny | 2012 | "La literatura és l'anàlisi després de l'esdeveniment", Doris Lessing\nPublicat el Juny 30, 2012 per elisendalamany\nNo pot volar.\nPublicat el Juny 11, 2012 per elisendalamany\nLa Dolors va arribar a l’ajuntament de Castellar del Vallès quan el poble era en blanc-i-negre. Això és el que ens diu l’Albert, el seu fill. La Dolors, a mi em sembla que sempre va estar enamorada de la seva condició de dona. Això que pot ser una obvietat amaga multitud de gestos i actituds que pel sol fet de ser, estic segura que suposaven un desafiament en la institució. Expliquen que quan va decidir presentar-se al 74, els polítics d’aleshores deien al seu marit què faria quan li vingués la regla, i d’això no en fa pas tant. Però estic segura que també li deien a ell, perquè amb la Dolors no s’hi haurien atrevit.\nLa dona dels ulls blaus, de la veu clara i decidida, del pragmatisme però de la sensibilitat, del riure i del seny. Una dona metonímica, també. Com aquella Elionor que un dia va escriure en Martí i Pol, però amb la diferència que aquesta va rebel·lar-se al que li estava predestinat pels altres.\nCom si no ho necessitéssim\nPublicat el Juny 7, 2012 per elisendalamany\nFa nits que dormo amb el llum encès. És una cosa que ni tan sols havia fet de petita perquè la mare crec que sempre m’havia volgut fer gran de seguida. Tenia sort que el pare m’endevinava desperta i minuts després el tornava a encendre i em deia que llegís una mica, si volia, que encara era d’hora.\nAra dormir amb el llum encès i que m’estrenyin fort les mans, m’agrada molt. Diuen que quan som petits estem tan acostumats a les carícies i a les atencions. Jo no sé quan deu ser que aquesta manera de fer desapareix, com si haguéssim deixat de necessitar-ho. Per això, retrobar aquestes petites reminiscències: la del llum, però també la de la carícia gratuïta i el somriure espontani d’algú que ens mira molt de prop, com estranyat de la nostra respiració, em fan sentir tan bé.


Treballa amb nosaltres - Patrimoni i Cultura - Campus d'Excel·lència Internacional - Universitat Rovira i Virgili - Tarragona\nEl territori català és ric pel que fa a restes arqueològiques, gràcies, en part, al paper destacat que hi va tenir la colonització grega així com l'expansió política i cultural de Roma cap a terres d'occident. I també per la incidència cultural que aquest fet va tenir en les poblacions autòctones. Les comarques de Tarragona és un dels màxims exponents d'aquests processos històrics de l'antiguitat. I aquesta riquesa arqueològica necessita un desenvolupament adequat de les tasques de recerca per al seu estudi interpretació i explotació cultural.\nEl ric patrimoni històrico-artístic converteix Tarragona en un museu a l'aire lliure que ha estat declarat patrimoni de la Humanitat.\nMés enllà dels instituts de recerca, hi ha empreses que es dediquen específicament a treballs arqueològics i de conservació de patrimoni. I existeix una important xarxa de museus històrics, arqueològics i d'art a les diferents ciutats que estan integrades el Campus d'Excel·lència Internacional Catalunya Sud (CEICS). Així com conjunts monumentals de rellevància internacional, com el Monestir de Poblet.\nAquest entorn cultural ofereix múltiples oportunitats de treball ja sigui en tasques d'investigació o conservació d'aquesta multitud d'exponents culturals. La conservació, la millora i la recuperació d'aquest entorn són una font d'estudi i també una font de treball per als investigadors.\nFes de la recerca la teva professió\nLes estructures d'investigació del CEICS són també una font de treball important per a les persones que volen fer de la recerca el seu futur laboral. Arqueòlegs, historiadors geòlegs, biòlegs i botànics entre d'altres poden trobar un lloc per investigar a les estructures d'investigació del CEICS: la Universitat Rovira i Virgili (URV) , a l'Institut d'Arqueologia Clàssica de Catalunya (ICAC) o a l'Institut de Paleocologia Humana i Evolució Social (IPHES).\nA l'informe sobre la gestió de la borsa de treball de la URV pots consultar els llocs de treball que s'han ofert vinculats amb els ensenyaments del subcampus de patrimoni i cultura\nTreballar en Nutrició i Salut


Acte final del Fòrum Territori i Urbanisme\nEl dimecres 27 de maig (16:00 h, sala Prat de la Riba, Institut d'Estudis Catalans) va tenir lloc l'acte final del Fòrum Territori i Urbanisme que es va iniciar l'any 2012 a partir de la creació de dotze grups de diàleg. La dinàmica de l'acte, en format de Fòrum-Congrés, va consistir en la discussió i valoració de les propostes del "Document d’Alternatives", que és el resultat de tot el procés del Fòrum. Hi van participar prop de 100 persones.\nEls moderadors de l’acte van ser Josep Maria Llop, president de la SCOT; Moisès Jordi, Secretaria Tècnica del Fòrum; Juli Esteban, arquitecte i urbanista; i Irene Navarro, ambientòloga i consultora en paisatge, participació i sostenibilitat local. En les properes setmanes s'actualitzarà el Document d'Alternatives -d'acord amb el debat que es va produir- i s'entregrà a administracions, entitats i associacions vinculades al territori.\nVEURE FOTOGRAFIES DE L'ACTE: 1 / 2 / 3 / 4 / 5 / 6 / 7\nEl Fòrum: un procés participatiu de 3 anys de durada*\nEn un país petit i divers com Catalunya, el territori i l’urbanisme són estratègics. La situació actual de Catalunya, però, és complexa. Per a Josep Maria Llop, president de la Societat Catalana d’Ordenació del Territori (SCOT), filial de l’Institut d’Estudis Catalans (IEC), el país «camina cap a un procés de sobirania i millora constitucional dins un context de crisi econòmica estructural i de crisi dels valors de les formes derivades de la transició i l’autonomia», i aquestes circumstàncies han obligat a replantejar les estructures administratives que han governat el país des de la transició. Amb l’objectiu de formular propostes de futur en relació amb el model territorial i urbanístic de Catalunya, el juliol del 2012 la SCOT va posar en marxa el Fòrum 2012 Catalunya 21. Territori i Urbanisme. Estat i alternatives, una plataforma de pensament, diàleg, debat i proposta en què van participar tres-cents experts, aplegats en dotze grups de diàleg. El resultat és el Document d’alternatives, que recull dues-centes cinquanta-cinc propostes, estructurades en cinc línies estratègiques i trenta propostes bàsiques.\nUn full de ruta per als ciutadans\nEl Document d’alternatives és, segons la SCOT, «una proposta oberta a la societat». D’aquesta manera, més enllà de ser aplicable per les institucions i administracions públiques, «ha de ser un full de ruta per als ciutadans de Catalunya i ha d’oferir un programa que permeti millorar l’urbanisme i l’ordenació del territori». De fet, bona part dels grups de diàleg del Fòrum apunten la ciutadania com a agent que ha de tenir un paper clau en el disseny i el desenvolupament d’actuacions, si bé «encara és massa aviat per veure si pot esdevenir una alternativa real a la dicotomia administració-sector privat que ha governat el territori les darreres dècades». «En tot cas», s’afirma en el Document d’alternatives, «sembla evident que estem en una cruïlla transcendent: si la societat civil té un paper clau en les polítiques territorials, s’avançarà cap a un model més participatiu i si ho fa únicament el lliure mercat caminarem cap a un model privatitzador».\n*Extret de la nota de premsa de l'Institut d'Estudis Catalans


