Estats que han reconegut oficialment la independència d'Abkhàzia i/o Ossètia del SudModifica\nEstats membres de l'ONUModifica\n26-08-2008 El president Dmitri Medvédev va donar instruccions al Ministeri de Relacions Exteriors per a l'establiment de representacions diplomàtiques en les repúbliques independents d'Ossètia del Sud i Abkhàzia.\n03-09-2008 El president de Nicaragua, Daniel Ortega va reconèixer la independència de les repúbliques d'Abkhàzia i Ossètia del Sud en el 29° aniversari de l'Exèrcit de Nicaragua.\n10-09-2009 El president Hugo Chávez, durant una trobada a Moscou amb el seu homòleg rus Dmitri Medvédev, va declarar que "a partir d'avui" (10 de setembre) Veneçuela reconeix la independència de Abjasia i Osetia del Sud.\n15/16-12-2009 Nauru reconeix la independència de Abjasia i Osetia del Sud. El 15 de desembre el ministre nauruano d'Exteriors, Kieren Keke, i el seu homòleg abjasio, Sergei Shamba, van signar en Sujumi l'acord sobre l'establiment de les relacions diplomàtiques entre tots dos països. L'endemà, el 16 de desembre, Nauru va establir relacions diplomàtiques amb Osetia del Sud.\n23-05-2011 (a Abjasia) En una entrevista concedida a RT, el 31 de maig de 2011, Maxim Gvinjia, Ministre d'Afers exteriors d'Abkhàsia, va anunciar que la nació del Pacífic, Vanuatu, el 23 de maig 2011 va reconèixer la independència d'Abkhàsia i va establir relacions diplomàtiques i un règim sense visats de viatge amb Abkhàsia. El 7 de juny de 2011, el govern de Vanuatu, va confirmar que va reconèixer a Abjasia, una còpia de la declaració conjunta sobre l'establiment de relacions diplomàtiques va ser alliberada als mitjans de comunicació.\n18/19-09-2011 El 31 de març de 2014, Geòrgia i Tuvalu van signar un acord per establir relacions diplomàtiques i consulars. Va ser signat pel Ministre de Protecció Ambiental, Afers exteriors, Treball i Comerç de Tuvalu i el Ministre d'Exteriors de Geòrgia Maya Panjikidze, durant la visita d'una delegació de Tuvalu a Geòrgia. En l'acord, Tuvalu va reconèixer la integritat territorial de Geòrgia i va retirar els reconeixements de Abjasia i Osetia del Sud com a repúbliques.\nEstats que han expressat la seva intenció de reconèixer formalment la independència d'Abkhàzia i Ossètia del SudModifica\n30-08-2008 L'ambaixador bielorús a Moscou, Vasili Dolgolev, va expressar la intenció del govern bielorús de reconèixer la independència d'Abkhàzia i Ossètia del Sud el més aviat possible.\nEstats que no reconeixen oficialment la independència d'Abkhàzia i Ossètia del SudModifica\n↑ Déclaration conjointe de Jean-Claude Juncker et de Jean Asselborn suite à la reconnaissance par la Russie de l’indépendance de l’Abkhazie et de l’Ossétie du Sud\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Procés_de_reconeixement_internacional_de_la_independència_d%27Ossètia_del_Sud_i_Abkhàzia&oldid=23975758»\nDarrera modificació: 4 jul 2020 a les 22:13


Bancs de càrrega amb resistències elèctriques per a vehicles elèctrics - Electricfor - Resistències elèctriques\nBancs de càrrega amb resistències elèctriques per a vehicles elèctrics (29/04/2019)\nRecentment, Electricfor ha portat a terme la fabricació de dos equips complets de bancs de càrrega amb resistències elèctriques per a una empresa líder en el sector de la recàrrega intel·ligent de vehicles elèctrics. El disseny proposat pel client ha estat validat pel nostre departament d'enginyeria (normalment és Electricfor qui dissenya els seus propis bancs de càrrega).\nPrecisament, i gràcies a la llarga experiència d'Electricfor al sector de les energies renovables, ha estat possible realitzar aquest projecte, l'objectiu principal del qual és poder testar el carregador elèctric amb un banc de càrrega elèctric en un laboratori.\nQuè és un banc de càrrega?\nUn banc de càrrega és un equip que incorpora una alineació interna de resistències elèctriques blindades amb un ventilador incorporat per airejar-les i eliminar la calor interna que es produeix al seu interior.\nDit banc de càrrega té una potència de 180 kW i les resistències que es troben en el seu interior poden treballar sota una tensió de 1.000Vdc.\nEs tracta doncs d'un projecte molt interessant que posa de manifest, un cop més, el compromís d'Electricfor amb les energies renovables, i amb l'auge que està tenint la fabricació i llançament de nous cotxes elèctrics.\nPer a més informació sobre aquest projecte i els equips que formen part d'aquests bancs de càrrega, podeu consultar amb el departament comercial d'Electricfor.


Gastrobotànica, arboricultura, jardineria, iniciació a la fotografia del paisatge… al Botànic | infouniversitat\nPosted by Redacció on 24 setembre 2014 in Ciència · 0 Comments\nFer una bona fotografia implica una sèrie de tècniques.\nREDACCIÓ. Redescobrir els ingredients vegetals que formen part de la cuina valenciana per a obtindre els sabors més exquisits, saber com curar les plantes, fer un planter o com identificar la flora silvestre, o també conéixer la tècnica necessària per a plasmar la bellesa d’un paisatge. Són algunes de les propostes dels cursos del Jardí Botànic per al segon semestre del 2014, la matriculació per als quals ja està oberta.\nEs tracta de propostes dirigides a tots els públics. Així, Gastrobotànica, de la mà de Víctor Benlloch, en tres sessions, explicarà els procediments i tècniques innovadors per a traure el major profit possible a les plantes. Les sessions seran els diumenges pel matí.\nEl curs d’iniciació a la jardineria, a càrrec del Gabinet de Didàctica del Jardí Botànic, es realitza a partir d’aquest dimarts i constarà de pràctiques on es faran planters i esqueixos, s’aprendrà jardineria ecològica i les persones participants podran elaborar els seus propis preparats per a lluitar contra les plagues.\nPerò per a qui vulga conéixer les plantes des d’una perspectiva bàsica, hi haurà un taller de determinació de plantes, entre el 6 d’octubre i el 15 de desembre, així com un altre de Botànica pràctica (del 16 d’octubre al 27 de novembre), destinat a conéixer el món vegetal del territori valencià. Un tercer curs, de Botànica recreativa (13-27 d’octubre), mostrarà la gran varietat de plantes aromàtiques i medicinals de l’entorn valencià, així com les seues aplicacions en la indústria farmacèutica o cosmètica. Aquest curs ensenya, de manera senzilla i natural, com fabricar xampús, tònics, cremes, netejadors o repel·lents per a insectes.\nElaboració d’un planter.\nCuidar els arbres\nJa en el mes de novembre hi haurà un curs bàsic sobre tècniques d’arboricultura en el qual s’aprendran les tècniques bàsiques per a cuidar els arbres i es podrà escoltar els experts que gestionen l’arborètum del Botànic.\nEntre l’11 i el 27 de novembre, els fotògrafs professionals Luis Calvente i Nacho Boix (d’Objetivo Valencia) mostraran els coneixements i tècniques necessàries per a plasmar la bellesa dels diferents ambients presents al territori.\nTeniu més informació sobre els cursos i podeu inscriure-vos-hi en www.jardibotanic.org.\nPrevious Post Els estudiants es mouen a peu, en bus i metro Article següent Ajudes de la Universitat als esportistes d’alt nivell i elit


La 30a Mitja Marató+10K ‘Ciutat de Tarragona’ rebrà 1.500 participants el proper 28 de novembre | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nLa 30a Mitja Marató+10K ‘Ciutat de Tarragona’ rebrà 1.500 participants el proper 28 de novembre\nLa consellera d’Esports, María José López, i el gerent del PMET, Ramon Cuadrat. Foto: Ajuntament\nEl Patronat Municipal d’Esports de Tarragona (PMET) ha presentat aquest dijous 18 de novembre els detalls de la 30a edició de la Mitja Marató + 10K “Ciutat de Tarragona”, que tindrà lloc el proper diumenge 28 de novembre de forma presencial després que el 2020 es realitzés virtualment a causa de la pandèmia. La cursa més emblemàtica del calendari esportiu tarragoní espera rebre 1.500 participants (nombre màxim admès, que ja s’ha assolit: 850 a la Mitja i 650 als 10K) i tindrà tant la sortida com l’arribada a l’Anella Mediterrània.\nLes dues curses sortiran juntes a les 10 h des de l’esmentada Anella i faran sengles circuits per la ciutat, de 10.000 m i 21.097 m, homologats oficialment per la Federació Catalana d’Atletisme. El correcte funcionament de les dues modalitats estarà garantit per la tasca de més de 200 persones voluntàries, a més d’agents dels cossos de seguretat.\nEn la seva intervenció, la consellera d’Esports de l’Ajuntament, María José López, ha volgut destacar precisament “la importància del voluntariat per poder desenvolupar la cursa” i ha celebrat que es recuperi en format presencial un esdeveniment “completament consolidat en el calendari esportiu i que contribueix a projectar la marca Tarragona”. “La voluntat del nostre govern és reforçar-la amb criteris de sostenibilitat ja iniciats l’any 2019 i mantenint i ampliant les col·laboracions i aliances amb patrocinadors i col·laboradors”, ha afegit, i ha avançat que el PMET farà una enquesta “entre les persones que corren la cursa conèixer la seva opinió de cara a perfilar un nou circuit per a l’edició de l’any vinent”. La idea, segons han explicat la consellera i el gerent del PMET, Ramon Cuadrat, és fer consensuadament un recorregut més atractiu i més encarat al mar.\nPrecisament Cuadrat s’ha encarregat de desgranar els detalls de l’esdeveniment. Sobre la participació, ha explicat que el 50% són de la ciutat, un 32% pertanyen a la província i un 8% venen de fora de la demarcació. A més, un 27% són dones. El gerent del PMET també ha volgut destacar que serà una “cursa segura”, amb aforaments limitats als vestidors (l’ús dels quals està especialment pensat per a les persones que venen de fora i no tenen la possibilitat de dutxar-se a casa seva) i ús de mascareta obligatori excepte en el transcurs de la cursa.\nDos circuits per a dues modalitats de cursa\nEl circuit de Mitja Marató transcorrerà en paral·lel al de la cursa de 10k fins al km 4, situat a Ramón y Cajal, a l’altura de Parc Central. La resta de circuit, com ja és habitual, passarà pel centre de la ciutat i per la façana marítima per tornar a meta, situada a l’Anella Mediterrània, punt de sortida i on se centralitzaran tots els serveis, des de guarda-roba a lliurament de dorsals passant pel punt d’informació i els WC.\nEn la part de mobilitat, hi haurà aparcament gratuït a les proximitats de l’Anella Mediterrània. Per garantir el correcte desenvolupament i la millor convivència possible de la cursa amb el trànsit de la ciutat, els circuits estaran senyalitzarts amb tanques i cinta abalisadora així com amb senyalística informativa i punts quilomètrics en cartelleria i pintats a l’asfalt. A més hi haurà vehicles al cap i la cua de la cursa i s’efecturà un control de trànsit i d’atletes per part de voluntaris del PMET i Protecció Civil i agents de la Guàrdia Urbana, Policia Portuària i Mossos d’Esquadra.\nQuant als aspectes més propis de la cursa, s’ha informat que la recollida de dorsals i de l’obsequi de benvinguda es faran els dies 27 (de 16 a 20 h) i 28 (de 8 a 9.45 h) a l’Anella Mediterrània i que durant el recorregut hi haurà tres avituallaments als km 6, 12 i al 18, portats a terme per voluntaris del Club Atletisme Tarragona, de l’Associació de Veïns del Port i del Club de Futbol Icomar. Aquests avituallaments es realitzaran amb gots de cartró reciclat per criteris de sostenibilitat i amb aigua de la xarxa d’EMATSA.


