Patrimoni industrial :: Elements del patrimoni historicoindustrial :: Consell de Mallorca\nBIC (Béns d'Interès Cultural)\nBC (Béns Catalogats)\nCan Morató. POLLENÇA\nConjunt d'edificis del ferrocarril Palma-Inca. PALMA\nMotor de gas pobre. BINISSALEM\nOlleria de Can Palou. MARRATXÍ\nPatrimoni > Elements del patrimoni historicoindustrial > Patrimoni industrial > BC (Béns Catalogats)\nCan Morató, dedicada a la producció i exportació de catifes, és un exemple clar de la indústria de Pollença que va tenir el seu auge entre 1920-1960. L’abandonament del petit taller o la indústria domèstica en el sector tèxtil suposà l’aparició d’aquest tipus de fàbriques. Can Morató funcionà des de 1922 fins 1960, any en què va tancar i s’abandonà l’edifici fins a l’actualitat.\nSituat al nord del poble de Pollença, el complex industrial s’estructura a partir d’uns grans espais per a la ubicació de maquinària i obrers. Planta rectangular, teulada a dues vessants i vans laterals per facilitar l’entrada de llum.\nIncoació BOIB 12/06/2001\nDeclaració BOIB 12/03/2002\nEl conjunt d’edificis del ferrocarril de Palma- Inca s’ubiquen a l’estació de Palma i daten de 1874-1930, adscrits a un estil modernista, dins dels diferents processos de construcció i desenvolupament de l’estació. El conjunt d’edificis protegits són un total de sis: l’edifici de viatgers, l’edifici administratiu, l’Hostal Términus, l’edifici de la màquina de vapor i el fumeral, la fusteria taller de muntatge i el magatzem de recanvis.\nIncoació BOIB 11/07/2006\nDeclaració BOIB 22/03/2007\nAquest motor de gas pobre de fabricació britànica, marca Crosley Brothers de Manchester data de 1902, i va ser adquirit per Joaquim Roig Planells per mecanitzar la seva fàbrica de calçat. El motor compta amb unes rodes de 2,16 m. de diàmetre, la qual cosa li donava una potència de 70 cavalls de rendiment.\nA l’actualitat, es conserva descontextualitzat als jardins de sa Rectoria, al centre de Binissalem.\nIncoació BOIB 12/04/2005\nDeclaració BOIB 31/01/2006\nL’olleria de Can Palou va començar a funcionar a la segona meitat del segle xix, i el seu primer propietari va ser Pere Antoni Palou. Per herència, sempre ha estat a càrrec de la mateixa família fins al tancament, el 1956.\nL’olleria recull la tradició del fang a Pòrtol i representa un bon exemple d’aquesta producció gerrera al terme de Marratxí, i datada des del segle xviii, reuneix tota una sèrie d’elements i d’habitacles que la converteixen en un complex d’interès.\nIncoació BOIB 10/08/2000\nDeclaració BOIB 17/02/2001


El retorn econòmic de la inversió en el paisatge al VI Congrés d'Art i Paisatge | RTVVilafranca\nEl retorn econòmic de la inversió en el paisatge al VI Congrés d’Art i Paisatge\nEl sisè Congrés Internacional d’Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme centra la mirada en el retorn econòmic de la inversió en el paisatge.\nPartint de la premissa que la recuperació econòmica generarà noves tensions al Penedès, el Congrés Internacional d’Art, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme dedicarà el tema d’obertura de la seva sisena edició al retorn econòmic d’una gestió adequada del paisatge vitivinícola.\nEl congrés se celebrarà el dijous 15 i el divendres 16 de juny al Vinseum de Vilafranca i a Torreramona, a Subirats. Serà inaugurat per la consellera d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació de la Generalitat Meritxell Serret i s’obrirà amb la conferència del nord-americà Paul Merton, expert internacional i assessor del sector del champagne, sobre la influència dels intangibles en el negoci del vi. El bloc dedicat a l’economia es tancarà amb una taula rodona titulada ‘Empresa, economia i paisatge’.\nEl director del congrés Miquel Vidal apunta que voldria que “s’assumís clarament que un bon paisatge representa una bona rendibilitat econòmica”.\nA banda del bloc econòmic, n’hi haurà un dedicat al paisatge, un al territori i un altre dedicat a l’art. En el bloc del paisatge es farà una introducció a les identitats dels paisatges vitivinícoles de diverses denominacions d’origen catalanes per definir el que cal conservar en cada cas.\nHi haurà diverses ponències i el bloc acabarà amb una taula rodona que plantejarà la gestió del paisatge vitivinícola com a recurs enoturístic segons els caràcter de les DO.\nEl darrer dia del congrés serà el divendres a Torreramona. El bloc del territori plantejarà el dilema del planejament contra o amb el paisatge vitivinícola, versarà sobre els possibles escenaris de conflicte, la participació en la creació del paisatge a través de la ordenació del territori, amb atenció especial als projectes logístics, i el paisatge vitivinícola i l’enoturisme en el marc del Pla Parcial Territorial de la Vegueria Penedès.\nEl bloc dedicat a l’art plantejarà el diàleg entre l’art en les seves múltiples formes amb la vinya sota el lema ‘Maridatge de cultura, vi i paisatge’. L’arquitectura de pedra seca hi tindrà un paper important i es presentarà l’obra de l’escultor Josep Massana ‘Geometria líquida’, una peça artística que s’incorpora a la recuperació d’un marge de pedra seca al Mas de la Bardera de Subirats a càrrec del mestre margener Joan Rovira.\nTambé hi haurà tasts de vins, sopars o un concert de poesia en jazz. Les inscripcions al congrés es poden fer a través del web www.congresartipaisatge.cat.\nLa presentació del congrés a Vilafranca ha comptat amb la participació del regidor de cultura de l’Ajuntament Raimon Gusi, en ser el consistori vilafranquí un dels principals patrocinadors de l’esdeveniment.\nMiquel Vidal, Paisatge Vitivinícola i Enoturisme, Pere Guilera, Raimon Gusi, VI Congrés d'Art


Impedanciometria - Página logosalut\nFonaments d'audiologiaAvaluació audiològicaImpedanciometria\nImpedanciometria És un\nconjunt de proves objectives, no invasives i indolores que permeten avaluar la funció de l’orella mitjana. Avaluem la mobilitat de la membrana timpànica durant la\nvariació de pressió d’aire. Per a realitzar la timpanometria es col·loca la punta d’una sonda en el conducte auditiu extern fins a obtenir un segell hermètic. Posteriorment, s’aplica\npressió per facilitar l’observació del comportament del sistema davant dels canvis de la mateixa pressió. Avalua els següents aspectes:\nNota: És de gran importància que abans de realitzar aquesta prova s’hagi realitzat una otoscòpia per tal de detectar possibles traumes a nivell del timpà (ex:\nperforació timpànica, etc.). Figura 1. Timpanograma normal i els seus components. Definició de compliància Es\ndefineix com la mobilitat o elasticitat del sistema de l’orella mitjana fent referència a la facilitat de transmissió del so a través d’aquest. La unitat de mesura és el cm3 o ml.\nAquest volúm és messurat a través de dos registres: El primer s’obté quan la membrana timpànica es fa més rígida per l’ aplicació d’una pressió d’aire conegut (+200 mm H2O).\nPosteriorment a la determinació d’aquest volúm, es pren un segon enregistrament, el qual correspon a la mesura del volum equivalent. Això es fa amb la membrana timpànica en estat de màxima\ncompliància (quan la pressió d’aire de l’orella mitjana és equivalent a la del conducte auditiu extern). Definició de gradient Aquest pot ésser calculat de diferents formes. Dins el laboratori podem utilitzar la següent fòrmula per a trobar el valor numèric de la pendent de la corba del timpanograma:\nGradient = Compliància – (Yn +\nYp)/2 (ml). Aquesta\nfòrmula dona valors de gradient alts per a corbes de timpanogrames molt pendents i baixos per timpanogrames plans.\nInterpretació de les gràfiques timpanomètriques Avaluem:\nDesplaçament: normal centrada.\nAmplitud: normal entre 1 a 1,3 aprox. POM.\n3. Forma: Normal en pic i simètrica.\nTipus de corbes:\nTimpanograma tipus “A”: En aquest trobem la compliància màxima ben definida a una diferència de pressió de 0 mm H2O. Aquesta corba és la que s’observa més sovint en persones amb audició normal o hipoacúsia neurosensorial. Timpanograma tipus “AD”: Aquest timpanograma és una variació del tipus A, en aquest s’obté un pic alt i obert (compliància elevada), donada la hipermeabilitat de la membrana timpànica. La pressió es\ntroba dintre de la normalitat. Aquest tipus de corba és característic en una discontinuitat de\nla cadena ossicular\n(ex: degut a un trauma). Timpanograma tipus “AS”: El timpanograma mostra una compliància limitada en relació amb la mobilitat normal, mantenint la pressió d’aire dins els paràmetres de normalitat. És característic de l’ otoesclerosi (no es pot moure la platina de l’estrep i per tant, la del martell juntament amb la membrana timpànica tampoc es poden moure). Timpanograma tipus “B”: El timpanograma es caracteritza per la poca variació de la compliància quan hi ha canvis de pressió d'aire. En aquest no s’observa un màxim de compilància\ndefinit a cap pressió d’aire (no hi ha\nretorn degut a zona ocupada). Aquest timpanograma és comú en les persones amb líquid a l’orella mitjana (otitis mitjana serosa). Timpanograma tipus “C”: El cim de la compliància es troba definit a pressions negatives (no hi ha equilibri\nde pressions i no s’equiparen). La presència d’un timpà intacte però retragut, suggereix una alteració en la trompa d’Eustaqui (obstrucció tubàrica). C/ Circumval·lació, 44 Àtic 1a


El rap brut de Nach i Residente i altres videoclips que no et pots perdre | Tresdeu.com\nEl rap brut de Nach i Residente i altres videoclips que no et pots perdre\nJoan Fuset | 29 octubre 2018\nJoan Fuset - 29 octubre 2018\nDos titans del rap hispà com són l’alacantí Nach i el porto-riqueny Residente s’alien per aquest rap brut. Un videoclip en blanc i negre però que no necessita cap altre color perquè et deixa atrapat mirant fins que s’esgota la barra de reproducció. Una base directa a la vena i una lletra dura contra el postureig de les noves estrelles del panorama musical. El vídeo dirigit pel propi Residente (René Pérez) compta amb originals i interessants efectes visuals.\nFoto de portada de ONErpm Studios\nGener – El riu que no torna\nGener ha llançat el segon avançament del seu nou disc anomenat Cante el cos elèctric, amb aquest tema acompanyat de videoclip. “El riu que no torna” és una evocadora peça que combina en mesura justa eixe country americà cantat en valencià embolicat amb llaços electrònics. El videoclip dirigit per Podenco i Carlos Aparicio ens mostra la banda actuant d’un mode cru, deixant a la vista focus, cables i raïls de travelling.\nJúlia – Menta\n“Menta” és un tema del segon LP de la banda alcoiana Júlia anomenat Pròxima B . Sintetitzadors i guitarres elèctriques combinen amb l’orínica veu quasi propera als cants de sirena, però amb la diferència de que nosaltres ens deixem seduir sense complexos. El videoclip dirigit per Corinne Films gravat entre Londres i València ens mostra un joc de màscares que ens convida a tocar-nos. Una oda al tacte, a la pell, als arraps… i a la menta.\nEls propis Killus han titllat el videoclip del tema “Imperator” com el més especial dels que han tret fins a data de hui. El grup de metal de Vila-real caracteritzat pel seu terrorífic maquillatge i posada en escena ens deixa aquest monstre audiovisual. Dirigit per Eric Benajes, es tracta d’un videoclip narratiu el qual ens conta la història d’un jove perdut. En un idíl·lic paratge enmig del no res es veurà amenaçat pels membre de Killus.\nElhombreviento – Tormentas de verano\nL’artista multidisciplinari i quasi home orquestra conegut com Elhombreviento ha tret el segon avançament del seu pròxim disc en solitari, Del amor y otras historias. Reflexions a ritme de rap calmat i pausat amb un auto-tune evident. La lletra, la base i el videoclip són obra de l’artista qui ha composat un vídeo en blanc i negre ,de vegades sépia, de vegades verdós, apostant pel format 4:3.\nEscolta la primera de les 7 versions en 7 idiomes d’ «I tu, sols tu» del Diluvi\nMAI MAI regressa amb nou videoclip, mostrant-nos “El camí cap a casa”\nNOU! Mi pena mi suerte, vídeo i single de Mafalda\nElhombreviento, Gener, Júlia, Killus, Nach, Residente, Videoclips\nLa Llista de Pere Aznar, què escolta el presentador dels Premis Tresdeu?\nTócate, la websèrie valenciana per acabar amb els tabús sexuals femenins\nAixí sona la col·laboració de Maluks i La Fúmiga a Destacats, Música, Notícies