La UPC-Terrassa crea un mirall virtual per facilitar la docència, l’aprenentatge i l’avaluació en remot\nYou are here: Home / Cultura / Dia a dia / La UPC-Terrassa crea un mirall virtual per facilitar la docència, l’aprenentatge i l’avaluació en remot\nPortada de TAAIESE\nhttp://taaiese.upc.edu és un lloc web dinàmic, col·laboratiu i en permanent construcció que recull eines, informació i tutorials\nLa direcció de l’Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa (ESEIAAT) de la Universitat Politècnica de Catalunya · BarcelonaTech (UPC) ha posat en marxala iniciativaTAAIESE, un lloc web obert des del 23 de març que conté vídeos tutorials, sessions de formació i FAQ sobre el desenvolupament de la docència telemàtica i les avaluacions de les assignatures. El lloc web, que funciona amb identificació prèvia, està destinat tant a professorat com a l’estudiantat de l’Escola i està obert a les experiències docents en remot de qualsevol membre de la comunitat universitària de la UPC.\nLa situació de confinament que ha causat la crisi sanitària generada per la COVID-19 ha obligat a suspendre l’activitat docent presencial a la totalitat del sistema universitari català. Tanmateix, la UPC no ha suspès l’activitat docent ni el calendari d’avaluacions. En aquest sentit, l’ESEIAAT continua impartint les més de 500 assignatures de manera remota.\nEn aquest context, la direcció de l’ESEIAAT ha liderat la creació del lloc web TAAIESE, un espai on el professorat de l’Escola pot compartir experiències de docència en remot, i trobar eines, informació i vídeos tutorials per poder millorar les sessions docents telemàtiques.\nXavier Roca, director de l’ESEIAAT, explica que “TAAIESE és l’acrònim de l’escola per a la inversa perquè, pretén ser el seu mirall docent virtual. TAAIESE és el reflex docent de l’Escola on el professorat i l’estudiantat poden compartir les seves experiències docents i inquietuds, i resoldre els seus dubtes relacionats amb l’activitat docent i d’aprenentatge en aquestes circumstàncies que ens ha tocat viure i gestionar proactivament”..\nDes del menú inicial de TAAIESE s’accedeix a tutorials i presentacions sobre com realitzar classes en remot, tant al campus virtual de la UPC Atenea com a d’altres plataformes, i com avaluar als estudiants telemàticament. Aquests apartats estan oberts a tot el professorat per tal que pugui aportar les seves experiències i compartir-les a la resta del cos docent.\nA l’apartat ‘Calaix de l’estudiant’,es posa a disposició de l’estudiantat respostes a les preguntes més freqüents sobre el campus virtual de la UPC Atenea i les plataformes de Google G-Suite, G-Meet, G-Drive, el funcionament de les pissarres virtuals, com realitzar exposicions virtuals en grup, les avaluacions online i la protecció de dades durant la docència virtual.\nEn aquest espai, l’estudiantat també trobarà els plans de contingència sobre les pràctiques en empreses i sobre els Treballs de Fin de Grau i Treballs de Fi de Màster durant aquest període de confinament i de docència online.\nFinalment, des del menú principal també s’enllaça als apartats Coaching i FAQ, on l’estudiantat i el professorat pot trobar un un llistat de respostes i instruccions sobre qüestions i dubtes freqüents.\nLluís Gil, professor, en sessió de TAAIESE\nAlguns exemples de TAAIESE\nTutorial sobre G-meet\nTutorial d’avaluació en remot\nExperiències d’avaluació en remot


La FSC CCOO PV exigeix la vacunació urgent de les empleades i dels empleats públics del Centre Penitenciari Castelló II\nMés de la meitat del personal públic empleat en el Centre Penitenciari d'Albocàsser segueix sense vacunar contra la COVID-19. Els delegats i les delegades de Prevenció de Riscos Laborals de CCOO en les institucions penitenciàries de Castelló han dirigit una queixa a la Conselleria de Sanitat Universal i Salut Pública on reclamen una dosi alternativa a AstraZeneca com a grup essencial i especialment exposat.\nEl personal públic que realitza la seua activitat en els centres penitenciaris, a més de ser declarat essencial, treballa en un entorn on la major part de la població pateix patologies severes, amb major risc de contraure el virus. La vacunació dels treballadors i de les treballadores d'aquests centres és doblement primordial, ja que la seua immunitat és també la barrera per a evitar contagis a la població reclusa.\nEl 7 d'abril de 2021 el Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut, en el qual participen el Govern central i les comunitats autònomes, va donar llum verda a la proposta acordada en la Ponència de vacunes després de conéixer els detalls de l'Agència europea del Medicament. Aquesta va consistir a deixar de subministrar la vacuna AstraZeneca a la població major de 60 anys. Alhora, es decideix paralitzar sine die la immunització dels menors d'aquesta edat, resolució que afecta sobretot els grups essencials en els quals es troben els empleats d'institucions penitenciàries.\nLa Comissió de Salut Pública en la seua estratègia de vacunació va definir treballadors de serveis essencials els membres de les forces armades, funcionaris de presons, membres de cossos de seguretat de l'Estat, bombers o professors.\nNo obstant això, avui dia, la meitat de les empleades i dels empleats públics que conformen la plantilla del Centre Penitenciari de Castelló II (Albocàsser) no han rebut cap de les dosis de la vacuna contra la COVID-19, malgrat la seua consideració de treball essencial, i és l'únic grup de la província de Castelló sense vacunar.\nPer tot l'exposat, els representants sindicals d'Institucions Penitenciàries de Castelló sol·liciten:\nQue es complisca i es respecte l'ordre de vacunació que marca l'Estratègia del Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut de 30 de març de 2021.\nQue es vacune amb la major urgència possible el personal empleat en el Centre Penitenciari de Castelló II que no han rebut cap dosi de la vacuna, amb vacunes alternatives a “AstraZeneca” com han sigut vacunats la resta de col·lectius essencials.


Segona campanya d'exhumacions al cementiri civil de Castelló (set/oct 2019)\nLa tercera excavació a la fila 12 a la recerca d’Ernesto Centelles Roig, president del Comité Antifeixista de Benassal, afusellat el 10 de març de 1942, es va realitzar atenent la demanda de la seua neboda Caridad Monterde; les restes trobats al costat d’on es pensaven localitzar les del represaliat van confirmar que eren de dos persones no represaliades tal com estava documentat, d’aquesta forma es va realitzar solament una exhumació.\nLa quarta excavació es va reaitzar segons la demanda d’exhumació d’Agustí Barceló Pitarch a càrrec del seu fill Manuel Barceló, per la proximitat de les restes es va decidir ampliar per atendre també la demanda de Rosa Fresquet, filla de Joaquin Fresquet Roda, d’aquesta manera serien set les exhumacions a realitzar. Durant el procés es van sumar a les demandes les famílies de Pascual Roca Martorell i d’Andrés Ferrando Traver, víctimes que es trobaven entre les restes a exhumar. Aquest sondeig es va realitzar a continuació de l’efectuat la campanya anterior a la fila 4 i diverses evidències antropològiques com de les restes de materials com roba i calçat coincideixen amb les posicions d’identificació que s’havien documentat. Finalment es van exhumar set restes humans, a banda dels ja esmentats també les de Juan Ortiz Gozalbo, Dámaso Soriano Vinuesa i José Iturat Gil.