La UOC com a referent en aprenentatge en línia de qualitat\nEl primer curs acadèmic de la UOC va tenir lloc el 1995, i va ser la primera universitat exclusivament en línia del món. Des d'aleshores ha promogut i ha incentivat la recerca i la innovació en el camp de l'aprenentatge en línia i ha desenvolupat un model educatiu propi que permet la formació al llarg de la vida. En aquesta guia et proposem uns quants recursos elaborats des de la UOC sobre aprenentatge en línia que cobren més sentit que mai davant els nous reptes de la comunitat educativa.\nCap a una definició inclusiva de l'aprenentatge en línia\nEvolució de l'aprenentatge en línia\nTendències en l'educació en línia\nModel educatiu de la UOC: 25 anys de docència en línia\nUOC, la primera universitat online del món\nIsaac Asimov ja s'imaginava el 1988 l'impacte que tindria la tecnologia en l'educació.\n«Cap a una definició inclusiva de l'e-learning» l'enllaç s'obre en finestra nova\nA l'estudi, amb Albert Sangrà com a investigador principal, es vol oferir una definició integradora de l'aprenentatge en línia.\n«Bases pedagògiques de l'e-learning» l'enllaç s'obre en finestra nova\nEn aquest article publicat a la revista ETHE, el catedràtic Julio Cabero recull les característiques de l'aprenentatge en línia.\nAquests dos llibres elaborats per experts de la Universitat són bons exemples de l'evolució de l'aprenentatge en línia dels anys noranta a l'actualitat:\nAprenentatge i virtualitat: disseny pedagògic de materials didàctics per al www l'enllaç s'obre en finestra nova\nEl 1999, en un moment en què ens connectem a internet amb un mòdem, aquests experts de la UOC analitzen un aprenentatge incipient.\nEl 2020, en un context de confinaments intermitents, es publica un llibre gratuït en obert de 12 experts de la UOC.\nEvolución y retos de la educación virtual l'enllaç s'obre en finestra nova\nAquest llibre d'Editorial UOC ofereix una descripció de l'evolució general de l'aprenentatge en línia.\nDocència no presencial d'emergència l'enllaç s'obre en finestra nova\nRecull de recursos sobre docència no presencial d'emergència elaborat per experts en e-learning.\n2020 EDUCAUSE Horizon Report l'enllaç s'obre en finestra nova\nL'informe descriu les tendències i les tecnologies i pràctiques emergents que configuren el futur de l'ensenyament.\nEuropean Distance and E-learning Network (EDEN) l'enllaç s'obre en finestra nova\nFundada el 1991, la Xarxa Europea d'Aprenentatge en Línia i a Distància (European Distance and E-Learning Network, EDEN) té com a objectiu compartir el coneixement i donar suport a la col·laboració entre els professionals de l'àmbit de l'ensenyament a distància i digital.\nSmart Classroom l'enllaç s'obre en finestra nova\nAquest projecte liderat per la UOC, proposa classes flexibles, sostenibles i adaptables.\nEdul@ab l'enllaç s'obre en finestra nova\nGrup de recerca de la UOC que investiga els usos i les aplicacions de les TIC en l'educació.\n«Briefing paper: els xatbots en educació» l'enllaç s'obre en finestra nova\nS'estudia el potencial dels bots de conversa en l'educació, en tasques repetitives o de baix nivell cognitiu.\nAquesta revista científica amb setze anys d'història analitza les darreres novetats pel que fa a l'aplicació de les TIC en l'ensenyament superior. En els últims anys ha augmentat considerablement la visibilitat i la internacionalització en el món acadèmic, fet que li ha permès situar-se com una de les revistes més ben posicionades en la recerca sobre aprenentatge en línia en l'ensenyament superior.\nInternational Journal of Educational Technology in Higher Education (ETHE) l'enllaç s'obre en finestra nova\nLa revista digital de l'ensenyament superior en línia de la UOC.\nLa UOC té una metodologia d'aprenentatge exclusiva que es basa en tres elements bàsics: els recursos per aprendre, l'acompanyament personalitzat de l'estudiant per part de l'equip docent i la col·laboració.\nL'eLearn Center vetlla per l'actualització i la millora contínua del model educatiu i per facilitar-ne la implementació.\nLa cuina dels recursos d'aprenentatge de la UOC l'enllaç s'obre en finestra nova\nUn equip d'expertes i experts treballa per a enllestir els recursos abans del semestre. Descobreix la seva feina!\neLearn Center (eLC) l'enllaç s'obre en finestra nova\nCentre de recerca, innovació i formació en aprenentatge virtual dedicat a l’ensenyament superior.\nCom s'estudia a la UOC? l'enllaç s'obre en finestra nova\nDes del primer dia, l'estudiant té un calendari amb les dates de lliurament de cada assignatura perquè es pugui organitzar.\nEl model educatiu de la UOC: evolució i perspectives l'enllaç s'obre en finestra nova\nL'objectiu del document és presentar les bases de l'evolució i la innovació del model educatiu de la UOC.\n«L'ensenyament universitari del segle XXI: més enllà del paper» l'enllaç s'obre en finestra nova\nArticle publicat a la revista Item: revista de biblioteconomia i documentació sobre el model educatiu de la UOC.\n«UOC subject librarians: working hand in hand with teachers» l'enllaç s'obre en finestra nova\nQuin és el rol dels bibliotecaris dins el model educatiu de la UOC? Aquest article descriu els serveis que s'ofereixen a l'equip docent.


«Educar-nos per educar des del valor» Dra. Rosa Casafont - Joviat\nEl passat dijous 27 de setembre la Dra. Rosa Casafont va venir a l’Escola Joviat per mostrar-nos i demostrar-nos que som molt més del que pensem, que som lliures de pensament!\nEl títol de la conferència «Educar-nos per educar des del valor» respon a la necessitat d’educar des de la consciència a partir de l’autoconeixement. Així, en poc més d’una hora ens va explicar des de la neurociència el funcionament de la nostra ment i de la relació amb el nostre cos.\nEl nostre cervell és plàstic, el que vol dir que aprèn constantment, igual que nosaltres fem amb les experiències de la vida. A les poques hores de néixer ja comencem a aprendre per imitació i és a partir d’aquest coneixement que la Dra. Casafont subratlla una de les frases força de la conferència: “L‘exemple és més potent que les normes”. Com a adults tenim, doncs, molta responsabilitat en l’educació dels nostres petits i joves i és per això, que necessitem transformar les nostres conductes a través de modificar els nostres pensaments.\nLa ment s’expressa a través del cos i el cos expressa allò que el cervell fabrica, per tant, cos i cervell són escenaris de la nostra ment. Començar modificant el cos, doncs, és el primer pas per rectificar la ment.\nPer poder canviar els nostres circuïts de pensament, de sentiment i de comportament, la Dra. Casafont ens va donar algunes eines:\n1. Dirigir la nostra atenció conscient cap allà on volem.\n2. Modificar postures del cos.\n3. Marcar estil amb un somriure i posar HUMOR a la vida!\nSón eines que ens poden semblar difícils de posar en pràctica en algunes ocasions, però més difícil és no fer-ho i estar sempre enfadat, preocupat o arronsat.\nMentre va anar dibuixant la complexitat del cervell i l’art de la ment, la Dra. Casafont ens va obsequiar amb una mirada radiant, un somriure encomanadís i una energia vital. Ens va deixar amb ganes de saber-ne més i de continuar viatjant cap al nostre cervell emocional. I amb una última recomanació de resum del que va ser la xerrada:\n«CREA UNA VIDA IL·LUSIONANT amb rutines per el cos i expectatives i diversitat per la ment»


Solucions creativesDissenyem l'èxit\nLa nostra tasca com a dissenyadors gràfics és la de trobar la solució que millor s'ajusti a les teves necessitats de comunicació visual. Ja sigui per a un fullet promocional, per a una web, per a un logotip o dissenyar tota la imatge corporativa de la teva empresa, treballem amb absoluta dedicació i sempre buscant el disseny més professional. No ens conformem amb dissenys mediocres. Ens agrada cuidar els detalls, arribar al fons fins a trobar la solució més idònia.\nNo ens conformem amb dissenys mediocres. Ens agrada cuidar els detalls, arribar al fons fins a trobar la solució més idònia. Consultors i assessors en comunicació gràfica i t'ajudarem a trobar la millor solució gràfica des del primer moment.\nEl disseny és un mitjà fonamental per al desenvolupament de la innovació. A través del disseny l'empresa crea els productes, comunica la seva oferta, construeix la seva imatge i les seves marques i, en definitiva, a través del disseny l'empresa és al mercat i a la ment, o el cor, dels seus clients.\nSi busques un enfocament nou i diferent ...\nT'oferim tot el necessari per renovar la imatge i posicionament de la teva marca.\nOferim solucions de disseny, tant en l'àmbit offline (logotips, cartelleria publicitària, catàlegs i fullets, targetes d'empreses, papereria corporativa ...) com en l'online (disseny de pàgines web, banners, ...).\nDisseny d'una nova identitat visual i corporativa per la teva empresa\nDisseny i creació de catàlegs de qualitat que atregui als clients\nFLYERS I CARTELLS\nAconsegueix comprimir tota la informació en un petit espai per poder atreure al teu públic\nDISSENYS PER XARXES SOCIALS\nEvitar l'estancament per aconseguir fidelitzar als teus usuaris i aconseguir nous\nFULLETS, DÍPTICOS Y TRíPTICOS\nFullets informatius sempre segons les necessitats del client, amb una maquetació totalment personalitzada i adaptada\nAconsegueixi que la seva empresa es conegui i recordi públicament segons el mercat i públic objectiu al qual vagi destinada l'acció


Tipus de Lletra 5final_frontier ¦¦¦ Descarregar Tipus de Lletra 5final_frontier\nTipus de Lletra 5final_frontier Font per descarregar. Tipus de Lletra . Fonts per Word, Windows i MSN Messenger. Família Tipogràfica 5final_frontier gratis per descarregar. Tipografia 5final_frontier per disseny web i dissenyadors web. Tipus de lletra i pòlissa de tipus gratis. Famílies Tipogràfiques per PC en Tipusdelletra.com. Fonts TTF per decorar.\nTipus de Lletra 5final_frontier\nDescàrregues: En total 507 vegades i ahir 3 vegades.\nTipus de Lletra de Ciència Ficció Tipus de Lletra Quadrades Tipus de Lletra Digitals Tipus de Lletra Futuristes\nMapa de Caràcters del Tipus de Lletra 5final_frontier\nDescarregar Tipus de Lletra 5final_frontier\nDescàrregues en total 507. Ahir 3\nTipus de Lletra 5final_frontier S'ofereix gratuïtament a descarregar i sense drets d'autor. Però si creus que aquest material té drets d'autor, si us plau poseu-vos en contacte amb nosaltres immediatament. Protegim els drets dels creadors


El Punt Avui - Notícia: Bankia reduirà un 50% els actius poc rendibles\nBankia reduirà un 50% els actius poc rendibles\nUn director d'oficina demana perdó als clients per haver-los venut accions\nTweet\tTreballadors de Bankia i petits estalviadors concentrats davant el palau on es feia la junta Foto: HEINO KALIS / REUTERS.\nEntre les mesures que prendrà Bankia per intentar reduir el seu forat milionari destaca la reducció a la meitat dels seus actius poc rendibles –béns immobles o actius morosos–, que passaran a tenir un valor de 60.000 a 30.000 milions d'euros en tres anys. Així ho va assegurar ahir el substitut de Rodrigo Rato al capdavant de l'entitat, José Luis Goirigolzarri, durant una tensa junta general d'accionistes en què més de cent petits estalviadors van demanar el torn de paraula per denunciar que se senten estafats. Amb paraules més o menys pujades de to, els petits accionistes van lamentar la pèrdua de valor de l'acció de Bankia, que asseguren que es va produir perquè la caixa va ocultar el seu estat financer real quan va sortir a borsa, ara fa menys d'un any. Per això, reclamen que se'ls retorni l'import íntegre de la seva inversió.Una de les intervencions més significatives va ser la de Francesc Xavier Carbelleda, director d'una oficina de Bankia –abans de Caixa Laietana–, que va demanar perdó als seus clients per haver-los venut accions. “Em vaig basar en les informacions que m'havien donat els meus superiors i sento que he defraudat els meus clients”, va reconèixer, alhora que agraïa al nou president que “posi ordre a la caixa i la recapitalitzi”.Desprendre's de la meitat d'actius poc rendibles suposarà que el grup redueixi un 10% la seva mida. Empetitirà més encara, va avançar Goirigolzarri, perquè s'haurà de “desinvertir en actius que no siguin una part consubstancial del negoci bancari”.\nEls treballadors també protesten\nDavant el Palau de Congressos de València, on va tenir lloc ahir la primera junta de Bankia després de fer-se públic l'enorme forat que acumula, no només s'hi van concentrar estalviadors descontents, sinó també treballadors. El sindicat Sate va denunciar ahir que els empleats de les oficines estan patint la mala gestió dels directius i que ha pujat fins i tot el nombre de baixes per depressió.\nEl Punt Avui. Edició Nacional 30-06-2012 Pàgina 18 DESA LA NOTÍCIA A:\nXavier Campos Ballester (Gex) Amb el perdó no h'hi prou en dret de danys ni en dret penal...cal afegir el rescabalament, la responsabilitat i la sanció.\nDissabte 30 juny 2012, 09:18


