20 anys de presó per agredir i insultar la seva parella\n20 anys de presó per agredir sexualment i amenaçar la seva parella a l'Empordà\nSegons l'acusació, els fets van tenir lloc al llarg dels tres anys que va durar la relació, però el processat ha negat els fets\ndijous, 20 de desembre 2018 - 16:42h | Actualitzat a 20/12/2018 17:08h\nLa Fiscalia demana per a l'acusat 20 anys de presó | Cedida\nL'Audiència de Girona ha jutjat aquest dijous un home acusat d'agredir sexualment, maltractar i amenaçar la seva parella a Figueres, a l'Alt Empordà. En la seva declaració, però, l'acusat ha negat tant l'agressió com haver escrit missatges de Whatsapp on amenaçava la víctima durant els tres anys de relació que van tenir i que va acabar el juny del 2017.\nLa víctima, en canvi, ha assegurat que l'home la forçava a tenir relacions i que ella accedia «perquè no s'enfadés». La dona també ha relatat que algunes vegades l'acusat aprofitava que ella dormia per introduir-li el penis a la boca o agafar-li la mà per masturbar-se.\nMés notícies relacionades: Quatre anys de presó per un barceloní que va tenir sexe «consentit» amb una menor\nLa dona acceptava mantenir relacions sexuals per por\nLa Fiscalia i l'acusació particular demanen una pena de 20 anys de presó per a l'acusat per un delicte continuat d'agressió sexual amb accés carnal, dos delictes d'amenaces en l'àmbit de la violència sobre la dona, un delicte de detenció il·legal i un delicte de maltractament per violència domèstica, i li apliquen una circumstància agreujant de parentiu.\nL'home jutjat i víctima van mantenir una relació durant tres anys i van compartir domicili a Figueres. Segons sostenen les acusacions, «en múltiples ocasions i a partir dels set mesos de relació sentimental», l'acusat atemoria la dona per forçar-la a tenir sexe. «Li requeria que mantingués relacions sexuals amb ell i, davant la negativa d'ella, se li encarava i li proferia expressions com aquesta: 'Puta, xupes la polla a altres i tens l'obligació de fer-ho amb mi perquè ets la meva parella'», recull l'escrit d'acusació.\nLes acusacions subratllen que, atemorida per l'actitud de l'acusat, la dona finalment accedia a fer-li fel·lacions o a mantenir relacions sexuals plenes. A més, continuen exposant, al llarg d'aquest temps, també aprofitava quan la dona dormia agredir-la. «Es col·locava sobre la seva parella i la despertava introduint-li el penis a la boca», indiquen fiscalia i acusació particular.\nLa víctima va patir agressions i insults de tota mena\nPer evitar nous atacs, la víctima va decidir no dormir al mateix llit que l'acusat. Tot i això, entre el setembre del 2016 i el mateix mes del 2017 –quan va acabar la relació-, la continuava «intimidant i coartant» insultant-la, trencant o llançant-li objectes o «cridant amb ràbia». «També li pegava cops per treure-la del llit o la subjectava amb força pels braços», concreten les acusacions que afegeixen que d'aquesta manera, sempre aconseguia atemorir la víctima perquè «accedís a mantenir relacions».\nL'home va agredir la seva víctima en nombroses ocasions | Mossos d'Esquadra\nJa el setembre del 2017, quan la víctima va decidir no tornar al domicili, l'acusat la va trucar per telèfon i, segons les acusacions, la va amenaçar de mort. El mateix hauria fet trucant a una amiga de la dona. La mitjanit del 26 de setembre, la dona va tornar al domicili familiar a recollir les seves coses. Allà, l'acusat la va subjectar pels braços, la va llançar contra terra i li va treure el mòbil per evitar que marxés. Després de sis hores, va aconseguir fugir quan el processat s'havia adormit, segons mantenen les acusacions.\nAgressió Violència Masclista Presó Alt Empordà Figueres


Detinguts dos joves a Lleida per grimpar fins a un primer pis, trencar la finestra i robar al seu interior | Lleida Diari.cat\nDetinguts dos joves a Lleida per grimpar fins a un primer pis, trencar la finestra i robar en el seu interior\nAmbdós detinguts tenen 18 anys\nper Redacció 12/04/2018 14:30\nLa Guàrdia Urbana ha rebut un avís la passada matinada d'un veí informant que hi havia dos joves grimpant fins al balcó d'un primer pis i que trencaven el vidre d'accés a l'interior de l'habitatge ubicat al carrer Valls d'Andorra de Lleida. Els agents han comprovat que la finestra que dóna al carrer tenia el vidre totalment trencat, la persiana a mig aixecar, que hi havia llum a l'interior i moviment de persones.\nAl lloc s'han personat diverses patrulles de suport i una patrulla del cos de Mossos d'Esquadra, que han controlat el perímetre de l'immoble. La patrulla ha accedit per la finestra i ha observat dos joves amagats que duien una motxilla amb diverses eines utilitzades per realitzar el robatori, els quals han admès que acabaven de trencar la finestra per accedir al domicili.\nS'ha inspeccionat l'habitatge el qual es trobava tot registrat i amb objectes agrupats per la seva suposada sostracció. Davant els fets, els agents han detingut a I.B, i H.I., ambdós de 18 anys, nascuts a Marroc i veïns de Lleida, per un presumpte delicte de robatori amb força, i s'han iniciat les diligències judicials corresponents. Seguidament s'ha localitzat a la propietària del domicili informant-lo dels fets i ha presentat denúncia.


Amb certa calma - qüestions de llengua i societat: de novembre 2018\nPublicació sobre l'anglicització de les universitats europees i catalanes\nUn dels temes candents en el terreny de la política lingüística internacional és el de l'anglicització de les universitats. Immerses en un procés d'internacionalització i cada vegada més necessitades de recursos, les universitats de molts països estan desenvolupant estratègies de política lingüística que fan més i més lloc a l'anglès, esdevinguda llengua franca acadèmica.\nLa revista European Journal of Language Policy va dedicar el volum 10, número 1, a aquest tema. Hi trobareu, entre d'altres, l'article The presentation of Catalan universities’ linguistic reality to a transnational audience, dedicat a analitzar les estratègies discursives que adopten algunes universitats catalanes a l'hora de presentar-se com a universitats internacionals sense amagar (del tot) la seva realitat trilingüe, elaborat per la Nicole Elliott, jo mateix i Roger Gilabert.\nEspero que us interessi.\nPublicat per F. Xavier Vila a 17:55 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: anglès internacional, llengua, llengua acadèmica internacional, màrqueting lingüístic, política lingüística, política universitària, web\nUna llengua ressuscitada a partir d'una dona que somniava que els seus avantpassats li parlaven en amb paraules que no entenia. Unes parlants que s'orienten com els ocells migratoris gràcies al seu idioma. Com s'encongeix el català. Una explicació comprensible de per què és erroni confondre el gènere gramatical amb el gènere social o amb el sexe. Un mapa lingüístic d'Itàlia que potser us sorprendrà. Una llengua amazònica que sembla desmentir els universals lingüístics de les altres llengües del món. Una recapitulació de com funcionen els nombres i els números en llengües disferents. La llengua arvanitika. La llengua de la sogra. Les llengües xiulades. El català a la Catalunya del Nord...\nTot aquests temes i molts altres els trobareu a Les llengües de l'anaconda, una novetat editorial publicada fa poc per David Valls a Viena. El llibre, resultat de les col·laboracions del seu autor a Catalunya Ràdio, és un recull molt amè de petites píndoles de coneixements lingüístics a l'accés de qualsevol lector de cultura mitjana, i no em puc estar de recomanar-vos-el. O sigui que ja sabeu, ara que comencem a entreveure les festes de Nadal, apunteu-vos aquest títol. Us ho passareu bé.\nPublicat per F. Xavier Vila a 19:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: arvanitika, català, divulgació, lingüística, wampanoag\nArticle publicat al Diari Ara 1711/2018\nEl "model plurilingüe i intercultural" presentat pel departament d’Ensenyament podria convertir-se en el revulsiu que necessita l’escola per millorar en el terreny lingüístic, però també podria quedar en paper mullat o fins i tot representar un retrocés, depenent de diversos factors. (continuar llegint)\nPublicat per F. Xavier Vila a 21:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: anglès, castellà, català, Catalunya, ensenyament, model plurilingüe i intercultural\nSeminari amb Toni Mollà 16/11/2018\nS'ha obert la conversa. Conté un missatge sense llegir.\nDivendres 16 de novembre el sociòleg de la llengua i periodista valencià Toni Mollà serà a Barcelona per a presentar la seua última publicació de temàtica sociolingüística, La llengua de la plaça. L’espai públic, el mercat i la política lingüísica (Alzira, Bromera, 2017), en la tercera sessió del seminari de sociolingüística i política lingüística del CUSC.\nEl seminari és obert al públic i tindrà lloc a les 12h a l'aula 3.5 de l'Edifici Josep Carner de la Facultat de Filologia de la UB. L'acte s'emmarca en la celebració els 20 anys del CUSC.\nEsperem que siga del vostre interès i us convidem a participar-hi.\nToni Mollà presenta ‘La llengua de la plaça’ al seminari del CUSC\nEl proper divendres, 16 de novembre, el sociòleg de la llengua i periodista valencià Toni Mollà ens acompanyarà en la tercera sessió del curs 2018/2019 del Seminari de sociolingüística i política l…\nEs mostra PERMIS SUPERIOR A 10 DIES E INFERIOR A TRES MESOS.doc. Pàgina 1 de 1\nPublicat per F. Xavier Vila a 10:07 Cap comentari:\nPublicació sobre l'anglicització de les universita...


Manel Dueso parla sobre J.R.S.(de dotze anys)\nAquesta obra toca temes com l’abús a menors, la pornografia infantil i la pederàstia. Els temes estan tractats amb molta elegància, fugint de la morbositat.\nHi ha temes que són brutals per sí mateixos. A mi em sembla important que puguem parlar d’aquests temes, el que nosaltres hem volgut fer amb aquesta obra és entendre-la i no jutjar-la i que, en tot cas sigui l’espectador qui acabi jutjant. Nosaltres no volem construir el morbo, perquè jo penso que el morbo està al cap de cadascú.\nA mi no m’agrada la grolleria en el teatre, sinó la subtilesa.\nBernat Quintana interpreta a un noi de 16 anys acostumat a veure la pederàstia i la pornografia com una cosa normal, com un joc. Com ha treballat aquest personatge?\nEl Bernat Quintana ha treballat molt a partir del que anava succeint en cada escena. A mi m’agrada treballar des de l’aspecte més concret de cada cosa. No acostumo a saber mai com són els personatges fins que no hem acabat l’obra. Molta gent, en canvi, treballa d’altra forma; des del començament tenen claríssim com és o com vol que sigui cada personatge. Jo, en canvi, sempre dic que no ho sabem.\nNosaltres llegim una obra i sí que, evidentment, tenim un coneixement literari del que és la història i els personatges, però a diferència de la narrativa, el teatre és una cosa escrita per ser feta, per estar dalt d’un escenari. El que transita pel text hem de portar-ho al terreny dels sentits i de les emocions. Aleshores, fins que no anem comprovant què passa, no descobrim com són realment aquests personatges.\nPenso que el Bernat és un tio molt intel·ligent, amb molt de talent, molta intuïció, ja ha fet alguna cosa de teatre i a la tele el veiem cada dia. Bàsicament perquè és un noi molt lliure, molt obert i amb moltes ganes d’aprendre i això és fantàstic.\nQueda algun aspecte de nen en l’Òscar?\nSí, la seva ingenuïtat, la impunitat amb que fa les coses.\nEl nen es vol quedar a dormir, a sopar... No vol tornar a casa o es que des del primer moment té planejat dormir amb l’escriptor?\nPenso que, inicialment, el seu pare vol fer la mateixa operació que va fer amb el professor. Puja a la muntanya amb unes intencions, però es troba amb un senyor que el tracta bé.\nTot i així, L’Òscar no aparenta estar traumatitzat pel que ha succeït al llarg de la seva infància.\nClar, es que ell no ho ha viscut de forma traumàtica. Suposo que a aquest noi, si des de ben petit ja l’han acostumat a portar-lo a casa d’un senyor que el toca, que el despulla i li fa fotos. Com ell mateix acaba dient, li sembla fins i tot divertit. A més a més, aquest senyor que el va iniciar, li passava llibres i li oferia l’oportunitat d’accedir a coses que a ell l’interessaven, cosa que no van fer ni el seu pare, ni la seva mare.\nA veure, sí que li han quedat traumes, però de coses molt concretes, quan van matar al senyor Oller, quan li volien posar una polla de cuir... però les relacions sexuals que ha mantingut, com no ha conegut altra cosa, per a ell són d’absoluta normalitat.\nAquí la qüestió seria: què passa si a un nen que mentre ha d’estar jugant amb la PlayStation, li fan jugar amb la polla d’un senyor?\nHi ha alguna cosa que realment importi o interessi a aquest noi, després de tot el que ha viscut?\nEl que l’interessa és viure el moment i segurament vol acabar sent escriptor. Vol ser feliç i vol viure tranquil.\nEl nen diu que escriu la novel·la per escandalitzar, no vol que la novel·la sigui a l’abast de tothom, sigui llegida. Però més tard es publica i ell està d’acord.\nSí, perquè totes les persones estem fetes d’aquest teixit de contradiccions.\nEn realitat, quan fa aquesta afirmació a l’Ulisses l’està enganyant, quan algú escriu alguna cosa es que vol que ho llegeixin i li diguin si està bé o malament.\nL’escriptor troba alguna cosa misteriosa en la novel·la de l’Òscar.\nS’expliquen detalladament sessions de fotografia, es parla d’un assassinat... Clar, al llegir això en una novel·la d’un noi de setze anys, ell es preocupa.\nPerò només hi ha preocupació per part de l’Ulisses o com diu el noi, hi ha morbo en l’actitud de l’Ulisses en voler conèixer a l’Òscar?\nSí clar, però és el morbo que tots tenim en les coses.\nPer una banda, hi ha aquest interès o “morbo” i per altra, hi ha una cosa que crec que passa amb la gent que escriu: quan veu el món imaginari del noi, li crea una necessitat de conèixe’l, de compartir...\nPerò tot això, sembla que acaba complicant una mica la vida a l’Ulisses i no sembla estar molt convençut amb l’adopció.\nEs troba entre l’espasa i la paret , el nano ve i es queda, sembla que aquest noi té un poder horrible.\nA l’escenografia el llit de l’Ulisses queda elevat en relació amb la resta d’espais de la casa. Ho feu per algun motiu?\nS’havia de distribuir l’espai escènic d’alguna manera. Nosaltres no volíem crear un espai escènic tancat, sinó situar allò al mig del negre. Volíem crear un espai gòtic amb molts angles i racons, perquè ens ajudés a crear tensió. Aquest espai penso que ens ajuda a crear una atmosfera que necessitàvem.\nEncara que no passin moltes coses al llit, és un espai important. L’obra comença al llit, volem deixar clar des del principi que L’Ulisses és heterosexual, perquè no hi hagin confusions després.