Biblioteca Ramon Berenguer IV d'Almenar: BiblioClub 16/17\nEl Servei de Biblioteques de Catalunya inicia un Club de Lectura virtual al voltant de 10 llargmetratges internacionals dels darrers anys recomanats per la Filmoteca de Catalunya al voltant dels quals es generarà un debat virtual.\ninici: novembre 2016 / finalització: setembre 2017.\nMés informació sobre la Primera edició. Cal tenir carnet de biblioteca pública per accedir a aquesta activitat i en aquest enllaç trobareu com poder fer l'accés i inscripció.\nPer qualsevol dubte o aclariment contacteu amb la biblioteca.\nPublicat per Biblioteca Ramon Berenguer IV a 12:17


La Santboiana cau a Valladolid - Sant Boi Diari\nLa Santboiana cau a Valladolid\nDani Soneira • 08/11/2018\nEl degà del rugbi espanyol marxa al descans amb avantatge després d’una gran primera part, però no és suficient per guanyar al camp del VRAC Quesos Entrepinares.\nLa Santboiana cau a Valladolid // Juan Carlos Rodríguez\nLa Santboiana ha perdut davant el VRAC Quesos Entrepinares (34-21) en la visita a l’estadi Pepe Rojo de Valladolid en la setena jornada de la competició. L’equip de Sant Boi s’ha quedat sense puntuar i ara ja se situa en la novena posició de la classificació amb 15 punts.\nEls de Ricardo Martiena han realitzat una gran primera part i han marxat al descans amb avantatge (10-21) gràcies a tres marques de Sergi Coma, Afa Tauli i Marc Vilar. Marco Mason ha aconseguit les tres transformacions. A la represa, el joc ha sigut diferent i els locals han sigut els dominadors. Un parcial de 24-0 ha permés a l’equip de Valladolid remuntar el partit i fer marxar a la Santboiana sense punts.\nEl pròxim enfrontament dels de Sant Boi serà davant el UBU-Colina Clinic, conjunt recent ascendit a la Divisió d’Honor, a casa en la vuitena jornada. Els burgalesos tenen dos punts més a la classificació.\nEl sènior B ha aconseguit la victòria al camp del Montcada (10-24) en la setena jornada de la Divisió d’Honor B. El proper partit serà contra Les Abelles al Baldiri Aleu.\nTags:Divisió d'Honor Lliga Heineken UE Santboiana VRAC Quesos Entrepinares\n← El cadàver d’un veí de Sant Boi apareix a la platja de les Botigues de Sitges\nDerrota del Santboià al camp del líder →


Ni l’alçada era pròpia d’un japonès. Va romandre silenciós fins que ens van servir el sopar. Ens va costar agafar conversa. Quan ens van servir el segon plat, la conversa es va animar. Parlava un català molt acceptable, cosa que també em va estranyar. Em va dir, somrient, com si m’endevinés el pensament, que era fill de pare japonès i mare catalana.\nLa seva mare, de jove, va anar de vacances al Japó i en un dels viatges va conèixer el que seria el seu marit i pare del meu company de taula. Van residir bastants anys al país d’origen fins a la mort del seu pare. La mare, en quedar vídua, va demanar el trasllat a Barcelona, ja que l’empresa on treballava i treballa hi té una filial.\nAra, ell estava passant les vacances d’estiu a casa dels avis materns. M’explicava que tenia els avis preocupats perquè gairebé no el veuen. Surt de nit i dorm de dia. Només fa un àpat complet al dia, el sopar. Els avis no se’n saben avenir que en tants pocs dies estigui agafant els costums del jovent d’aquí. Va engolir les postres amb un tres i no res, es va aixecar i em va saludar afectuosament dient-me “ bona nit”, i jo li vaig contestar amb un “bon dia, “ perquè per a ell el dia o la jornada estava a punt de començar.\nQue sorprenents aquests acabaments d'”Invasió subtil” de Calders. Tant sorprenents com el mateix final de la narració original. Enhorabona a tots aquests futurs escriptors!\nReescrivint Pàmies: Sang de la nostra sang >> << Reescrivint Calders: Invasió subtil


El turisme espera que l'arribada d'anglesos salvarà l'estiu\nBarcelona posarà en marxa una prova pilot que prohibirà fumar en quatre platges\nImatge d'arxiu d'una platja catalana aquesta primavera.\nEl govern anglès ha anunciat que a partir del 17 de maig permetrà els viatges turístics\nActualitzada 15/03/2021 a les 18:52\nL'anunci del Govern britànic que, a partir del pròxim 17 de maig, es reprendran els viatges turístics, tant de sortida com d'entrada, al Regne Unit representa «una esperança» per al sector turístic espanyol de cara a la temporada d'estiu, segons Cesae Business & Tourism School.\nAquest anunci del Govern de Boris Johnson té «un impacte enorme per al sector turístic internacional i, en particular, per a Espanya», ha explicat aquest dilluns el director executiu i soci fundador de Cesae Business & Tourism School, Alberto Peris, en un comunicat.\nEl Regne Unit és el principal mercat emissor de turistes estrangers, amb una quota del 25,4% en 2019 del total que va visitar Espanya, passant dels 18 milions als 3,2 milions durant l'any de la pandèmia, la qual cosa suposa una caiguda històrica del 82,4%.\nA pesar que, en un 2020 marcat per la covid-19, França va desbancar als britànics com el principal mercat emissor de turistes per a Espanya, la seva despesa en els seus viatges es va mantenir en primera posició i va superar els 3.000 milions d'euros, ha recordat.\nPer a Peris, la notícia podria provocar que més països amb una alta taxa de vacunació entre la seva població decideixin llançar-se a l'emissió i recepció de viatgers internacionals.\nD'altra banda, el directiu ha destacat que els hotels de les nostres costes, així com els receptius i resta d'operadors, estan veient incrementades les seves reserves dels britànics.\nAixí mateix, la reactivació del sector estarà impulsada per un turisme sènior, «col·lectiu que per a llavors es trobarà vacunat contra la covid-19, amb alt poder adquisitiu i moltes ganes de viatjar després de llarg temps de confinament», ha afegit.\nL'Ajuntament de Tarragona tanca un negoci durant un mes per dos abocaments il·legals\n«Nosaltres treballem sempre per poder liderar la ciutat des de l'alcaldia»\nL'oci nocturn de Tarragona reobre a mig gas després de quinze mesos\nUn 'botellón' a l'Arrabassada de Tarragona acaba amb una baralla multitudinària\nAcaba un curs de «supervivència» per als do...\nDemocràcia, Internet i llibertat\nEmpreses reusenques competiran per la millor...\nL'oci nocturn de Tarragona reobre a mig gas...\n«'El Xatet' va ser un dels millors esportistes ...\nL'Ajuntament de Tarragona tanca un negoci...\nUn 'botellón' a l'Arrabassada de Tarragona ...\n«Nosaltres treballem sempre per poder liderar ...\nComenta el contingut : El turisme espera que l'arribada d'anglesos salvarà l'estiu