La investidura i altres contes. Viatge al final de la política | Diari de Tarragona\nLa investidura i altres contes. Viatge al final de la política\nL’independentisme aconsegueix la fita de superar el cinquanta per cent de l’electorat, però és incapaç de formar govern. Potser la independència és un projecte massa gran per a uns polítics massa petits\n03/04/2021 07:10 | Actualizado a 03/04/2021 07:21\nDes que Plató i Aristòtil van ensenyar a administrar raonablement el be comú, la política ha passat per molta filosofia, ciència i experiència, i ara és disciplina acadèmica. Però allò que es va aprendre, si és que es va aprendre, es va desaprenent i estem sumits en un decebedor viatge al final de la política. L’última mostra l’hem tinguda al començament d’aquesta setmana de passió d’un digníssim Pere Aragonès. Resulta que l’independentisme aconsegueix la cobejada fita de superar el 50% de l’electorat, però és incapaç de formar govern. Potser la independència és un projecte massa gran per a uns polítics massa petits, però això és i no és un altre tema. I enfront hi ha un adversari tremendament poderós capaç de fer intervenir els tribunals i no mirar prim en la repressió.\nSi ERC va facilitar a JuntsxCat la presidència del Parlament a Laura Borràs, ara tocava que JuntsxCat facilités a ERC la presidència de la Generalitat. Però no, de manera que, de moment, ERC ha perdut bous i esquelles: el Parlament que tenien i la Generalitat que es mereixien. Ni Junts ho hauria d’haver fet, ni ERC s’ho hauria hagut de deixar fer: més números vermells a la política.\nFracàs de la política concreta en l’elecció del president, però fracàs de la política en general si resulta que això no ha estat possible per la interferència d’un Consell per la República que no hem votat i que te la seu a Waterloo. Fracàs de la política també per la part alíquota dels partits de l’oposició d’esquerres, Comuns i PSC, aquests des de la força d’haver guanyat les eleccions en vots. Si sabessin fer política, potser amb un punt murri haurien analitzat que el millor pel país i per a ells hauria estat cedir les abstencions necessàries a ERC perquè governessin, abocant-los a una geometria variable que els hauria fet imprescindibles. I al damunt dels nostres cants haurien sostret Esquerra de la dependència de Junts, mentre provocaven una crisi monumental a l’independentisme: «Divide et vinces».\nTot això seria fer política. Sense sortir ni de la sessió ni del tema, fer política també és respectar l’adversari, començant per escoltar-lo, que no és res més que donar ple sentit al ‘parlament’, a la casa de la parla que és en tant en quant naturalment algú l’escolta. L’escó és sagrat, és impròpia la rebequeria de marxar quan es parla o es vota alguna cosa que no agrada. I diria que és injust si pensem l’altíssim preu humà que s’ha pagat lluitant contra una dictadura pel nostre Parlament, que no fa tant de temps era una andròmina arquitectònica entre matolls al costat d’un zoològic. No es voten diputats perquè s’absentin, es voten perquè aguantin.\nÉs una bona praxi democràtica i protectora de la democràcia excloure Vox de qualsevol esfera de poder. Però escoltar-los per rebatre’ls i posar-los en evidència també seria fer política, i ves que no els hi restés el protagonisme que els hi regala anar fent el pupes. Per definició, l’espectacle hauria de quedar fora dels parlaments, ja hi ha programes de TV per a aquesta malversació de la política.\nSi ens traslladem a l’escena espanyola, l’exemple que donen tampoc no és exemplar, començant per un rei en mode emèrit que a vegades s’assembla més al de La venganza de don Mendo que a cap realitat seriosa. La política de la comunitat de Madrid fa vergonya aliena, i el sarau que han muntat els socialistes i els soldats Ryan de Ciutadans, amb mocions de censura mal trenades, no els hi va al darrera. Culminat tot plegat per tot un vicepresident del govern espanyol –ahí es nada!– plegant de tan alt càrrec i responsabilitat per sumar-se al merder. Amb el pírric balanç de l’allunyament del centre neuràlgic de l’Estat i de la màxima exposició als focus mediàtics de Pablo Iglesias, el major actiu de Podemos, perdent la vicepresidència segona per una de tercera en tots els sentits de la paraula, fracassant en la primera aliança necessària amb Más Madrid i amb molts números per perdre unes autonòmiques impostades al tot o res.\nCom que demà és Pasqua, dia de l’Aberri Eguna, ressenyem que al País Basc han après a fer política com a imprescindible solució després del càstig terrible de la violència. Governa un executiu de nacionalistes i socialistes, que és una fórmula eficaç per assentar la societat, afavorir la reconciliació i fer emergir l’economia, mentre a Madrid l’esquerra abertzale fa costat a les esquerres espanyoles, conscients com són que, pel cap baix, el govern actual és el menys dolent per als seus interessos. Tot això sí, és fer política.\n«L’emoció que em defineix és la passió»


Les claus de la transformació de Dani Pedrosa\nL'arribada de Sete Gibernau i les incorporacions d'Edu Villodre i Giacomo Guidotti, entre els factors que fan que el de Castellar afronti la temporada més il·lusionat\n4 min. Barcelona 08/05/2017 16:48\n651x366 Dani Pedrosa, somrient al podi de Jerez / MIRCO LAZZARI / GETTY Dani Pedrosa, somrient al podi de Jerez / MIRCO LAZZARI / GETTY\nAquest any, Dani Pedrosa ha decidit canviar, transformar-se, reinventar-se. Després que l'any passat signés la seva pitjor temporada (va ser sisè, només va aconseguir tres podis, no va arrencar mai des de la 'pole' i, per primer cop, no va superar el llindar dels 200 punts), aquest any ha decidit afrontar-lo amb molts canvis. Necessitava un incentiu per tornar a creure en ell mateix, per deixar enrere la manca de confiança, la por de les lesions a causa d'una caiguda... La clau d'aquesta transformació no ha estat tan sols una: han estat diverses que, juntes, han capgirat la situació de l'any passat i han permès que ara el 'nou Pedrosa' es mostri més comunicatiu, més proper, més somrient, més relaxat.\nAmazing victory! You all make it possible! / Victoria emocionante! ¡Vosotros la habéis hecho posible! #team26 #victory #spanishgp @hrc_motogp pic.twitter.com/hE8YP0WuZb\n— Dani Pedrosa (@26_DaniPedrosa) 7 de maig de 2017\nEl de Castellar del Vallès feia anys que intentava convèncer el seu amic Sete Gibernau perquè estigués al seu costat, després que el 2013 trenqués la relació que l'havia lligat des de l'inici de la seva carrera amb Alberto Puig. Al final, després de molt insistir-hi, ho ha aconseguit. Retirat el 2009, Gibernau ja havia estat alguna vegada al costat de Pedrosa, però no va ser fins aquest hivern que es va 'oficialitzar' la situació. A Gibernau se'l recorda per la seva capacitat de llegir les curses i de no tirar la tovallola en les seves lluites frec a frec amb Valentino Rossi. Gibernau l'assessora sobre aspectes de pilotatge, gestió dels pneumàtics... però sobretot, l'ajuda en aspectes psicològics.\nPerò aquesta incorporació no ha estat l'únic canvi que ha fet Pedrosa per a aquest 2017. També ha fitxat per l'empresa Wasserman, que és qui li gestiona els contractes. D'ell se n'ocupa Rhys Edwards, que en els últims anys es va encarregar de la comunicació dins de l'equip HRC. Amb ells, Pedrosa ha signat un contracte per a dos anys amb HRC (fins al 2018), fet que li ha transmès la tranquil·litat necessària per afrontar aquesta temporada més relaxat. També cal afegir-hi la figura d' Edu Villodre, que s'encarrega de totes les necessitats del pilot durant els caps de setmana als circuits.\nPerò a més, els canvis també han arribat al seu equip. Després d'apostar el 2014 per Ramon Aurin, el seu telemètric, com a cap de mecànics, per a aquest 2017 va anunciar que contractava Giacomo Guidotti, el cap de mecànics que era amb Scott Redding a Ducati Pramac. Si tot això fos poc, aquest 2017 Honda ha entès les peticions tant de Pedrosa com de Márquez, i han aconseguit que la marca passi a un motor 'big bang', més suau, que beneficia la seva manera de pilotar. I a tot això s'hi han afegit els nous pneumàtics Michelin, més tous, que també li van millor. Canvis en l'aspecte personal, professional i també pel que fa a la moto que han acabat, pel que sembla, provocant una transformació, i han deixat enrere el Pedrosa de temps passats que arribava als circuits sense il·lusió.\n"Aquesta és la dinàmica: afrontar-ho tot amb una mica més d'il·lusió, d'optimisme i d'alegria"\nDani Pedrosa, p ilot de HRC\n"Normalment, a la vida o en la situació en què et trobis, pots afrontar les coses de dues maneres: hi ha el camí fàcil i el difícil. Pots afrontar-ho amb millor o pitjor actitud. És una mica aquest punt: sabem que MotoGP és molt difícil i que passen coses que a vegades són dures, que no tots els moments són bons, però tot canvia depenent de com ho afrontis. Entre els dos camins, pots triar-ne un o l'altre. Aquesta és la dinàmica: afrontar-ho tot amb una mica més d'il·lusió, d'optimisme i d'alegria, perquè al final, això és esport i, sobretot, és l'esport que jo estimo", deia a Jerez Pedrosa; definia així la seva nova filosofia.\n16 anys seguits guanyant\nAmb el triomf de diumenge a Jerez, Dani Pedrosa acumula 16 temporades consecutives guanyant com a mínim una cursa al Mundial, una cosa que fins ara ningú no havia aconseguit mai. El d'aquest diumenge al Gran Premi d'Espanya és el 53è triomf de la seva carrera, el 30è a MotoGP. Però a més, Pedrosa ha aconseguit igualar un rècord que estava en possessió de Giacomo Agostini: el de 12 temporades seguides guanyant com a mínim una cursa a la categoria reina. "És una cosa difícil d'aconseguir i et fa sentir molt bé per dins. He de donar les gràcies a tots els que m'han ajudat a aconseguir aquestes victòries", deia Pedrosa en la roda de premsa somrient, per fi.


‘Esmorzar Europeu’ amb el president de la comissió d’Afers Jurídics, Adrián Vázquez\nMartes, 28 de Junio de 2022 - 3:08 pm | Santos de hoy: Ireneo, Plutarco, Marcela\nLa Noción > ‘Esmorzar Europeu’ amb el president de la comissió d’Afers Jurídics,...\nEl Diari de Barcelona, amb la col·laboració de l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona, organitza el dimarts 7 de juny una nova sessió del cicle ‘Esmorzars Europeus’, amb el president de la comissió d’Afers Jurídics, Adrián Vázquez (Renew Europe)\nAGENCIA ESPAÑA | Cataluña | Viernes, 03 Junio 2022 a las 11:28 am\nEl Diari de Barcelona, amb la col·laboració de l’Oficina del Parlament Europeu a Barcelona, organitza el dimarts 7 de juny una nova sessió del cicle ‘Esmorzars Europeus’, amb el president de la comissió d’Afers Jurídics, Adrián Vázquez (Renew Europe). La roda de premsa (híbrida) es podrà seguir des de la sala de conferències 55.309 de l’edifici Tànger del campus del Poblenou de la UPF i en streaming a diaridebarcelona.cat.\nLa trobada se centrarà en l’agenda de la comissió parlamentària, que té nombroses competències polítiques horitzontals, institucionals i específiques. En aquesta meitat de la IX legislatura, algunes de les seves prioritats són la regulació adequada de la intel·ligència artificial i la configuració de la Llei de serveis digitals. Actualment, la comissió d’Afers Jurídics està reformant els reglaments relatius a la notificació i el trasllat de documents i a l'obtenció de proves, i pretén concloure la Directiva sobre accions de representació. D'altra banda, es manté a l'agenda el desbloqueig dels expedients sobre les dones als consells d'administració i sobre els informes per país, així com la tasca relativa a l'adaptació dels actes jurídics de la Unió al marc jurídic del Tractat de Lisboa i sobre la reforma de la comitologia. Consulta les competències i responsabilitats d’aquesta comissió parlamentària al Reglament.\nAdrián Vázquez, president de la comissió d’Afers Jurídics del Parlament Europeu\nEl president de la comissió d’Assumptes Jurídics es connectarà des d’Estrasburg a la trobada que tindrà lloc a la sala de conferències 55.309 de l’edifici Tànger del campus del Poblenou de la UPF (C/Roc Boronat, 138) i és oberta a tota la comunitat universitària i als mitjans de comunicació interessats. Després de l’exposició inicial de l’eurodiputat s’obrirà un torn de preguntes per als estudiants presents a l’acte. Els mitjans de comunicació també podran formular preguntes, però es prioritzaran les dels estudiants. La sessió serà presentada i moderada pel coordinador del Diari de Barcelona, Roger Cassany.\nAquest serà el tercer dels “Esmorzars Europeus del DdB”, que es faran periòdicament els propers mesos al campus del Poblenou de la UPF i que comptaran amb càrrecs institucionals al Parlament Europeu com a convidats.\nAdrián Vázquez (Madrid, 1982) és diputat al Parlament Europeu des de 2020, membre del grup parlamentari de Renew Europe (Renew), i presideix des de la seva entrada al Parlament Europeu la comissió d’Afers Jurídics.\nEl Diari de Barcelona és un diari elaborat pels estudiants del grau en Periodisme de la UPF, a través de l’assignatura Taller Integrat de Periodisme. També hi participen estudiants d’altres graus, especialment de Comunicació Audiovisual i de Publicitat i Relacions Públiques.