El casserrenc Pau Llorens, campió d’Espanya de curses d’orientació en relleus i mitja distància | Entre rivals – Esports\nEl casserrenc Pau Llorens, campió d’Espanya de curses d’orientació en relleus i mitja distància\nPau Llorens, a l'esquerra, amb la medalla d'or penjada. FEDO\n23 abril 2019 19:11\nActuació magnífica de Pau Llorens als estatals de curses d’orientació, a Astúries. El casserrenc s’ha penjat la medalla d’or en les dues proves on va prendre part: els relleus i la mitja distància. El resultat, a més, li dona el bitllet per córrer el mundial.\nLa prova de relleus es va disputar divendres, dia 19. Llorens va córrer amb Marc Serrallonga (Goextrem) i Biel Ràfols (COC i, com Llorens, també soci del COB). L’equip català va dominar la prova amb autoritat i es va endur la victòria. El segon equip català en relleus va ser tercer, mentre que en categoria femenina Catalunya es va penjar l’or i la plata.\nDiumenge es va disputar la prova de mitja distància. Llorens va tornar a guanyar, aquesta vegada en solitari, en una exhibició que confirma la seva progressió i el gran estat de forma en què està.\nAmb aquests resultats, Pau Llorens es classifica automàticament pel campionat del Món de mitja distància que es disputarà a Noruega el proper agost.\ncampió d'Espanya Campionat d'Espanya Curses d'Orientació medalla Pau Llorens


El junior no pot guanyar a casa – Els Monjos BC\nEl junior no pot guanyar a casa\n9 Octubre 2014 per elsmonjosbc\nEl júnior del club debutava a casa contra el Castelldefels després d’una dura derrota en el debut de la competició oficial contra el Gavà.\nEl equip va completar una excel·lent setmana d’entrenaments plasmada en un inici de quart ,sorprenent completament al rival amb una dura defensa i uns atacs estàtics perfectament acabats. Així doncs s’arribava al minut 5 de partit amb un 10-0 a favor dels locals, gràcies a un inspirat Edgar Crespo i s’arribava amb un 14-10 al final del període.\nEl segon quart els locals van seguir amb el seu joc, tot i que sense gaire encert i on el Castelldefels culminava molt bé les seves accions, moltes d’elles de contraatac. A mitja part el Castelldefels era superior en el marcador per 5 punts de diferència. (20-25).\nA la represa, el equip visitant va sortir més fort des de el vestuari i acompanyats d’un gran encert des de la línia de tres van fer que s’escapessin en el marcador i els nostres juniors baixessin els braços per complet , on es va poder veure una diferència abismal d’actitud en els dos primers períodes i els dos últims.\nAl final del partit el marcador plasmava una derrota de 23 punts de diferència , injusta per el que es va veure al inici del partit, però merescuda per el que es va veure al final de partit.(39-62)\nCal seguir entrenant fort per a continuar competint contra rivals més forts i mantenir-se concentrats els 40 minuts que dura el partir. Tot i la derrota els entrenadors es mostraven satisfets i destacaven l’aportació de Álvaro Moyano.\nAquesta setmana a les 4 de la tarda del dissabte es desplaçaran al Prat per a jugar contra un dels millors equips de la competició.\nResultat final. Els Monjos BC 39 – 62 CB Castelldefels\nPrevious postDebut amb derrota del cadet\nNext postUna altre remuntada a mitges del sub21 B


Espanya cañí -8: mediocritat al lloc de l´excel.lència\n- Espanya cañí -1\n- Espanya cañí -2\n- Espanya cañí -3\n- Espanya cañí -4\n- Espanya cañí -5\n- Espanya cañí -6\n- Espanya cañí -7\nla mediocritat partidista al lloc de l´excel.lència professional\nÉs comprensible que davant un enfonsament d’un vaixell més que probable es deixin anar llanxes per salvar el passatge més indefens, el més important o, simplement, els amics i protegits del capità. Passen coses estranyes a l’entorn de Zapatero respecte als últims nomenaments. La ministra Trinidad Jiménez ha cessat incomprensiblement l’ambaixador a Moscou, Juan Antonio March, al qual segurament no se li ha perdonat que hagi aconseguit tant per als interessos espanyols a Rússia.\nBernardino León, la mà dreta de Zapatero, ha estat despatxat per treballar sobre les revoltes àrabs com a expert exterior i Bibiana Aído, l’ex ministra d’Igualtat, ha estat nomenada assessora externa de l’ONU.\nUn dels mèrits d’Aído és que ha estat l’única ministra que ha posat i tret el nom a un ministeri que va ser creat en exclusiva per a ella. Aído treballarà amb Michelle Bachelet a l’Agència de les Nacions Unides per a la Dona amb un sou de 98.000 dòlars que cobrarà l’any que durarà la seva feina. El més sorprenent, jo diria que impresentable, és que el nomenament d’Aído s’ha fet optant per la interinitat d’un càrrec menor en comptes d’un lloc de més nivell i categoria de quatre anys. L’ONU va demanar al Govern que havia de decidir entre el lloc directiu a l’organisme i el nomenament d’Aído com a assessora. No consta que l’exministra tingui un nivell mínim d’anglès ni tampoc que conegui les complexitats d’un lloc com Nacions Unides.\nL’altra opció es va desestimar. I ara m’assabento que la persona amb més possibilitats d’ocupar el càrrec de nivell entre els rangs professionals a les Nacions Unides era Cristina Gallach. Les dues biografies, simplement, no accepten comparació. Gallach va ser nomenada pel Financial Times com una de les trenta persones més influents d’Europa el 2009. L’any següent l’Agència Europea per la Igualtat de Gènere la va designar com una de les dotze dones que “inspiren Europa” per la seva trajectòria professional. Ha treballat com a persona de màxima confiança de Javier Solana en la seva etapa com a secretari general de l’OTAN i durant el seu període al capdavant de la diplomàcia europea. Va ser portaveu de l’última presidència espanyola de la Unió Europea.\nParla cinc o sis idiomes, inclòs el rus, ha viatjat moltes vegades per tot el món, en sap molt de política internacional i és persona culta i afable. Va néixer a Sant Quirze de Besora i porta la seva catalanitat amb l’elegància professional d’una periodista que s’ha guanyat el respecte de la diplomàcia mundial.\nEl nomenament d’Aído per a un lloc interí a l’ONU a costa de barrar el pas a Gallach per a un càrrec de més envergadura em sembla un escàndol, una cacicada i un error.\n7-VII-11, Lluís Foix, lavanguardia


Cinc anys d'InOutRadio - Gai i lèsbic - Time Out Barcelona\nCinc anys d'InOutRadio\nLa ràdio 'podcast' per a lesbianes està d'aniversari\nEls dijous al vespre són intensos en el pis que la periodista Ana Satchi té al Poblenou. Des d'allà s'emet des de la temporada passada l'únic programa en directe d'InOutRadio, una emissora dirigida a les dones en general i a les lesbianes en particular que existeix des del 2008. L'espai en qüestió s'anomena BerenjenaLES i és un magazín on cada setmana es tracten temes que poden interessar a un col·lectiu molt poc visible als mitjans de comunicació. La presentadora, amb la també periodista Carme Pollina, repassa notícies, fa entrevistes i interactua amb les seves oients a través d'un xat. Amb naturalitat i humor.\nInOutRadio és una emissora nascuda a internet i que des dels seus inicis s'ha caracteritzat per produir càpsules que es pengen a la xarxa. Es tracta d'un projecte personal de Satchi, una apassionada de les ones que cansada de no trobar programes que parlessin per i de lesbianes es va posar mans a l'obra. "Vaig començar fent petits espais de cinc minuts i a poc a poc el projecte ha anat creixent", ens explica.\nEn cinc anys, InOutRadio ha creat una xarxa de col·laboradores altruistes. Això els ha permès crear programes culturals com ara Desconocidas & Fascinantes, espai a càrrec de les escriptores Isabel Franc i Thais Morales on s'explica la història de dones que han fet aportacions importants, però poc visibles a causa de la seva feminitat i orientació sexual.\nDesprés d'un lustre, InOutRadio es troba en un punt d'inflexió: necessita renovar tot el material tècnic i fer front a les despeses mínimes mensuals per assegurar-se la continuïtat. Per això han posat en marxa una campanya de micromecenatge a través de la plataforma Verkami, amb la qual esperen recaptar els diners necessaris per tirar endavant. El termini s'acaba el pròxim dilluns. "A partir de només 5 euros, els mecenes reben regals i contrapartides a canvi del seu suport", ens explica Satchi. Si tot va bé, en un futur els agradaria ampliar les hores de programació i, qui ho sap, arribar a emetre 24 hores al dia. Il·lusió i ganes no els en falten.