Promoció 2005-Escola Arquitecte Gaudí de Sant Feliu de Llobregat: de febrer 2009\nPromoció 2005-Escola Arquitecte Gaudí de Sant Feliu de Llobregat\nEls nens de 5 è i 6è han fet de periodistes, han publicat la revista de l'escola i aquest dies la venen a les sortides de classe. Totes les seccions són molt interesants però no us podeu perdre la de P3:\nEls pollets i els conills coneixem les parts del nostre cos .\nEl preu és de 1€\nPublicat per Montse a 12:11 Cap comentari:\nEl proper dimarts 3 de març els nens i nens de P-3 aniran d'excursió a la Fundació Miró.\nL'entrada i sortida a l'escola serà com cada dia. Sortiran cap a les 9:30 i tornaran a l'escola aproximadament a les 16:30 h.\nLes mestres ens han passat unes recomanacions:\nA casa no han de pendre llet per tal d'evitar marejos.\nHan de venir amb roba còmoda i calçat adequat.\nLa motxilla no pot ser de carro i cal que sigui còmoda i prou gran perquè hi càpiga tot bé.\nRecordeu que tot ha d'anar marcat amb el nom.\nEls nens han de portar l'esmorzar, el dinar i aigua. És important diferenciar cada àpat.\nSi porten cantimplora assegureu-vos de que tanca bé.\nNota: Als nens fixos del menjador se'ls prepararà una bossa amb el dinar, si penseu que al vostre fill li costarà menjar-se l'entrepà que li prepararan li podeu posar vosaltres el dinar i avisar amb temps que aquell dia no voleu servei de menjador. En tot cas sí que haureu de portar l'esmorzar, com cada dia.\nSi voleu informació de la Fundació Miró http://fundaciomiro-bcn.org/\nPublicat per Montse a 1:09 8 comentaris:\nEl cole guanya el 3er premi de la Rua\nLa comparssa "Fantasía del Gaudí" que un grup de mares entusiastes i pencaires de l'AMPA de l'escola han creat durant setmanes de feina s'ha endut el 3er premi de la Rua del Carnestoltes de Sant Feliu. L'emoció i alegria els va desbordar quan van saber que la disfressa havia estat premiada. Les prop de 100 persones que hi van participar van veure així recompensades la feina d'hores i hores creant i coordinant tota la disfressa. Ja era un premi la participació en la desfilada, ja que desconeixem cap altra vegada que l'escola hagi participat en el Carnestoltes. Els menuts s'ho van passar pipa i els gran van veure que, si un hi posa il.lusió i ganes, les fantasies es fan realitat...Felicitats a tots els participants.\nPublicat per Unknown a 1:00 3 comentaris:\nSa Majestat el Rei Carnestoltes ens ha enviat el Ban del Carnaval 2009.\nAixò ès el que ens ha demanat:\nDijous pel matí haureu de portar un bon nas de pallasso i un gran llaç.\nDijous per la tarda us haureu de posar al cap boines, barretines i barrets.\nDivendres pel matí a la cara uns quants daus us haureu de dibuixar. (La classe de P3-B no farà psicomotricitat, però la Núria recomana que la roba sigui còmoda perque faran jocs per tota l'escola, si van en xandal millor)\nDivendres per la tarda tothom disfressats per una gran festa al pati.\nDissabte per la tarda a desfilar a la rua de Sant Feliu amb l'AMPA. (inici 18:30 al carrer de Sànson)\nI sobretot recordeu que...\n...el dilluns 23 ningú a l'escola haurà d'anar\nja que la porta tancada estarà.\nPublicat per Montse a 4:35 2 comentaris:\nCanvi del calendari escolar, si o no?\nEn aquest interessant article del periodista Antoni Bassas a El Periodico se'ns fa una reflexió al voltant si realment cal o no començar abans el curs escolar i aturar-se al mes de febrer, com proposa el govern català. Com aquest n'hi ha molts d'altres d'articles aquests darrers dies que li donen voltes a una qüestió en que molts pares anem despistats.\nPublicat per Unknown a 15:12 2 comentaris:\nQuè dinem avui....\nEspaguetis napolitana (amb orenga i tomàquet natural)\nHamburguesa de vedella a la planxa amb patates fregides\nVerdura tres colors (coliflor, pastanaga i mongeta)\nPit de pollastre a la planxa amb enciam i blat de moro\nSopa de brou amb pasta meravella\nFilet de Hoki (peix) amb beixamel al forn\nLlonza de porc amb enciam i olives\nTruita de patates amb enciam i pernil dolç\nPublicat per Montse a 12:33 1 comentari:\nSortida al Palau Falguera\nEl proper dijous 12 de febrer les classes d'infantil van al teatre, al Palau Falguera, a veure l'espectacle: Històries del Senyor Snyap.\nL'estrafolari senyor Snyap ens explica històries, farcides de cançons, rodolins i endevinalles.Són històries d'aquí i d'allà. Històries gairebé quotidianes, però amb uns personatges, com el mateix senyor Snyap, una mica especials: les trifulgues casolanes d'una bruixa amb el seu gat negre, el viatge d'un tren molt vell i el seu vell maquinista a la llum de la lluna, les converses d'uns animalons que ens recorden velles faules, etc.\nSón històries senzilles les del senyor Snyap, però plenes d'una certa poesia a ritme de swing.\nRecordeu que han d'anar esmorzats de casa, ja que sortiran de l'escola a les 9h.\nPublicat per Montse a 1:17 3 comentaris:\nJa escriuen el nom!\nEls nostres fills i filles ja han començat a escriure el nom. Fa molta il.lusió veure que ja reconeixen les lletres que composen el seu propi nom. Així ho hem descobert algunes mares i pares en els àlbums que regalen al company de classe que celebra l'aniversari, on cadascú fa un dibuix del nen que fa anys i a darrera ho signa amb el seu nom. I a més a més de dibuixar persones, hem vist que ja esboçen flors, arbres, cases, etc..Felicitats a tots!\nPublicat per Unknown a 10:37 1 comentari:\nLa tutora Marta, de baixa\nLa Marta, tutora de P3-B, està de baixa des de principis d'any per problemes de salut, en un peu. La Núria, l'altra tutora de la classe a mitja jornada, ara es fa càrrec durant tot el dia de la classe. Els nens i nenes de P3-B esperen que es recuperi ben aviat i pugui tornar amb ells a l'escola.\nPARTICIPA AL BLOC!!\nLa supervivència d'aquest bloc depèn de vosaltres: animeu-vos a deixar comentaris i fer propostes! Això ens anima a seguir endavant. No sigueu tímids!!\nLES NOSTRES TUTORES\nLaura, a 5è A\nAquí podeu consultar els criteris d'avaluació per a 1er i 2n curs del cicle Inicial de Primària, que té en compte la nostra escola:\nAquí podeu trobar la lletra i música de la majoria de les cançons que els nostres nens i nenes aprenen i canten a l'escola.\nAquí teniu recursos didàctics i materials multimèdia per a nens i nenes del Cicle Infantil, creats per la Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya.\nEL PAÍS: "El fracaso escolar se combate en Primaria" (2/3/2010)\nPROMOCIÓ 2004 A (6è)\nPromoció 2007 (3er)\nAMPA CEIP Arquitecte Gaudí\nPromoció del 2003. Escola Arquitecte Gaudí\nPROMOCIÓ DEL 2006\nWEB ESCOLA GAUDÍ