Carrers plens contra la jubilació als 67\nPols dels sindicats al Govern per la reforma de les pensions i, més en concret, per la intenció de l'executiu de retardar l'edat de jubilació fins als 67 anys. UGT i CCOO demanen que no s'aprofiti la crisi per retallar les pensions i els drets laborals.\nLa manifestació a Barcelona ha començat a les 18.00 hores i la assistència, segons informa Catalunya Informació, ha estat massiva. Tant, que a les 18.45 hores encara hi havia gent que sortia de la plaça Urquinaona quan la capçalera ja arribava al final de la Via Laietana. La manifestació ha avançat amb un to festiu.\nEls convocants han situat en 50.000 els participants a la manifestació a Barcelona, mentre que la Guàrdia Urbana ha rebaixat la xifra fins als 10.000. A Lleida, unes 2.500 persones, segons la Guàrdia Urbana, han participat a la marxa fins a la seu de la subdelegació del govern espanyol. A Girona s'han mobilitzat unes 800 persones i la marxa ha acabat a la plaça del Vi. Per la seva banda, a Tarragona, els convocants han xifrat en 1.400 els manifestants. També hi ha hagut protesta a Tortosa, que per primera vegada ha acollit una manifestació d'aquest caire. Hi han anat unes 800 persones, segons els organitzadors.\nTotes les manifestacions han estat convocades per les dues grans seccions sindicals, que asseguren que no descarten promoure una vaga general si el Govern no escolta les seves peticions. De moment, Zapatero ofereix diàleg.\nHores abans de les manifestacions, els dos secretaris generals dels sindicats UGT i CCOO han assegurat a RAC1 què "aquesta tarda hi ha un punt d'inflexió en relació amb les polítiques que havia desenvolupat el govern, i hi ha una resposta".


Puc fer exercici físic si pateixo hipertensió? - Farmaceuticonline\nInici\tVida saludable\tPuc fer exercici físic si pateixo hipertensió?\nClub de l'Hipertens de la Fundació Catalana d'Hipertensió Arterial 3 de Maig de 2019\nClub de l'Hipertens de la Fundació Catalana d'Hipertensió Arterial\nLa pràctica regular d’exercici físic produeix una disminució de la pressió arterial i té efectes favorables sobre altres factors de risc cardiovasculars. Per això, conjuntament amb la realització d’una dieta baixa en sodi, la disminució de pes i la reducció del consum d’alcohol es considera una eina no farmacològica de primera magnitud en la prevenció i tractament de la hipertensió arterial (HTA).\nLa prescripció d’exercici físic en els pacients hipertensos requereix d’una valoració prèvia per part del personal sanitari i en funció de la situació de cada pacient es determinarà el tipus d’exercici, la seva intensitat, freqüència i durada.\nCOM ho faig per obtenir-ne el màxim BENEFICI?\nEs considera que l’ideal seria realitzar exercici físic cada dia però diversos estudis demostren que la pràctica d’exercici amb una freqüència d’entre 3 a 5 vegades per setmana ja resulta efectiva per reduir els nivells de pressió arterial de forma considerable.\nLes sessions d’entrenament haurien de començar amb una fase d’escalfament que generalment es recomana que duri entre uns 10-15 minuts aproximadament.\nL’exercici físic recomanat en pacients hipertensos es el de tipus aeròbic (per exemple caminar a bon ritme, o activitats que suposin un esforç equivalent com ara nadar, bicicleta, etc.) i es recomana que durant les primeres sessions d’entrenament el pacient realitzi sessions de curta durada i que progressivament vagi incrementant fins a 45-60 min diaris repartits en 3 a 5 sessions a la setmana. Així mateix, la durada i la intensitat de l’exercici han de ser individualitzats, en funció de la valoració inicial del metge.\nEn els últims 5-10 minuts de l’exercici s’ha de reduir progressivament la intensitat de l’activitat fins a la situació de repòs. Aquesta seria la fase que anomenarem de refredament.\nDurant la sessió d’exercici la freqüència cardíaca ha d’augmentar entre el 60 i el 90% de la freqüència cardíaca màxima de l’individu. Es pot estimar la freqüència cardíaca màxima restant l’edat de 220. Per calcular la freqüència cardíaca d’entrenament, cal multiplicar la xifra obtinguda per 0,6 i per 0,9.Exemple: Persona de 55 anys\nCàlcul de la freqüència cardíaca màxima: 220 – 55 años= 165\nCàlcul de la freqüència cardíaca d’entrenament: 165 x 0,6 = 99\nDurant la sesió d’exercici, el cor ha de bategar a una freqüència situada entre 99 i 149 batecs per minut. Si es supera aquest nivell, cal començar fent un esforç més baix i anar augmentant a mesura que es vagi progressant. Si es prenen medicaments que puguin alterar la freqüència cardíaca (per exemple betabloquejants), cal consultar al metge.\nSi no es practica exercici regularment, cal prendre-s’ho amb calma i no precipitar-se: un bon exemple seria passejar durant 20 minuts a una velocitat que resulti còmoda. És a dir, que es pugui conversar al mateix temps que es camina, i gradualment es vagi progressant a sessions més llargues i més intenses, tal com es veu a la taula adjunta.\nPROGRAMA per caminar\nEscalfament Activitat Refredament Temps total\nsessió Caminar lentamente 5 min Després caminar a bon pas 5 min Per últim caminar lentament 5 min 15 min\nsessió Repetir l’esquema anterior\nContinuar, almenys, amb 3 sessions setmanals\nsetmana Camini lentament 5 min Després caminar a bon pas 7 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 17 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 9 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 19 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 11 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 21 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 13 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 21 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 15 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 25 min\nsetmana Camini lentament 5 min Després camini a bon pas 18 min Per últim camini a poc a poc 5 min 28 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 20 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 30 min\nsetmana Camini lentament 5 min Després camini a bon pas 23 min Per últim camini a poc a poc 5 min 33 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 26 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 36 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 28 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 38 min\nsetmana Caminar lentament 5 min Després caminar a bon pas 30 min Per últim caminar a poc a poc 5 min 40 min\nCal reduir la sal en cas d’hipertensió?\nQuines són les causes de l’artrosi?


Educador@s de Girona: Setmana Europea de la Joventut 2013\nCatalunya s’afegeix a la celebració de la Setmana Europea de la Joventut 2013 amb un seguit d’actuacions a les ciutats de Figueres i Perpinyà. Aquesta commemoració coincideix enguany amb els 25 anys de l’inici dels programes de la Unió Europea destinats a joves, com l’actual “Joventut en acció” que el Departament de Benestar Social i Família gestiona a Catalunya.\nEn el marc de la Setmana, el director general de Joventut, Toni Reig, i l’alcaldessa de Figueres, Marta Felip, van fer ahir l’obertura de la trobada transfonterera entre 24 joves catalans, espanyols i francesos exvoluntaris del programa “Joventut en acció”. Amb les fotos que mostren les seves experiències viscudes durant el voluntariat es va inaugurar ahir a la tarda l’exposició “Somnis nòmades”, a la biblioteca Fages de Climent de Figueres.\nLes activitats d’aquesta trobada continuaran avui a la Plaça de la República de Perpinyà, on s’organitza una fira amb associacions locals en què s’informarà sobre els programes europeus de mobilitat per a joves.\nNovament a Figueres, el dissabte a la tarda hi ha previst que els 24 exvoluntaris organitzin diferents accions de visibilitat, entre les quals hi haurà la “biblioteca humana vivent”, en què cada jove crearà un personatge que explicarà, pels carrers de la vila, la seva experiència personal en participar en accions de voluntariat.\nEls joves estaran allotjats durant aquesta setmana a l’alberg Empúries de l’Escala, que forma part de la Xarxa Nacional d’Albergs Socials de Catalunya (Xanascat).\na 13:37 Etiquetes de comentaris: Joves, Notícies


El Periódico tenia raó - Notícies Comunicació - Notícies Comunicació - e-notícies\nComunicació · 22 de Gener de 2018. 09:17h.\nLa Policia Nacional va impedir que els Mossos d’Esquadra destruïssin l’original en anglès i un dossier intern del cos de la nota dels Estats Units que advertia sobre l’amenaça d’un atac terrorista a la Rambla i que va desvelar El Periódico. El diari que dirigeix Enric Hernández publica aquest dilluns els dos documents que van ser interceptats el 26 d’octubre en una incineradora del Besòs i que van ser certificats oficialment com a autèntics pels Mossos.\nEl 31 d’agost, el diari del grup Zeta va desvelar el text de l’alerta sobre un possible atemptat gihadista a la Rambla barcelonina que els serveis d’intel·ligència dels Estats Units havien remès el 25 de maig als Mossos i a la lluita antiterrorista espanyola. El mateix diari ja va informar el 17 d’agost de l’existència de l’avís, que van desmentir l'aleshores president Carles Puigdemont, el conseller Joaquim Forn i el major dels Mossos, Josep Lluís Trapero.\n"Nota en anglès sobre possibles atacs a turistes a Barcelona, remeten EUA". Així al·ludeix a l’alerta l’informe policial rebut dies enrere per la jutge Carmen Lamela, que instrueix la causa oberta pel referèndum de l’1-O a l’Audiència Nacional. Juntament amb el text en anglès s’ha trobat un altre dossier titulat "Informe sobre possible amenaça a Barcelona", que tradueix el text al català.\nSi l’informe intern, destinat a diversos membres de la comissaria d’informació, acredita que l’alerta va entrar en la base documental dels Mossos, l’original en anglès repeteix, paraula per paraula, el text publicat pel diari a l’agost: "Informació no corroborada de veracitat desconeguda de finals de maig del 2017 indicava que l’Estat Islàmic de l’Iraq i ash-Sham (ISIS) estava planejant portar a terme atacs terroristes no especificats durant l’estiu contra emplaçaments turístics molt concorreguts a Barcelona, Espanya, específicament al carrer La Rambla".\nEl diari explica que "respecte a l’informe desvelat el 31 d’agost només varia l’encapçalament" i afegeix que és perquè "aquell document, remès pels EUA al comandament antiterrorista espanyol després dels atemptats del 17-A, reproduïa la nota enviada al maig, mentre que el confiscat a Sant Adrià és el text original destinat als Mossos d’Esquadra".\nAquest últim cataloga com a "secret" l’informe, cita com a emissor els Estats Units («USA»), es dirigeix a "Mossos d’Esquadra" i la numeració, "MOS-0010/17", indica que es tractava de la desena comunicació antiterrorista de l’any enviada pels EUA. La relació, doncs, era fluida. L’enunciat és eloqüent: "Suposats plans de l’ISIS per atacar zones turístiques a Barcelona, Espanya, l’estiu del 2017".\nRevenja de TV3 contra El Periódico\nMossos d'Esquadra, Barcelona, Estat Islàmic\nTV3 amaga les preguntes crítiques de la professora danesa