V CARRERA DE MUNTANYA PEL PNM "SERRA DE CHIVA" - Paratges Naturals Municipals - Generalitat Valenciana\nV CARRERA DE MUNTANYA PEL PNM "SERRA DE CHIVA"\nEls aficionats als "trail" ja tenen la possibilitat d'inscriure's en la V Carrera de Muntanya que, com en anys anteriors, recorre el Paratge Natural Municipal "Serra de Chiva", el nostre paratge més extens amb més de 5.000 ha de superfície!!\nEste tipus d'activitats estan experimentant un gran auge en el nostre territori i cada vegada són més les persones que practiquen esports de naturalesa en les muntanyes de la nostra Comunitat. Complint amb les recomanacions indicades pels organitzadors, l'esport de naturalesa és una altra modalitat que permet disfrutar dels diversos paisatges que amaga esta Sierra.\nPer això des d'ací, demanem a tots eixos valents que participaran en la carrera que entren en l'aparatado "Ética de Carrera" per a contribuir, entre tots, a la conservació i respecte a este espai natural protegit. Com bé indiquen: "La terra no és herència dels nostres pares sinó préstec dels nostres fills""\nMés informació en: www.carrerasierradechiva.es


Mans Mercedàries avança les obres a l’escola Lutgarda de Kenya – La Bústia\nPer Redacció / La Bústia 13 d'agost de 2020 a les 17:00 0 419 Visites\nL’ONG ha enviat diners per seguir amb la construcció de la planta d’Educació Primària\nMalgrat la situació causada per la covid-19, les obres de la segona fase de la construcció de l’escola Kindergarten Academy School Lutgarda al barri d’Ongata Rongai (Kenya) han pogut avançar gràcies al treball voluntari de l’ONG Mans Mercedàries de Martorell.\nA principis de juny, l’ONG va comunicar que els voluntaris no podrien dur a terme el Camp de Treball d’aquest estiu, ja que Kenya no els va emetre el visat i les escoles estaven tancades.\nDe totes maneres, gràcies als ajuts rebuts de socis, col·laboradors i dels Ajuntaments de Martorell i Sant Feliu de Llobregat, les obres que van començar el novembre de 2019 segueixen endavant.\nAl 2015 i 2016 es va fer la planta baixa de l’escola, que ha albergat les aules d’Educació Infantil des del gener 2017. En els últims mesos, a sobre d’aquesta planta baixa s’han pujat les parets de la primera planta i part de la segona, l’última que tindrà l’escola i que ja podrà oferir classes a tots els nivells d’Educació Infantil i Educació Primària.\nAra mateix, les obres estan aturades a l’espera d’obtenir més ajuts econòmics. El següent pas serà posar portes i finestres, la instal·lació elèctrica i d’aigua i adequar la primera planta per poder fer classe quan tornin a obrir les escoles a Kenya. Després d’aquesta actuació, se seguirà amb la segona planta.\nTothom qui vulgui fer una aportació econòmica ho pot fer a través del següent enllaç: Donacions Mans Mercedàries.\nAvancen les obres de la segona fase de la construcció de l’escola Lutgarda\nUna de les classes de la planta d’Educació Infantil\nNens de la planta d’Educació Infantil a l’escola Lutgarda\nFotografia: Les obres a l’escola Lutgarda continuen avançant [Mans Mercedàries]\nSant Esteve engega una campanya de suport al comerç local


Deco: “Quan jo vaig arribar al Barça, un doblet era un regal; ara sembla que no és res”\nDeco, en una imatge d'arxiu.\nL'exjugador blaugrana reivindica el rendiment del conjunt blaugrana més enllà de les desfetes dels darrers anys a la Champions League\nEl renaixement del Barça no s’entén sense Ronaldinho. El brasiler va canviar la història del conjunt blaugrana dotant-lo d’un caràcter guanyador que feia anys que el Camp Nou no presenciava. El ’10’ va tornar a fer somriure un club necessitat d’alegries, però no ho podria haver fet sol. Deco també va ser un actor fonamental en un ressorgiment que va acabar amb la mediocritat a Barcelona i va dibuixar l’inici de l’equip que, de moment, pot presumir de ser un dels millors de la història.\nAls seus 41, l’exfutbolista portuguès, actual ambaixador de Nissan, un dels patrocinadors de la Champions League, analitza l’actualitat del Barça en una entrevista a Mundo Deportivo. Entre les seves declaracions més importants, Deco ha dit la seva sobre el mal rendiment dels últims tres anys del conjunt blaugrana en la màxima competició internacional entre clubs. “Al Barça li està costant acompanyar Leo Messi en la seva plenitud. Van marxar Xavi i Neymar, Iniesta va perdre forma física i altres posicions no es van reforçar bé. No obstant això, si el Madrid no hagués guanyat tres Copes d’Europa seguides, no estaríem parlant d’això perquè el Barça va ser campió de Lliga i Copa. Quan jo vaig arribar aquí, un doblet era un regal i ara ja sembla que no és res. Aquest grup de jugadors té les expectatives molt altes”, ha opinat en relació a l’assumpte.\n“Només qui no sap de futbol podia creure que el Madrid no trobaria a faltar Cristiano”\nTot i això, Deco creu que els favorits per aixecar l’orelluda al Wanda Metropolitano són el Barça i la Juventus, “els equips que tenen Messi i Cristiano”. Segons el portuguès, els de Valverde són candidats “perquè tenen més o menys el mateix equip que el curs passat i Arthur s’està imposant per solucionar la baixa d’Andrés Iniesta“, tot i que amb el migcampista brasiler demana paciència: “Mai m’han agradat les comparacions. Xavi és Xavi i Arthur és Arthur. Ell està aportant el que el Barça necessitava, però és molt jove i el seu èxit dependrà de molts factors. S’ha d’anar a poc a poc, en Xavi mateix va patir molt. Al principi, no se’l valorava, ni a ell ni a Iniesta. Arthur sap que ha de seguir fent el seu camí sense pressa. Ell ho sap“.\nL’exfutbolista creu que al Reial Madrid també se l’ha de tenir en compte, tot i que la marxa de Cristiano l’ha debilitat molt. “Només qui no sap de futbol podia creure que el Madrid no el trobaria a faltar. És el més normal del món tenint en compte els gols que marca i el que representa, ell sempre se surt a la Champions i és el millor jugador de la història de l’entitat madrilenya”, ha valorat en relació al fitxatge del seu compatriota per la Juventus abans de sentenciar que ell i Messi són els millors amb diferència: “Messi és el jugador que maneja el joc del Barça. Fa un futbol espectacular. Segueix amb ganes i jo el veig feliç amb la seva família i els seus fills. Per a mi, el més difícil és imaginar un jugador que estigui deu anys a aquest nivell. Maradona i Ronaldo eren molt bons, però això de Messi i Cristiano és una altra cosa…“.\nWilly Bárcenas al ‘Chester’\nGerard Piqué i Borja Iglesias, durant el derbi català entre el Barça i l’Espanyol a l’RCDE Stadium.\nToni Castejón, de SAP-FEPOL


Extranet de propietaris: Pro edition | Icnea\nExtranet de propietaris: Pro edition\nSi vols diversificar no canviïs la teva forma de treballar, afegeix una alternativa en la forma de fer negoci. Créixer ja no és una qüestió de quan, sinó de com.\nGràcies a la nova extranet per propietaris, les agències poden portar als seus propis clients a una nova dimensió de col·laboració sense que afecti al control o rendibilitat dels immobles.\nSi estàs pensant en una forma alternativa de treballar per diferenciar-te dels teus competidors, o vols oferir als propietaris una col·laboració que sigui encara més transparent i equilibrada, ara pots fer-ho. A través de la nova extranet d’Icnea, els propietaris podran crear les propietats carregant tota la informació. A més, podran crear tarifes, introduir preus, gestionar el calendari i/o mirar les reserves com en la versió bàsica ja inclosa en el preu. Incrementa l’oferta d'immobles de forma ràpida i senzilla deixant la configuració inicial de les propietats al primer interessat: el propietari. Captar nous apartaments pot ser més fàcil que mai.\nEstandaritzant el procediment d’alta dels propietaris i dels seus immobles arribaràs a una eficacia que permetrà estalviar temps i diners en aquelles tasques bàsiques que moltes vegades són més arriscades que útils. Imagineu poder controlar i donar d’alta nous propietaris en menys de 10 minuts, que facin ells la configuració bàsica estalviant feina a l’agència, i després acabar la configuració amb els retocs necessaris per maximitzar el immoble!\nAmb aquesta nova eina els propietaris podran disfrutar d’una transparència en la gestió que els farà sentir un major control dels seus pisos. Els propietaris no només podran disfrutar del seu negoci sinó també sentir-se part d’ell.\nPregunta’ns més informació durant la demo i descobreix una alternativa més per operar en el mercat.


avi.cat Assemblea Vergelitana per la Independència: Comencem a Parlar de les nostres lectures: El Genet Nu, de J. Giné-Masdeu\nComencem a Parlar de les nostres lectures: El Gene...\nComencem a Parlar de les nostres lectures: El Genet Nu, de J. Giné-Masdeu\n"Vaig fer el darrer glop de Cafè amb llet i, com de costum, encenguí una cigarreta. Em vaig mirar el caporal que repassava la llista que havia anat elaborant a mesura que jo parlava." (El Genet Nu, J. Giné-Masdeu)\nCom ha acabat aquesta història? Quins nervis, que algú vingui i em digui què ha vist... Com l'hem viscut cadascú? Quina experiència ha reportat? És una bona novel·la? És una llauna? Què diríem cadascú de nosaltres?... Tot això i més a 2/4 de 9 del vespre del dijous 21 a la Casa de Cultura.\nUs hi esperem a tots i totes, segur que serà divertit, actiu i fins i tot una mica insòlit.\nPublicat per Andreu Pérez i Mingorance a 9:39\nAndreu Pérez i Mingorance 22 d’octubre de 2010, a les 23:11\nAndreu Pérez i Mingorance 22 d’octubre de 2010, a les 23:12\nAhir vam fer la posta en comú del llibre, em va resultar doblement agradable, erem una quantitat de gent considerable, però podem arribar a més, 14, hi va haver un magnífic debat amb punts de vista molt bons. Crec que hem començat a moure, que bé.


Contacte - Serveis Panella\nAquest lloc web utilitza cookies pròpies i de tercers per oferir-te un millor servei. En navegar-hi, n’acceptes l’ús Més informació x\nIndustrial i Agrícola\nFaci la seva consulta a través d'aquest formulari. Ens posarem en contacte amb vostè el més aviat possible. Gràcies.\nNom i Cognoms* Email* Assumpte* Missatge*\nPer a la comunicació amb SERVEIS PANELLA, S.L, l'Usuari haurà de dirigir-se a l'adreça postal i/o electrònica a dalt indicada. En tot cas, les comunicacions de SERVEIS PANELLA, S.L, cap a l'Usuari es realitzaran de conformitat amb les dades de contacte aportades o facilitades pel mateix en els formularis de contacte i/o en el formulari de registre com a usuari de la pàgina web. Expressament, com anteriorment ja s'ha dit en aquest Avís Legal, l'Usuari accepta la utilització del correu electrònic com a procediment vàlid per a l'intercanvi d'informació i la remissió de comunicacions amb SERVEIS PANELLA, S.L, si accepta que ha entès i que està d'acord amb aquest Avís Legal abans d'enviar el formulari amb les seves dades personals (cosa diferent pansa amb el cas d'acceptació o no de correus comercials com anteriorment ja s'ha explicat en aquest Avís Legal).\nD'acord amb la LSSICE, SERVEIS PANELLA, S.L, no envia correus comercials via correu electrònic si aquesta opció no ha estat acceptada prèviament pels usuaris de la pàgina web que han enviat els diferents formularis continguts a la pàgina web. És a dir, sense el consentiment exprés dels usuaris on acceptin rebre correus comercials, no es duran a terme aquests enviaments. Per tant, en els formularis de la pàgina web, l'usuari té la possibilitat de donar el seu consentiment perquè les seves dades puguin ser utilitzats amb la finalitat d'enviar-li informació comercial sobre els serveis i novetats de SERVEIS PANELLA, S.L, amb independència de la informació comercial puntualment sol·licitada.\nEncara que aquest consentiment exprés, podrà ser a tot moment revocat per l'usuari, mitjançant l'enviament per escrit dirigit al domicili social de SERVEIS PANELLA, S.L que abans ha estat referenciat, o al correu electrònic de la mateixa: info@panella.cat