DILLUNS, 24/01/2022 | 15:22 h\nL'Ajuntament d'Abrera manté aquest portal web amb l'objectiu de facilitar l'accés a informació institucional actualitzada i exacta. Tractarem de corregir els errors que se'ns assenyali amb la màxima celeritat possible. No obstant l'Ajuntament d'Abrera no pot garantir la inexistència d'errors ni que el contingut de la informació es trobi permanentment actualitzat.\n- Domini: ajuntamentabrera.cat\n- Titular: Ajuntament d'Abrera\n- Adreça: Pça. Constitució 1\n- Telèfon: 93 770 03 25\n- Adreça electrònica: ajuntament@abrera.cat\n- C.I.F.: P0800100J\nNo s'autoritza en cap cas l'ús de logotips, marques, escuts i símbols distintius de l'Ajuntament d'Abrera en publicacions i webs que no siguin participats o patrocinats per aquesta institució. Aquests elements d'identitat gràfica corporativa són propietat exclusiva de l'Ajuntament d'Abrera i estan protegits per la legislació vigent aplicable.\nAlgunes pàgines d'aquesta web contenen referències o enllaços a webs d'altres organitzacions. La presència d'aquests enllaços té una finalitat informativa, no constituint en cap cas una invitació a la contractació de productes o serveis que s'ofereixin en la pàgina web de destí. L'Ajuntament d'Abrera no es responsabilitza ni de l'exactitud ni de l'actualització d'aquestes webs externes.


Tanca una centenaria botiga de Joguines a Manresa – Castellvilarenc.info\nby Redacció 27/12/2019 27/12/2019\nFotos i Vídeo: Estefania Escola\nLa botiga de joguines més antiga de Manresa tanca per culpa de la competència d’Internet i les grans superfícies\nLa Paqui Valls té 92 anys i és la tercera generació d’una botiga, Joguines Valls, que és tot un referent a Manresa. No ha fet mai vacances i, encara ara, cada dia baixa a la botiga tres o quatre hores. “És la meva vida. M’agrada el tracte amb la gent, els nens. No plegaria, però crec que no hi ha ningú que estigui tan sonat com jo, i encara em sap greu”, ha explicat. A la seva edat ha decidit jubilar-se i, tot i que ha ofert el negoci a les venedores de la botiga, la competència de les grans superfícies i Internet han guanyat la partida a Joguines Valls, que finalment abaixarà la persiana el 31 de gener després de 124 anys d’història. “Ens ha fet molt mal, el comerç petit no ho pot suportar i la prova és que a Manresa tanquen moltes botigues petites”, ha explicat.\nSituada al carrer Urgell, al bell mig del centre històric de Manresa, Joguines Valls és una botiga de les ‘de tota la vida’. És petita, però plena de joguines per tots els racons. “La majoria dels manresans hi hem badat algun dia”, explica una de les dependentes.\nLa clau de l’èxit que l’ha fet sobreviure durant tot aquest temps és el tracte amb el client. “Aquí no tenim un temps per fer una venda, el tracte i la relació amb el client és molt diferent”, ha assegurat la seva encarregada, Trini Xuriguera.\nUna de les dependentes de Joguines Valls fent una venda aquest Nadal.\nMalgrat això, Internet i les grans superfícies han guanyat la partida i, finalment, Joguines Valls tancarà. “No podem suportar més la competència ferotge d’Internet. Molta gent ens ve a demanar informació i després compren el producte a Amazon”, ha explicat Xuriguera. A partir de l’11 de gener, la botiga farà liquidació.\nPla general de l’interior de la botiga Joguines Valls de Manresa.\nJoguines Valls és el quart establiment del casc antic de Manresa que anuncia el tancament aquest desembre.


Vall de Planes - Garraf en BTT\nAquesta ruta l’he fet a l’hivern, amb neu. A l’estiu es pot fer igual, però suposo que el camí serà més senzill, a l’hivern amb neu costa un pel de pedalar.\nSurt de l’estació d’esquí de Saint Pierre dels Forcats, des del telecadira de l’estació d’esquí de Cambre d’Aze. Sortim i encarem la pista verda, la Château d’Eau, anem pujant per la pista fins trobar a la dreta una altre pista verda, la Promenade en Forêt, l’agafem i la pugem fins que ens trobem en un creuament, just al final de la Enduro 6 i 7. Agafem el camí de l’esquerre, el camí que creua la pista blava Le Combe. Es un camí ample que es pot circular amb cotxe, no té cap dificultat. Passarem per l’Enduro 5 de baixada, i entrarem de nou a la Château d’Eau, la verda que hem agafat al principi, la creuem seguint el mateix camí que duem, el camí fa un revolt a la dreta, creua de nou la pista i entra de nou al bosc. Seguim el mateix camí, que creua de nou una pista, una verda que es diu Petite Verte, i després d’un petit revolt i uns 10 o 15 metres, creua de nou la Château d’Eau, seguim el mateix camí, ja surt de l’estació.\nCreuem una pista que no existeix, no esta senyalitzada i creuem un camí d’un remuntador que fa molts anys que no funciona. Ens trobem en que el camí es divideix, pot anar a la dreta, cap al telecadira i des d’on vindria l’Enduro 4 o seguir recte, per un cartell que esta marcat com Enduro, però que no té número. Hi ha un cartell gran que diu Valle de Planes, recte. El camí es planer, hi ha un desviament a l’esquerre que no fem, hi ha una senyal de no passar, es una propietat privada. Després d’aquesta petita entrada comença a pujar, res important amb un revolt molt ample a l’esquerre, anem vorejant la muntanya, la vall. Seguim pujant fins arribar a dalt, on el camí es planer de nou i hi ha una recta, on arriba a una mena de plaça on diu Enduro a l’esquerre. Aquesta vegada no baixarem per la pista d’Enduro, seguirem recte.\nA l’hivern hi ha una balla oberta, a l’estiu esta tancada i demanen si vas amb gos que el duguis lligat, suposo que deu haver-hi animals pasturant. El camí va pujant lentament, no es cap problema, va agafant alçada i rodejant les muntanyes, un parell de muntanyes per ser exacte. De cop comença a baixar, i s’arriba a una esplanada on diu pàrquing, el camí segueix recte. En aquest punt anem en sentit contrari, diguem que just girem a l’esquerre molt, molt que sembla que tornem endarrere. Hi ha un corriol estret, que esta marcat amb el pas de un quad, no pas d’un cotxe. Seguim el camí, no té pèrdua, puja poc i baixa molt, es creua un riu, poc profund, no té un pam d’aigua i s’arriba a un camí ample, un camí de cotxes que surt des de les antenes del poble de Planes.\nSortim a una mena d’esplanada on diu pàrquing també. En el nostre cas anem a l’esquerre, on el camí es fa més estret però es pot circular amb cotxe perfectament, el que baixa a la dreta, es més ample i esta més transitat. El de l’esquerre, voreja un parell de muntanyes, planeja i baixa un pel fins arribar a un punt on el camí s’acaba com a tal. Hi ha un corriol que puja a l’esquerre, molt inclinat, un camí que segueix recte, per anar a peu i que no té sortida en uns 50 metres i un corriol estret que baixa recte, es el que agafarem. No té cap complicació, va baixant i esta marcat.\nSeguint el camí ens trobem de nou al final de la pista d’Enduro que no té número, coincideixen. A la part final, a l’estiu, hi ha un pas sobre unes fustes i esta tancat perquè els animals no marxin, a l’hivern, no hi ha el tancat i es pot baixar recte. Anem a parar al Pla dels Esquirols, una mena de plaça on aparcar el cotxe si vens des de Saint Pierre dels Forcats, i que hi ha un corriol per fer a peu fins a Planes. Es pot seguir recte i baixar fins a la carretera, però en aquest cas, anem pel camí ample cap a Saint Pierre dels Forcats, creuant el riu que no te gaire aigua, es pot fer bé i aparegut a l’estació d’esquí de nou, allà on hem sortit fa una estona.\nA l’hivern la ruta es d’una hora i mitja a l’estiu suposo que 15 o 20 minuts menys, no té cap complicació tècnica, es pot fer amb qualsevol nivell, això si, que pugui baixar corriols amb alguna pedra, però no es pas un track d’enduro.\nEs una ruta circular de 11km amb un desnivell de 377 metres, l’he feta en dissabte 31 de març del 2018.\nAquí us deixo el track per descarregar-lo\nTotal distance: 11018 m\nTotal descent: -405 m\nDownload file: Vall de Planes.gpx\nGarraf en BTT > Altres rutes > Vall de Planes