El gran enigma de sant Pau | Catalunya Religió\nPer Catalunya Religió. Dll, 24/06/2013\n(Jordi Llisterri – CR) “El gran enigma és saber què va passar amb sant Pau els darrers anys de la seva vida. Tenim moltes referències dels seus inicis com a cristià, però no dels darrers anys, de com mor, o on mor”. Ajudar a resoldre aquest enigma és l’objectiu del congrés internacional “Els últims anys de la vida de Pau” que comença aquest dimarts a Tarragona organitzat per l’Institut Superior de Ciències Religioses Sant Fructuós (INSAF).\nAixí ho explicava el degà de la Facultat de Teologia de Catalunya, Armand Puig, en la presentació del congrés als periodistes. L’arquebisbe Jaume Pujol va presidir la trobada per remarcar “l’aposta de l’INSAF per l’estudi del cristianisme primitiu”, que amb aquest és el tercer Congrés que organitzar sobre els primers anys de les comunitats cristianes. Per l’arquebisbe Pujol “el cristianisme primitiu a Tarragona té una riquesa increïble” i la ruta dels primers cristians és un gran atractiu per la ciutat.\nSe sap que Pau va tenir molts problemes amb la justícia de l’imperi romà, que va estar captiu diversos anys i que va ser exiliat de Roma. Una possibilitat es que aquest exili forçat fos a Tarragona durant els darrers anys de la vida de pau, entre l’any 63 i 67. “La tradició no acostuma a fallar”, explicava Armand Puig, que a més se sustenta en els estudis que els darrers anys situen la presència de Pau a Tarragona com una possibilitat “factible al 90 o al 95%”.\nPer estudiar aquest etapa el Congrés reunirà els màxims experts mundials en sant Pau del món catòlic, protestant i ortodox i de diferents universitats d’Alemanya, Bèlgica, França, Itàlia, Estats Units. Serà sobretot un trobada interdisciplinar amb historiadors especialitzats en l’imperi romà, en el dret i les penes legals romanes, especialistes en literatura cristiana antiga, arqueòlegs i o exegetes bíblics. Una de les presentacions més esperades serà sobre els resultats de les recents excavacions arqueològiques a Sant Pau Extramurs de Roma on se situa la tomba de l’apòstol.\nEl director de l’INSAF, Josep Maria Galvadà, va explicar que el programa del Congrés inclou la visita a diversos punts significatius del cristianisme primitiu a Tarragona com el Mausoleu de Centelles, les excavacions a la catedral, o la Necròpolis Paleocristiana. Es preveu l’assistència de més de dos-cents congressistes, que també podran assistir a un concert de l’orgue de la catedral inaugurat recentment.\nEl Congrés s’inaugura aquest dimarts a la tarda al Centre Tarraconense amb l’arquebisbe Jaume Pujol i la vicepresidenta del Govern Joana Ortega.


Un sector de la CUP accepta donar a Mas una presidència “simbòlica” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nUn sector de la CUP accepta donar a Mas una presidència “simbòlica”\nL'ANC avisa l'esquerra radical de noves eleccions si no hi ha pacte d'investidura\nBarcelona 8 OCT 2015 - 07:55\tCEST\nAnna Gabriel amb Antonio Baños i Julià de Jòdar. Massimiliano Minocri EL PAÍS\nLa CUP, el partit d'extrema esquerra del qual depèn el futur d'Artur Mas com a president de la Generalitat, donarà avui les primeres pistes sobre què demanarà a canvi dels seus vots a la candidatura guanyadora a les eleccions catalanes, Junts pel Sí. Diversos dirigents de la CUP oferiran avui, dijous, una conferència en la qual fixaran la seva posició sobre la situació catalana i en la qual no preveuen aclarir el seu posicionament sobre la presidència. No obstant això, hi ha molts moviments interns a les seves assemblees.\nEls últims dies ha guanyat pes en un sector del partit la idea que Mas podria aconseguir els seus vots per ser investit president a canvi que delegui bona part de les seves tasques en dos o tres vicepresidents. Seria una presidència “simbòlica” expliquen fonts de la CUP que permetria salvar la figura de Mas però deixant clar que el lideratge de l'independentisme no pot recaure en una sola persona com defensa l'esquerra independentista.\nLes assemblees que la CUP ha celebrat l'última setmana han revelat l'existència de tres grans blocs. El primer és el que admetria Mas com a president sempre que les seves funcions siguin molt limitades. El segon bloc, el més minoritari, és el que advoca per celebrar unes noves eleccions si CDC no renuncia a Artur Mas. El tercer bloc segueix apostant per trobar “una dona independent” dins de les llistes de Junts pel Sí. En cas de no haver-hi acord aquest grup també acceptaria que el futur president sigui el número u de la llista, Raül Romeva. Fonts de la CUP assenyalen que en les assemblees dels últims dies s'estan escoltant moltes veus en el sentit que els 10 diputats de la CUP no poden “imposar” ni un programa de màxims ni un president a Junts pel Sí, que va aconseguir 62 diputats. Amb tot, sí que creuen que poden i han de marcar molt de prop el proper Govern.\nMentre, segueix la pressió sobre el partit. El president de l'Assamblea Nacional Catalana (ANC), principal entitat privada independentista, ha advocat avui per un acord entre Junts pel Sí i la CUP per investir Artur Mas. “Seria un problema que Artur Mas no fos president”, ha dit. I ha llançat un altre avís: “Un no acord significaria noves eleccions i posar en risc els 1,9 milions de vots a favor de la independència”.


El 10 d'abril de 1980, el Parlament de Catalunya podia celebrar la primera sessió després de 40 anys de dictadura franquista. Per commemorar aquesta efemèride, la cambra catalana ha celebrat un ple solemne en el qual tots els partits han coincidit a deixar al marge les diferències que els separen en la redacció del nou Estatut. Maragall, a més, ha anunciat que convocarà una nova cimera com la de Miravet i ha expressat, en al·lusió a CiU, la seva confiança perquè hi assisteixin totes les forces polítiques parlamentàries.\n10/04/2005 - 00.00 Actualitzat 11/04/2005 - 08.48\nSessió solemne, de gala i carregada de simbolisme al Parlament català per commemorar el 25è aniversari del restabliment de la cambra catalana. L'actual president del Parlament, Ernest Benach, ha estat l'encarregat d'obrir l'acte, que ha comptat amb un miler de convidats, entre ells l'expresident de la Generalitat, Jordi Pujol, els expresidents de la cambra Heribert Barrera, Joan Rigol i Joaquim Xicoy i exdiputats de les últimes legislatures.\nEn el seu discurs, Benach ha fet una crida a la unitat nacional, tal com fa 25 anys el llavors president Josep Tarradellas també va fer, per afrontar el "moment clau" que viu Catalunya per la "indispensable necessitat" d'un nou Estatut i un nou finançament.\nL'Estatut, protagonista dels discursos\nEn les seves intervencions, els polítics no s'han oblidat de fer referències a l'actualitat, especialment al procés de reforma de l'Estatut que està en marxa. Així, Joan Saura ha destacat la necessitat de ser "humils" i comptar amb el suport de la societat. També ha fet una crida a la unió i la pluralitat de les opcions polítiques i objectius diferents ja que, ha dit, "dividits no aconseguirem res; junts tot serà possible".\nPer la seva banda, Piqué ha assegurat que el seu partit està "compromès" amb la reforma de l'estatut, però ha subratllat que "hem tingut èxit quan hem aplicat el seny i no la rauxa i l'ambició amb rigor i no a la frivolitat o a la improvisació ", i que l'Estatut ha de seguir sent "de tots". Després d'aquesta reflexió, ha desitjat que "aquest esquema institucional pugui ser vàlid, com a mínim, una altra generació". El líder popular també ha afegit que, aprofitant la celebració d'una data tan important com la que els havia reunit al Parlament, era important renovar el compromís de tots.\nEl líder d'ERC, Josep Lluís Carod-Rovira, ha passat més per alt l'actualitat i ha volgut recordar en el seu discurs que Catalunya ja existia molt abans que el mateix Parlament i ha assegurat que continuarà existint sempre que la societat ho vulgui. Carod ha destacat també que la cambra és fruit dels esforços de moltes generacions durant els anys negres del franquisme i del seu sofriment, valentia i resistència.\nLa representant del grup PSC-CpC, Manuela de Madre, ha reclamat un Estatut unitari i cohesionador però ha destacat que aquest ha de ser capaç de recollir els interessos nacionals de la ciutadania i de fer-los prevaler per sobre dels interessos de les formacions polítiques.\nEl líder de CiU i cap de l'oposició, Artur Mas, ha ressaltat en la seva intervenció que s'estan vivint moments de descrèdit de la política i de menor prestigi de les institucions, i ha assegurat que "ni la política va sobrada de crèdit ni les institucions són impermeables al mal ús que se'n pot fer. Mas ha instat a reconèixer les mancances i les debilitats i a no amagar la realitat que després s'evidencia en el dia a dia. Mas ha advertit també que "no acceptarem un Estatut de mitges tintes que serveixi només per sortir del pas".\nEl president de la Generalitat, Pasqual Maragall, ha posat punt final al ple del 25è aniversari anunciant una nova cimera com la de Miravet per "establir de comú acord l'esperit amb el qual s'hauria d'encetar la segona lectura de l'Estatut". Maragall no ha parlat de dates ni de lloc però sí que ha apel·lat a les institucions catalanes i a la seva legitimitat com a president per donar "per descomptat" que tots els grups respondran positivament a la cita.\nLa història del parlamentarisme català\nTot just després d'acabar el ple, els presidents de la Generalitat i del Parlament han inaugurat l'exposició "El Parlament de Catalunya (1980-2005). Història i futur". La mostra vol commemorar el 25è aniversari de la institució explicant-ne els orígens.\nMaragall convoca una segona cimera sobre l'Estatut i confia que CiU hi acudeixi


Atreseries, el nou canal d'Atresmedia Televisió, arrenca el pròxim 22 de desembre\nAtreseries, el nou canal d'Atresmedia Televisió dedicat exclusivament a la ficció, arrenca el proper 22 de desembre, segons informa el Grup. Es tracta del nou canal de TDT adjudicat a la companyia en l'últim concurs públic convocat pel Govern.\nAixí, Atresmedia assenyala que en Atreseries es donaran cita sèries actuals i el catàleg de ficció de Atresmedia Televisió. També indica que inclourà estrenes absolutes a televisió de sèries internacionals, de noves temporades de ficcions multipremiadas i de minisèries espanyoles. Juntament amb això, especifica que se sumaran cinema d'estrena i de llibreria, al costat de diferents formats de producció pròpia.\nEl nou canal s'emetrà en alta definició (HD) i so Dolby. Atreseries neix pocs mesos després del llançament de Mega, el passat mes de juliol, una cadena dirigida a un públic masculí major de 25 anys, amb programes del gènere factual i documental .


Publicat 30/10/2019 13:09:02CET\nL'aplicació del moviment independentista continua funcionant\nLa Guàrdia Civil, a petició de l'Audiència Nacional, ha sol·licitat a la plataforma digital GitHub que retiri el repositori de l'aplicació mòbil (app) del moviment independentista Tsunami Democràtic perquè "impulsa la comissió d'atacs terroristes", tot i que aquest dimecres l'app continua funcionant.\nFonts de la investigació han informat a Europa Press que l'Audiència Nacional va ordenar a l'Institut Armat que sol·licités a Microsoft que tanqués l'accés a la plataforma de desenvolupadors GitHub, en què Tsunami Democràctic està desenvolupant la seva app.\nLa Guàrdia Civil va fer la sol·licitud la setmana passada i el tancament es va executar dissabte passat, i aquest dimecres Tsunami Democràtic ha fet un comunicat sobre els fets.\nEn el seu comunicat, aquest moviment independentista, que va promoure la mobilització que va col·lapsar l'Aeroport de Barcelona en protesta per la sentència de l'1-O, ha lamentat que es tracta d'un "nou pas repressiu de l'Estat espanyol que equipara la llibertat d'expressió i el dret a protesta amb actes de terrorisme".\nLa plataforma digital GitHub ha publicat una carta en què s'assegura que el remitent és el Grup d'Intercepció de les Telecomunicacions de la Guàrdia Civil i indica que "l'Audiència Nacional està duent a terme una investigació en què el moviment Tsunami Democràtic ha estat confirmat com una organització criminal que impulsa la comissió d'atacs terroristes".\nLa carta també detalla que a Espanya hi ha hagut "un seguit d'aldarulls violents que involucren greus desordres públics i el sabotatge d'infraestructures crítiques".\nAfegeix que l'objectiu de Tsunami Democràtic és "coordinar aquests aldarulls i accions terroristes utilitzant qualsevol mitjà possible", entre ells l'aplicació, segons la missiva que ha publicat la plataforma digital.\nTsunami ha assenyalat en el seu comunicat que, "malgrat la censura de l'Estat espanyol", l'app es pot continuar descarregant a través de Telegram i el seu funcionament no s'ha vist afectat.\n"Tsunami Democràtic és un moviment ciutadà que s'emmarca en la més estricta no-violència", ha afirmat el moviment.\nQuan convoca accions, Tsunami Democràtic demana als usuaris de la seva app que es comprometin a notificar la seva participació, així com avisar quan deixin de participar-hi, i informar d'incidències amb l'aplicació.\nTambé sol·licita als usuaris que es comprometin a comportar-se "de manera pacífica, segons les directrius de la no-violència".