Plantes del mediterrani: 2012\nÉs una enfiladissa que ara omple bardisses i parets. Prefereix voreres de camí una mica humides, però la podem trobar en llocs diversos.\nEs reprodueix per llavors, que es recullen a la tardor, i per esqueixos de primavera que es sembren a principis d’abril.\nDiuen que els rosers de jardí procedeixen del roser bord.\nÉs capaç de enfilar-se per altres plantes com ara la mata i també pels arbres arribant a 4 ò 5 metres.\nLa podem trobar a l’herbari virtual a Rosa sempervirens L.\nEn el meu jardí en tenc de sembrades fetes d’esqueixos. Ara ja tenen un any i han agafat bé. Esperem que que no estiguin molts d’anys a florir.\nI ara pensareu què hi fan aquí les patates si no són una planta autòctona, però us vull contar una anècdota que m’ha passat.\nVaig comprar una bossa de patates ecològiques de dos kg per Nadal i van treure brulla. Com que darrerament tenia molta mala sort amb elles perquè m’agafaven un mal anomenat “mildium” i faig agricultura ecològica vaig decidir sembrar-les. El darrer dia de febrer les vaig sembrar i avui dia 20 de maig les he collides. Ja no fan falta més paraules, aquí les teniu. Tota una satisfacció. N’he guardades per sembrar a principis de la tardor, ja vos contaré coses.\nNo us recoman que faceu el mateix amb patates que no siguin ecològiques.\nPublicat per Usitus a 6:37 Cap comentari:\nÉs una planta enfiladissa molt potent. De tot d’una que la sembres necessita regs continuats i sembla que no farà endavant. La podem fer d’esqueixos o agafar una tija que en tocar a terra hagi tret arrels.\nLes flors són de color de rosa i fan una olor molt suau als matins i en posar-se el sol. També hi ha varietats de jardí amb la flor rosa o groga.\nÉs una planta que va bé per cobrir bardisses fetes de bruc sec o reixes.\nÉs una planta medicinal. Diuen que va bé per les persones que tenen sucre.\nEl seu nom científic és Lonicera implexa Ait. Però té molts noms populars: xuclamel, gavarrera, rotaboc ... Aquest darrer el comparteix amb dues plantes més que no tenen res a veure amb ella.\nPublicat per Usitus a 21:08 Cap comentari:\nLa majoria de les plantes ja han florit, en el meu jardí només en queden tres i ja els falta poc.\nÉs per això que he pensat comentar algunes plantes que, sense ser autòctones, tenen alguna cosa que ens crida l’atenció.\nHi ha un cítric que en temps passat era bastant comú als pobles de Mallorca, que no té res que veure ni amb les taronges ni amb les llimones, encara que a primera vista ens pot semblar una llimona de grossa i més arrodonida. També la podem confondre amb un pomelo en castellà, però fins aquí arriben totes les semblances. És el poncí i l’arbre poncemer.\nMorfològicament, si obrim el poncí ens trobam que quasi tot és toixa, la part blanca, i la part que hauria de tenir el suc és molt petita. La pell té la mateixa aparença que la d’una llimona. De fet, totes tres parts són comestibles però cap té el mateix gust que tindrien si fos una llimona. Se serveix tallada en forma de grells amb o sense la part central, segons els gustos, per acompanyar l’arròs brut o l’arròs sec.\nVos pos un enllaç amb Wikipedia perquè hi ha un article interessant:\nEls ponciners es poden reproduir per esqueixos utilitzant branquetes de dos anys amb les fulles i tot. De tot d’una, en sembrar-los en el mes d’abril abans d’esclatar l’arbre, perden moltes fulles. Però mentre es mantengui verd el tronquet, l’esqueix no és mort.\nÉs necessari regar-los molt i tenir fins i tot una safata davall del test perquè la humitat sigui constant, i també tenir-los ombra.\nEn els mes de juliol segurament faran una gran rebrotada i continuarem regant intensament. .\nJo vaig aconseguir els esqueixos d’un ponciner que tenim a Búger.\nÉs curiós que no surt a l’Herbari Virtual, cosa que ens indica el desconeixement que ha arribat a tenir aquest fruit a Mallorca.\nPublicat per Usitus a 7:32 Cap comentari:\nAquest llibre d’A Bonner ja fa més de 40 anys que va ser publicat per l’Editorial Moll. Amb ell vaig donar les primeres passes en el coneixement de les plantes de Menorca. És un llibre que pràcticament no té fotografies en color, però els seus dibuixos esquemàtics són molt valuosos per reconèixer les plantes.\nUna altra de les seves característiques és que te classificades les plantes per comunitats vegetals i, encara que no és una classificació estricta, perquè es bo de fer trobar algunes plantes en altres entorns dels esmentats, en general té validesa. Només hi trobarem les plantes més comuns, però per començar està més que bé.\nLa manera de reconèixer les plantes en el meu cas no era gens científica, es tractava de fullejar el llibret una i alta vegada i moltes de les vegades no em conduïa a res i la cosa era frustrant.\nÉs un llibre assequible a les butxaques perquè no és com els que s’han publicat darrerament que tenen moltes fotografies en color.\nPer un profà van molt bé els index que té al final perquè trobam el nom comú i el nom científic. Sembla una tonteria això dels noms científics, però és, a la llarga, la millor manera de no confondre les plantes perquè entre una illa i una altra en alguns casos els noms canvien.\nAvui vos parlaré d’una planta que passa desapercebuda tot l’any, però ara es fa veure per l’explosió de flors grogues molt vistoses. És l’ Hypericum balearicum L. És un endemisme que només viu a Mallorca i Menorca. Pot arribar, en jardins, als dos metres d’alçada, però el més comú és que adopti una forma arrodonida que no passa dels 50 cm.\nDe la mateixa família tenim l’Herba de Sant Joan, que és una planta medicinal, però en ser una planta anual, cada any hauríem de fer planter per tenir-la al jardí o espargir llavors a un lloc on no llaurem i provar a veure si en surten de forma espontània. Si només ens miràssim la flor podríem pensar que es tracta de la mateixa planta. Hypericum perforatum L. L’Estepa Joana és una de les plantes que regala El Govern Balear. Es reprodueix bé per llavors i ara estic provant si també es pot reproduir per esqueixos.\nPublicat per Usitus a 6:46 Cap comentari:\nAvui vos parlaré de les arbustives grosses que en ocasions arriben a arbrets com la Sivina, Juniperus communis L. subsp. communis , o el ginebró de muntanya, Juniperus oxycedrus L. subsp. oxycedrus o fins i tot a arbres monumentals com el Llampúdol Rhamnus alaternus L.. D’aquest darrer en podem veure un prop de la recepció del Parc de Llevant a Mallorca. Aquesta planta m’agrada molt perquè te les fulles d’un vert molt brillant, el seu creixement es ràpid i, una curiositat , antigament es feia servir per fer culleres de fusta de les quals en vaig veure una de quasi un metre a la població de Búger a Mallorca tot i que aquesta planta no es desenvolupava per allà fins que jo en vaig sembrar una fa molts anys i ara en surten per tot degut a la seva capacitat de reproducció i que han disminuit molt els pastoretjos de les ovelles.\nAquestes plantes encara que quan les sembrem són petites hem de disposar d’un cert espai per elles en el futur.\nNo tenen floracions vistoses, però pels colors, les formes i les textures de les fulles ens poden resultar interessants. Totes elles estan en el catàleg de les plantes que dona la Conselleria de Mediambient prèvia petició. També hi podem afegir a la llista l’Alader de fulla ampla Phillyrea latifolia L. i l’alader de fulla estreta Phillyrea angustifolia L., encara que amb aquest darrer els resultats aconseguits han estat molt dolents segurament degut a que la terra on els tenc sembrats té tendència a la compactació i les seves arrels tenen dificultats perquè segurament li agraden les terres més fluxes i fins i tot arenoses.\nFinalmet vos comento que hi ha una planta , que es un endemisme , el Llampúdol bord Rhamnus ludovici-salvatoris Chodat que és de les poques plantes que té un comportament bo sembrada en test. Hi ha llocs on fins i tot li donen formes capritxoses, jo prefereixo que es desenvolupin de forma natural. Si la regam té un creixement més ràpid, però sembrada en terra el seu creixement es lentíssim comparat amb les altres arbustives. De fet l’hauríem de considerar de talla petita. Passa el mateix amb el ginebró de muntanya.\nI em deixava la mata, Pistacia lentiscus L., que és la més comú de les arbustives en els nostres boscos i en jardineria es pot utilitzar per fer bardisses. Com que és de la família dels pistatxos s’han provat de fer empelts , però no han donant bons resultats.\nPublicat per Usitus a 6:22 Cap comentari:\nReforestació d’un espai rural\nCasualment vaig tenir la possibilitat de disposar d’uns tres mil metres quadrats d’un ametllerar abandonat. Alguns dels ametllers eren morts i els altres pràcticament irrecuperables. Al llarg de tota una vorera havien nascut ullastres que ja eren mes grossos que els ametllers.\nEl primer que vaig fer va ser arreglar una mica les parets seques i tancar la finca perquè les ovelles que solen pasturar per aquell redol, no entressin dins la finca. Vaig retirar totes les branques mortes i pedres grosses. Vaig fer segar la finca i en van sortir 27 bales d’herba seca que més endavant feria servir per protegir el sòl per evitar l’evaporació. No vaig tocar els ametllers perquè la seva ombra ajuda, de moment a reduir la insolació.\nVaig respectar la vorera d’ullastres i tota la vegetació baixa. Entre d’altres hi havia mates, llampúdols i diverses esparregueres i enfiladisses. Es pot dir que hi havia una bona representació de la vegetació característica d’un ullastrar. Més endavant vaig fer un catàleg de tota la flora que hi ha, encara ara estic descobrint alguna planta nova.\nEn dos anys he sembrat alzines i tota la vegetació característica dels alzinars que he pogut aconseguir. També he sembrat algunes plantes que encara que són de les Illes no són pròpiament de l’alzinar, però que situades en els llocs adients es desenvolupen bé i donen riquesa botànica. Sempre que puc hi afegeixo alguna planta nova.\nHe fet tres tipus de proves per protegir la humitat del sòl . La primera va ser amb les bales d’herba, la segona fent servir malla antiherbes i pedres damunt i la tercera posant una capa gruixada de composta. Al final la millor ha estat posar palla, ja que es desfà ràpidament al cap d’un any i evita la sortida d’herbes. El compost està molt bé en el moment de sembrar una planta mesclant-lo amb la terra perquè la refluixa i afavoreix el creixement de les arrels, però fomenta la sortida d’herbes amb un gran potencial que desprès du molta feina treure.\nDesprés vaig instal·lar un sistema de reg automàtic perquè el nombre de plantes és considerable. Es reguen cinc minuts cada dos dies d’abril a octubre. Si plou tenc la possibilitat de tancar tot el reg i en la primavera, en esclatar les alzines, els hi don alguns regs addicionals.\nLes plantes procedeixen del viver de Menut, de donacions de planta sobrant i de producció pròpia.\nEn uns 20 anys les alzines tindran una altura considerable amb una bona aparença d’arbres i llavors serà el moment de tallar els ametllers, que actualment ja no fan ametlles i que van morint perquè són molt vells.\nPublicat per Usitus a 6:52 Cap comentari:\nJa és una planta tant comú als nostres jardins que tal vegada ja no la considerem una planta dels nostres boscos.\nS’adapta molt bé a entorns de molta llum i a llocs de semi ombra. Pot arribar als dos metres d’alçada en algunes ocasions. És una de les plantes que mantén la floració més temps i les seves flors tenen una olor molt fina. Antigament la gent en posava ramets en els calaixos de la roba.\nEs reprodueix molt bé per esqueixos de tardor, que es poden sembrar a terra a principis de la primavera. Durant el primer estiu s’han de mantenir els regs.\nHi ha una varietat que no te la fulla dentada, però amb ella no s’aconsegueixen els mateixos resultats perquè no li agraden els sols calcaris, que són la majoria dels nostres jardins. És el romaní.\nPublicat per Usitus a 6:48 Cap comentari:\nTem o Farigola\nA Menorca li deim tem i a la resta dels Països Catalans li diuen farigola.\nAra està totalment florida. A Mallorca i Menorca es cultiva i a Eivissa i Catalunya neix espontàniament.\nEs poden fer esqueixos de tardor fàcilment i sembrar a terra en la propera primavera. La mata que podeu veure a la fotografia només te un any i mig des que vaig fer l’esqueix. Sembrada en test té tendència a agafar malalties.\nÉs culinària, medicinal i aromàtica.\nA l’estiu necessita alguns regs.\nVos poso un enllaç que parla de les virtuts i propietats de les plantes perquè jo no vos en parlaré, em centraré més en el seu cultiu.\nA les nostres illes tenim una planta de la família dels Iris que viu als torrents, és l’Iris pseudacorus i té un color groc preciós. Si teniu una bassa, n’hi podeu sembrar i, si també teniu disponibilitat d’aigua, la podeu sembrar en terra. http://herbarivirtual.uib.es/cat-med/especie/4965.html\nDe la família dels iris en podem trobar dues varietats més, però que no són pròpiament autòctones, encara que des de temps molt antics les podem trobar a prop de les casetes al camp perquè són molt resistents a la sequera: són l’iris violeta i l’iris blanc. L’iris morat se seca a l’estiu, torna a rebrotar a mitjans de la tardor i floreix a mitjans de la primavera. L’iris blanc no se seca durant l’estiu, encara que no mostri activitat, necessita una mica més d’aigua. Floreix a principis de la primavera. És curiós que totes dues són considerades científicament la mateixa planta:\n.L’iris groc i l’iris violeta floreixen al mateix temps, a mitjans de la primavera. Es reprodueixen agafant un tros de rizoma amb una planteta en començar a sortir a la tardor després de les primeres pluges. També es poden reproduir per llavors.\nL’iris pseudacorus el podem trobar al viver del Gob de Menorca, sortint de la carretera general de Maó a Ciutadella per anar a l’aeroport. Un dia parlarem del viver del Gob i les plantes que disposen. Heu de saber que tenen un servei per enviar plantes fora de l’Illa.\nPublicat per Usitus a 7:18 Cap comentari:\nAquesta planta és medicinal, totes les que duen per segon nom officinalis vol dir que ho són. De fet, a les nostres Illes només es troba cultivada.\nA l’estiu necessita una mica d’aigua si no es posa molt lletja, encara que no es mor.\nLes mates es fan molt grosses i algunes branques, en tocar a terra, reuen arreletes. Si passam la mà per davall de la mata les podem trobar. Si tallam la branca i extraiem el pa de terra, ja tenim una planta nova. Aquesta operació va bé fer-la a finals d’hivern. En la propera tardor ja la podem sembrar en terra.\nSón els darrers bulbs en florir. Els podem trobar abundantment en vores de camins i en camps abandonats tant a ple sol com a mitja ombra. Com tants d’altres bulbs és una planta molt agraïda perquè no necessita res per viure. És bona d’aconseguir i ens alegra el jardí.\nCom podeu veure a la foto, les tiges són molt altes i les flors són molt grosses.\nPublicat per Usitus a 6:41 Cap comentari:\nPerquè tingueu una idea del que s’anirà publicant al blog de Plantes del Mediterrani vos en faig un resum aproximat.\nAra continuaré publicant articles de plantes que van florint, en acabar-se les floracions comentaré alguns llibres de plantes interessants i també publicaré articles de plantes que encara que no són pròpiament autòctones estan arrelades a la nostra cultura i tenen algun interès especial.\nEn començar el mes de setembre començaré un calendari mensual amb les floracions, les activitats del jardí de plantes autòctones, convocatòries i activitats.\nSi hi hagués gent interessada a principis d’octubre podríem fer una activitat d’esqueixos de tardor .\nQuan em sobrin materials vegetals vos ho comunicaré per si algú en vol venir a recollir.\nPublicat per Usitus a 21:03 Cap comentari:\nGladiols de camp\nA les nostres Illes tenim dues classes de gladiols, que pràcticament són iguals. Si voleu conèixer les seves petites diferencies visiteu l’ Herbari Virtual .\nAra just comencen a florir. Es reprodueixen molt fàcilment els seus bulbs si els regam i també es reprodueixen bé per llavor.\nÉs molt fàcil i vistós fer rodolets de gladiols o fer una filera al costat d’un caminet.\nEls podem trobar en camps secs i abandonats, que fa temps que no es llauren o a la vora de soques d’ametller. El bulb està una mica profund per ser més resistent a la sequera. Ja que és una planta abundant, no hi farà res que n’agafem alguns o esperem que les llavors siguin madures a principis de l’estiu.\nSegur que donaran molt de color al vostre jardí i, com que van traient noves flors a la tija, estan florits més temps que altres plantes.\nPublicat per Usitus a 6:47 Cap comentari:\nÉs el nom que reben a Menorca, Mallorca els diuen albons, .”Any d’aubons, any d’ametlons”. Si és certa la dita aquest any hi haurà moltes ametlles.\nAsphodelus aestivus. Una cosina seva es el cebollí, Asphodelus fistulosus. Recordau que les podem veure a l’Herbari Virtual del Mediterrani Occidental.\nSi en voleu agafar d’alguna vorera ho heu de fer en brotar a la tardor desprès de les primeres pluges, quan la terra està fluixa. Portau un bon pic perquè les arrels són profundes. Es reprodueixen per llavors, però no ho he provat mai.\nAntigament es feien servir per fer canyissos per secar les figues. També he vist cortines fetes de trossets de caramuixa enfilats formant tires. El carbó de caramuixa ben picat es feia servir per a, amb un lloquet , començar foc.\nFloreixen en el mes de març i van fent flors durant bastant de temps. Finalment els queda una canyeta amb bifurcacions en la part superior que poden servir per fer un ram. He dit ses caramuixes perquè es presenten en colònies o en les voreres dels camins, mai soles. Cada any tornen a rebrotar i, quan se sequen només hem de retirar les parts seques .\nPublicat per Usitus a 7:08 Cap comentari:\nSa canya fèl·lera\nNo sé si la coneixeu, però jo estic enamorat d’aquesta planta. Algunes ja estan arribant al seu esplendor.\nSón molt bones de cultivar. A principis de juliol podeu recollir les llavors de la seva umbel·la i en el mes de setembre podeu fer un planter en una safata d’alveols una mica profunds com els que es fan servir per les alzines o en testets.\nAra heu de tenir paciència i no deixar de fer recs perquè no naixeran fins després de Nadal. Desprès del naixement espereu un mes i les sembreu a terra i continuau amb els recs. Si les voleu fer córrer, continuau amb els recs durant l’estiu, si no es dormirà i tornarà a treure en la propera tardor.\nFa una cabellera semblant al fonoll i estarà dos o tres anys a fer la primera canya, que, com podeu veure, no es una canya convencional sinó que té desviacions i acaba en una umbel·la gegant.\nSi voleu trobar llavors a Menorca ho podeu fer a la ronda nord de Ciutadella.\nA Mallorca em van dir que n’hi havia a la urbanització de Crestatx a Sa Pobla.\nPublicat per Usitus a 8:12 Cap comentari:\nLes alzines i els ullastres\nAquests dies les alzines estan esclatant. Han sabut aprofitar les plogudes d’aquests dies per despertar. En anys secs no tenen creixement.\nLes tenim considerades un arbre de creixement lent, però si disposen d’aigua el creixement es bastant més ràpid.\nEn el mes de novembre podem collir els aglans i encara que només disposem en el nostre jardí per una alzina , en sembrarem alguns per si hi ha faltes i els que ens sobrin els podem regalar. Els aglans brotaran en el mes de març o a principis d’abril . Els hi donarem recs cada dos o tres dies durant la primavera i tot l’estiu i veureu com creixen. No convé tenir el planter a ple Sol. En el proper hivern les trasplantarem a un test més gros i les continuarem regant durant la segona primavera i el segon estiu, poden arribar a alçades de un metre i mig.\nEn la propera tardor els heu de sembrar a terra per evitar que les arrels donin voltes dins el test i després tenguin dificultats per arrelar . El clot es molt important: ha de ser més profund i ample que el test on tenim sembrada l’alzina. Convé mesclar la terra amb compost perquè les arrels no tenguin dificultats per desenvolupar-se.\nSi la cuideu en pocs anys vos farà ombra.\nJo vos puc dir que ja puc caminar per l’ombra dels pins i alzines que vaig sembrar fa uns anys. El temps no vos ha de fer por , si no ho veis voltros ho veuran els que vos venguin darrera.\nEls ullastres no reben la consideració que es mereixen i poden arribar a ser arbres ben grossos i esplendorosos.\nEls forestals no poden veure els ullastrars perquè són de difícil accés i propaguen els focs molt ràpidament, però els ullastres són molt més resistents a la sequera que les alzines. Tots dos arbres suporten malament el vent.\nA Menorca podem veure ullastres completament tombats per la força del vent que serveixen per fer ombra als bens, però en molts contats en podem veure de tant grossos com les alzines. Si anau a Son Saura de Ciutadella quan arribem a la propietat iens desvien a l’esquerra hi ha una avinguda Que va a les cases del senyor , entre les alzines hi ha alguns ullastres que són grandiosos.\nA Mallorca és més fàcil veure ullastres grossos perquè la Serra defensa del vent la vegetació.\nPublicat per Usitus a 7:10 Cap comentari:\nAra ja tenim florida l’estepa blanca, cistus albidus , que curiosament té les flors rosades i rep el nom de blanca perque té les fulles de color clar.\nD’aquí pocs dies tindrem florida l’estepa negra , cistus montpeliensis, que te les flors blanques .Hi ha altres estepes , però aquestes dues son les més bones de reproduir per llavors , que es poden recollir a principis de la tardor i fer els planters inmediatament.\nSón plantes molt resistents a la sequera i una vegada passat el primer estiu les podeu deixar sense rec . Jo , com que m’agrada que estiguin esplendoroses els hi tenc un goteig de cinc minuts cada dos dies , que es molt poca cosa , pero els hi basta.\nEs troben bé al Sol i a mitja sombra.Les podem sembrar en rodols o fent petites bardisses.\nAquest blog vol ser un estímul perque vos animeu a sembrar en el vostre jardí plantes autoctones del Mediterrani occidental perque per una part con consumiesen poca aigua i perque la seva bellesa supera moltes vegades la de les plantes convencionals de jardí.\nPer altra part tamé vol ser un punt d’intercanvi de experiències i de plantes entre tots aqueells que ja haguin començat l’experiència o aquells que la vulguin començar ara.\nMolts vos demanareu on podem aconseguir aquestes plantes: Avui hi ha vivers que ja tenen un apartat de plantes autoctones perque els darrers anys ha pujat la seva demanda. Per altra part totes les comunitats autonomes tenen vivers on crien plantes per a la restauració i repoblació del paisatge i les regalen. Finalment podeu fer voltros mateixos experiencias de reproducció mitjansan esqueixos o llavors recollits de la natura o de jardins botanics en el moment apropiat sempre sent respectuosos amb la natura .\nAvui comencem un camí que no sabem on arribarà, però segur que ens donarà moltes satisfaccions.\nLa millor pagina de referència per veure fotografies i trobar imformació de les vostres plantes és Herbari virtual del Mediterrani occidental\nEn ella podem trobar les plantes clasificades pel nom popular en català, pel nom popular en castellà i pel nom científic a més d’altres classificacions. Convé tenir aquesta pàgina en la llista de les vostres preferides.\nCorreu de contacte: usitus (arroba) gmail (punt) com\nPublicat per Usitus a 18:10 Cap comentari:


Sant Cebrià, la primera «parròquia sostenible» - Arquebisbat de Barcelona\nSant Cebrià, la primera «parròquia sostenible»\nParlem amb Mn. Joan Garcia de Mendoza el rector de la primera església documentada a Espanya que ha instal·lat plaques fotovoltaiques per autoabastir-se energèticament\nLa parròquia de Sant Cebrià de Barcelona és la primera església documentada a Espanya que ha instal·lat plaques fotovoltaiques per autoabastir-se energèticament. Des de principis d’aquest 2019 funciona en un dels terrats d’aquest edifici. Està ubicat al barri de la Teixonera. Una instal·lació solar fotovoltaica de 2,75kWp de potencia, que, així, corresponen a 10 plaques de 275Wp.\nLes plaques fan que, durant quasi tot el cicle solar, la parròquia sigui autosuficient energèticament. Per tant, tal com apunta el rector, Mn. Joan Garcia de Mendoza, “estarem fent energia neta, estalviant de cara al dia de demà; és un estalvi econòmic i un benefici social, humà i espiritual”. El rector de Sant Cebrià ha reivindicat el problema polític de les energies renovables a Espanya, molt més endarrerida que països com Alemanya quan “tenim la capacitat solar suficient en aquest país per fer una energia més sostenible” ha assegurat.\nUn canvi a la sostenibilitat\nEl pressupost de la instal·lació ha estat de 5.800 euros que seran amortitzats per l’estalvi energètic obtingut en un període de màxim 8 anys. Una parròquia nascuda el 1961 que des de l’entrada del nou rector ha anat aportant canvis per fer-la autosostenible. “Vam començar reciclant i ara estem amb el rendiment de les plaques fotovoltaiques” ha explicat Mn. Garcia de Mendoza.\nAquesta actuació emana de la encíclica Laudato Si’ del papa Francesc, on s’aposta per una ecologia integral. En ella es destaca la preservació del clima com a bé comú i, per tant, s’insta al combat contra el canvi climàtic. Un plantejament que fa preguntar-nos “no només quin món deixarem als nostres fills, sinó quina humanitat deixarem pel nostre món”.