Batalla d'Ipsos - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa batalla d'Ipsos va tenir lloc a la regió de Frígia (actual Turquia) el 301 aC i s'inscriu en el marc de les Guerres dels Diàdocs Fou guanyada per les forces coaligades de Seleuc I Nicàtor (rei de Síria, de Babilònia i de les satrapies orientals) i de Lisímac de Tràcia (rei de Tràcia) enfront d'Antígon el borni i el seu fill Demetri Poliorcetes que aplegaven Anatòlia, Síria, el Xam i Grècia (la Lliga de Corint fou reconstituïda el 302 aC). La batalla d'Ipsos pot ser considerada, amb la Batalla de Ràfia (217 aC), com a una de les majors batalles del període hel·lenístic i com la major batalla d'elefants de la història «occidental».\nGuerres dels Diàdocs\nEls regnes dels diàdocs al 303 aC\n38° 57′ N, 30° 59′ E / 38.95°N,30.99°E / 38.95; 30.99\nDinastia antigònida Regne de Macedònia\nDemetri Poliorcetes Prepelau\nPlistarc de Macedònia\n45.000 d'infanteria pesada\n25.000 d'infanteria lleugera\n10.000 de cavalleria\n75 elefants 40.000 d'infanteria pesada\n20.000 d'infanteria lleugera\n12.000 de cavalleria persa\n3.000 de cavalleria pesada\n100 carros de guerra falçats (no desplegats)\nEl 304 aC, una coalició aplegà Ptolemeu I Soter, Seleuc I Nicàtor, Cassandre i Lisímac de Tràcia contra Antígon el borni que esperava establir el seu domini sobre Grècia i la Mar Egea. Tenint en compte la riquesa del seu regne i la qualitat del seu exèrcit, els adversaris d'Antígon havien d'unir les seves forces. Per això organitzaren la defensa d'Europa contra Demetri per tal de permetre a Lisímac, que comandava una poderosa falange endurida per les guerres a les fronteres de Tràcia, de desembarcar a Àsia Menor.\nLisímac desembarcà a la Frígia Hel·lespòntica, aconseguí evitar Antígon, i rebé la submissió de les ciutats del litoral egeu. Però el desembarcament de Demetri a Efes durant la tardor del 302 aC posà Lisímac en dificultats, i l'obligà a retirar-se a Bitínia, mentre que els reforços enviats per Cassandre foren derrotats. Però Seleuc i Lisímac arribaren a unir-se a Frígia. Ptolemeu, bloquejat a Celesíria, i enganyat per una falsa notícia que anunciava una victòria d'Antígon, no va poder - o voler- ajuntar les seves forces a la coalició. Antígon i Demetri s'avançaren llavors sobre l'exèrcit de la coalició, prop del poble d'Ipsos, al cor de la Frígia.\nLa naturalesa exacta del terreny no és coneguda, però es pot suposar, a la vista del silenci de les fonts sobre qualsevol descripció del terreny, que es tractava d'una planura. La nit abans de la batalla, Antígon va tenir un presagi : el mateix Alexandre el Gran, vestit amb una magnífica armadura, arriba i li pregunta quin seria el seu crit d'adhesió en el moment de la batalla, a la qual cosa el sobirà borni respon : «Zeus i la victòria». Alexandre li gira llavors l'esquena, i marxa cap al camp enemic tot dient: «Llavors me'n vaig amb els teus adversaris, ja que em rebran amb els honors que em són deguts».\nDesprés d'algunes escaramusses d'infanteria lleugera i d'elefants, Demetri, al capdavant de la cavalleria pesada, sobre el flanc dret, carregà impetuosament contra Antíoc I Sòter, el fill de Seleuc, i el derrotà. Però lluny de tornar sobre la falange adversa, Demetri continuà la seva persecució i aviat els elefants enemics, apostats al darrere de la falange, li impediren de retornar al camp de batalla. En veure la infanteria antigònida privada del suport de la seva cavalleria, l'exèrcit de la coalició llançà l'assalt victoriós, amb la cavalleria al capdavant. La cavalleria lleugera de Seleuc esquivà el flanc esquerre d'Antígon i carregà contra la falange mentre que la infanteria de Lisímac s'avançava de front. Antígon, que comandava la falange, rebé diverses ferides i morí valentament. Demetri aconseguí escapar-se amb 4.000 cavallers i 5.000 soldats d'infanteria.\nDe resultes de la batalla d'Ipsos, els vencedors es repartiren el regne d'Antígon : Ptolemeu establí el seu domini sobre Celesíria. Cassandre mantingué la seva presència a Macedònia i a Grècia. Lisímac s'annexà l'Àsia Menor fins a les Muntanyes del Taure. Seleuc, el gran vencedor, s'apoderà de la part oriental de l'Àsia Menor i de Síria. Aquest repartiment és a l'origen de les guerres síries entre els Làgides i Selèucides. Demetri conservà, per la seva part, algunes places fortes a Fenícia, a l'Àsia Menor i a les Cíclades, així com Xipre (durant alguns anys més).\nPlutarc de Queronea: Vides paral·leles. Traducció de Carles Riba dins la Col·lecció Bernat Metge. Plutarc és l'únic autor antic que subministra informació sobre el desenvolupament precís de la batalla; aquí s'inspira en la Història dels Diàdocs de Jerònim de Càrdia que potser va estar present en la derrota d'Antígon, el seu protector. Totes les referències textuals i concretes que apareixen a l'article han estat preses de la citada obra, en concret de la Vida de Demetri.\nCoord.: 38° 57′ N, 30° 59′ E / 38.95°N,30.99°E / 38.95; 30.99\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Batalla_d%27Ipsos&oldid=25887025»\nDarrera modificació: 2 gen 2021 a les 19:58\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 gen 2021 a les 19:58.


Jo vaig amb Grècia! | favb.cat\nInici » Jo vaig amb Grècia!\nHi ha en joc el futur del poble grec. Però, amb ell, hi ha en joc també el destí de la democràcia europea i els nostres propis anhels de justícia social i de llibertat. Després de mesos de tenses negociacions, vet aquí que els principals governs europeus, esperonats per l'FMI, llancen un ultimàtum a Grècia, exigint que la seva població, empobrida per anys de polítiques d'austeritat, assumeixi nous sacrificis per pagar un deute monstruós que van generar, no pas la gent senzilla, sinó la corrupció i l'especulació financera internacional. Quan se sap que el 52% de les famílies gregues depenen dels minsos ingressos dels avis per sobreviure, plantejar una nova tisorada en les pensions només pot ser titllat de voluntat criminal. L'acusació, llançada en aquests termes pel ministre grec de finances als dirigents de l'FMI, no té res de retòric.\nLes més altes instàncies de la UE es mostren insensibles al sofriment de tot un poble… però totalment permeables als dictats de les grans corporacions bancàries. Car són elles, i no pas l'economia grega, les que han estat rescatades. Rajoy menteix quan assenyala el poble grec com una nació «morosa» que «ens deu diners».\nAra, els dirigents europeus s'indignen perquè el Parlament grec ha decidit convocar un referèndum per tal que sigui la ciutadania qui digui si accepta o no les condicions draconianes que formula la Troika. ¿Quina construcció europea és aquesta, quina mena de governants tenim que consideren intolerable donar la paraula al poble? Sabem de què parlem. En el seu dia, nosaltres no varem ser consultats quan les Corts espanyoles van modificar la Constitució per consagrar la prioritat del pagament del deute per damunt de les necessitats socials del país. I així ens han anat les coses. Per això només podem saludar el referèndum grec com un magnífic exemple de democràcia, un gest que mereix el suport de tota la ciutadania europea.\n¿Algú creu que no afectaria les nostres vides si permetéssim que el poble grec fos humiliat pels poderosos; aquells que, aquí com allí, diuen que «no hi ha alternativa» a les desigualtats que colpeixen les nostres societats? ¿Algú creu que el dret a decidir podrà triomfar demà a Barcelona... si no pervé a obrir-se pas avui a Atenes? Fer-se aquestes preguntes ja és gairebé respondre-hi. Des de la FAVB cridem el veïnatge de tots els barris a fer palesa la seva solidaritat amb el poble grec acudint massivament aquesta tarda, a les 19h, a la concentració de suport que nombroses entitats ciutadanes, sindicats i col·lectius diversos estan convocant davant la seu de la UE a Barcelona.\nProu xantatges contra el poble grec!\nSalut a la seva sobirania democràtica!


Bibliotecaris Generals – Escola Garbí Pere Vergés Badalona\nEls Bibliotecaris Generals representen un conte!\nLa Mariona Juan, en Biel Roman i l’Ona Salustiano, són els Bibliotecaris Generals d’aquesta primera actuació.\nAquest cop els ha tocat als nens i nenes d’EI5, que han gaudit d’una estona tranquil·la en companyia dels personatges del conte “El Petit Botó”.\nEl creixement i l’evolució dels infants deixa enrere estris molt importants en el desenvolupament inicial d’aquests. El xumet, el pitet i l’osset de peluix se senten tristos i abandonats quan la protagonista del conte, l’Anna, ja no els necessita i els deixa en un racó de l’habitació. Però el Petit Botó, molt amic del seu inseparable Petit Trau, els ajudarà a posar en valor la tasca que han dut a terme en els primers anys de vida de l’Anna, que ja ha crescut. La capsa dels records serà a partir d’ara la seva nova llar.\nEl Petit Botó from Pere Vergés\nPublicat el 29 d'octubre de 2018 By bibliotecabdn


2ª Ruta del Pinxo\nLa Regidoria de Cultura i de Comerç organitzen la segona Ruta del Pinxo de la Festa Major amb l'objectiu de dinamitzar els bars i restaurants del municipi implicats en l'activitat. El concurs es desenvoluparà del 31 d'agost a l'1 de setembre.\nEls establiments participants i els noms dels seus pinxos són: 80' (Mini 80'), Vostre Vite (Croqueta de cigrons-humus i pebrot escalivat), Bus Stop (Salmorejo amb copa de vi), Protagonistas (Timbal de verduretes de temporada amb cruixent de seitons), Santa Tapa (Callos de la Isabel), Simple Wake (Hamburguesa de formatge amb culis de tomàquet i ou marinat amb comí), El rebost de Mas Costa (Xoriso asturià a la sidra natural) i Vermut Negre (Torrada de pa de coca, lacon, formatge gratinat i melmelada de tomàquet).\nEnguany hi ha una novetat important i és que l'horari en què se servirà el pinxo de la Festa Major serà de 12 a 14 hores el dissabte 31 d'agost i el diumenge 1 de setembre.\nPer participar al concurs, caldrà dipositar la butlleta participativa degudament emplenada en una de les urnes dels establiments participants. Aquestes butlletes es repartiran als establiments participants. Cal que la butlleta estigui segellada en tres establiments diferents dels adherits a la campanya.\nEls concursants hauran de votar la tapa degustada de l'1 al 10 (1 és la puntuació mínima i 10, la màxima) i dipositar la butlleta, dins l'urna. El preu del pinxo més beguda serà de 2,5 euros.\nEs declararan nul·les les butlletes que incloguin algun dels següents punts: que no estiguin omplertes correctament amb el nom, cognom i telèfon, que continguin més d'un valor, que estiguin guixades o manipulades, que siguin illegibles, i/o continguin comentaris malsonants i impropis que puguin ferir la sensibilitat de les persones.\nEntre els participants se sortejarà un lot de productes de la marca SPM i dues entrades per a una obra de teatre professional. El sorteig es realitzarà a la mitja part de les havaneres, quan s'extraurà una de les butlletes.\nEl bar o restaurant guanyador del premi La millor tapa i La tapa més votda, obtindrà un lot de productes SPM, un anunci de mitja pàgina gratuïta per l'Informatiu de Santa Perpètua a publicar abans que acabi l'any 2019.\n80's (Rambla, 63)\nVostra Vite (av. Onze de Setembre, 7. Parc Central)\nBus Stop (av. de Santiga, 34)\nProtagonistas (Plaça Nova, 2)\nLa Santa Tapa (Av. de Santiga, 26)\nSimple Wake (Parc Central)\nEl rebost de Mas Costa (Passeig de Can Taió, 87)\nVermut Negre (av. Onze de Setembre, 18)


Què opinem els infants sobre la mascareta? – El Pilar Report\nA causa de la pandèmia del covid-19 ens veiem obligats a portar una peça de roba o plàstic que s’anomena mascareta.\nNosaltres els infants pensem que la mascareta es una mica incòmoda. Ens sembla molt agobiant i calorosa, però donades les circumstàncies l’hem de portar. És una eina que ara és necessària per prevenir la malaltia. Ens sembla important, perquè sabem que pot salvar moltes vides, de molta gent.\nEncara que les mascaretes son obligatòries, en el nostre dia a dia veiem molta gent sense mascareta pel carrer. S’ha de dir que nosaltres a vegades també ens la traiem infringint la llei, però això només ho fem molt de tant en tant.\nUn inconvenient important és sobre tot que ens costa molt entendre’s a classe i més si aquella persona parla fluixet. També als nostres professors se’ls fa difícil entendre’ns i també conèixer la nostra cara.\nMés d’un cop hem estat espantats pels nostres éssers estimats perquè potser els hi podria pasar alguna cosa per culpa del virus. Per això, malgrat els inconvenients, si us plau, porteu la mascareta.\nFet per: Lluc Lázaro, Nico Muros, Gisela Gutiérrez.