Wikiloc | Ruta Refugi de Prat d' Aguiló-Prat Sistre-Pas de la Roca Plana-Pic del Migdia-Pic de Costa Cabirolera-Canal de Cristall-Prat de Cadí\nRefugi de Prat d' Aguiló-Prat Sistre-Pas de la Roca Plana-Pic del Migdia-Pic de Costa Cabirolera-Canal de Cristall-Prat de Cadí\nVista 1747 vegades, descarregada 84 vegades\nSortida - arribada: Refugi de Prat d'Aguiló. Per arribar agafarem la pista forestal que surt del poble de Montellà (està a prop de Martinet) i puja al refugi. Pista apta per tot terrenys o vehicles semblants.\nSortirem del final de la pista forestal i anirem al refugi on agafarem un petit tros el PR C-124, però en ser a sobre del coll del refugi baixarem per una zona herbada en direcció a ponent. A sota nostre ja veiem les primeres fites que ens aniran guiant. A uns 100 metres del Coll ja veiem el camí fressat que marxa pel mig dels pins en direcció al sud-oest.\nÉs el camí conegut com el Camí dels Collets. És un camí ben fressat, té fites i alguna senyal de pintura verda que ens portarà al Collet de l'Estenedor. Aquí deixarem el Camí dels Collets i pujarem recta amunt en direcció al sud (ben aviat veiem la primera fita a sobre d'un arbre sec). Pujarem sempre per el caire que baixa del Cadí tot seguint el rastre que té fites i que ens pujarà al al lloc conegut com Prat del Cadí. Una mica més amunt ens trobem de ple amb la paret del Cadí on ens caldrà fer un parell de GRIMPADES per pujar aquest tros de paret. Més amunt la cinglera ja no té tanta verticalitat i es puja be per sortir a dalt de la Serra del Cadí on trobem el Pas de la Roca Plana.\nEnfilarem per el caire de la Serra en direcció a ponent per pujar al Pic del Migdia. La baixada la farem per la cara sud-oest per anar a trobar el camí que veiem a sota nostre on trobarem el GR 150.1 que seguirem per pujar a trobar el Pas del Cabirol.\nUna mica més endavant el deixarem i enfilarem per el caire de la Serra per pujar al Pic de Costa Cabirolera. La baixada la farem per la cara sud-oest per anar novament a trobar el GR que ens portarà al Coll de la Canal del Cristall.\nLa baixada LA FAREM AMB PRUDÈNCIA I CAL TENIR EXPERIÈNCIA, és molt dreta i és sobre pedra solta. Las pedres que trobarem són de diverses mides, des de gravilla a pedres mes grosses a l'últim tram.\nUn cop baixada la Canal el camí és fressat (té fites i senyals de pintura groga i blanca, estem sobre el PR C-121 ) ens baixarà a trobar primer la Font del Pi i a sota seu el Prat de Cadí on agafarem una vella pista que marxa en direcció al sud-est. Més endavant la pista esdevé camí, és el Camí del Collets (és fressat i té fites) que ressegueix per sota tota la Serra del Cadí passant per el Collet de Vigivert, el Collet de Prat Madastra, la Font de l'Estenedor, on a sobre nostre ja tenim el Collet de l' Estenedor. Ja només ens quedarà desfer el camí de l'anada fins a l'aparcament.\nCartografia Editorial Alpina. Mapa Serra del Cadí.\nRefugi de Prat d' Aguiló\nCollet de l' Estenedor\nPic cdel Migdia\nCollet del Vigivert\nCollet de Prat Madastra\nFont de l' Estenedor\nHe fet la pujada per Roca Plana aquest dissabte i està molt bé fins a Prat Sistre, llavors s'ha d'anar amb cura ja que es perden les fites i s'ha d'anar cap a la dreta fins al vessant de més a l'oest, on se'n tornen a trobar i comencen les grimpades i augmenta la inclinació del terreny.\nAquí a Prat Sistre, on hi ha una fita d'un arbre sec, nosaltres vam seguir un camí bastant marcat cap a l'est (Prat d'Aguiló) i vam haver de retrocedir perquè vam intuir que ens desviàvem massa, suposem que és un camí d'isards.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Refugi de Prat d' Aguiló-Prat Sistre-Pas de la Roca Plana-Pic del Migdia-Pic de Costa Cabirolera-Canal de Cristall-Prat de Cadí https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/refugi-de-prat-d-aguilo-prat-sistre-pas-de-la-roca-plana-pic-del-migdia-pic-de-costa-cabirolera-can-10089490 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


⚡En plena pandèmia: el què ha fet la Policia amb 73 joves aquesta matinada a Sitges\n73 joves denunciats per no portar la mascareta en un control policial per evitar el 'botellón' a Sitges\nEl dispositiu també ha interposat 10 denúncies per consum d'alcohol al carrer i 2 més per tinença de drogues\nper Redacció dissabte, 12 de setembre 2020 - 17:14h\nImatge de la Policia de Sitges multant els joves per no dur mascareta durant la matinada. | CatalunyaDiari\nLa Policia Local de Sitges (Garraf) ha interposat aquesta passada nit de divendres un total de 73 denúncies a joves d'entre 18 i 20 anys per no portar la mascareta obligatòria a la via pública, en el marc de les tasques de control per evitar el 'botellón'.\nEn paral·lel, el dispositiu també ha aixecat 10 denúncies per consum d'alcohol al carrer i 2 més per tinença de drogues, a banda d'alçar actes per troballa d'alcohol i drogues abandonats al carrer davant la presència dels agents. Els controls s'han efectuat al passeig Marítim, Fragata, la Llevantina i algunes zones de la platja. Hi ha intervingut una desena d'agents de la Policia Local de Sitges, amb l'ajuda d'un gos detector drogues.\nEls hotels de Sitges salven l'estiu amb el 55% d'ocupació\nEls hotels de Sitges donen el gruix de l'estiu per salvat. Després d'obrir la temporada lentament i amb pensaments negatius per la falta de turisme internacional per la covid-19, finalment els visitants de proximitat han empès part de les reserves i hi ha hagut una ocupació mitjana del 55% entre juliol i agost.\nEl president del Gremi d'Hostaleria de Sitges, Oskar Stöber defineix aquest estiu com una temporada «molt difícil», si bé admet que els resultats finals dels mesos més forts han estat més gratificants del que esperaven. Segons dades recopilades pel Gremi d'Hostaleria, el mes de juliol l'ocupació d'hotels, apartaments i càmpings va ser del 45%, mentre que a l'agost ha pujat fins el 65%.\nTot i que les dades són millors del que preveien, el Gremi lamenta que són «molt baixes» en comparació als darrers estius, quan s'havia fregat el 100%. Un descens d'ocupació al qual s'hi afegeix una baixada dels preus: si els últims anys una nit a Sitges al juliol o a l'agost costava, de mitjana, 150 euros, ara n'ha valgut poc més de 110. «Són nivells del mes de novembre», assegura Stöber.\nUrgent: Desapareguda Montse Elías, periodista de TVE a Catalunya\nDur cop al Barça: Un membre del primer equip, a presó per abús


El 20% del lloguer turístic ha canviat a residencial - Immo Diari\nInici Coronavirus El 20% del lloguer turístic ha canviat a residencial\nSegons les dades de pisos.com, l’oferta de lloguer disponible ha registrat un canvi notable en la tipologia dels habitatges. Així, des de principis de març fins a mitjans de juliol, el 20% del total d’immobles que es llogaven amb finalitats turístiques ja han passat a figurar com lloguers residencials.\nLa xifra confirma que el final del confinament i l’obertura de fronteres no han influït en que un percentatge notable de propietaris hagin optat per garantir els seus ingressos mitjançant l’arrendament tradicional del seu habitatge, renunciant a la major rendibilitat que els oferiria el lloguer de l’actiu a turistes que potser aquest any no arribin a venir. Per províncies, aquelles en què s’ha produït un major transvasament de lloguer turístic al residencial són Santa Cruz de Tenerife, Las Palmas, Almeria, Tarragona Barcelona, València, Cadis, Alacant, Màlaga, Girona, Granada, Balears i Múrcia.\nFerran Font, director d’Estudis de pisos.com, fa una lectura positiva d’aquesta tendència fruit de l’impacte de la crisi sanitària en el mercat de lloguer: “Si bé el descens de lloguer de vacances a Espanya, un país que té en el turisme un dels principals motors de la seva economia, és símptoma que encara no hem deixat enrere la crisi de coronavirus, la veritat és que l’augment de l’oferta de lloguer residencial permet un refredament dels preus en les principals capitals de país, el que facilita un millor accés a l’habitatge per part de la societat espanyola “.\nArticle anteriorTerrassa mesurarà amb bicicletes i patinets elèctrics la contaminació atmosfèrica de la ciutat\nArticle següentCatalunya és la regió que menys puja el preu de l’habitatge enfront de l’any passat


El Gran Dictat Popular de Sant Jordi :: Ajuntament d'Olot\nEl 2020 hauria estat la 6a edició del Gran Dictat Popular, però no es va poder fer. Aquest 2021 el Dictat torna per Sant Jordi però en format virtual i amb alguns canvis respecte de les altres edicions.\nCom sempre, el Gran Dictat Popular no és undictat convencional, sinó que els participants han d’escriure 15 paraules del text que s’ha triat. Enguany, Roger Vilà llegirà un fragment extret del seu poemari L’infern i, a continuació, dictarà 15 paraules d’aquest text.\nEl dictat es podrà veure des del canal de Youtube del Consorci per a la Normalització Lingüística, en diferit, de les 16 h a les 16.30 h, i hi haurà, sobreimpressionat, un enllaç que durà a un formulari de participació. En aquest formulari caldrà escriure-hi el nom d’usuari i les 15 paraules que s’aniran dictant, i enviar-lo.\nUna setmana després, el divendres 30 d’abril, totes les persones que hagin escrit correctament 12 o més paraules, de les 15 que s’han dictat, entraran en el sorteig, que es farà públic a les xarxes: Facebook del Servei de Català d’Olot-la Garrotxa, i Twitter i Instagram del CNL de Girona.\nEl guanyador rebrà un lot de productes de ‘Girona Excel·lent’ i un val de 100 euros per comprar llibres en català a la Llibreria Drac.\nTotes les instruccions sobre com participar en el Gran Dictat Popular són a la pàgina web del Servei de Català d’Olot-la Garrotxa www.cpnl.cat/olot-garrotxa, i també s’expliquen en el vídeo de l’activitat, just abans de començar la lectura de L’infern. El vídeo compta, també, amb una presentació d’Ester Franquesa, directora general de Política Lingüística i presidenta del CPNL.\nUn cop acabada l’activitat, el vídeo serà disponible a la xarxa, encara, però l’enllaç al formulari de partipació quedarà desactivat.