Sorpresa davant dels canvis en l'Organigrama municipal d'Arenys\nEnviat per xfebrer el Dm, 09/09/2014 - 21:02\nEstic molt desconnectat de la vida municipal i les poques informacions que rebo són a través de la pàgina web de Ràdio Arenys i la revista L'Agenda que, per cert, no és tan incisiva com havia estat. Suposo que és qüestió de l'edat, que ens anem fent grans.\nAquesta tarda he rebut L'Agenda de setembre i estic a mig llegir-la, però m'ha sorprès la notícia de la pàgina 2, on parla de la renúncia de Ramon Vinyes a l'Àrea de Recursos Humans, que recupera l'alcalde. Quan ho vaig llegir al web de Ràdio Arenys em va semblar entendre que la renúncia venia donada per la necessitat de dedicar-hi més temps, que en Ramon no tenia. Ho vaig entendre, sobretot perquè es parlava de la negociació d'un nou conveni col·lectiu, la qual cosa no és fàcil i necessita moltes hores.\nLlegint l'article de L'Agenda, veig que es parla de discrepàncies entre Vinyes i l'alcalde que han portat al primer a la renúncia d'estar al davant de Recursos Humans. Segons diu la notícia l'organigrama que defensa l'alcalde no és el mateix que defensava el cap de llista del PSC, però el que no entenc és l'aclariment que fa L'Agenda sobre què pretenia en Ramon i què vol l'alcalde.\nSi és cert que l'exalcalde Vinyes volia traspassar el Servei de Recursos Humans a la Secretària, no entenc res i penso que no rebés pressions d'algú, o bé que ha canviat molt respecte al mandat anterior. No sé si els motius que dóna l'alcalde per no fer aquest traspàs són els més encertats, però la decisió sí que la comparteixo totalment, perquè té molt sentit i està en la línia del que havíem treballat ara fa quatre anys, amb el suport de la Diputació i l'experiència de molts municipis.\nEncara que en això coincideixi amb l'alcalde, sí que hi discrepo en el cas de l'Oficina d'Atenció Ciutadana (OAC). Des del principi d'aquest mandat l'Oficina ha rebut moltes patacades i ha perdut tot el relleu que havia aconseguit i que era enveja d'altres municipis. L'eliminació de l'atenció en horari de tarda i l'aturada en el treball que s'estava fent per ampliar els tràmits online i de gestió directa de l'OAC són dues mostres del menysteniment per part del govern municipal actual. Traspassar la competència de l'OAC a la Secretària és, al meu entendre un error. Ni llavors li vàrem treure al Secretari, per una qüestió personal, ni ara ho trobo malament per la persona que ocupa el càrrec de Secretària. La meva opinió és conceptual i no hi veig l'encaix adequat. No vull pas saber què passa amb la resta de l'Organigrama Municipal. Voldria creure que els responsables polítics actuals ho han pensat bé i no hauran de penedir-se.\nHola Xavier, comprenc que amb\nEnviat per @oriolferran el Dc, 10/09/2014 - 14:07\ncomprenc que amb l'estiu i les fonts informatives que tens estiguis una mica desconectat, potser per això t'ha passat per alt que hi ha certa vida política local que és mou i que treballa diverses propostes més enllà del dia a dia de la Casa Gran (i no només a ICV, hi ha altres col·lectius amb activitat i bullint)\nEntre els apunts d'arenyautes recents hi ha aquest:\nAmb el desig que tinguis una bona entrada al nous curs.


Arqueolític Deixeu-vos sorprendre pels nous guies del Parc Arqueològic de les Mines de Gavà! - Arqueolític\nGavà, any 2012. La Dra. Pons, Indiana Pons, arqueòloga reconeguda mundialment, excava una mina neolítica i descobreix un antic pou miner que es va convertir en un sepulcre. Alguns dels esquelets encara hi són… La recerca fa que el passat prengui vida, que “els ossos ens parlin”. Els morts ens expliquen com eren els vius de fa 6.000 anys. Això és l’arqueologia!


Es busquen persones voluntàries per implicar-se en la conservació de la tortuga babaua | Sant Martí\nEs busquen persones voluntàries per implicar-se en la conservació de la tortuga babaua\n03/08/2020 - 11:38 h\nbiodiversitat. L’Ajuntament i les entitats del sector fan una crida per aconseguir més col•laboració en la custòdia d’un niu trobat a la platja de la Mar Bella.\nL’Ajuntament i les entitats del sector fan una crida per aconseguir més col•laboració en la custòdia d’un niu trobat a la platja de la Mar Bella.\nEs tracta de la més comuna de les tres espècies de tortuga que viuen a la Mediterrània (la babaua, la verda i la llaüt). Tot i això, està catalogada internacionalment com a vulnerable. La seva població pateix una davallada important i es troba amenaçada a causa de diversos factors com la sobrepesca, les topades amb vaixells, el canvi climàtic o la contaminació.\nA mitjans del mes de juliol, un exemplar de tortuga babaua va sortir de l’aigua a la platja de la Mar Bella i va pondre 77 ous. És un fet insòlit, ja que és el primer cop que es té constància que l’espècia nia a la ciutat. Un grup de joves la va trobar i van compartir imatges a les xarxes socials, fet que va alertar el Centre de Recuperació d’Animals Marins (CRAM) i el Servei de Fauna i Flora de la Generalitat.\nEl personal tècnic va mantenir una seixantena d’ous a la platja, a uns 50 cm de profunditat, i els 17 restants van ser traslladats a diversos centres per assegurar que les cries sobrevisquin, donat que tenen una mortalitat juvenil molt elevada.\nEl niu de la platja de la Mar Bella està custodiat les 24 hores del dia per persones voluntàries coordinades des del Centre de la Platja i el CRAM, fins a l’eclosió dels ous, que es preveu per a la primera quinzena de setembre. Amb l’objectiu de garantir que la posta sigui un èxit, l’Ajuntament, en col·laboració amb diverses entitats del sector, fa una crida a tothom que estigui interessat/ada a implicar-se en la cura del niu. Hi poden participar persones adultes i menors acompanyats d’un adult, entre l’1 d’agost i el 13 de setembre.\nLes inscripcions es poden fer a través d’e-mail i telèfon:\nCorreu electrònic: centreplatja@bcn.cat\nTelèfon: 93 221 03 48\nLes persones voluntàries també podran col·laborar a primera hora del matí en la recerca de rastres de tortuga a la sorra. Aquesta tasca és important, ja que les tortugues poden fer fins a set nius per temporada separats per períodes de quinze dies. Per tant, podria ser que l’exemplar que ha niat a la platja surti de nit un altre cop a pondre ous, o fins i tot que n’aparegui un altre.\nSempre que es trobi una tortuga o un niu a la platja, cal trucar al 112 per activar el protocol corresponent. Mentre arriba el personal expert, s’ha de guardar silenci, respectar una distància mínima de 30 metres i no compartir la ubicació a les xarxes socials.\nProjecte de divulgació 'Caretta a la Vista!' - Web


38a Jornada: Els 10 de les Franqueses, Mitja Marató de Ripoll i els 3 Turons. - Corredors.cat\n38a Jornada: Els 10 de les Franqueses, Mitja Marató de Ripoll i els 3 Turons.\n10 Nov 2019 23:28\t#1 per piri (Associat/da)\nEls 10 de Les Franqueses és una cursa solidària que pretén ajudar a la recerca i a la lluita contra el càncer de ronyó. El recorregut és un circuit urbà de 10 quilòmetres (2 voltes de 5Km). Començarà el diumenge 17 de novembre a les 10:00 del matí.\nLa sortida i l'arribada estaràn situades en el Pavelló Municipal de Les Franqueses del Vallès.\nQuan acabeu la cursa podreu gaudir d'una bossa amb obsequis, samarreta tècnica de regal i entrepà per a tots el corredors/es.\nEl diumenge 17 de novembre es disputarà la Mitja Marató de Ripoll. La sortida serà des del carrer del doctor Raguer mentre que l'arribada estarà a la Plaça del Monestir. Les dutxes hi seran en el Complex Esportiu, al carrer Saltor, 29.\nA les 18:00 presentació del llibre “El límit te’l poses tu” amb l’autor Àlex Roca.\nDe 17 a 20 entrega de dorsals i bossa de corredor a l’Esglèsia de Sant Pere, situada a l’esquerra de la plaça del Monestir.\nA partir de les 8 del matí fins les 9:45 entrega de dorsals i bossa de corredor a l’Esglèsia de Sant Pere, situada a l’esquerra de la plaça del Monestir.\n10:00 Sortida Mitja Marató des de la plaça Ajuntament.\n10:15 Sortida Cursa Bressol de Catalunya 5km\n10:35 Arribada primer corredor 5km.\n11:05 Arribada primer corredor Mitja Marató.\n12:00 Entrega de premis i podis.\nEl Cros dels 3 Turons - La Diablada està organitzat pel Futbol Club Martinenc i es durà a terme el dia 17 de novembre a Barcelona a les 8:30 del matí. La sortida i l'arribada serà a la casa de les Altures, Seu del Districte Horta – Guinardó.\nEl Cros recorrerà els tres turons de Barcelona: El turó del Carmel, el turó de la Creueta del coll i el de la Rovira.\nEls dorsals per a participar al Cros 3Turons – La Diablada i la bossa del corredor s’entregaran el divendres 15 i el dissabte 16 de novembre al Centre Esportiu Municipal del Guinardó (Carrer Telègraf, 31-45, 08041 Barcelona) en horari de 9 a 19 hores.


L'ús de GPS-Satèl·lit en l'estudi d'àrea de campeig i selecció d'hàbitat en l'àliga perdiguera\nAquest és el resum del pòster elaborat per al XVIII Congrés Espanyol d'Ornitologia 2006 (SEO/BirdLife) per Rafel Bosch, Albert Tintó i Joan Real, membres de l'Equip de Biologia de la Conservació - Àliga perdiguera, de la Universitat de Barcelona, i Carles Castell, de l'Àrea d'Espais Naturals de la Diputació de Barcelona.\nL'àliga perdiguera (Hieraaetus fasciatus) està patint una regressió significativa a Europa (Real et al. 1997 in European Ornithological Atlas). Per això, està considerada per la Unió Europea com un dels vertebrats més amenaçats i, en conseqüència, com una espècie prioritària per a la conservació (Directiva Europea de les Aus Silvestres 79/409/CEE). És fonamental, per tant, conèixer amb finesa l'ús de l'espai en els seus territoris.\nEn aquest sentit, les noves tecnologies i la reducció del pes i mida dels emissors GPS ja permeten la seva utilització en espècies com aquesta.\nA principis de 2006, es van individualitzar 3 mascles adults territorials d'àliga perdiguera a la província de Barcelona amb emissors Microwave PTT-100 45 grams Argos/GPS (equipats amb Ground Track), que es van col·locar mitjançant arnesos de tefló. Encara que s'esperava rebre unes 16 localitzacions diàries per individu, aquests emissors només estan permetent obtenir, via telemàtica, una mitjana de 2,7 localitzacions UTM diàries de cada individu, principalment a causa de la pèrdua de cobertura GPS i dificultats de càrrega solar de la bateria als territoris abruptes, però amb un error de precisió inferior a 15 m, i a més, també poden indicar l'altitud, la direcció i la velocitat de l'animal.\nLes dades preliminars obtingudes durant els primers 6 mesos indiquen que en un any es podrà obtenir suficient informació de les àrees de campeig, els centres de més activitat i l'ús de l'hàbitat. De moment, es desconeixen els possibles esbiaixaments associats a la metodologia.\nEn comparació amb el radioseguiment terrestre convencional, l'ús dels emissors GPS-Satèl·lit no permet obtenir informació sobre pautes de comportament de l'au, d'interès per a l'estudi de l'ecologia i conservació. No obstant això, estalvien esforç de camp, eludeixen la transcripció d'informació als programes de tractament de dades, el que evita errors d'interpretació, i ofereix localitzacions (encara que amb molta menys freqüència diària) de gran precisió, sent una metodologia útil en la gestió d'espècies amenaçades i en l'ordenació territorial.