Efemèrides LIJ 2016 – La invitació a la lectura\n22 gener 2016 by jcentell\nEls companys de Bibliomèdia em fan arribar un calendari de les efemèrides que celebrarem aquest 2016 al voltant de la literatura infantil i juvenil. L’ha elaborat el personal de la Biblioteca Xavier Benguerel de Barcelona.\nLa Benguerel és la biblioteca de referencia per a la literatura infantil i juvenil perquè acull el Servei de Documentació que té com a objectiu conservar, estudiar i difondre tot allò que està relacionat amb la producció, la promoció i l’estudi de la literatura infantil i juvenil, posant una especial atenció en les obres i els autors d’àmbit català. En alguna ocasió que he hagut de menester consultar alguns títols descatalogats i/o molt antics, allà els he trobat, sempre. Ara mateix, (segons llegeixo al seu web) el fons consta de 18000 títols.\nFullejar al quadernet que han editat ens fa veure que la percepció del temps no sempre s’ajusta a la realitat i així, ens pot sorprendre que la Beatrix Potter ara faria 150 anys o que en fa 50 de la publicació de La casa sota la sorra d’en Joaquim Carbó.\nAquesta entrada s'ha publicat en notícies i etiquetada amb autors, Biblioteca Xavier Benguerel, Efemèrides 2016, Il·lustradors, literatura infantil i juvenil. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Els personatges de la literatura infantil, entre bastidors\n“Lecciones CRA” de les biblioteques escolars de Xile →


En un dia de navegació els skippers s’ocupen d’adaptar les veles als canvis de vent, i de mantenir al màxim el ritme de la competició. Cada equip decideix la durada dels torns de guàrdia que oscil·len entre les 2 i les 4 hores. Així, el temps de descans i mantenir una bona alimentació permeten als regatistes estar preparats per qualsevol canvi o contratemps.\nDe fet, les condicions de vida en una regata de volta al món són molt dures i, sovint, la gent es pregunta com poden aguantar els navegants. Els regatistes, en canvi, es fan una pregunta ben diferent: com poden relaxar-se sabent que es navega de nit entre gels, amb perill de bolcar o amb el pal al límit de la resistència? Establir una rutina a seguir durant una regata de volta al món resulta clau: menjar, dormir, beure i descansar correctament són aspectes bàsics per no defallir en els moments de més desgast.\nEls participants en aquesta regata, com a professionals que són, no deixen res a la improvisació. Molts d’ells comencen un pla d’entrenament mesos abans per adaptar el cos al ritme que hauran de portar al vaixell, al programa nutritiu, al sistema de guàrdies, a l’esforç físic,... Altres, però, ajornen aquesta preparació fins al dia de la sortida confiant en la seva experiència i la seva capacitat d’adaptació.\nReparacions a bord


L'explosió a la central nuclear de Fukushima, considerada de nivell quatre en una escala de set - VilaWeb\nDissabte 12.03.2011 10:18\nL'explosió a la central nuclear de Fukushima, considerada de nivell quatre en una escala de set\nL'Agència de Seguretat Nuclear i el govern descarten danys en l'armadura del reactor nuclear · Milers de persones evacuades a la zona\nA primera hora del matí s'ha produït una explosió a la central nuclear de Fukushima, situada a 240 quilòmetres de Tòquio. L'esclat ha ensorrat part del sostre i murs del reactor número 1 i ha ferit quatre treballadors. L'Agència de Seguretat Nuclear descarta que hagi quedat afectada l'armadura del reactor. Per la seva banda, el govern ha atribuït l'explosió a vapor d'aigua i nega que hi hagi perill. Amb tot, l'accident s'ha valorat com un desastre de nivell quatre en una escala de set.\nEfectivament, l'efecte del terratrèmol de 8,9 graus en aquesta central nuclear s'ha catalogat com un accident de nivell quatre (accident amb conseqüències locals) en l'Escala Internacional d'Esdeveniments Nuclears (INES), cosa que el situa sols per darrere dels desastres de Txernóbil (Ucraïna, 1986) i Three Mile Island (EUA, 1979), segons dades de l'Agència de Seguretat Nuclear del Japó. En aquesta escala, l'accident de Three Mile Island va arribar al nivell cinc, i el de la nuclear de Txernóbil, el més greu de la història, va assolir un set sobre set.\nEl govern japonès va decretar ahir divendres a la tarda l'estat d'emergència nuclear i onze centrals de les cinquanta-cinc que hi ha al país es van aturar automàticament, com a mesura de seguretat. Les autoritats també van ordenar l'evacuació immediata de tots els residents en un radi de deu quilòmetres de Fukushima, unes quaranta-sis mil persones. Després de l'explosió d'avui al matí, l'evacuació s'ha ampliat més enllà d'aquest radi, fins als vint quilòmetres.\nExplosió i fuita\nA les 15.36, hora japonesa, hi ha hagut una forta explosió al reactor 1 de la central de Fukushima, al nord del país. El sostre i els murs del reactor 1 s'han ensorrat, però segons les autoritats no s'ha malmès el cofre on hi ha el reactor. Fins i tot han assegurat que després de l'esclat havia baixat el nivell de radiació a la zona. Durant la nit, els operaris de la central havien hagut d'alliberar una 'mínima quantitat radioactiva', per mirar de reduir la forta pressió a què està sotmès el reactor de la central pels problemes de refrigeració des d'ahir. La caiguda del sistema elèctric i una errada encara no explicada en el sistema auxiliar de refrigeració van fer que no es pogués refrescar el reactor i hi augmentés la pressió.\nL'Organització Mundial de la Salut considera que el risc per a la salut pública provinent de la radiació emesa per la central nuclear de Fukushima és 'bastant baix'. Amb tot, l'OMS s'ha mostrat disposada a enviar ajuda a la zona si cal. 'En aquest moment, sembla que el risc per a la salut pública és probablement basant baix. Creiem que la fuita ha emès una quantitat molt baixa de radiació', ha explicat el portaveu de l'OMS Gregory Hartl a l'agència de notícies Reuters.


720h hores de pregària per les vocacions - Arquebisbat de Barcelona\n720h hores de pregària per les vocacions\nEnguany l’Església convida a reflexionar sobre la família amb motiu de la celebració del Sínode Extraordinari de Bisbes\nCom cada any, les deu diòcesis amb seu a Catalunya organitzen una cadena de pregàries durant les 720h del mes de novembre per «demanar a l’amo dels sembrats que hi faci anar més segadors» (Mt 9, 38).\nLa família, font de vocacions\nAquest any, l’Església convida a reflexionar sobre la família amb motiu del Sínode Extraordinari de Bisbes celebrat aquest mes d’octubre. Tal com ho expliquen en una reflexió els bisbes de la Conferència Episcopal Espanyola sobre la família, “el treball per les famílies i amb les famílies afavoreix el naixement i la consolidació de les vocacions al sacerdoci i a la vida consagrada”.\nEl lema d’aquesta desena edició és “la família cristiana, font de vocacions” i vol mostrar que és en el si de les famílies que neixen les vocacions, perquè de la mateixa manera que la família cristiana és la que educa i ensenya a resar i a tractar el Senyor, també és en ella que cadascú descobreix la seva vocació.\nLa cadena de pregària és una iniciativa que, a imatge de la família que de generació en generació transmet el tresor de la fe, vol mantenir la pregària pel do de la vocació; perquè siguin molts els que no tinguin por de respondre un sí generós a la crida que Déu fa.\nMaterial per estar preparat\nPer a l’ocasió, s’ha creat un web especial en el que es poden trobar diferents materials així com una guia descarregable per ajudar a intensificar la pregària. El material d’enguany està compost per oracions, lectures de l’Evangeli, pregaries dels fidels, l’himne de L’Esperit del Senyor i una carta del Papa a les famílies d’aquest 2014 amb un comentari.


El IV Fòrum de Medi Ambient i Món Local ha estat neutre en emissions – Lavola\nEl Món Sant Benet de Sant Fruitós de Bages va acollir del 19 al 20 de febrer el IV Fòrum de Medi Ambient i Món Local que va comptar amb 400 experts en l’àmbit de la sostenibilitat.\nSota el lema “Connectem les ciutats i pobles, en transició cap a 2030” el Fòrum va reunir persones del sector públic i del sector privat per a debatre sobre eficiència energètica, adaptació al canvi climàtic, economia circular i verda i governança ambiental local, tot en el marc del pacte dels Alcaldes pel Clima i l’Energia i els Objectius de Desenvolupament Sostenible.\nLa celebració del IV Fòrum de Medi Ambient i Món Local va comptar amb l’equip de Gestió de CO2 per calcular la petjada de carboni. El resultat del càlcul mostra que va generar 13,42 tones de CO2 equivalents (tCO2e), degut al consum energètic de les instal·lacions, els desplaçaments dels 400 assistents i ponents, el servei de càtering i els materials comunicatius produïts.\nLa Diputació de Barcelona, amb voluntat de neutralitzar l’impacte ambiental del IV Fòrum, va donar a escollir als assistents el projecte amb el qual compensar les emissions generades a través de l’eina Clean CO2. El projecte seleccionat va ser el Darica hydroelectric Project, un projecte desenvolupat al Turquia, que compta amb la certificació de l’estàndard internacional Verified Carbon Standard.\nEl projecte redueix emissions de carboni gràcies a la generació d’energia hidroelèctrica substituint els combustibles fòssils. No només té un impacte positiu sobre el medi ambient, sinó que també augmenta l’energia elèctric disponible a la zona i en millora la seva distribució, ofereix llocs de treball i construeix carreteres per facilitar l’accés als petits pobles de la zona.\nEl IV Fòrum de Medi Ambient i Món Local ha obtingut el certificat Clean CO2 acreditatiu de la neutralitat en emissions de l’esdeveniment i el Segell Clean CO2 Certified amb codi QR, que permet accedir a aquesta APP divulgativa de la compensació d’emissions realitzada.


Llibertat: Quins impostos?\nJoan Huerva Subirachs ha dit...\nPrimer de tot dir que m'ha agradat el teu article, encara que sempre he estat a favor de pujar els impostos, ja que entenc que una ecomomia forta esdevé forta també en la qualitat de prestacions socials, i igualtat d'oportunitats, però aixó costa pasta, i aquests diners no poden sortir només de successions i patrimoni.\nRespecte el que comentes de l'I.V.A. tan alt que tenim, si no recordo malament, em sembla que l'únic pais que te un I.V.A. més baix que Espanya és Chipre a l'Eurozona.\nSempre volem tenir prestacions com els demés, aka alemanys, francesos, belgues, etc... doncs llavors paguem un I.V.A. com ells - encara que em sembla que aixó a Espanya agreugerà més el frau fiscal -.\nM'encanta això de baixar l'Impost de Societats, i pujar el de dividends, ja li donaré alguna volta :)\nTambé penso que un regal és un regal i ningú et pot obligar a compartir-lo. Crec - i és una opinió molt personal - que l'impost de successions no premia l'esforç a llarg termini.\nFinalment dir que increïble lo del PlanE, vale que aquí només sapiguem fer pasta amb els totxos :(, vale que aquí ens fa molt de pal canviar :(, però justament incentivar la construcció perquè quatre carques es pensen que com que l'economia ha anat tan bé gràcies a aixó, aixó ens salvarà, és el pitjor error que ha comés l'estat (juntament amb alguna "coseta" de I+D). Sort del bon jan de l'Hereu que està en tot, i vol construir unes olimpiades, o construir una avinguda nova, (la opció B no estava malament).\nAra que hi penso em sembla que m'indigna més el PlanE que l'espoli fiscal que patim...\nTinc son, me'n vaig a dormir!\n21 de maig de 2010 a les 0:37\nTotalment d'acord amb l'impost de successions , la igualtat d'oportunitats també implica igualar una mica el punt de partida.\nI pel que fa l'impost de societats, crec que hauria de tributar molt més el benefici distribuit que el no distribuit i una bona manera seria afegir directament un impost al moment de repartir dividends i baixar el tipus del IS. És una mesura que ens afecta particularment a Catalunya amb les Pymes.\nI de l'iva em fa gairebé més por la pujada encoberta del 2012 que la d'ara. El 2012 serà obligatori presentar els llibres d'iva trimestralment i això farà que les Pymes i autonòms deixin de posar molt iva soportat que ara posen, amb el conseguent augment de recaptació, i costos.\nDe l'IRPF potser si que afegiria un nou tram per grans rendiments.\n24 de maig de 2010 a les 10:33