Crea el teu curs en línia | Fundació Antiga Caixa Sabadell 1859\nQuè necessitem per fer un curs en línia, posar-lo a la xarxa i fer-ne difusió? A partir de la plataforma Wordpress, crearem una petita «acadèmia» online en la qual muntar des de zero un curs que ens permeti compartir des de casa els nostres coneixements, treballant també diversos aspectes de la seva gestió, des de la comunicació a la captació de públics.\nHorari: dimarts 2, 9, 16 i 23 de març, de 18 a 20 h.\nPer què crear una acadèmia online?\nEn la primera sessió treballarem tots els paradigmes que tenen els alumnes, els quals els impedeixen construir el seu propi curs en línia. Un cop treballades aquestes limitacions, estaran preparats per afrontar el curs en si, ja que veuran que moltes dificultats són autoimposades.\nTreballarem en les necessitats per muntar un curs en línia i des de zero, i veurem com podem treballar amb l'equip que tenim actualment als nostres domicilis.\nMuntem el nostre curs\nEs treballarà tot el contingut dels cursos dels participants, com estructurar-los, amb quin objectiu, quin serà el públic, com en farem difusió..., i quines plataformes podem utilitzar per allotjar el nostre curs.\nTreballarem totes les eines que ens permetran fer difusió del curs i arribar a més clients potencials.\nTaller en línia (les classes s’imparteixen mitjançant Zoom).\nEl taller requereix inscripció prèvia. Pots reservar plaça per correu electrònic, telèfon o mitjançant aquest formulari d’inscripció.


En el dia del naixement de Buda | El Tirabou\nEscrit per manhel el 7 mai 2020 • 19:56 No hi ha comentaris\nAvui hi ha lluna plena. És la segona lluna plena de Primavera, la de maig-juny (enguany ha caigut a principis de maig). Aquest dia és l’escollit, arreu del món, per commemorar el naixement, la il·luminació (el “despertar”) i mort (ascens al Paranirvana) del Buddha històric, que segons la tradició budista van tenir lloc el dia de lluna plena del mes de Vesak (de diferents anys, és clar). Aquest és un bon dia per recordar els beneficis que ens aporta la visió budista del món. Tots els que som iniciats en alguna tècnica de meditació coneixem perfectament -perquè ho hem viscut en la pròpia pell- quins són els immensos beneficis de tenir la ment en calma, i com de difícil és d’aconseguir-ho en aquest món infoxicat (intoxicat d’informació) en què vivim.\nAl nostre país, el budisme avança -mica mica i sense fer massa escarafalls- com una pluja fina que va calant, al mateix temps que el cristianisme recula. La tendència, tanmateix, no és nova: diria que va començar a gestar-se amb la contracultura dels anys 60 del segle passat. Els indicis d’aquest procés són, avui, ben evidents: a moltes llars s’han substituït els referents cristians per imatges icòniques del budisme (com l’home que medita); cada dia hi ha menys gent a les esglésies (tant en el dia a dia com a la missa dels diumenges), i només s’omplen en ocasió de les festes; les llibreries són plenes de llibres d’autoajuda i de noves espiritualitats, molts d’ells sorgits de les ensenyances budistes; hi ha pel·lícules, programes de ràdio i televisió sobre l’amalgama de tècniques budistes per assolir el “despertar”; molta gent practica Ioga o medita cada dia; es fan cursos de mindfullness (o com es digui) a les empreses; algunes escoles i presons estan fent classes de meditació; els llocs de culte arcaic també són reconeguts pels budistes; hi ha un auge evident del veganisme/vegetarianisme i la defensa dels drets dels animals…\nJo afegiria, a més a més, que hi ha molta gent que és budista i encara no ho sap. I també que hi ha molt desconeixement i molts estereotips a abatre. Caldran molts i molts anys abans no es formi una branca pròpia (catalana) del budisme, síntesi i fusió del budisme arribat de fora amb el cristianisme arrelat. Però la tendència em sembla clara. I me n’alegro, perquè a vegades sembla que vulguin crear una imatge del món on només hi hagi dues religions, la cristiana i la musulmana. I no, n’hi ha moltes més.\nCom que fa poc va ser Sant Jordi i tot just ara comencen a obrir les llibreries, recomano alguns dels llibres que vaig adquirir en el meu darrer viatge al Nepal. Dos són sobre el pensament d’un dels grans líders espirituals del món, el Dalai Lama, i els altres sobre diversos aspectes relacionats amb un tipus de budisme que m’interessa especialment, el que practiquen els newars de la Vall de Kathmandú.\nEntrada anteriorNedalogia Entrada posteriorEl sop i l'escudella