Sant Martí d’Empúries « Villas Coll\nUn petit resum històric; Al segle IV aC. un grup de grecs, procedents de Focea, estableixen la primera colònia d’Empúries, llavors una petita illa unida per un estret istme a terra ferma. Dita colònia va passar a denominar-se Palaiàpolis (ciutat antiga). Aquesta, encara que va perdre importància, mai es va abandonar del tot i amb el declivi de l’imperi romà a partir del S. III es va recuperar com a nucli principal. Hi ha constància que Sant Martí d’Empúries va ser seu episcopal entre el 516 i 693, encara que amb prou feines hi ha restes de cap edifici de l’època. L’any 715 els musulmans conquereixen tota la zona, que Carlemany va recuperar l’any 785. Amb la reorganització dels territoris hispànics efectuada l’any 812, es documenta el primer Compte mitjaval d’Empúries, Ermenguer. Sant Martí fou, per tant, cap del comptat fins al menys el 1064 en que es decideix traslladar la capital a Castelló d’Empúries. Tot i que la localitat va quedar relativament estancada a partir d’aquest moment, les muralles actuals són fruit de les reformes posteriors, així com l’església que data del 1507.\nAl poble hi tenim poc més de cinc carrers i dues places. La plaça Major és el centre neuràlgic de la vila, està presidida per l’església de Sant Martí i és on la gent es reuneix a les terrasses dels restaurants per gaudir d’una amplia oferta gastronòmica.


Acord de Governabilitat | MO1-TE pel Catllar\nEl passat 11 de juny els grups municipals UNICAT-ERC-AM, MO1-TE pel Catllar, Junts pel Catllar i El Catllar en Comú-Guanyem van signar un Pacte d’investidura i Acord de governabilitat que feia possible tenir un govern al nostre municipi compromès amb els valors republicans segons els principis de la igualtat, la sostenibilitat, la participació, la inclusió i el feminisme.\nDes de MO1-TE pel Catllar vam treballar per a que en aquest pacte es recollissin els punts més destacats del nostre programa com ara la modificació del ROM, l’auditoria de comptes, l’impuls a la participació ciutadana i la transparència, etc.\nTambé es va aconseguir que un cop a l’any es faci una avaluació dels objectius complerts del programa conjunt i es fixin els objectius a assolir al següent any.\nEls objectius programàtics acordats per aquest any a avaluà al juny del 2020 són els següents:\nRealitzar una Auditoria dels comptes.\nHaver assolit la modificació de l’actual ROM per fer-lo més democràtic i participatiu.\nHaver fet realitat el Consell Municipal d’Entitats.\nHaver activat les consultes populars i els pressupostos participatius.\nHaver portat a terme mecanismes per evitar les desigualtats per raó de gènere.\nDescentralització de l’oferta cultural.\nInstauració de les comissions de festes i de cultura.\nRevisar el conveni actual de l’aigua i estudiar una remunicipalització del l’ús d’aquesta.\nMillorar la gestió de recollida d’escombraries havent fomentant i facilitant l’ús del reciclatge.\nTreballar en plena transparencia en tots els departaments.\nPodeu descarregar-vos l’Acord de Governabilitat en PDF(296Kb)\nCategories: Blog, NotíciesTags: acord, El Catllar, govern, investidura, pacte, programa


El diorama de Josep Vilarrubias, premiat al Concurs de Pessebres de Lleida | Claretians de Catalunya\nL’artístic diorama multidimensional de la parròquia de Sant Antoni M. Claret dels claretians de Balàfia, original del pare claretià Josep Vilarrubias, ha guanyat el tercer premi de la 84a edició del Concurs de Pessebres de Lleida. Convocat per l’Agrupació Ilerdenca de Pessebristes, s’hi han presentat dotze pessebres.\nVilarrubias, com a artífex, explica així l’obra guardonada:\n“Aquest pessebre porta un missatge explícit: ‘Maria guardava tot això en el seu cor i ho meditava’, de l’evangeli de Lluc. En un sol espai de visió (símbol del cor) es van succeint els diversos quadres previstos: l’anunci a Maria, l’anunciata als pastors, l’escena del pessebre a Betlem i els mags d’Orient. Cada quadre té una fondària paisatgística notable i sorprèn als visitants que en un mateix espai poden anar veient progressivament les diferents escenes bíbliques. Degut a la combinació de miralls que fan possible aquest efecte, les càmeres fotogràfiques tenen dificultat a captar amb nitidesa el que en visió directa l’espectador veu amb tota claredat. Aquest treball és una ampliació progressiva d’escenes i paisatge de tres pessebres d’anys anteriors també premiats en el mateix concurs. El primer any el jurat no va saber en quin gènere classificar-lo i el van premiar a part amb aquest títol: ‘Premi especial per la seva originalitat i bellesa’.”\nEnguany el Jurat ha atorgat una Distinció Especial al Pessebre Monumental de la parròquia de Sant Pau de la Mariola, que tots els anys a l’arribar Nadal construeix Virgilio del Olmo -que l’any 2014 va rebre el títol de Mestre Pessebrista- i que enguany compleix 25 anys de la seva primera construcció. El Jurat, amb aquesta distinció especial vol reconèixer, no solament el treball i valia artística d’aquest pessebre monumental, sinó també la seva fidelitat amb el Nadal de Lleida en aquest quart de segle.\nEl Jurat qualificador que ha anat a visitar els dotze pessebres inscrits al grup d’esglésies, ha atorgat el primer premi al magnífic i també renovat diorama del santuari de Sant Antoni de Pàdua dels Franciscans “frarets”, construït pels mestres pessebristes Antonio Gil, Josep Figueras i Montserrat Luna. I el segon premi ha estat atorgat al pessebre de la parròquia de la Sagrada Família de Cappont, construït pel Mestre Pessebrista Albert Bertrán.\nTags: diorama, Josep Vilarrubias, pessebre


Sala de premsa d'Onada Edicions: El més consultat a Onadaedicions.com durant abril\n1. Ningú no mor. Que l'ambientació no ens enganye. Tot i tindre lloc entorn a un institut i que els protagonistes siguen estudiants, la trama de Joan Pinyol s'adreça a tota mena de públics. Una història que veu com el misteri, la intriga i el terror envaeixen subtilment un petit poble, els habitants del qual amaguen els seus secrets, fins que el que semblava un tediós treball de classe ho canvia tot.\n2. Món animal. Ja han passat quatre anys des que Jordi Colonques va estrenar aquesta novel·la d'humor negre, la qual prèviament havia obtingut el Vila de Puçol de Narrativa. Ara bé, el temps no ha fet mossa en la seua vigència, en una ciutat poblada de personatges estrafolaris que amaguen una poderosa crítica al que va ser el nostre país durant els anys pre-crisi. El de Vila-real ens deixa una de les narratives valencianes més originals dels darrers temps.\n3. Després del silenci. Un altre clàssic. Guardonat amb el Ciutat de Sagunt, Enric Lluch, nom de referència de la literatura infantil i juvenil, entrava per la porta gran a la novel·la adulta amb una història que s'enfonsa en el dramàtic passat d'una família valenciana. L'obra es va publicar per primer cop a l'any 2010 a Narratives, i des de 2013, la segona edició va encetar la col·lecció Maremàgnum.\n4. El color dels sentiments. En apenes uns mesos, Judit Robert ha estrenat llibre per partida doble. El primer, aparegut per les voltes de Nadal, va ser aquest divertit àlbum il·lustrat en el que de la mà de la Peluda, la protagonista, els més menuts coneixen la màgia que s'amaga darrere de cadascun dels colors. Els dibuixos han estat obra de Maria Garcia i la traducció a l'anglés de Cati Garcia.\n5. Un dia en la vida d'Ishak Butmic. No ha passat desapercebuda la reedició d'aquesta obra de l'autor tarragoní Jordi Tiñena, que va aparèixer a mitjans dels 90, contemporània als fets que narra, el setge de Sarajevo a la guerra dels Balcans. Un relat difícil i dur, que ens col·loca al peu de carrer d'una ciutat assotada pels franctiradors, que captiva el lector des del principi fins el final.\n1. Antologia de Joan Fuster. El nom de la col·lecció que va obrir aquest llibre ja ho diu: imprescindible. El pensament de Joan Fuster, que abasta més enllà del que és mediàtic, és plenament vigent avui en dia. L'antòleg Vicent Terol ha seleccionat una variada mostra dels seus escrits que compronen èpoques i temàtiques ben diverses, per tal de copsar el llegat de l'intel·lectual suecà i fer de pòrtic de la seua bibliografia.\n2. La cuina de Traiguera. Conéixer el territori a partir d'una cassola és l'objectiu de la col·lecció gastronòmica La Teca, en la qual hi trobem receptaris arrelats als nostres pobles i comarques. És el cas d'aquest dedicat a la vila de Traiguera, al Maestrat, que va veure la llum fa dos estius. Rafael Gauxachs, de La Casa dels Capellans, és el responsable de la part culinària i Vicent Sanz de la part literària.\n3. El morfema ideològic. La lingüística és una de les potes de la producció científica d'Onada, enquadrada en la col·lecció La Nau, que aposta pels estudis sobre la nostra llengua fets a casa, com aquest llibre de sociolingüística del filòleg i professor de Xaló Josep-Àngel Mas, en el qual estudia els fenòmens a través dels quals, els models de llengua adoptats pels valencians en la formalitat comunicativa ve marcat per qüestions polítiques.\n4. La pastisseria i la cuina de la garrofa. Un receptari ben original que ha cotribuit, de forma exitosa, a posar sobre la taula (mai millor dit) un ingredient ben nostrat: la garrofa, un condiment que amaga tot un ventall de possibilitats que posen fi al mite de ser només un succedani de carestia. Restauradors i cuiners, juntament la prestigiosa Fundació Alícia, li trauen profit a un opció ben saludable.\n5. Gerard Vergés i Príncep. Aquest mes d'abril es va complir el primer any de la mort del poeta ebrenc contemporani per excel·lència, Gerard Vergés. L'interés que desperta la seua obra comporta que haja crescut l'interés per la biografia que li va fer l'Emigdi Subirats l'any 2012, qui de forma breu i aclaridora aprofundeix en la figura del poeta.\nPublicat per Onada Edicions a 14:22