“La ceba de Figueres fa un verd preciós” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nSara Valls, artista plàstica, imparteix un dels cursos de La Capsa, a Ordino\n“La ceba de Figueres fa un verd preciós”\nAlba Doral / Foto: Eric Rossell\nTècnica artística aplicada a renovar, posem per cas, el vestuari? Amb un ull en el medi ambient? Sara Valls ofereix un curs de tint natural a La Capsa\nUn taller de tint natural?\nExtrec el color de les plantes tintoreres. Moltes les tenim a la cuina: la pell de ceba, o de magrana o alvocat, o el té. Flors com el clavell moro, el bedoll, les pinàcies. Amb això tenyeixo roba.\nAvui que tot ens ho donen fet?\nJa, però a mi, i a molta gent quan ho descobreix, em fa flipar. Tota la vida es va fer, fins que van sortir els tints químics: tots els tapissos antics... Em va captivar molt. Jo vinc del món de Belles Arts i volia alguna cosa que tingués a veure amb la natura, és el nexe perfecte.\nQuin partit li puc treure jo?\nPer exemple, pots tenyir tota la roba natural: cotó, llana, seda... Roba blanca que no et poses, roba de nadó que es taca no saps com i no marxa, doncs la pots tenyir i donar-li una segona vida.\nEn comptes de comprar-ne de nova.\nÉs molt important perquè la indústria tèxtil és la segona més contaminant al món després de la del petroli. Així que hem de repensar la manera de consumir i la manera com llencem la roba. Això és una manera superdivertida.\nUn ‘subidón’ quan t’ho has fet tu.\nÉs genial. A qui ho prova li encanta, és màgic. Poses la roba amb plantes amb aigua al foc una estona i surt un color superxulo.\nEvites el residu tèxtil i reaprofites l’orgànic, allò que tens a la cuina. Menges la ceba i tenyeixes una samarreta.\nDifícil per als maldestres?\nCom seguir una recepta de cuina. El més complicat és el pas de preparar la roba perquè agafi el color, que es diu mordentat. Un procés químic que costa d’entendre, però fer-lo només exigeix seguir la recepta.\nSi no t’has format en química, és clar. Com una sal mineral canvia l’estructura molecular del teixit per fer que el color, que també és una molècula s’agafi i no marxi quan rentis la roba.\nPer obtenir el color?\nPosar a bullir en aigua la matèria vegetal. La coles i tens un bany de tint.\nNomés si s’està molt al sol. Però mira els tapissos antics: estan fets amb aquestes tècniques, amb plantes, i duren segles. Ho has de fer sense presses, això sí.\nQuin color dona la pell de ceba?\nLa de la ceba taronja fa ocres i marrons. Depenent de la sal mineral amb què prepares la roba, hi ha una gamma, depenent del ph. La de la ceba de Figueres fa un color verd preciós.\nTot funciona a nivell molecular. Una cosa que no és planta, sinó insecte, la cotxinilla, fa un fúcsia quasi fosforescent. És un colorant alimentari, qui menja un iogurt de maduixa que sàpiga que el color aquell no és de maduixa.\nAix... quin fàstic.\nTambé s’utilitza en pintallavis, en tot allò que requereix color rosa i vermell.\nQuan les poses a bullir estan mortes. Però de fet hi ha vegans que no la volen fer servir. En canvi, hi ha plantacions senceres, cultius: infesten camps de figueres de moro i recol·lecten les cotxinilles. A Canàries ho fan molt.\nMillor no pensar-hi.\nA mi m’agrada molt el color que s’obté amb el bedoll. Un groc maquíssim, com el que fa el bedoll a la tardor. El tabac també tenyeix. Diria que totes les plantes que tenen algun ús tenyeixen.\nA algú que ve de Belles Arts aquest procediment què li ofereix?\nJo he experimentat molt amb textures de color, intentant fer processos que no és tenyir tota la peça d’un color, sinó fer estampats... També pots convertir el colorant en pigment i fer-te les pintures.\nCom els blaus de Tiziano.\nSí, pots fer-te la teva paleta de colors. Recordo que a la universitat ho estudiàvem, procediments pictòrics.\nQuan et veurem exposant?\nEstic bolcada en aquest altre vessant, però faran una col·lectiva al CAEE i presentaré una obra. Així em reincorporo al món artístic.


Globalització de la guerra | Fent dissabte\nPosted on 9 febrer, 2008 by bernatpicornell\nAquesta explicació surt d’una de les xerrades al Fòrum Social Català.\nPrimer de tot cal dir que un dels ponents no va poder venir. Aquest ponent és familiar d’un dels detinguts recentment a Barcelona en l’operació antiterrorista. Va decidir no venir pel terrible assetjament que li està fent la gent del seu barri. Així és com va començar la xerrada, explicant que la gran majoria de detinguts a Espanya en matèria antiterrorista són deixats anar sense càrrecs. En els últims 5 anys s’han detingut 360 persones de les quals 160 han estat posades en llibertat sense càrrecs (és a dir, detingudes “per prevenir”). D’aquestes 200 persones restants, se’ns explica que moltes estan encara a la presó a l’espera d’una acusació formal que en certs casos no arriba mai.\nEl món viu en un estat d’excepció permanent. Des dels atemptats de l’11-S a Nova York, qualsevol sospita és bona per tal de detenir, torturar o envair un país, com és el cas de l’Iraq.\nA la xerrada es parla també sobre els drets perduts… Es diu que no només certa població ha perdut els drets recollits a la carta dels drets humans sinó que el es fa és deshumanitzar la població. Això també passa amb els presos. Si quan es crearen les presons als EUA, aquestes eren per reformar als presos, ara no. Ara són per tenir controlat a l’enemic. Si no aconseguim una reconversió, no passa res, el seguirem tenint a la presó. No només sense drets sinó retirant-li l’estatus d’home. Això també va passar a la segona guerra mundial, als camps d’extermini Nazi (veure K.L. REICH, de Joaquim Amat Piniella)\nPer altra banda sovint la gent pensa: bé, “el que fan els EUA, Europa no ho fa, podem estar tranquils, nosaltres respectem els drets humans”… Doncs bé, cal eliminar aquesta concepció. Cal tenir present que molts governs Europeus donen suport a la política nord-americana o simplement callen davant certs fets. N’és un exemple les presons als països de l’Europa de l’est o els vols secrets de la CIA. D’aquestes qüestions no es va fer res, només una simple declaració de rebuig provinent del parlament Europeu que no fa canviar les coses.\nL’altre ponent va exposar una problemàtica molt greu d’aquest món. Si incrementa l’atur, incrementa la criminalitat (diversos índexs ho demostren). A més criminalitat més policia. Aquest increment de policia substitueix els pressupostos en matèria social (per exemple creació de més llocs de treball), cosa que torna a provocar un increment de l’atur, un increment de la criminalitat… En definitiva, un peix que es mossega la cua i que a més, es va incrementant! Per exemple, Noruega i Suècia, que són països amb polítiques i pressupostos socials elevats, està demostrar que la criminalitat és molt menor que, per exemple, a un país del sud d’Europa.\nFinalment parlaré de la deslocalització de l’enemic. El terrorisme global implica, com indica la paraula, que l’enemic pot estar en qualsevol lloc i no només això, sinó que pot ser qualsevol persona. La guerra es torna abstracta, qualsevol persona és culpable,. Això no només passa amb el terrorisme global sinó que aquí a Espanya també… Un exemple claríssim és les detencions de gent de l’esquerra abertzale. L’enemic ja no només és ETA, sinó que qualsevol persona relacionada amb l’entorn és sospitosa. Aquí a Catalunya també va passar, l’any 1992 que es van produir diverses detencions entorn de Terra Lliure, sovint gent que només militava a l’esquerra independentista…\nPer fer un resum caldria destacar uns quants punts de l’article…\n« Entrada prèvia Nou país, nova independència »\nAnonymous, on 9 febrer, 2008 at 4:37 pm said:\nL’any 1992 al voltant d’unes quaranta persones van ser detingues arreu dels ppcc i moltes d’elles van patir greus tortures per part de la guardia civil amb la intenció de treure atuoinculpacions i acusacions contra altres persones del moviment indepentdentista català.\nDels centenars de denuncies per tortures que s’han fet a l’estat espanyol, la del 1992 es la única que ha tingut més ressó i que ha arribat a judici, per fí.\nAquesta lluita antiterrorista de la qual se n’omplen la boca els polítics, persegueix i intimida els moviments socials, la llei antiterrorista deixa via lluire a les tortures i coaccions, ens trobem doncs, totalment indefensos/es en un món on totes podem ser culpables i la nostra paraula no val res contra la seua.\nCris Ruano, on 9 febrer, 2008 at 8:59 pm said:\nOstres… m’he quedat flipant amb l’últim que dius: avui dia tot pot entrar al mercat.