Soldadets: de juliol 2012\nWalloon Infantry 1705-1714 (2)\n(some figures purchased)\nDixon, Essex i Black Hat, 15mm\nAquesta és una altra unitat que he pogut muntar mercès a una compra per eBay de figures pintades: concretament, són totes les que constitueixen la primera fila del batalló, de la marca Dixon totes elles. Vaig abstenir-me de retocar intensivament aquestes figures frontals, limitant-me en canvi a afegir claror a les superfícies més lluminoses i pintar de vermell les escarapeles dels barrets, així com les faixes dels oficials. La bandera va ser dissenyada per ordinador basant-me en un exemplar capturat pels Aliats (em sembla que a Oudenaarde), i un cop impresa la vaig retocar lleugerament a mà, abans de fixar-la al pal.\nPer completar el regiment a 18 figures, hi vaig afegir tota la segona fila, constituïda íntegrament per soldadets de la marca Essex --excepte el sergent amb alabarda, que és de Black Hat. Els vaig pintar procurant mantenir-ne una aparença similar a la dels de primera fila: amb aquesta finalitat, els vaig donar una capa base completa sense il·luminació ni ombrejats, després vaig aplicar-hi un ombrejat a base de pàtines negra i bruna de Vallejo, i finalment vaig donar-hi petits tocs de color base a les superfícies que m'interessava il·luminar.\nPublicat per Soldadets a 0:10 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: 15mm, Black Hat, Dixon, Essex, GSE borbònics 1705-1715\nPublicat per Soldadets a 20:35 6 comentaris Enllaços a aquest missatge\nSpanish Guards 1705-1715\nMinifigs, Blue Moon i Roundway, 15mm\nUs presento avui una nova unitat del meu exèrcit de Les Dues Corones a la Guerra de Successió Espanyola. En aquest cas, es tracta d'un batalló de les "Guardias Españolas". Aquest regiment formava part de la guàrdia reial de Felip V, juntament amb les Guàrdies Valones i la Guàrdia a Cavall --a més de diverses unitats menors que exercien estrictament de guàrdia de corps del rei, igual com en el cas francès. El seu uniforme és completament idèntic al de les "Gardes Françoises" de Lluís XIV, excepte per l'escarapela del barret de tres pics, que a les Guàrdies Franceses era blanca, a les Espanyoles era vermella i a les Valones, vermella i negra.\nSeguint la pauta adoptada darrerament per a tots els meus regiments d'infanteria del segle XVIII, el batalló consta de 18 figures, distribuïdes en dues files i posades de 3 en 3 damunt bases de 3 x 1,5 cm (seguint la pauta de Principles of War). D'aquesta forma, 2 de les meves bases formen 1 base de Beneath the Lily Banners. La fila d'avantguarda és formada exclusivament per soldadets de Minifigs, incloent mosqueters, granaders i grup de comandament, tots ells en actituds dinàmiques; en canvi, la fila de rereguarda és integrada majoritàriament per figures de Blue Moon en posició de marxa, acompanyats d'un sergent amb alabarda, que és de Roundway.\nPel que fa a la bandera, hi he fet servir una bandera de batalló per a major vistositat, com és el meu costum per als meus exèrcits d'aquesta època; doncs les banderes coroneles eren totes gairebé iguals. Hi he fet servir la versió utilitzada per aquest regiment vers la dècada de 1720-1730. És possible que les banderes de batalló de les Guàrdies Espanyoles fossin de disseny més senzill durant el període 1705-1715, consistint només de la Creu de Borgonya sobre fons violat, sense escut; en no trobar-hi informació concloent, m'he estimat més assignar a la meva flamant unitat una bandera més vistosa, encara que pugués ser més tardana.\nPublicat per Soldadets a 0:14 3 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: 15mm, Blue Moon, GSE borbònics 1705-1715, Minifigs, Roundway\nSCW Moroccan Regulares (commission)\nDintre el mateix projecte de construcció d'exèrcits de la Guerra Civil Espanyola de què parlava a l'entrada precedent, aquesta és una de les primeres tongades de figures pintades, totes elles de metall, produïdes per la casa britànica Irregular: es tracta d'un destacament de Regulares del Marroc. A diferència del contingent anomenat Mehal·la, que formava part de l'exèrcit marroquí (si més no, sobre el paper), els Regulares en canvi eren tropes colonials "indígenes" de l'exèrcit espanyol. L'oficialitat de Regulares era sempre espanyola, a diferència del que passava a la Mehal·la, així com també eren espanyols els equips de metralladora. Als marroquins els tocava fer de fuseller, i gràcies.\nEl seu uniforme típic consistia en guerrera i pantalons amples d'una tonalitat d'ocre que en lèxic castrense espanyol és anomenat "garbanzo" (=cigró), bo i que a l'hivern solien usar una guerrera de color caqui; complementat amb polaines normativament blaves i turbant o fes. Era comú l'ús de gel·labes ("chilabas") de colors tribals, generalment foscos, tot i que els d'aquest grup han estat representats amb gel·laba caqui.\nEls soldats d'aquest grup han estat representats amb faixa vermella, corresponent a l'Agrupament de Tetuan. D'acord amb J. M. Bueno, els Regulares de Melilla duien faixa blava, verda els de Ceuta, blava fosca els de Larache i granada els d'Alhucemas. Uns altres cinc Agrupaments foren creats amb posterioritat a 1936, però els colors de faixa no es coneixen.\nPublicat per Soldadets a 13:12 2 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: 20mm, encàrrecs, GCE feixistes 1936-1939, Irregular, PF


Oltra defensa que la regularització dels migrants de l'Aquarius és "imperatiu moral" del Govern dos anys després | Valencia Extra\nLa vicepresidenta valenciana, Mónica Oltra, ha defensat aquest dimarts que la regularització de la situació dels 629 migrants que van arribar a Espanya el juny de 2018 a bord de l”Aquarius’ “és un imperatiu legal, polític i moral”, per la qual cosa ha instat al Govern a agilitar el procés administratiu.\nOltra ha assegurat que comprén la reclamació de l’associació Aquarius Supervivents 2018 per la falta de papers dos anys després, encara que ha destacat la “sensibilitat” de la secretària d’Estat de Migracions per a facilitar la posada en marxa de la documentació.\nL”Aquarius’ va arribar a València després de l’oferiment de l’alcalde, Joan Ribó, com a port segur mentre “cap país admetia la seua entrada”. “Un vaixell a la deriva al Mediterrani amb homes, dones embarassades i xiquets, persones al límit de les seues forces físiques i amb històries molt doloroses”, ha manifestat en declaracions a Europa Press després de la presentació dels cupons ‘La il·lusió pot amb tot’ de l’ONCE.\nLa també consellera de Polítiques Inclusives ha posat l’accent que ningú pot imaginar el que van haver d’afrontar fins a arribar a Espanya, “sobretot la travessia pel desert de Líbia amb experiències d’esclavitud, tracta sexual i violacions abans d’embarcar”.\nHa insistit que no poden tindre la consideració d’immigrants irregulars perquè “va anar precisament el Govern qui va acceptar l’oferta de l’alcalde i de la Generalitat” i entren dins dels supòsits extraordinaris per a una regulació administrativa. I ha atribuït les seues crítiques d'”utilització política” al temps d’espera.\nPer tot això, la coportaveu de Compromís ha mantingut que Espanya ha de ser “sensible” a aquesta reivindicació i ha confiat que la seua situació se solucione prompte. “La Generalitat i l’Ajuntament de València hem complit la nostra labor d’acolliment dins de les nostres competències”, ha subratllat, mentre la competència administrativa és del Govern.\nHa ressaltat així la labor d’acolliment per part del Consell durant aquests anys dins d'”aqueixa terra fraternal i oberta que volem que siga la Comunitat Valenciana”. També ha promés que es posaran en contacte amb els migrants perquè “molts desconeixen els drets que tenen”, com optar a la renda valenciana d’inclusió, per a acompanyar-los en l’itinerari d’inclusió social i laboral.


El mussol d’Aqualata: ‘La noia i el saxo’ (5) – Vols Llegir?\nNarrativa, opinió, Relats\nEl mussol d’Aqualata: ‘La noia i el saxo’ (5)\nPosted by volsllegir on 25 de maig de 2016 0 Comments\n‘El mussol d’Aqualata’ (Ricard M. Aldea) ens ofereix la narració d’un relat en diversos capítols, que va començar amb la creació literària de 140 caràcters, però com diu el seu propi autor: ‘…la història pren vida i es fa més gran’. En aquest post teniu el cinquè lliurament titulat: ‘La noia i el saxo’. Gaudiu de la seva lectura!\nLa noia i el saxo (5) de Ricard M. Aldea\nVa tardar una estona a adaptar els ulls a la claror encegadora. També hi havia molt soroll en aquell lloc, i una boira espessa i pudent. I un cop va poder distingir el que tenia al davant va pensar que era ben igual als saloons de les pel•lícules de l’oest.\nHi havia molta gent i el xivarri procedia de les converses. Homes i dones parlaven a crits per fer-se sentir. Es recolzaven en una barra llarga de fusta envernissada i lluent. De l’altra banda, dos homes indolents amb davantals negres servien whisky o cerveses. Els clients eren drets o seien en tamborets alts, però també n’hi havia que es besaven enredats en butaques i sofàs d’alguns racons, els gots descansant sobre taules baixes.\nAlgunes noies vestides amb cosset i faldilles curtes amb farbalans s’esmunyien entre els parroquians per fer arribar les begudes a taules entorn de les quals homes cavil•losos i escrutadors jugaven a les cartes en silenci. Tots els jugadors duien barret i esperons i exhibien armes penjades del cinyell.\nAllà dins tothom fumava i bevia.\nEl xicot havia començat a obrir-se pas en mig d’aquell desgavell. Algunes dones se li insinuaven sense rubor mostrant-li impúdicament els seus encants amb gests obscens. Ell s’enrojolava i deixava anar alguna excusa inconsistent per esquivar-les. Cap d’elles es semblava ni de lluny a la noia que buscava. Avançava amb penes i treballs sense trobar a ningú a qui preguntar per ella. Ningú li inspirava confiança.\nDe sobte, un home de cabells bruts i embullats, amb una cicatriu mal tancada i molt lletja que li creuava la cara de biaix, es va plantar davant del noi. L’alè li pudia a alcohol. Era evident que anava molt begut, es balancejava i amb prou feines es mantenia dret. El jove era una nota discordant en aquell univers, i per un busca-raons aquell ximplet era una víctima ideal per divertir-se una estona. Però el xicot estava molt decidit a arribar fins al final en la seva recerca. S’havia proposat trobar a la noia més bonica que mai havien vist els seus ulls i no s’aturaria fins a haver-ho aconseguit. De manera que, quan aquell home va atansar-se tant que va posar el nas a tocar del seu, sense dubtar-ho ni un segons, li va etzibar un cop de genoll a l’entrecuix amb totes les seves forces. El borratxo es va plegar en dos i de mica en mica va caure a terra caragolant-se sobre els seus peus.\nLa sorpresa inicial va donar pas a l’admiració de l’entorn més immediat. “Ha tombat a en Jesse James!”, va sentir que deia algú. Un passadís s’anava obrint al seu pas i alguns li feien palmellades a l’esquena.\nAl vagó també hi havia música. Sobre una mínima tarima, quatre músics tocaven jazz completament aliens al que passava al seu voltant. Tocaven bé i el noi va reconèixer My favorite things, de John Coltrane. Va seure a esperar que el quartet acabés de tocar la peça. Llàstima! -va pensar mentrestant-. Aquest virtuosisme es mereix un auditori més selecte.\nDavant dels músics hi havia un espai sense taules. Algunes parelles massa carregades es movien sense aconseguir compassar els seus moviments, ni entre ells ni amb la música. Dos homes jeien a terra inconscients i complicaven encara més les maldestres maniobres dels balladors, que ensopegaven amb els seus cossos inerts. Tot plegat era un despropòsit.\nEl xicot va convidar als músics a seure amb ell i va demanar whisky per a tots. Ell no en prenia mai, però trobava que s’hi esqueia. I de seguida que els ho van haver servit, els va descriure la noia. Cara d’àngel, de pell clara i expressió dolcíssima; cabell llarg tirant a ros i ulls clars.\n– De quin color? –va preguntar el baixista-. Els ulls, vull dir.\n– No ho sé dir! –el noi-. La vaig veure de lluny. No puc precisar aquest detall!\n– Jo l’he vista una noia així, però a l’andana d’una estació, quan passàvem.\nNo hi va haver unanimitat. El bateria havia vist al tren una dona pèl-roja i pigallosa i se n’havia enamorat. Això havia sigut al principi, però ja no l’havia trobat mai més i amb el temps l’havia oblidat. El pianista va confessar no haver vist la noia, però –va dir- coneixia molt bé els sentiments del seu amfitrió. Alguns cops havien passat per la seva vida homes que li havien arrabassat el criteri amb la mateixa virulència. John Coltrane va dir que somiava sovint amb una dona com aquella.\nI sense afegir res més, va començar a tocar el saxòfon soprano.\nPrimer lliurament: El noi de l’Andana\nSegon lliurament: La plataforma\nTercer lliurament: El mag\nQuart lliurament: La travessia\nImatge i text: @ricardaldea\nArticle/post 1408 – Vols llegir? – volsllegir.cat\n2016mussol AqualatanarracióopiniórelatsRicard M. Aldea