David Caño - La CUP al cor de la bèstia | NacióDigital\nLa CUP al cor de la bèstia\n«La seva sola presència segur que sacsejarà la vida de la vella política espanyola i condicionarà la de la política catalana, i aquesta sempre és una bona notícia»\nper David Caño, 5 de novembre de 2019 a les 17:00 |\nJa començava a ser una tradició, sempre que s'apropaven les eleccions generals, debatre i especular sobre si la CUP es presentaria o no. I sí, he de reconèixer que aquesta vegada vaig celebrar que la CUP hagués decidit fer el pas i immediatament, així com una aparició, vaig recordar allò que deia el gran Manuel de Pedrolo: "Si ens en volem sortir, cal que alcem la veu".\nPenso que aquesta vegada calia que la CUP alcés la veu davant d'aquells que defensaven investir Pedro Sánchez, al preu que fos, a canvi de res (o com a mínim res que ERC hagi volgut explicar-nos) i dels altres com En Comú Podem i Podem que havien deixat molt clar durant les negociacions per formar govern que el cas català no seria un problema ni allò que faria perillar l'acord entre ells i el PSOE, disposats a assumir fins i tot un nou 155 si feia falta.\nI és que han passat moltes coses des de les darreres eleccions fallides de l'Estat. Hem conegut les sentències venjatives del Suprem i hem tornat a constatar com aquest poble nostre mai no falla en la lluita contra les injustícies i per la defensa dels drets democràtics: des del Tsunami Democràtic ocupant l'aeroport, fins el bloqueig de la Jonquera, les marxes que paralitzaven carreteres, pobles i ciutats, la vaga general i una generació de joves que s'ha alçat contra les injustícies responent a la repressió de l'Estat posant-hi el cos i defensant el dret a la protesta per tots els mitjans, però sobretot deixant clar que estan disposats a lluitar sense por per construir-se aquest futur digne que ningú no els regalarà.\nHem tornat a veure, doncs, un poble determinat dempeus, però també hem comprovat fins a quin punt l'estat espanyol encara controla i condiciona la vida política catalana. Hem hagut de suportar les envestides de la violència policial de la Policia Nacional espanyola i dels Mossos d'Esquadra en uns dispositius coordinats que, mentre permetien passejar lliurement a centenars de nazis pels carrers de Barcelona, deixaven desenes d'imatges terribles contra manifestants.\nUnes pràctiques policials que en tot moment han estat assumides pel conseller Buch i per tot el Govern de la Generalitat sense que aquí no hi hagi hagut cap dimissió ni autocrítica sinó només l'anunci d'una investigació interna. És a dir, violència policial tolerada per ERC i JxCat precisament contra la multitud de persones que es rebel·laven contra unes sentències injustes i tornaven a situar la independència i el dret d'autodeterminació al centre. Sorprenents van ser les declaracions de Rufián afirmant que tan piròmans eren Cayetana, Arrimadas, Rivera i Josep Borrell com els joves que es defensaven a Plaça Urquinaona i Via Laietana.\nÉs enmig d'aquest context excepcional que penso que la CUP havia d'alçar la veu, perquè, encara que molts partits polítics afirmin que ells defensen el dret d'autodeterminació, cal analitzar la seva acció política quotidiana i distingir les diverses maneres que proposen d'arribar-hi o d'exercir-lo. El que diferencia la CUP de la resta de partits, o com a mínim m'ho sembla a mi, és que mentre la resta encara confien en menor o major mesura que el govern espanyol s'asseurà a negociar una solució política pel conflicte català, la CUP afirma que no s'hi asseuran mai si no s'hi veuen obligats i que, per tant, l'estat espanyol no forma part de la solució sinó que és el problema.\nMentre ERC proposa eixamplar la base per estar preparats pel proper embat (que no sabem quan serà), els comuns demanen deixar sortir els presos polítics per obrir un diàleg sincer amb l'Estat o JxCat, en boca de Torra, denuncia que Pedro Sánchez no respon al telèfon i que, per tant, no hi ha cap diàleg obert entre els governs català i espanyol, la CUP ha arribat a la conclusió que només una forta mobilització al carrer, assumida per tothom, i acompanyada d'unilateralitat i desobediència institucional forçaran l'Estat, ja no a negociar, sinó a assumir aquesta resolució democràtica del conflicte i dur-la a la pràctica.\nMentre que, per la majoria de partits catalans, totes les accions i mobilitzacions estan centrades a obrir aquesta taula de negociació (el fet que es constitueixi no vol dir que s'assumeixin cap de les nostres reivindicacions), la CUP denuncia el relat trampa i proposa un full de ruta unitari fet des de i per Catalunya que precisament obligui l'estat espanyol a assumir el dret d'autodeterminació, d'aquí el lema "Ingovernables". I en aquest sentit, no poden ser més clares i donar-los més la raó les declaracions dels darrers dies de Pedro Sánchez afirmant que, encara que l'independentisme sigui majoritari i superi el 50%, no canviarà res perquè el PSOE mai no reconeixerà el dret d'autodeterminació de Catalunya.\nPer tant, m'agrada que la CUP hagi decidit alçar la veu i anar al cor de la bèstia perquè trobo que era molt necessària una força política que no anés a Madrid a mirar de convèncer els poders de l'Estat i el govern de torn, sinó a defensar amb el cap ben alt el desafiament i els embats que hem obert i mantenim des de Catalunya.\nM'agrada que la CUP hagi decidit alçar la veu i anar al cor de la bèstia a dir-los que, fins que no hi hagi una resolució democràtica d'aquest conflicte, i això inclou l'amnistia de tots i totes les preses polítiques, Catalunya serà ingovernable. Que no es pensin que hi haurà normalitat democràtica ni pau social, que no creguin que podran tornar a enganyar aquest poble amb oferiments de diàleg buit o amb reformes constitucionals caduques. Em tranquil·litza saber que com a mínim hi haurà una veu que desemmascararà el trilerisme de l'Estat i les seves maniobres, denunciant que són una fal·làcia, lluny de bonismes o llirisme.\nM'agrada que la CUP hagi decidit anar al cor de la bèstia perquè m'alegrarà veure'ls alçar la veu i dir desacomplexadament que la monarquia espanyola, hereva del franquisme, porta anys i panys robant al poble, que el PP és el partit més corrupte d’Europa encara que a hores d'ara no hagin pogut descobrir qui és "M.Rajoy", que el PSOE de la cal viva i el terrorisme d'estat tampoc no s'ha lliurat de la corrupció perquè la falla no són quatre pomes podrides sinó el règim polític al qual ens obliguen a viure i que això que diuen defensar tant és un estat en fallida immers en una crisi de règim brutal (democràtica, econòmica, territorial, ètica). M'agradarà veure la CUP, amb llums i taquígrafs, obrint portes i finestres per ventilar la corrupció com ja va fer a Catalunya destapant tots els entramats de Convergència i Unió i altri.\nTinc ganes de veure les cares d'indignació dels poders de l'Estat quan tot això passi.\nI escoltar la CUP des del cor de la bèstia denunciar amb fermesa les polítiques neoliberals que pocs qüestionen, que alguns/es fins i tot volen vendre'ns com grans acords de les esquerres, però que ens condemnen a viure precàriament. Una veu que els miri als ulls i els digui que, mentre sembla que la Constitució és sagrada i intocable, la van reformar de forma urgent per tal d'acatar les imposicions de la Troika i regalar-los aquesta sobirania nacional que tant diuen estar disposats a tot per defensar. Condemnant així a milions de persones a la pobresa mentre assumien les polítiques d’austeritat i el rescat bancari.\nM'agrada que la CUP hagi decidit endinsar-se al cor de la bèstia perquè n'estic segur que des d'allà serà més fàcil teixir una aliança indestructible amb la resta de pobles per tombar aquest règim del 78 corcat, tal com diu la cançó, estirant fort els uns per aquí i els altres per allà. Cadascú des de les seves realitats però junts en aquest mateix objectiu. Perquè és evident que no cal que Catalunya demani perdó ni permís a ningú per ser lliures, però també és cert que amb una aliança forta amb la resta de pobles aquesta llibertat està més a prop, o com a mínim obtindrà les complicitats que de ben segur necessitarem.\nAixí que m'agradarà veure la CUP amb un peu a dins del Congrés i mil braços a fora generant aquesta aliança i donant suport a les lluites laborals, socials i populars, colze a colze amb el Madrid rebel, amb els jornalers andalusos que lluiten contra señoritos y duquesas,amb l'Astúries insurgent i la Galícia que no es conforma. M'agradarà veure la CUP en els barris que cremen de dignitat, aturant desnonaments, denunciant el racisme institucional i la violència de la llei d'estrangeria o plantant cara a l'extrema dreta que cada dia avança més; somrient amb l'Euskal Herria més indomable i compartint la dignitat de la Castella comunera.\nM'agradarà veure com s'ensorren aquelles argumentacions tan reduccionistes de l'esquerra espanyola que han afirmat i afirmen que la demanda democràtica de milions de catalans és un conflicte d'interessos entre elits, o que el conflicte català és identitari. M'agradarà veure les seves cares quan la CUP calli i cedeixi la seva veu a totes aquelles persones que sistemàticament han estat silenciades, ignorades o menyspreades, perquè mai no han comptat per ningú i violentaven massa la comoditat i el bonrotllisme general dels passadissos del Congrés, també d'aquells partits que diuen ser d'esquerra.\nFa uns quants anys, la CUP, nascuda en el municipalisme, va irrompre al Parlament per sorpresa de tothom i crec que no és exagerat reconèixer que des de llavors la política catalana no ha tornat a ser la mateixa. Ara, han decidit presentar-se a les eleccions generals d'aquest 10-N i penso que tot l'independentisme i la gent d'esquerres haurien d'alegrar-se'n. Perquè en els moments excepcionals en els que vivim era imprescindible que com a mínim una part de l'independentisme i el sobiranisme pogués veure's representada per una força política que deixés clar que el seu objectiu no és garantir cap tipus de governabilitat sinó dur el conflicte polític català a l'epicentre del poder estatal.\nUna força política que no deixi que es tanqui per dalt, en un pacte de despatxos, allò que la majoria hem obert per baix i hem defensat als carrers (des d'aquelles llunyanes consultes fins a l'1 d'octubre i al rebuig de les sentències). Una força que, de ben segur, la seva acció política farà embogir als constitucionalistes i estressarà les esquerres i a més d'un partit català. N'estic segur, per això va alegrar-me saber que la CUP havia decidit plantar-se al bell mig del cor de la bèstia, i més ara que sembla que això, entre altres motius, ha mobilitzat a cert electorat i les enquestes, que sempre cal posar en dubte, pronostiquen que per primera vegada en unes eleccions generals hi podria haver majoria independentista a Catalunya.\nLes enquestes també donen per fet que la gent ingovernable de la CUP entrarà amb força al Congrés dels Diputats, falta saber si amb grup propi o no, cosa que els donaria un impacte encara més demolidor. Sigui com sigui, però, la seva sola presència segur que sacsejarà la vida de la vella política espanyola i condicionarà la de la política catalana, i aquesta sempre és una bona notícia, sobretot perquè la resta de la pel·lícula ja l'hem vist i malauradament sabem com acaba...\nPer Roge el 7 de novembre de 2019 a les 12:52\nPosiblemente la CUP y VOX son los 2 partidos mas fascistas que existen en la política española, ni uno ni el otro deberían de existir en una democracia como la nuestra.\nPer Anselm Llorenç el 6 de novembre de 2019 a les 10:16\nNomés una petita observació, David? Tu creus que es defensar-se ser els primers a llançar objectes a la policia, és a dir, provocar la seua reacció? Una abraçada. Juli


El govern espanyol demana encara més temps per decidir què fa amb el Castor\nEl secretari d'Estat d'Energia, Alberto Nadal, reitera que necessiten "més informació" per evitar tancar una planta que costa 1.000 milions d'euros però també nous sismes\nSantanderEl govern espanyol continua fent temps per no haver de decidir sobre el futur del magatzem Castor. El secretari d'Estat d'Energia, Alberto Nadal, ha assenyalat que ja han "dedicat molts recursos" per veure si s'ha de tancar definitivament "una instal·lació que costa 1.000 milions d'euros", però encara no en tenen prou. Considera que aquest pas no és una bona idea perquè són unes instal·lacions que en el seu moment semblava que tindrien "una importància fonamental" i que en el futur podrien ser necessàries.\nTot i això, matisa que està clar que "no es pot injectar un metre cúbic més [de gas] sense saber si hi haurà moviments sísmics" perquè la població del sud de Tarragona i de Castelló "no corrin el més mínim risc".\nPer això Nadal, que ha intervingut al seminari 'L'Euro que deixa la crisi' a Santander, organitzat per l'Associació de Periodistes d'Informació Econòmica (APIE) i la Universitat Internacional Menéndez Pelayo (APIE), ha reiterat que el govern espanyol necessita "tenir màxima informació" per decidir què fa amb el magatzem.\nIndústria ha tancat amb pany i clau alguns dels informes que li han anat arribant en què s'arribava a la conclusió que els terratrèmols a les terres de l'Ebre la tardor de l'any passat van ser resultat de les injeccions de gas a altra pressió. Finalment, però, s'han filtrat a la premsa.\nEl magatzem de gas Castor, promogut per Escal -una societat controlada per ACS-, ha suspès la seva activitat des del setembre del 2013 després de registrar centenar de petits terratrèmols a la zona.\nCASTOR indústria Govern espanyol gas Ebre terratrèmols


El vent del nord i la setena onada\nInici > El vent del nord i la setena onada\nPer Laia de Ahumada. Dll, 16/05/2011\nFa temps que no llegeixo literatura de ficció, molt de temps, potser des que vaig descobrir que entre la ficció i la realitat no hi ha massa diferència, que sovint la realitat ratlla la ficció, i la ficció copia la realitat. La darrera novel·la escrita que vaig llegir va ser Les veus del Pamano, que em va encantar, potser perquè, per desgràcia, la ficció copiava la realitat, en aquest cas la de la nostra postguerra. De novel·les orals, en canvi, n’escolto tot sovint, i puc assegurar que la realitat supera en molts casos la ficció.\nDivendres, de bon matí, vaig tornar de Sevilla amb l’AVE, còmodament asseguda i amb cinc hores pel davant sense res a fer. Per casualitat, em va caure a les mans un llibre ben curiós, no puc dir que sigui ben bé una novel·la —tot i que la presenten com a tal—, perquè es tracta d’un seguit de correus electrònics: Contra el vent del nord de Daniel Glattauer (La campana). Dues-centes trenta-vuit pàgines que vaig llegir de bursada. La segona part: Cada set onades, me la vaig anar a comprar aquella mateixa tarda.\nHaig de reconèixer que aquests llibres m’han enganxat perquè la lectura dels correus electrònics és àgil i lleugera i en pocs minuts es poden dir —o no dir— coses cabdals o banals. Vull fer un parell de reflexions que m’han suscitat aquests originals i deliciosos diàlegs amorosos. La primera: l’escriptura electrònica és ràpida i, en general, poc reflexiva, està lluny de la pausada escriptura a mà que desplega el pensament al ritme de la cal·ligrafia.\nLa segona: els correus, els faceboks, les piulades, fins i tots els SMS aconsegueixen fer-nos creure que no estem mai sols, ens permeten viure entre la ficció i la realitat i fan de la nostra vida un aparador bonic on els altres s’emmirallen, on els podem fer creure qui no som o qui voldríem ser: «Emmi, ets la il·lusió de la perfecció». Als protagonistes els fa por trobar-se cara a cara per no trencar l’encanteri virtual. La vida queda tancada entre les parets de l’ordinador per por que la realitat no superi la ficció de les paraules.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/blog/paraules-des-del-silenci/el-vent-del-nord-i-la-setena-onada


(S'ha redirigit des de: Sant Fructuós de Balenyà)\nSantuari de la Mare de Déu de l'Ajuda és una església situada als afores de Balenyà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És un monument estimat pels habitants de Balenyà. Citada el 955 amb la vila rural anomenada "Balagnans". Hi ha notícies des del 1272. El nom d'Ajuda es troba des del 1775, ja que abans es deia Bona Sort. L'església fou incendiada l'any 1654 pels francesos i se'n reconstruí el portal.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Santuari_de_la_Mare_de_Déu_de_l%27Ajuda&oldid=22482761»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 des 2019 a les 21:56.