BURRERA COMPRIMIDA S.A. - bucomsa - dietari de capçalera: de gener 2017\nComençaré aclarint que aquesta referència als "forasters" no amaga per a res connotacions xenòfobes, ni histèries patriòtiques ni monomanies xovinistes. Poder arrelar en qualsevol país del món, siga per gust o per pur instint de supervivència, és un dret que no se li pot negar a ningú, i els que presumim de ser nadius d'una zona privilegiada hem de tenir clar que ho som perquè algun avantpassat nostre va immigrar als paratges que nosaltres ara habitem. Els forasters d'aquesta història són aquells (i aquelles) que, de manera circumstancial i/o motivats per algun interés personal –normalment de caràcter especulatiu–, estableixen vincles en terres d'altri sense cap intenció ni voluntat de respectar els costums, la cultura i les tradicions dels llocs que pretenen ocupar. Si repassem la història del País Valencià durant les últimes dècades i analitzem les causes de la destarifada situació econòmica, mediambiental i sociopoliticocultural que ara patim, de seguida endevinarem a quin tipus de forasters estic referint-me.\nEls atacs contra l'ús, la promoció i el correcte ensenyament de la llengua dels valencians és una de les pràctiques més habituals dels castellanòfils que han vingut a casa nostra a buscar or i petroli. Aprofitant la mediocritat dels mandataris i dels poders fàctics que ens han tocat en sort, l'autoodi que afecta un sector reaccionari de la nostra població, i també l'escassa capacitat d'integració que patim els valencians i les valencianes, aquesta gent s'ha inventat un valencianisme ridícul que, entre altres coses, intenta desvirtuar l'autenticitat i els orígens d'una llengua que no estimen ni pensen utilitzar mai. Les teories argumentals que fan valdre per a justificar les seues croades en favor del genocidi lingüístic són autèntiques bravates que no se les creuen ni ells.\nSi ens atenem als criteris actuals de la dreta reaccionària,\nels bisbes de l'any 1972 eren uns catalanistes, independentistes\ni radicals, perquè escrivien sense faltes d'ortografia, empraven\nla terminologia "País Valencià" i, damunt... deien que el català i\nel valencià són la mateixa llengua! Auxiliiiiiiii!!\nI com que els encanta pintar la història amb els colorins que millor s'ajusten a les seues parides argumentals, m'he permés il·lustrar aquest article amb alguns retalls d'una publicació de la JUNTA D'ACCIÓ CATÒLICA datada el 9 d'octubre de 1972, amb introducció de Monsenyor Josep Gea Escolano, aleshores Bisbe Auxiliar de València. Miren, miren:\nAquest és un fragmentet d'una publicació que constava de 20 pàgines, totes escrites en gramàtica pulcra i ortografia acurada, d'acord amb les Normes de Castelló. Si tenim en compte que l'actual titular de l'arquebisbat de València és l'esperpèntic cardenal Cañizares, castellanòfil empedreït, podran imaginar les acrobàcies mentals que hauran practicat els ofrenòlegs contemporanis per a capgirar les tesis de l'església valenciana dels anys 70.\nAls patriaferits en qüestió els encanta utilitzar aquesta classe d'institucions més o menys populars per a reforçar les seues proclames en favor d'oficialitzar les histèriques teories (?) que defensen contra l'opinió i els dictàmens dels experts i de la mateixa Universitat (Lo rat penat, per exemple, és una entitat centenària amb una història plena de batalles campaneres dignes d'emmarcar). Resulta curiós veure com els arguments dels més prestigiosos catedràtics són rebatuts públicament per analfabets funcionals, com per exemple l'exconseller ara "investigat" Serafín Castellano, que va afirmar que, el valencià, l'havien inventat els ibers, i va ordenar que retiraren les subvencions a qui negara la tal "evidència".\nEl cardenal Cañizares, fent el ridícul.\nNo sé si és la ficció que supera la realitat...\no si és la realitat que supera la ficció.\nA mi em resulta difícil pensar que les principals institucions andaluses, basques, catalanes, gallegues, madrilenyes... estigueren encapçalades per gent arribada d'altres terres. Doncs bé; a la Generalitat Valenciana hem tingut un president de Cartagena –Zaplana– que prèviament havia comprat l'alcaldia de Benidorm amb diners de no sé qui (a més d'estar implicat en el Cas Naseiro); un altre de Motilla del Palancar –Olivas–, actualment processat; un castellà de Castelló –Fabra– protagonista dels ridículs més espantosos que se li coneixen a un dirigent d'eixos nivells; un altre castellà de València –Camps–, al·lucinaire a qui també persegueix la justícia terrenal. L'actual president de la Diputació d'Alacant i alcalde de Calp –César Sánchez– és de Navalmoral de la Mata (Càceres) i, encara que ja porta anys vivint per ací, no en dispara una en valencià ni per equivocació; en el seu historial no consten els mèrits d'aquest home per a gaudir les posicions de privilegi –i de retribucions– que li atorga el seu peperil partit. L'altre dia sentia presumir l'ara qüestionat Federico Trillo-Figueroa y Martínez-Conde (nom de ric) d'haver guanyat 3 vegades les eleccions a la seua demarcació. Ell és murcià de Cartagena, però "la seua" demarcació era la d'Alacant (curiosament, el seu successor com a cabota de la llista alacantina fou un gallec que li diuen Rajoy).\nUn altre fragmentet de la publicació que abans comentàvem. Pel que\nes veu, eren criteris que compartia l'arquebisbat abans que algú inventara la denominada "Batalla de València".\nAixò ho deia la Unesco l'any 54, quan els rots de la "Santa Inquisició"\nencara retronaven amb força a l'Espanya canyí.\nRecordem que la Unesco és l'organisme internacional que recentment ha declarat les falles "Patrimoni Immaterial de la Humanitat".\nPodríem passar-nos quaranta dies i quaranta mil nits cantant i contant mostres de la nostra inclinació al forasterisme institucional, i més encara si incloguérem casos com el de la difunta Rita Barberà, qui va viure sempre a València, on fou 25 anys alcaldessa, però no es va molestar mai a ensenyar-se a dir ni "bon dia", i va protagonitzar l'esperpèntic episodi del caloret a les torres de Serrans. També seria inacabable la llista de testaferros i oportunistes que han vingut de fora a ocupar llocs de responsabilitat, a participar de les alegries corruptes que ací es practicaven... i a menysprear els nostres valors amb vergonyosa impunitat.\n—Serafín, habla "balensiá" a los del populacho...\n— El "balensià" de moatros el van inventar els ibers, no trobes, Alfonso?\n— Jo crec que foren els jilipolles del desmembrament de l'imperi romà!\n... I també seria llarga la llista si relacionàrem el forasterisme empresarial, on apareixerien casos com el de Chiquita Brands, una companyia ianqui que va prometre salvar Pascual Hermanos, i, després d'absorbir la suculenta xarxa comercial que gaudia la susdita companyia valenciana, va acabar liquidant l'extensa plantilla de treballadors amb les autoritzacions generoses de l'administració sense invertir ni un puto dura a casa nostra. Un altre exemple més recent és el del magnat singapureny Peter Lim, el Xino que va comprar el València CF a preu de saldo per a redimir els desastrós cúmul de despropòsits que afecta el club esmentat, i que porta camí d'acabar de fer-ho tot pols. El Xino no ha fet res del que va dir que faria, ni s'ha fet càrrec de les obres del nou Mestalla, ni es va fer càrrec de l'obscur aval amb què la Generalitat va garantir el deute amb Bancaixa que finalment pagarem entre tots.\nObres del Nou Mestalla, iniciades al 2007 i aturades al 2009 per no pagar.\nEl Xino xiula, Bancaixa calla... i la resta no es donen per al·ludits.\nI a ningú li cau la cara de vergonya.\n"Tota política que no fem nosaltres serà feta contra nosaltres" –deia Joan Fuster–. "De fora vindran que de casa ens trauran" –deia la iaia Maria la Morena–.\n"Recollons, quina aigua cau!" –dic jo–.\nPublicat per BURRERA COMPRIMIDA a 20:38 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: bucomsa, burrera comprimida, burrera política, Cañizares, el Burribloc, Nou Mestalla, Olivas, Pascual Hermanos, Peter Lim, PPCV, Salvador Bolufer, Serafín Castellano, Trillo, Valencia CF, Zaplana


Aquesta botiga disposa de 220 metres quadrats d’espai públic disponible per al consumidor\n24 de febrer de 2021 (12:58 CET)\nIKEA València obri, hui, un nou punt de contacte a la ciutat. En concret, es tracta d'un format temporal, denominat "Pop Up d'IKEA en Saler", obert en la planta 0 del Centre Comercial Saler.\nAmb una extensió de 220 metres quadrats d'espai públic disponible per al consumidor, aquest nou punt de contacte d'IKEA oferirà inspiració i articles per a venda directa, que en el moment de l'obertura estarà enfocat a la primavera i l'ordre. En concret es podrà accedir a parament, tèxtils i elements de decoració, organització i magatzematge, il·luminació i joc infantil. També hi haurà una selecció de productes d'alimentació d'IKEA Food i una zona de planificació i assessorament.\nEn paraules de Carmen Spinola, directora d'IKEA València Alfafar: "Amb aquesta obertura fem un pas més en la nostra estratègia d'accessibilitat i oferim als valencians i valencianes un nou punt de contacte a València. Les restriccions imposades per la crisi sanitària que estem vivint han dificultat l'accés a les instal·lacions d'Alfafar, hem escoltat els nostres clients i les seues necessitats i hem buscat una solució que s'adapte al nou escenari per a continuar facilitant inspiració i noves idees en decoració, sempre d'acord amb les normes oficials i garantint la seguretat dels nostres col·laboradors, clients i proveïdors".\nAmb aquest espai, IKEA continua avançant en el seu procés de transformació digital i expansió, per al qual invertirà 150 milions d'euros en els pròxims 3 anys i amb el qual pretén continuar adaptant-se a les necessitats del client. Aquest pla de transformació passa també per un canvi de model de botigues tradicionals a un model d'omnicanalitat, que a més de continuar comptant amb botigues físiques preveu nous punts de trobada on i off, connectant tots ells com un únic IKEA.


“Al Senegal hem viscut una experiència humana impressionant”\nCarles Martínez, entrenador de l’Infantil A, va visitar ahir l’Hora B de Barça TV amb Rubén Bonastre, responsable pedagògic de la Residència Masia, per parlar de l’estada d’hivern que els joves jugadors blaugrana van fer la passada setmana al país africà\nCarles Martínez i Rubén Bonastre, entrenador de l’Infantil A i responsable pedagògic de la Residència Masia – Centre de Formació Oriol Tort, respectivament, van explicar ahir al programa Hora B, de Barça TV, l’stage d’hivern que els joves jugadors blaugrana van fer la setmana passada al Senegal convidats per l’Academia Aspire. “Hem viscut una experiència humana impressionant. Molts pares m’han dit que el seu fill ha après més en una setmana que en un any d’escola”, va assegurar l’entrenador de l’Infantil A.\nL’stage es va tancaren l'àmbit esportiu amb una derrota (3-2) i un empat (1-1) contra l’Aspire Football Dreams, però el resultat, amb nois físicament més forts i de més edat, era el de menys. “El més important en aquest viatge ha estat el fet que no hem anat a veure l’Àfrica sinó que hem anat a conviure amb ells, amb la seva gent, amb la seva cultura. Hem visitat escoles rurals, poblats, orfenats, mercats de peix, mercats artesanals i hem jugat a futbol al carrer amb moltíssims nens i nenes que ens trobàvem. Hem viscut una experiència única”, va explicar Rubén Bonastre.\nCada dia feien deures\nEn l'àmbit acadèmic, i seguint les directrius marcades des de Masia 360, tant Rubén Bonastre com la resta del cos tècnic es van encarregar que tots els jugadors de l’Infantil A tornessin a Catalunya amb els deures de l’escola fets. “Cada dia ens tancàvem en una sala de conferències que ens va cedir l’hotel i estudiàvem, com a mínim, una hora. Cap d’ells ha perdut el ritme d’escola”, va comentar el responsable educatiu de la Residència Masia. “Hem marxat de l’Àfrica amb la idea que són feliços, que a la vida pots tenir més o menys, però això no t’ha d’impedir ser feliç. I ells ho són”, ha conclòs Carles Martínez.


77. 2a quinzena d'octubre de 2021\nJo sé quan aprenc perquè m'emociono.\nCap a la 7a Mostra de teatre de secundària\nEl dimarts 19, de 18 a 18:45 h, es farà la reunió en format virtual per a la preparació de la 7a Mostra de teatre d’educació secundària. Tots els centres estan convidats a participar-hi.\nEl dimecres 20 d’octubre, a les 17:30 h, es fa la primera Trobada dels nois i noies representants del Consell dels Infants, al Museu de Badalona. A + info, podeu llegir els punts de l’ordre del dia, entre els quals hi ha la resposta del Govern municipal a l’Informe del CIB sobre el Canvi climàtic.\nPlenari del CEM\nEl dijous 21 d’octubre, a les 17:30 h, es fa un nou Plenari telemàtic del Consell Escolar Municipal.\nFILMETS a l’escola\nAlumnes de 3r de primària i de 4t d'ESO de diferents centres de la ciutat participen a l'edició 2021 del FILMETS Badalona Film Festival, que es farà del 22 al 31 d’octubre.\nEl dissabte 23 d’octubre, se celebra el Festival 48H Open House i, entre altres espais, es podrà visitar la 3a planta de l'Institut La Llauna.\nExposició It’s a wonderful life\nEn el marc de l’exposició It’s a wonderful life, el 24 d’octubre, a les 12 h, al Centre Cultural El Carme, es fa l'activitat taller de creació d'un fanzine per a adolescents.\nEl 4t cicle de Cinema i Drets Humans, adreçat a l'alumnat d'ESO dels centres de secundària i d'educació especial de Badalona, es fa els dies 9, 17, 25 i 30 de novembre, enguany amb una projecció i posterior col·loqui, al Teatre Margarida Xirgu. Inscripció oberta.\nAquest curs, 275 nois i noies de 5è i 6è de les escoles Badalonès, Ítaca, Joan Coret, Llorens Artigas, Miguel Hernández i Pau Picasso crearan les seves pròpies cooperatives en el marc del projecte Cultura Emprenedora a l'escola. Aquest projecte compta amb la participació de diferents entitats i està promogut per l'IMPO, el Servei d'Educació de l'Ajuntament de Badalona i la Diputació de Barcelona.\nConsell Municipal de la Formació Professional i per l'Ocupació de Badalona\nEn el darrer Ple de l’Ajuntament, es va aprovar la creació del Consell Municipal de la Formació Professional i per l'Ocupació de Badalona, així com els seus Estatuts.\nJa s’han publicat les bases per a les subvencions de les activitats extraordinàries dels centres docents, de promoció de l'assistència a l'escola, d’activitats extraescolars obertes a l'entorn i de socialització de llibres de text.