Ajuntament de Mollet: 17.500 persones visiten la Fira d’Artesans\n"Ha estat un gran èxit", ha assegurat l'alcalde de Mollet, Josep Monràs. “Vull agrair als veïns i veïnes la seva implicació i aposta per aquesta fira. Als artesans per la confiança que tenen amb Mollet. I, com no, a tots els visitants que any rere any demostren la seva estima per aquesta festa tan arrelada a la nostra ciutat”.\nMercè Pérez, regidora de Cultura "Les bones dades demostren que la gent tenia ganes de tornar a passejar per la Fira d'Artesans, malgrat la pluja i la reducció d’activitats per la pandèmia. Com ja va passar a la Festa Major, els ciutadans i ciutadanes han tornat a demostrar el seu civisme; els tres dies han transcorregut amb normalitat i sense cap incidència"\nRespecte per les mesures\nL'entrada de la Fira estava situada el Carrer Portugal, a la baixada de Can Rota. Els visitants anaven accedint al recinte esglaonadament, posant-se el gel hidroalcohòlic i sense generar cues. La circulació a l'interior del recinte també ha estat fluida. Els visitants han respectat en tot moment el recorregut en sentit únic i l’obligatorietat d’anar amb mascareta. Les parades estaven situades als carrers Portugal, Sol, Bartomeu Robert, Tajo i Plaça de l’Artesania. La sortida era per Can Pacià.\nA causa de la Covid-19, la Fira no ha comptat aquest any amb els tradicionals tallers artesanals per a nens que es feien en les anteriors edicions, com ara el de producció de pa. Tampoc hi ha hagut les actuacions de castellers, capgrossos o sardanes.\nEntrades exhaurides al concert de cloenda


Dimarts, 28/01/2020 - 20:30\nDe la gala dels Goya (TVE-1) el més interessant, televisivament parlant, va passar l’endemà a Late motiv (#0, Movistar+). Va convocar Buenafuente Almodóvar, i Bob Pop, que també hi era, va exclamar amb una rotunditat portentosa: «El millor de la gala va ser al final, quan li vam veure el cul a Buenafuente». I va afegir: «Antonio Banderas, al veure-ho, em va xiuxiuejar: per tenir 55 anys, el seu cul no està gens malament». ¡Ah! Coincideixo amb l’apreciació. Els gags i sketchs que Silvia Abril i Buenafuente van fer en aquesta edició van ser molt fluixos. Alguns fins i tot antiquats, amb poc enginy i menor intenció. Vagi amb compte aquesta estimable parella de còmics amb la idoneïtat dels guionistes que els toquin, no sigui que acabin repetint aquell estil de les gales de l’exventríloc José Luis Moreno, quan feia sortir la Pepa i l’Avelino a Escenas de matrimonio. O sigui que l’últim gag, quan marxaven, ensenyant les galtes dels seus culs, va ser en efecte el seu millor humorisme escènic.\nÉs curiós, va ser Bob Pop qui va explicar una interioritat de la gala que, ben guionitzada, hauria sigut un èxit. Va dir Bob que, el dia anterior, en l’assaig general, li van assignar el rol d’obrir el sobre i donar el nom del guanyador del millor guió. I que a totes les preses de l’assaig ell sempre deia, obviant la resta de candidats: «¡Guanyador Pedro Almodóvar!». ¡Ah! Pel que sembla els membres de l’Acadèmia es van espantar, i llavors li van canviar el rol: Ángeles González Sinde seria l’encarregada d’obrir el sobre i donar el nom, i Bob s’encarregaria simplement de donar l’estatueta. Home, això hauria donat per a un esquetx molt saborós. I és que l’admiració de Bob per Almodóvar és tan enorme que va confessar que ell hauria pronunciat el seu nom tot i que al sobre en posés un altre. ¡Ah! S’hauria produït llavors un cacau apoteòsic. Només des de l’humor, i la ironia, s’hauria pogut salvar aquesta situació. Lamento que Bob no fos contractat com a guionista en cap.\nQue et donin un Goya és un èxit, però que un amic digui el teu nom, tot i que sigui una trampa i no et correspongui, també és un altre èxit. No et donen l’estatueta, però la tele consagra el moment per tots els racons del planeta. S’atribueix a Almodóvar aquesta frase: «L’èxit és la mentida més gran del nostre temps». Humoristes del món, poseu-vos, doncs, mans a l'obra.\nTemes: Late motiv Pedro Almodóvar Andreu Buenafuente Premis Goya


iTIME de Peyu - Teatrets d'Osona\niTIME de Peyu\nTime Corporation, reconeguda empresa americana del sector de la cronosscience, presenta en exclusiva mundial una aplicació que canviarà el món. El que Juli Verne ja va imaginar en la seva mítica novel·la, i que més endavant Herbert George Wells també va escriure, i que finalment l’any 1960 George Pal va dur al cine, la fantasia de controlar el temps, avui és una realitat.\nNingú millor per presentar un esdeveniment d’aquesta transcendència que un comunicador en majúscules: Peyu, que aparca el seu rol com a humorista, per acostar-nos al producte estrella de Time Corporation. Preparin-se per fer un viatge inoblidable, un viatge que els canviarà la vida.\nGràcies a i-Time i a la feina de molts investigadors de renom al país com el doctors Joan Roura, Ernest Villegas, Anna Bertran, Manel Portomeñe, Gerard Pujol o Dani Tort, entre d’altres; avui podran viatjar en el temps. Agafin-se a les seves butaques, benvinguts a l’únic lloc del món on veritablement es poden controlar el temps, l’espai i les emocions. Benvinguts al teatre.\nDivendres, 10 febrer\n2017-02-10 22:00 2017-02-10 23:00 Europe/Madrid iTIME de Peyu Monòleg Sala La Canal de Tona Teatrets d'Osona