Institut Vicent Gandia | Carrer Història\nVicent Gandia Gomar (Clermont-Ferrand, França 1922-València 1997) fou catedràtic de Termodinàmica i rector magnífic de les universitats Autònoma de Barcelona i de València. Va nàixer a França accidentalment, perquè es crià i feu els primers estudis a Castelló, on vivien els pares. Llicenciat en Ciències Fisicoquímiques i Química per la Universitat de València (1946). Doctor per la Universitat de Barcelona. Va treballar en el Servei Meteorològic Nacional i en el Servei Meteorològic del Guadalquivir. Professor de les universitats Complutense, de Sevilla, de l’Autònoma de Barcelona i de València. Quan fou director general d’Ordenació Acadèmica i Professorat del Ministeri d’Educació, va aconseguir la creació a Castelló d’un institut d’ensenyament secundari. Gràcies a les seues gestions, es va instal·lar al mateix institut un observatori meteorològic en 1984. Els seus deixebles destaquen la seua honestedat i rigor. Publicà diversos llibres de la seua especialitat, com: Problemas de Termología, Introducción a las técnicas de teledetección y sus aplicaciones agronómicas, La radiación solar en la Comunidad Valenciana, Manual de termodinàmica, etc.\nEl 27 de juliol de 1979 l’Ajuntament va acordar proposar que l’institut portara el seu nom, però llavors no va prosperar. Per fi, el 15 de juliol de 1982, rep el nom oficial d’Instituto de Bachillerato Mixto Vicente Gandía. Actualment és Institut d’Ensenyament Secundari Vicent Gandia.


El Parlament va viure ahir gairebé cinc hores d'exercici democràtic, amb un president responent davant els parlamentaris sobre possibles casos de corrupció\nDesprés de gairebé cinc hores de compareixença, Artur Mas és una qüestió de fe. El president de la Generalitat reconeix que és el fill polític de Jordi Pujol, però mai va saber res de la seva evasió fiscal, ni de la fortuna amassada, i exhibida, per alguns dels seus fills. Ni el tràfic d'influències d'un d'ells, Oriol Pujol, imputat pel cas de l' ITV. Els indicis sobre la implicació de CDC en el cas Palau són aclaparadors, però l'home que va tenir, i té, tot el poder al partit tampoc sap res. Lluís Prenafeta i Macià Alavedra feien negocis a l'ombra de la Generalitat. Artur Mas els coneixia a ells, però no les seves obres. " No ho sabia " va repetir de forma recurrent davant la comissió del Parlament que investiga el cas Pujol. Aquesta va ser la resposta del polític clau de governs de Jordi Pujol i de CDC.\nArtur Mas va construir ahir davant els diputats el relat d'un polític, d'un President, dedicat al país, aliè als casos de corrupció, al tràfic d'influències, al finançament il·legal del seu partit. Artur Mas va portar sovint les seves respostes al terreny personal, el de la honestedat individual. Els partits de l'oposició, ERC inclosa, van escriure el revers del relat a través de les seves preguntes. Va emergir una època d'ombres en l'era del pujolisme, amb un reguitzell de casos i noms carregats de sospites. El contrast d'aquests dos mons, va portar als diputats a preguntar si estaven davant d'un cas de connivència o de negligència a l'hora de no detectar la corrupció de l'entorn.\nUn cop més el President va donar mostres d'una habilitat i intel·ligència política molt notable i va superar les que van ser possiblement les cinc hores més difícils de la seva carrera. Costa imaginar que un polític d’aquesta talla no descobrís el que passava al seu entorn. Creure o no creure a Artur Mas és , doncs, una qüestió de fe. I el temps xifrarà el nombre de catalans que segueixen abraçant la fe en el President. Però més enllà del contingut de la compareixença, el Parlament va viure ahir gairebé cinc hores d'exercici democràtic, amb un president de Govern responent davant els parlamentaris sobre possibles casos de corrupció.


Centre d'Estudis Mitològics de Catalunya: La llegenda del ferrer Pere Llordà d'Isona i l'origen del Castell de Llordà\nImatge del Castell de Llordà, situat entre Isona i Conca Dellà, Catalunya.\nEl Castell de Llordà és situat al municipi d'Isona i Conca Dellà, a la comarca del Pallars Jussà i formava part de l'antic terme d'Isona. Està situat un quilòmetre al nord-est del poble de Llordà, i a la mateixa carena on es troba el poble, però més enlairat. L'origen d'aquesta fortificació és motiu d'una llegenda que té per protagonista un ferrer i al mateix rei en Jaume.\nEn Pere Llordà era un ferrer d'Isona, vell per a manejar les armes, però de molta empresa i ple d'energia per a d'altres coses. Mentre el rei Jaume guerrejava a Mallorca i a València, en Llordà treballà activament en la seva ferreria i feia eines per al conreu de la terra. Procurà que es conreessin els camps de les altes contrades lleidatanes per poder assegurar l'avituallament dels exèrcits catalans que guerrejaven contra els moros.\nLa gent va tenir enveja del que feia en Llordà i començaren a dir que mentre tothom lluitava contra els sarraïns ell feia moneda falsa per enriquir-se, i tant i tant van malparlar del pobre ferrer, que la murmuració arribà a orelles del rei. Quan la guerra fou acabada, el rei Jaume en persona volgué veure què hi havia de veritat en el dir de la gent. Un dia, sense que ningú s'ho pensés es presentà a casa del vell ferrer per saber per què en lloc d'anar a la guerra es lliurava a fer moneda falsa.\nEn Llordà mostrà al rei la seva ferreria i les eines que hi feia, gràcies a les quals s'havia poigut conrear la terra i assegurar el menjar dels qui guerrejaven amb les armes a les mans. I per demostrar al rei que tot ho havia fet pel bé de la terra, prometé alçar un castell amb els diners que havia guanyat i en els camps que havia conreat, i féu construir el famós castell de Llordà. El rei agraït al gest de l'humil ferrer, el féu nomenar cavaller, i els seus fills foren dels més intrèpids i dels que més honors van portar a la noblesa catalana.\nImatge del castell de Llordà, de finals del XIX o principis del XX.\nEtiquetes de comentaris: Llegendes del Pallars Jussà, Mitologia catalana, Toponímia


Anna Abadias guanya el X Obert de Primavera del CT Andrés Gimeno. – Federació Catalana de Tennis\nAnna AbadiasCircuit AbsolutMiriam Rosell\nLa tennista del RCT Barcelona, Anna Abadias, de 16 anys, s’ha proclamat campiona del X Obert de Primavera del CT Andrés Gimeno, una prova puntuable pel Circuit Absolut de la FCT.\nAbadias, de només 16 anys, i que no era a la llista de favorites, s’ha imposat a la final a la primera cap de sèrie de la competició, la seva companya de club, Miriam Rosell, per 6/3 i 6/2.\nPer arribar a la final la campiona es va desfer de la segona cap de sèrie, la tenista del CE Laietà, Laura Úbeda, per 6/3 i 6/3 en segona ronda i de la tennista russa del CT Andrés Gimeno, Ekaterina Tugarinova, per 6/4, 3/6 i 7/6 (5) als vuitens de final. Ja a quarts de final, Abadias va derrotar a la sisena cap de sèrie, la representant del CNT Malgrat, Romina Sceats, que es va haver de retirar després d’haver perdut el primer set per 6/1. A les semifinals la guanyadora va superar la vuitena favorita, Josephine Bovalem, per 6/3 i 6/4.\nPer la seva part, Rosell es va afavorir de l’abandonament de Yoli Mirllay que es va retirar en el decurs del seu partit de segona ronda quan perdia per 6/1 i 1-0. A vuitens de final, Rosell va derrotar Eleonora Mindiyarova per 6/3 i 6/1 i a quarts a la tennista del CT de La Salut, Olga Martínez, per 6/4 i 6/4. Ja a semifinals, es va desfer de la tercera favorita, la tennista del Grupo Covadonga, Olaya Garrido, per 6/3 i 7/5.