Enguany el PRBB serà seu de la biennal i la festa de la ciència - El·lipse\nLa biennal ciutat i ciència d’enguany posa èmfasi en els límits de la ciència i el sistema alimentari actual. Us convidem a les més de 100 activitats que s’hi organitzaran, al PRBB i d’altres localitzacions.\nAjuntament de BarcelonaBarcelonaCRGDCEXS-UPFIBE (CSIC-UPF)IMIMISGlobalPRBB\nLa pandèmia ha marcat l’organització d’aquesta edició de la bienal i la festa de la ciència, que es celebraran en recintes oberts amb un perímetre marcat, com el PRBB. Font: ICUB\nAquest proper mes, Barcelona tornarà a centrar-se en la ciència. Del 8 al 12 de juny, la ciutat celebrarà la segona edició de la biennal ciutat i ciència que culminarà amb catorzena edició de la festa de la ciència, el diumenge 13 de juny.\nEnguany, la biennal compta amb més de 100 activitats que se sumen a les 120 propostes de la festa de la ciència. Totes aquestes activitats, es realitzaran en 40 espais diferents repartits per tot Barcelona, entre els que hi destaquem el Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona (PRBB) que serà seu tant de la biennal com de la festa de la ciència.\nPer tal d’adaptar-se a la normativa per evitar la propagació de la pandèmia, aquest any totes les activitats tenen un aforament limitat i cal inscriure-s’hi prèviament a la web de la biennal ciutat i ciència. Les inscripcions es van obrir el dia 25 de maig.\nL’organització de la biennal ciutat i ciència\nPer a conèixer com s’ha gestat aquesta segona edició de la biennal ciutat i ciència, parlem amb el Ricard Solé, director del laboratori de sistemes complexos a l’Institut de Biologia Evolutiva (IBE: CSIC-UPF), que juntament amb altres investigadors catalans, ha comissariat aquesta edició.\nRicard Solé, cap del laboratori de sistemes complexos de l’IBE (CSIC-UPF)\nPer què heu escollit els límits de la ciència com a tema central de la biennal d’enguany?\nDe manera natural, la ciència sempre es mou a les fronteres del coneixement. Però una bona part dels problemes que ha intentat resoldre la ciència en els últims 20 anys tenen a veure amb els límits del coneixement que tenim. Per exemple la nostra capacitat de fer enginyeria de la matèria viva està limitada pel nostre coneixement tecnològic. Però els límits també els trobem en qüestions que intenta resoldre la ciència que freguen altres disciplines. Com per exemple l’estudi de la mort o la consciència que tradicionalment les ha estudiat la filosofia.\nDe manera natural, la ciència sempre es mou a les fronteres del coneixement.\nRicard Solé, IBE (CSIC-UPF)\nCreus que la pandèmia us ha empès a parlar dels límits?\nHome, ha ajudat. Ens ha fet veure els límits de la nostra capacitat de controlar el planeta al veure que la tecnologia no és capaç de preveure tot el que passa a la biosfera.\nPerò la pandèmia també ens ha condicionat en altres sentits. Ens ha fet adonar que els virus tenen un paper central en aspectes clau de la nostra vida com la salut o el control del clima. I també ens ha dut a tenir debats ètics al veure com, matemàticament, la propagació d’una pandèmia és igual a la propagació de la desinformació, tot i que les implicacions són diferents.\nSi haguessis de triar tres activitats de la biennal, amb quines et quedaries?\nQue quedi clar que la tria és molt personal i per tant em criden l’atenció les xerrades del meu àmbit, però destacaria:\nVirus: amics o enemics? – Santiago Elena, Susanna Manrubia, Esteban Domingo i la moderació de la Núria Jar\nBiologia sintètica i enginyeria per generar sistemes vius – amb Michael Levin, Ron Weiss, Núria Montserrat i la moderació de Michele Catanzaro\nRepensar la mort i l’envelliment – amb Francis García Collado, Santiago Zabala, Mel Slater i la moderació de la Mara Dierssen\nEl PRBB a la biennal\nA banda d’explorar els límits de la ciència, la biennal posarà en qüestió el sistema alimentari actual, coincidint amb el nomenament de Barcelona com a Capital Mundial de l’Alimentació Sostenible. Tot i això, l’art, la sociologia, la política, la igualtat de gènere, els drets i oportunitats, o la sostenibilitat del planeta seran alguns dels temes més presents en aquesta edició.\nLes activiats que abordaran aquests aspectes es duran a terme arreu de la ciutat. I, com ja va passar a la primera edició de la Biennal, els dies 11 12 de juny, la plaça central del PRBB tornarà a acollir diverses xerrades. Aquest any seran sobre les polítiques públiques per fer front a la Covid-19, l’ús de dades massives o la intel·ligència artificial.\nA més a més, varis investigadors principals dels centres de recerca ubicats al parc participaran en xerrades, tallers o debats arreu de la ciutat.\nMara Dierssen del Centre de Regulació Genòmica (CRG)\nMiquel Porta, Vicky Puig, Helen Cole i Margarita Triguero-Mas de Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM)\nMarc Güell del Departament de Ciències Experimentals i de la Salut, Universitat Pompeu Fabra (DCEXS-UPF)\nRicard Solé, Tomàs Marquès i Carles Lalueza-Fox de l’Institut de Biologia Evolutiva (IBE: CSIC-UPF)\nTrobareu la informació de les diferents activitats enllaçades al nom de cadascun dels investigadors participants.\nPodeu veure vídeos de les xerrades que es van realitzar al PRBB durant la primera edició de la Biennal aquí.\nEl PRBB i la festa de la ciència\nAquest any, la Festa de la ciència estrena ubicació. Abandona el Moll de la fusta per a ocupar varis espais del front marítim, entre els que hi destaquem el PRBB. Diumenge, s’hi concentraran totes les activitats adreçades a un públic familiar que podrà gaudir de tallers, demostracions, xerrades i visites guiades a l’edifici del PRBB.\nDestaquem els tallers:\nDescobreix el micromón i desafia la resistència – ISGlobal\nCrea animals amb origami – IBE:CSIC-UPF\nSaps com es fa una bona higiene de mans? – Hospital del Mar


Què significa aquest dibuix?\nEn algunes ocasions haureu escoltat que a través dels dibuixos que fan els nens es poden deduir molts pensaments interiors i part del seu estat emocional. De fet hi ha nombrosos test prospectius que plantegen a les criatures l'opció de fer un traçat amb unes senzilles pautes: dibuixa una casa, la teva família, un arbre... A partir d'aleshores es tracta de que el nen deixi anar la seva imaginació i que nosaltres ens limitem a obervar, sense jutjar ni guiar massa el que fa. Un cop acaba, podem demanar-li que ens expliqui que hi ha dibuixat. De segur que ens sorprenre'm.\nAvui, com a curiositat, donar-vos quatre pistes de com "interpretar" els dibuixos dels vostres fills. Degut a l'amplitud de figures que es poden fer, començarem per el dibuix de la familia.\nAnàlisis del grup familiar\nTamany: Es refereix a l'espai que ocupa el dibuix dins del paper. La grandària pot classificar-se en: Molt gran, gran, mitjà, petit o molt petit. Les grandàries grans es relacionen amb caràcters extrovertits, sentiments de seguretat i confiança en un mateix. Expressa la sensació de poder fer front als reptes externs. No obstant això, dibuixos grans amb traços impulsius, formes molt distorsionades o extravagants poden ser indicadores d'excés de vanitat o menyspreu dels altres. Per la seva banda els dibuixos petits o molt petits, especialment, quan apareixen en un racó de la fulla, denoten sentiments d'indefensió, desvaloració, retraïment, neguit, temor cap a l'exterior, desconfiança, timidesa. En casos extrems, possibilitat de trastorns emocionals, depressió, ansietat.\nOrdre d’aparició dels personatges: Generalment, el personatge pintat en primer lloc és el d'admiració i identificació del nen. Sol ser la figura amb major vincle afectiu (normalment la mare). Per això és molt important estar pendent de l'ordre cronològic en el qual es van dibuixant els diferents personatges. Quan algun d'ells és dibuixat allunyat del grup pot significar desig d'apartar-lo o allunyar-se d'ell. Pot ser que li tingui cert temor o que simplement li tingui gelosia (germà). De vegades ocorre que és el propi nen qui es pinta allunyat del grup. En aquestes ocasions podem sospitar que es produeixen certs conflictes dins de la família i que el nen pren una distància prudencial. Quan el nen es dibuixa a si mateix en primer lloc: s'associa a cert egocentrisme, dependència, necessitat de ser tingut en compte, por a la separació (necessita assegurar la seva proximitat a la família).\nElements alients a la família: En alguns dels dibuixos poden aparèixer animals, objectes o altres elements. Cal interpretar totes aquestes claus en funció del dibuix en el seu conjunt. Un excés d'elements aliens a la família pot relacionar-se amb un patró cognitiu amb dificultats per centrar-se en el fonamental (distracció, dificultat de síntesi, pensament peculiar...), però també, poden proporcionar-nos pistes substancials sobre com veuen i senten els nens cada membre de la família. Si cada familiar es mostra ocupant-se de determinades activitats personals, és possible falta de comunicació amb el nen per part d’aquesta persona. Quan veiem intercalats gossos o animals domèstics entre el propi nen i altres personatges de la família pot assenyalar-nos distanciament afectiu. El pare que és dibuixat en un plànol superior (per sobre del sòl) o proper als núvols significa distanciament físic i/o afectiu (potser el pare ha estat treballant durant llargs temps). Els nens poden expressar així el seu sentiment d'angoixa per la separació física i ho situen en un pla dificilmente assolible. Són també habituals la presència d'elements meteorològics (sol, núvols, pluja, etc..). El seu significat ha de buscar-se també segons les claus de tot el dibuix. El sol, especialment quan es mostra somrient, sol expressar felicitat, alegria, estat d'ànim positiu, ganes de comunicar-se, sociabilitat. Alguns autors identifiquen el sol com a símbol o representació del pare (font de llum, protecció, vida...). Per la seva banda la pluja, tempestes, es relacionen amb l'expressió inconscient de certs temors o pors.\nAquestes són només algunes suggerències d'interpretació per fer-ho de manera casolana, però si en voleu saber més coses només cal que pregunteu... Així doncs, la manualitat que us proposo té a veure amb la creativitat plàstica: com pintar amb els dits, de ben segur que els encanta la idea, dibuixin el que dibuixin...\nDeix la meva mà espolsar els fantasmes...


VULL SABER MÚSICA COM DÉU MANA\nDes del Taller de Músics volem col·laborar amb el conjunt de centres d'educació musical, però per sobre de tot, amb els col·legues de l'ESMUC i del Conservatori del Liceu per fer de Catalunya un pol en la recerca i creació de mètodes pedagògics innovadors i convertir la nostra tasca en un art on la frescura, la espontaneïtat i la il·lusió ens acompanyin en el camí que va de l'aula a l'escenari.\nLes escoles d'ensenyaments superiors han d'estar connectades al món laboral i aquest hauria de ser un dels seus objectius principals.\nEl Taller vol ser una partitura en construcció, inacabada, on la certificació de final d'obra no arribi mai, una idea heretada d'Enrique Morente, un dels genis de la música popular del s. XX i que, a més, ens va connectar amb el XXI.\nMorente es va iniciar en el cante escoltant la veu de la seva mare a les festes familiars, voltant amb la canalla pels carrers de l'Albaicín, parant atenció al so del metall de les campanes de les esglésies i practicant en grup com a escolà de la catedral de Granada. Es va instal·lar a Madrid cap a 1960 per perfeccionar el seu aprenentatge professional com a cantaor flamenc al costat de qui va ser el seu mentor, Pepe el de la Matrona. Tertúlies en tavernes, actuacions en tablaos on es podia aprendre cant, dansa i música amb nocturnitat i dissidència.\nEl 13 de desembre de 2010 va morir Enrique Morente a la Clínica la Luz de Madrid, una llum que ha portat foscor, molta foscor al món de l'art i la cultura. L'empremta del mestre Enrique Morente en la història de la música i la seva pedagogia ha estat vital per entendre com es pot conrear el talent, la intuïció i l'oïda. Sense mètode pedagògic explícit, ens va obrir en canal davant la seva insistència de disposar de mimbres propis, de ser personal\nrespectant l'experiència dels veterans i d'admirar als qui busquen camins sense trillar. Una vegada has interioritzat els clàssics que van cimentar la tradició, és preferible la deriva del risc que seguir amb la contínua repetició. I és aquí on situava el fet creatiu, un fet que segons ell es produeix des\nde la individualitat, però que necessita que els entorns socials estiguin llaurats i regats com Déu mana.\nI com Déu mana volia saber música Enrique Morente. Sempre que tenia ocasió m'ho comentava: “Lluís, quiero venirme a Barcelona y estudiar en el Taller pa saber lo que hago, igual que lo sabe tu gente”.\nL'ànima i l'ensenyament de la música han pogut projectar-se fins ara perquè es lliguen a intangibles que no només es poden dibuixar en un pentagrama. L'esdevenir de la música popular és pura contradicció, una barreja de dubtes, preguntes, canvis, evolucions.\nEls centres d'ensenyament musical necessiten, per continuar complint la seva funció, no caure en la temptació de convertir-se en cubicles aïllats de la pulsió del carrer, la que se situa, en els marges i en la profunditat del que es nodreix fora dels murs de la institució.\nAl planeta hi ha molta música i molts músics que toquen, componen, creen, inventen i viuen sense pentagrama. Existeixen altres formes d'aprendre i per tant neixen obres musicals de gran valor que no responen als cànons establerts i acceptats pels costums de la nostra idiosincràsia.\nSi reconeixem que aquests sistemes són també vàlids, estarem en condicions d'establir llaços i col·laborar amb aquestes altres realitats.