EVA, TURMIX, GINEBRA: LES TRES AL MIG DE LA PISTA – Quadern de Terramar\nEVA, TURMIX, GINEBRA: LES TRES AL MIG DE LA PISTA\nPublished on 4 de Mai de 2016 per VinyetBlogWeb\nUna novel·la d’abast universal és aquella que pot ser llegida per qualsevol persona en qualsevol racó de món: sempre hi haurà l’esquer i l’ànsia d’anar avançant pàgines perquè per més que el que hi transcorre tingui nom, cognoms, filiació i ubicació concrets i fins i tot propers, el que s’hi transmet i la seva formulació superen qualsevol referent d’immediatesa. Encara que la concreció dels noms ens retorni a indrets sabuts, coneguts, familiars. La primera novel·la de Joan Duran, poeta, editor, doctor en bioquímica i sitgetà, va tenir a la vila dos presentadors de luxe. Sebastià Portell, que va actuar primer, la va definir com “La novel·la drag que Catalunya necessita”. Gran titular, que l’endemà publicava el digital Núvol i que es va estendre com un reguerot de pólvora per la xarxa. Xavier Gimeno, a continuació, va fer un al·legat en favor de la novel·la com a pura escriptura sense additius qualificatoris; per tant, res de novel·la històrica, va reblar, i aquí rau la seva contemporaneïtat i atemporalitat.\nSón dos girs de cal·lidoscopi que situen Eva Turmix Ginebra en un punt de mira múltiple, com el joc dels tres mirallets que van reproduint multitud d’imatges per a un sol esguard. Profundament, i fins a l’infinit. Així hauria estat la vida de les tres protagonistes de la novel·la que, en realitat, no són tres, sinó sis més un. La història “de tres joves que neden a contracorrent del temps i que trien l’opció de contradir la realitat” que els acaba devorant.\nEva Túrmix Ginebra és un relat dels anys de la transició en escenari sitgetà. Els anys d’una transgressió entre la complicitat del cercle i una permissivitat relativa i tot relativament clandestí. El Tràiler, El Candil, Los Tarantos, el Comodín, la vigília de Corpus, el quadre del pintor Almirall, les senyes de mar, el Xiringuito, el Prado i el Retiro, el Cap dels Grills, la Festa Major. Juntament amb la realitat, Salazones Carbonell, en Nito, un Chevrolet negre, “un pati groc i diàfan com un Dissabte de Glòria.”\nUna detenció, un suïcidi i una mort per sobredosi repartits al llarg d’un ritme narratiu condensat, ajustat, acompassat, un intens retrat coral en el que la ficció i la realitat trencada en múltiples miralls s’entremesclen mostrant fesomies i perfils de versemblança. I, envoltant-ho tot, “una fortor que es dissipa, que empudega la platja i el passeig, les cases i les famílies. I impregna els cossos que viuen, sempre momentàniament, en una ignorància somorta. O en la pau, sempre tan fràgil, de la mentida”. Però la grandesa, o, una de les grandeses, el poder d’atracció d’Eva Túrmix Ginebra és la de depassar l’anècdota ben travada i aprofundir en el substrat obscur del que l’anècdota emergeix – el terç visible de tot iceberg. És un relat de desesperança cridat finalment a la redempció per mitjà de la paraula i de la imatge en el potser darrer intent de, més que fer una pau, atorgar-la als morts i als vençuts d’una generació que la van fer fora sense explicar-li el perquè.\nSitges ha estat, és, un escenari literari imprescriptible. Ha inspirat centenars de versos i una munió d’articles periodístics. El relat ha estat més ajustat: les Dones del meu paisatge (1928), de Salvador Soler i Forment, pura prosa narrativa noucentista; la novel·la de Ramon Planes, La terra té camins, història intergeneracional de guerra i postguerra entre la resignació i l’esperança; el Pa de Llop i El temps a mitges, de Xavier Gimeno, dos implacables relats entre la metàfora i la història; el segon amb elements de contemporització amb les tres estarlets d’enmig de la pista. Les novel·les, els relats, són més miralls que ficció, o són ficcions emmirallades. Eva Túrmix Ginebra és el punt just d’intersecció que ens mostra el somriure més àcid i l’esguard més amarg d’un paisatge lluminós i blau bescanviat en la fosca.\nCategories El Marge Llarg, Literatura, Sitges•Tags Dones del meu paisatge, El temps a mitges, Joan Duran i Ferrer, La terra té camins, Pa de llop, Ramon Planes, Salvador Soler i Forment, Sebastià Portell, Xavier Gimeno\nAnterior LA MÉS MODERNISTA, LA MÉS EMBLEMÀTICA\nSegüent AMB CASAS LA MODERNITAT ARRIBA A LES COTES MÉS ALTES\nOne thought on “EVA, TURMIX, GINEBRA: LES TRES AL MIG DE LA PISTA”\n8 de Mai de 2016 a les 10:20\nEl local universal, doncs, amb Sitges com a escenari.


Història | ESC Quatre Vents\nL’escola Quatre Vents és pública i va entrar en funcionament el curs 2004-2005. Està ubicada a la zona nord del poble, a la banda esquerra de la sortida de Manlleu en direcció a Torelló i disposa d’un ampli terreny de 9.275 m2, amb un edifici construït l’estiu del 2007, amb equipaments, instal·lacions i aules per a dues línies senceres d’Educació Infantil i Primària.\nCom a comunitat educativa ens considerem pertanyents al barri, al poble i a la comarca i volem ser una entitat que col·labora amb les institucions locals i comarcals, participant de forma habitual de les activitats culturals que s’organitzin i treballant de conjunt amb la resta de centres educatius de la població.\nCom a escola plural, ens proposem incloure en els nostres objectius educatius els valors humans de la solidaritat, el respecte i la cooperació.\nDes del centre entenem l’educació en el seu vessant més ampli. Creiem que els aprenentatges han d’abastar tots els àmbits de la vida de l’alumne/a i promoure el creixement de la personalitat, la creativitat, els hàbits socials, els coneixements acadèmics i les habilitats artístiques.\nTambé estem interessats a promoure en els/les alumnes hàbits saludables i actituds d’autoprotecció vers els perills i accidents.\nDesitgem que puguin sentir-se elements actius de la seva pròpia formació, expressant les seves idees i pensaments, partint de la curiositat i d’allò que els interessi, elaborant hipòtesis i arribant a les seves pròpies conclusions a partir del raonament i, si és el cas, de l’experimentació.\nTenim interès per les noves tecnologies i les seves aplicacions.\nVetllem per preservar el medi, inculcant als/les alumnes actituds de protecció ambiental, de respecte vers la natura i de gestió dels recursos naturals. La tria dels residus, el reciclatge i la reutilització de materials també formen part de la nostra proposta educativa.\nConsiderem important la participació de tots els sectors de la comunitat educativa en la presa de decisions, la gestió i les activitats del centre. Valorem l’escola com a punt de trobada i diàleg entre tots els sectors implicats en l’educació dels/les nostres alumnes.\nSílvia Àvila i Mònica Pons\nEl dibuix del logo de la nostra escola ens mostra una casa, indicant que volem ser un centre acollidor on alumnes i famílies es trobin atesos i es sentin com a casa.\nTambé hi ha una porta. És una porta oberta. Oberta a tothom sense cap mena de reserva i oberta a nous corrents pedagògics que aporti noves idees per anar-nos amollant a les necessitats del moment i a l’evolució de la societat.\nEl triangle que corona l’edifici simbolitza el saber, la formació acadèmica i les tasques d’ensenyament i aprenentatge.\nTot això ve emmarcat en un requadre on estem immersos; és l’entorn, el barri, el poble, la comarca, Catalunya; el país on vivim i pel que lluitem.\nPer acabar, hi ha els vents. Els vents que provenen de tots els punts del planeta, que entren a l’escola, renoven l’aire, les idees i que surten en totes direccions escampant les llavors més diverses amb el desig que arrelin en la societat i que ens ajudin a fer dels/les nostres alumnes unes persones bones.\nPrimera Directora de l’Escola Quatre Vents (2005 – 2011)


Fairbanks Inn St. Johnsbury (VT) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n401 Western Avenue, St. Johnsbury, St. Johnsbury (VT), Estats Units - Veure al mapa\nMés informació sobre Fairbanks Inn\nConvenientment situat a St. Johnsbury (VT), Fairbanks Inn és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Fairbanks Inn és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, centre de negocis, instal.lacions de barbacoa, premsa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior, esquí, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Fairbanks Inn.\nAllotjaments a St. Johnsbury (VT)