Lectures d’estiu | Barcelona Regional, Agència Desenvolupament Urbà\nALBERT MONTEYS , KURT VONNEGUT , RYAN NORTH\nBilly Pilgrim s’ha desprès en el temps. No pot controlar a on es dirigeix. Viu en un estat continu de pànic escènic, perquè no té ni la més remota idea de quina part de la seva vida haurà de representar a continuació. Billy s’ha ficat al llit sent un vell vidu i s’ha despertat el dia de les seves noces. Ha construït una família afectuosa i ha presenciat el bombardeig de Dresden. Ha entrat per una porta en 1955 i ha sortit per ella en 1941. Ha tornat a traspassar aquesta porta i s’ha trobat en 1963. Ha vist el seu naixement i la seva mort moltes vegades, segons diu, i viatja a l’atzar cap a qualsevol moment de la seva vida. Això diu. Escorxador Cinc, adaptació al còmic de la novel·la original de Kurt Vonnegut, és alhora una mirada mordaç a l’horror i la tragèdia de la guerra, on els nens són enviats al capdavant i moren (així va ser i serà), i un commovedor examen de què significa ser un humà fal·lible.\nLe Tellier, Hervé.\nEn 2013, amb vint-i-cinc anys i un contracte precari, Anna Wiener decideix deixar el seu ús d’assistent en una agència literària a Nova York per les enlluernadores promeses d’una startup tecnològica en Silicon Valley. Allí descobrirà una realitat paral·lela de joves i entusiastes emprenedors amb roba esportiva que no tenen temps a perdre en una febril carrera cap a la innovació, el progrés, l’èxit i, per descomptat, el poder.\nLa metròpolis contemporània qüestiona els nostres valors més profunds, o almenys aquells als quals estem més apegats sentimentalment. Per quins arquitectes, règims polítics i cultures (europees, americanes, asiàtiques) que són completament diferents entre si arriben a configuracions similars? A través de temes generalment desatesos pels arquitectes, com la taula rasa, l’espai basura o la congestió, Rem Koolhaas qüestiona “el que en el seu moment es va dir” la ciutat com un espai únic per a la reflexió. Aquest llibre recull els assajos dedicats a algunes ciutats amb les quals Koolhaas ha tingut contacte per motius professionals, acadèmics o biogràfics en les dues dècades de plena maduresa: Atlanta, París, Lilla, Tòquio, Berlín, Nova York, Moscou i Londres. No es tracta d’escrits teòrics, sinó d’un conjunt de textos conjunturals travessats per laberíntiques remissions internes, situats a mig camí entre l’experiència i la reflexió.\nEn El cigne negre, Taleb va plantejar un problema (el de les repercussions que causen les coses que ningú pot preveure?) i en antifràgil ens ofereix una solució definitiva: com obtenir beneficis del desordre i el caos, al mateix temps que ens protegim de les fragilitats i dels esdeveniments adversos. El que Taleb denomina “l’antifràgil” va més enllà del robust, ja que es beneficia dels xocs, les incerteses i de l’estrès, de la mateixa manera que els ossos humans s’enrobusteixen quan estan sotmesos a l’estrès i a la tensió. El “antifràgil” necessita el desordre per a sobreviure i florir. Taleb se centra en la incertesa com una cosa desitjable, fins i tot necessari, i proposa que les coses es construeixin d’una forma antifràgil. L’antifràgil és immune als errors de predicció. Summament ambiciós i multidisciplinari, ens ofereix un programa sobre com comportar-nos i prosperar- en un món que no comprenem, i que és massa incert perquè intentem comprendre-ho i predir-lo. El missatge de Taleb, documentat i enginyós, és revolucionari: El que no és antifràgil perirà amb tota seguretat.\nCrim i càstig.\nD’aquesta versatilitat neix la capacitat per confondre els gèneres disfressant de documental la ficció o la ficció d’assaig, però dominant a la perfecció els mecanismes de la narrativa. El bigoti n’és un magnífic exemple. Després d’un inici marcat per l’ambient de comèdia, passem al melodrama, que bé podria acabar en tragicomèdia. Si no ho impedís el final sorprenent que corona aquest magistral retrat de la condició humana. Un dia decideixes afaitar-te el bigoti que has lluït durant deu anys. Vols sorprendre la dona i els amics, gaudir del joc, les reaccions i els comentaris. Però la teva dona no s’hi fixa i els teus amics no recorden haver-te vist mai amb bigoti. La realitat es deforma, la memòria flaqueja i el teu món es comença a esfondrar. La simple afaitada serà el primer pas cap a una onada de pànic que et portarà molt lluny. Potser volen fer-te creure que has perdut el cap? La broma es converteix en una perillosa falla que creix al teu voltant a una velocitat vertiginosa. S’esmicola la confiança en tots els que t’envolten i, amb un canvi brusc de perspectiva, fins i tot acabaràs dubtant de l’existència de la teva ciutat. El bigoti és un sorprenent joc de prestidigitació literària que s’encamina cap a l’horror. Un intens vertigen, un viatge en espiral.\nEn la dècada dels cinquanta, mentre recorre Polònia, un Kapuscinski aprenent de reporter viu obsessionat amb travessar la frontera. No aconsegueix anar a Txecoslovàquia, però, a canvi, la redacció del diari en el qual treballa l’envia a l’Índia. El corresponsal part amb un llibre, la Història d’Heròdot. Escrit des de la perspectiva de mig segle, Viatges amb Heròdot es revela com un llibre de difícil classificació. És un reportatge? A estones. Un estudi etnogràfic-antropològic? En part sí. Un llibre de viatges? També ho és. Un homenatge a l’Heròdot protorreporter i a la qualitat de la seva prosa? Per descomptat. I tot això, plasmat en magnífiques històries no fictícies en les quals els soldats de Salamina conviuen amb un nen sense sabates a la Varsòvia de 1942, Jerjes amb Dostoievski, Creso amb Louis Armstrong, etcètera. I, sobretot, el mestre Heròdot amb el seu deixeble Kapuscinski.\nLes xarxes socials ens han portat a un nou món en el qual vivim tancats per les opinions alienes. El que semblava la conquesta total de la llibertat d’expressió ha fet que una part de la ciutadania es regiri, incòmoda. Grups de pressió organitzats en les xarxes -catòlics, feministes, activistes d’esquerres i dretes- han començat a perseguir el que consideren «excessos» intolerables mitjançant el linxament digital, les peticions de boicot i les recollides de signatures. La justícia s’ha democratitzat i la silenciosa majoria ha trobat una veu despietada que fa de la deshonra una nova forma de control social, on la llibertat d’expressió no necessita lleis, funcionaris ni estat repressor. A través de casos reals de linxament com els de Justine Sacco, Guillermo Zapata o Jorge Cremades, aquest llibre, alhora honest i pertorbador, dissecciona el clima censor del nostre temps, mostrant-nos la realitat en la qual vivim embardissats i el terrorífic paper que exercim tots.\nPlanimetria d’una família feliç.\nEl pare sap dibuixar el món, desafia la força de la gravetat i construeix una embarcació de vela al soterrani. La mare és bellíssima, calça talons alts i està envoltada de piles encara més altes de llibres. La Maria, la mainadera, parla un calabrès tancat, no sap llegir i té un cor més gran que l’enorme jardí de la casa. Els fills són tres: el Marco, víctima dels primers embats de la pubertat, el Gioele, afectat per un tartamudeig incontrolable i una perillosa passió per la química, i la “tapdebassa”, que des de l’alçada dels seus sis anys observa i explica. I després, hi ha la casa: la vil·la protegida per un mur a dalt del turó, amb Gènova als peus, on la família acaba d’instal·lar-se per intentar d’una vegada esdevenir normals. Amb l’encant inconfusible d’obres com La meva família i altres animals, de Gerald Durrell, Lia Piano barreja memòria i invenció en un relat deliciós, tendre i ple d’humor i d’intel·ligència, una visió pletòrica d’un paradís “la infantesa” que en aquest cas no és perdut perquè es conserva amb tota la seva vida en aquest llibre.\nAquest llibre és una vida sencera. La vida de Simón. Que obre els ulls en un bar, entre dues famílies que no es parlen. Que creix buscant al seu cosí, aquell que li va prometre una vida de novel·la i va desaparèixer. Que aprèn el que és l’amistat al costat d’Estela. Que assaja en restaurants de luxe les receptes que va aprendre en el bar. Que es fingeix un heroi en iots i billars. Que s’obliga a caminar cap endavant en viatges que són fugides. Que s’enamora massa i malament. Que aviat s’adona que els herois no existeixen, les fortunes ho són per alguna cosa i les dames no pretenen que les rescatin. Simón. Que un dia torna. Torna per a començar de nou, aquesta vegada de veritat, la novel·la de la seva vida.\nUna recomanació d’Anna Subirats\nLa insuportable lleugeresa de l´ésser.\nUna brillant dissecció de l’amor en els nostres dies que s’ha convertit en una de les grans fites de la literatura contemporània. Aquesta és una història d’amor, és a dir de gelosia, de sexe, de traïcions i també de les febleses i paradoxes de la vida quotidiana de dues parelles els destins de les quals s’entrellacen. La gelosia de Teresa per Tomàs, el tossut amor d’aquest per ella, oposat al seu irrefrenable desig d’altres dones, l’idealisme de Franz, amant de Sabina, i la necessitat d’aquesta, amant també de Tomàs, de perseguir una llibertat que tan sols la condueix a la insuportable levitat de l’ésser, es converteixen de simple anècdota en reflexió sobre problemes que ens afecten a tots.\nUna recomanació d’Albert Carbonell\nTot aprofundint en el sentit de la vida i en el coneixement de si mateixa, l’Olive Kitteridge desgrana l’espès i el menut de la condició humana. Mestra d’escola jubilada, observa en la proximitat i en la distància els canvis, els tràngols dolorosos i les alegries més íntimes que es produeixen dins seu i en els habitants de Crosby, el poblet de Maine on ha viscut trenta anys de la seva vida. Bastida d’una fina ironia, honesta i punyent, Olive Kitteridge, guardonada amb el Premi Pulitzer, mostra el camí d’una dona que transita per la soledat i la pèrdua, i la fortalesa que això exigeix. I, com totes les històries d’Elizabeth Strout, ens regala moments sorprenents d’emoció intensa que il·luminen tant el que percebem dels altres com el que descobrim de nosaltres mateixos. Elizabeth Strout va néixer a Portland, Maine, l’any 1956. És autora de diverses novel·les, entre les quals destaquen Em dic Lucy Barton, Tot és possible, Els germans Burgess i Llum de febrer, totes quatre publicades per Edicions de 1984. Els seus relats curts han estat publicats a nombroses revistes de prestigi, com ara el New Yorker i el New York Times.\nUna recomanació de Cristina Jiménez\nAlice Gould és ingressada en un sanatori mental. En el seu deliri, creu ser una investigadora privada a càrrec d’un equip de detectius dedicats a esclarir complicats casos. Segons una carta del seu metge particular, la realitat és una altra: la seva paranoica obsessió és atemptar contra la vida del seu marit. L’extrema intel·ligència d’aquesta dona i la seva actitud aparentment normal confondran als metges fins al punt de no saber amb certesa si Alice ha estat ingressada injustament o pateix realment un greu i perillós trastorn psicològic.\nUna recomanació de Maria Olives\nDiseñar el desorden. Experimentos y disrupciones en la ciudad.\nSendra, Pablo / Sennett, Richard.\nAssetjats per la privatització, la planificació urbanística obsessiva, la vigilància policial i l’especulació, els espais que habitem es tornen cada vegada més inhòspits, recipients tancats que coarten l’acció i limiten l’experiència vibrant que constituïa la riquesa humana de les grans ciutats. Cinquanta anys després de la publicació del seu clàssic Els usos del desordre, en el qual Richard Sennett va alertar per primera vegada sobre els efectes nocius que la projecció de models preconcebuts i rígids sobre l’entorn urbà tenia sobre aquells als quals pretenien acollir, Sennett torna juntament amb Pablo Sendra a les tesis que van guiar aquest títol fonamental: a saber, que la idea d’un espai urbà ordenat i planificat constituïa un parany que portava en el seu si la llavor de la corrupció de la vida de les ciutats, i que l’existència d’una certa forma de desordre era un requisit ineludible per a la gestació d’una ciutadania crítica i emancipada. A través del que els seus autors denominen «infraestructures per al desordre», aquestes pàgines plantegen la urgència de dissenyar noves maneres d’intervenir en el teixit urbà que, combinant l’arquitectura, la política, l’urbanisme i l’activisme comunitari, possibilitin els tipus de desordre que puguin generar una ciutat oberta constituïda per individus autònoms, lliures i compromesos. Espais, en definitiva, capaces de reunir en lloc de dividir, de generar, en lloc d’ossificar: espais oberts al canvi i a la transformació radical.\nUna recomanació de Berta Cormenzana\nI si aquestes recomanacions no són suficients, sempre podeu tornar a consultar les recomanacions que vàrem fer per aquest Sant Jordi


Lleida posarà a disposició de temporers més d'un centenar de places d'allotjament en pisos a 4 euros la nit\nper Marta Romera / ACN 18/05/2021 14:28h\nL'Ajuntament de Lleida ha presentat aquest dimarts el dispositiu d'atenció sociolaboral per a les persones que arribaran a la ciutat aquest estiu per treballar a la campanya de la fruita i que no tenen cobertes les seves necessitats bàsiques. Serà la segona campanya agrària que es desenvolupa amb la pandèmia de la covid-19 i, per això, el dispositiu s'ha planificat des d'una visió «més global i territorial», amb major coordinació entre les diferents administracions i agents implicats, segons ha remarcat la regidora de les Persones, comunitat i agenda 2030, Mariama Sall. Es divideix en quatre pilars: atenció integral cap a les persones; accés i dret a l'habitatge; relació amb els agents d'interès, i promoció de la salut.\nLa Paeria de Lleida posarà a disposició de temporers més d'un centenar de places d'allotjament en pisos a 4 euros la nit | LleidaDiari.cat\nEl dispositiu d'emergència per atendre els temporers es torna a ubicar al pavelló 3 de Fira de Lleida\nEl dispositiu d'atenció a temporers i sensesostre comptarà amb un referent covid, encarregat de gestionar possibles casos durant la campanya i que es coordinarà amb Salut per a l'aïllament o seguiment de contactes i positius. A la vegada, s'ha establert un circuit assistencial i, en cas de necessitat, les persones es derivaran al CAP de Cappont. Altrament, es facilitaran als temporers equips de protecció individuals. També s'elaborarà un cens de persones arribades a la ciutat per tal de poder actuar millor en cas de cribratges o vacunacions massives, d'acord amb el Departament de Salut.\nAixí mateix, l'Hotel Nastasi s'ha habilitat per acollir temporers i persones sense llar que hagin de fer aïllament per haver estat en contacte amb algun positiu de covid-19 i que no disposin d'un lloc adequat on fer-ho. Funcionarà del 14 de juny al 14 de setembre i tindrà capacitat per a 40 persones en habitacions individuals. Les persones positives que no requereixin ingrés hospitalari es traslladaran a la granja escola La Manreana de Juneda (Garrigues), tal com ha previst Salut.\nAquest cens servirà per millorar la planificació de la campanya de forma coordinada entre els diferents serveis municipals i mantenir una comunicació amb empresaris agraris, sindicats i cooperatives. A la vegada, aquest cens també servirà per difondre les mesures sanitàries per la covid-19 i altres indicacions relacionades amb la campanya de la fruita. L'Ajuntament de Lleida va oferir durant la campanya de la fruita 2020 aproximadament uns 11.000 allotjaments a unes 700 persones a través del dispositiu d'atenció que l'estiu passat també es va centralitzar al pavelló 3 de Fira de Lleida.


Greenway Barn Dartmouth Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 69 allotjaments a Dartmouth.\nHigher Greenway Barn, Maypool, Dartmouth, Regne Unit, TQ5 0ET - Veure al mapa\nMés informació sobre Greenway Barn\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Greenway Barn és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Dartmouth. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Museu de Dartmouth, River Link, Ferri Greenway a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nEl Greenway Barn, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, bar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, ping pong, jardí, sala de jocs. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Greenway Barn no troba competidors en cap categoria.