Agricultura ecològica i educació a l’escola Matagalls de Palau\nEsteu veient:Inici»Ensenyament»Agricultura ecològica i educació a l’escola Matagalls de Palau\nPer Redacció la Vila el\t 16 gener 2014 0 Comments\nL’Escola Matagalls de Santa Maria de Palautordera ha acollit aquest matí la presentació de la segona edició del premi Escola, agricultura i alimentació ecològica, organitzat per la Generalitat de Catalunya i l’Associació Vida Sana, amb la finalitat de posar de manifest que l’hort i la producció d’aliments sans esdevingui un dels eixos centrals de treball per a un nombre creixent de centres educatius arreu de Catalunya.\nPrecisament, l’escola Matagalls va ser la guanyadora de la primera edició del premi convocada l’any passat. En aquest sentit, Lluïsa Vigas, directora de l’escola Matagalls, ha dit avui que la singularitat del Projecte dut a terme a l’Escola Matagalls és que “vincula l’Hort de l’Escola amb la Cuina-Menjador i alhora es fa ressò d’una manera d’entendre l’ensenyament on participem totes i cadascuna de les diferents àrees educatives del centre”.\nAquesta filosofia relaciona quatre grans eixos: el medi ambient, el desenvolupament local, la salut i l’educació. “Entenem que tot és educació i que no és possible separar aquests quatre grans eixos”, ha explicat la directora del centre educatiu. Lluïsa Vigas també ha destacat que aquest projecte forma part d’un gran projecte que apunta cap a allò que s’anomena “Escola Verda”, un dels principals projectes d’Educació ambiental que es desenvolupen a Catalunya i que s’impulsen des de la Generalitat.\nA la presentació d’aquest matí també hi han participat Miquel Molins, director general d’agricultura i Ramaderia, del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural; Josep Planas, subdirector general d’Informació i Educació Ambiental; Montsae Escutia, secretària general de l’Associació Vida Sana; Ester Bescos, inspectora del Departament d’Ensenyament i Marisol Garcia, regidora d’Ensenyament i Medi Ambient de l’Ajuntament de Santa Maria de Palautordera, entre d’altres persones vinculades amb el món de l’ensenyament, el medi ambient i l’escola.\nEls alumnes fan de guies de l’hort\nL’acte de presentació s’ha acabat amb una visita guiada a l’hort de l’escola, projecte guanyador de la primera edició del premi. Els alumnes de cinquè han fet de guies i han anat explicant què és el que hi havia plantat, com ho han plantat, com pensen fer l’hivernacle amb les canyes que ja tenen a punt i també el compostatge i el seu funcionament.


Mor un jove de Benissa en xocar la seua furgoneta amb un pont i caure per un terraplè a Parcent « Infobenissa\n23 de febrer de 2019 No hi ha comentaris\nEstat de la furgona sinistrada\nEn aquest punt, el jove que viatjava sol en la furgona ha xocat contra un pont i seguidament ha caigut per un terraplè, morint a l’acte. La caiguda ha sigut d’entre 6 i 8 metres.\nFins a la zona de l’accident s’han desplaçat efectius de bombers per a excarcerar el cos. Els sanitaris del Servei d’Atenció Mèdica Urgent (SAMU) han confirmat la defunció.\nEn ser de matinada i tractar-se d’una carretera secundària de muntanya, l’accident no ha provocat talls a la via ni complicacions al trànsit. Els bombers del parc comarcal de Dénia han acudit a excarcerar el cadàver del jove.\nDol a Benissa i en la Muixeranga de la Marina Alta\nEl jove ha patit l’accident quan tornava al seu poble, Benissa, des de Pego, on anit va participar amb la Muixeranga de la Marina Alta en el pregó del Carnestoltes. La furgona que conduïa ha xocat en l’entrada a Parcent amb el muret d’un pont i ha caigut dins d’un barranc.\nAquest matí la Muixeranga, de la qual era un dels seus membres més actius, ha suspès la seua actuació al Feslalí d’Alcalalí. Els seus companys estan destrossats. Hores abans havien compartit amb ell l’inici del “carnestoltes” pegolí. El jove també pertanyia a col·lectius culturals de Benissa.


SMS - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Servei de missatges curts)\nPer a altres significats, vegeu «SMS (desambiguació)».\nEnviament d'un SMS\nE.161, teclat de mòbil genèric\nEl servei de missatges curts o SMS (Short Message Service) és un servei disponible en els telèfons mòbils que permet l'enviament de missatges curts (també coneguts com a missatges de text) entre telèfons mòbils, telèfons fixes i altres dispositius de mà. SMS fou dissenyat originàriament com una part de l'estàndard de telefonia mòbil digital GSM, però posteriorment també va estar disponible en una àmplia varietat de xarxes, incloent-hi les de tercera generació 3G.\nLlenguatge SMS ( swytchering message service)[modifica]\nArticle principal: Llenguatge SMS\nLa limitació de la mida dels missatges, la reduïda interfície dels mòbils i el mateix llenguatge originat en els chats han contribuït a fer que els usuaris del servei SMS desenvolupessin un ús intensiu d'abreviatures (com ara pq en comptes de perquè). Aquesta economia de caràcters també suposa la substitució de determinats sons per nombres (10 per adéu) i l'omissió de vocals (kdm a ls 8 per quedem a les 8). En relació amb els usuaris d'aquest llenguatge, les persones que escriuen sovint o excessivament en llenguatge SMS en xats, mòbils, fòrums, i d'altres mitjans, s'anomenen xaters.[cal citació]\nAquests tipus de llenguatges es caracteritzen per trobar-se per tot el món, presentant diferències o variacions pròpies segons l'idioma original amb el qual s'hagin format. Així, en xinès mandarí, les paraules que tenen una pronunciació semblant als nombres són substituïdes per aquests, com en el cas de 521 ("wu er yi"), que substitueix a "t'estimo" ("wo ai ni"). Igualment en alguns països d'Europa, per evitar les encara més grans limitacions en la mida dels missatges que utilitzen lletres ciríl·liques, alguns europeus orientals utilitzen les lletres de l'alfabet llatí per a representar llur idioma\nPer a ajudar a l'enteniment i difusió d'aquest llenguatge, s'ha creat tot un llenguatge SMS a partir de les abreviatures més comunes de paraules de l'idioma original, i fins i tot s'han editat diccionaris per a guiar als qui no coneixen les abreviatures utilitzades en els mòbils. Hi ha tants llenguatges SMS com usuaris, ja que no existeix una norma escrita que digui com i quant cal abreviar cada paraula. Nogensmenys, l'ús habitual dóna lloc a certes regularitats entre cadascun dels diferents grups d'usuaris. El principal grup el constitueixen els joves, que dediquen molt de temps a aquest tipus de comunicació.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: SMS\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=SMS&oldid=26254125»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 feb 2021 a les 19:48.


Puc prometre i prometo - Blog d'Economia i Empresa\n“Puc prometre i prometo …”. Aquesta frase que va pronunciar Adolfo Suarez en la campanya electoral de 1977 i que ha transcendit com un símbol de la Transició espanyola i ja forma part de la història, tanca un gran valor estratègic i la clau de l’èxit en la construcció de marques. És la base del posicionament d’una marca.\nEn un context global, caracteritzat per l’excés d’oferta en la majoria dels mercats, i en un moment en què Espanya ja fa dècades que va deixar de considerar-se com un país de baixos costos de producció, els responsables de la majoria de les empreses del teixit empresarial del nostre país, pimes majoritàriament, estan ja convençuts que l’únic camí cap a la competitivitat és construir una marca forta que ens diferenciï del maremàgnum de competidors al qual fem front. Molt fàcil de dir: construir una marca forta. Però enormement costós i difícil d’aconseguir.\nAconseguir-exigeix ser, com a organització, extremadament rigorosos i pacients, ja que es tracta d’un procés continu, costós i basat en una cosa tan volàtil i difícil de mesurar com són les percepcions del consumidor.\nUna marca és una promesa que s’ha de mantenir\nPerò, ¿per on començar? En paraules del prestigiós professor Nirmalya Kumar, de la Singapore Management University, “una marca és una promesa que s’ha de mantenir”. M’agrada especialment aquesta frase per la seva senzillesa. És una afirmació simple i directa, carregada de rigor i de compromís. Que conté recollits en la seva essència, conceptes tan complexos com posicionament, diferenciació i segmentació.\nIdentificar què és el que fa diferent una marca i comprovar que es tracta d’una promesa rellevant per al consumidor objectiu és el primer pas, i el més difícil, en el procés de construcció d’una marca.\nAl llarg de la meva trajectòria professional he treballat intensament en la identificació, desenvolupament i manteniment d’aquesta promesa que dota de contingut a les marques, les dota d’un espai, d’una posició en la ment del consumidor i, en funció del seu grau de rellevància, impulsa la consecució de l’anhelada fidelitat de marca. Primer en una multinacional de fort enfocament al mercat, on aquesta promesa que es fa al consumidor no només està clarament definida, sinó que presideix el dia a dia de la companyia i és contínuament revisada en funció de com es percep pel consumidor. Tot això amb la finalitat d’evitar que la promesa perdi vigència i mantenir, així, la notorietat, la diferenciació i la imatge de marca.\nHem de creure fermament en la promesa i invertir-hi\nI avui, exerceixo la meva professió en una empresa espanyola també multinacional, Sesderma, amb una marca sòlida que fa 30 anys que manté la seva promesa de ser la millor opció qualitat-preu en el sector: “Dermocosmètica que funciona, a un preu ajustat”. Aquesta promesa obliga a la millora contínua del producte, a invertir en investigació i desenvolupament de nous productes i, així i tot, seguir venent a preus ajustats per al seu nivell de qualitat.\nI un cop identificada la promesa de valor o, en altres paraules, el posicionament de marca, ve la part més dura, la segona part de la frase del professor Kumar: “cal mantenir-la”. I fer-ho no és senzill. Mantenir la promesa requereix:\nEn primer lloc, creure-hi fermament per no desviar-se ni per un moment. Perquè cada pas que es doni en una direcció diferent de la de la promesa és una dosi de confusió que s’afegeix als consumidors, ja de per si saturats d’informació i impactes publicitaris.\nEn segon lloc, mantenir la promesa implica escollir. Posicionar és escollir. I escollir significa rebutjar totes les altres possibles promeses que potser es poguessin complir si s’insistís, però que fan allunyar de l’objectiu, que no és altre que construir una marca forta. És a dir, si el que es busca és definir i ocupar un lloc distintiu en la ment del mercat objectiu, no es pot “jugar a tot”. Cal escollir com es vol ser percebut, allò que la competència no pot oferir, i rebutjar la resta de possibilitats.\nI, en tercer lloc, per mantenir aquesta promesa és important invertir recursos en tres partides: innovació, investigació de mercats i comunicació. Inversions aquestes en què cal ser tan rigorosos com en les inversions en tecnologies o béns d’equip. En comunicació per arribar als consumidors i dir-los allò de: “puc prometre i prometo”. I en investigació de mercats per conèixer-los i comprovar de manera contínua si la promesa és i segueix sent rellevant per a ells.\nNomés d’aquesta manera s’aconsegueixen marques fortes que permeten ser competitius. No hi ha fórmules màgiques. Únicament un mètode de treball al qual cal aplicar-se amb professionalitat i constància. I amb la humilitat suficient per deixar que sigui el consumidor qui guiï el procés de presa de decisions.\nDel influencer al nanoinfluencer: hacia un marketing más personalizado9 setembre, 2019


Solsona destina un espai de 1.700 metres quadrats a zona d'esbarjo canina - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nSolsona destina un espai de 1.700 metres quadrats a zona d'esbarjo canina\nEls usuaris poden rebre multes de fins a 600 euros si no fan un bon ús de l'espai i no recullen els excrements\nredacció 31.05.2019 | 00:14\nImatge de l'espai de zona canina a Solsona Ajuntament de solsona\nImatge de l'espai de zona canina a Solsona\nLa regidoria de Medi Ambient de Solsona ha senyalitzat la zona d'esbarjo canina de la ciutat, una àrea delimitada per una tanca que comprèn tres finques del barri de la Plana amb accés pel carrer del Metge Cots. Sumen més de 1.700 metres quadrats de superfície pensats perquè els animals hi puguin córrer i jugar lliurement sense generar molèsties, sense risc de ser atropellats i amb la possibilitat de socialitzar-se amb altres gossos.\nLa brigada municipal hi està instal·lant aquests dies elements urbans, com un dispensador de bosses i algun banc per a les persones responsables dels animals. Tal com indica el rètol de l'entrada és obligatori recollir els excrements i llençar-los a la paperera.\nEl Centre Sanitari del Solsonès ofereix als pacients recursos per fer videotrucades.


S’aprova la represa de les activitats extraescolars d'Educació Infantil i Primària - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nEs mantenen, des del 22 fins al 28 de febrer, la resta de les mesures vigents fins ara.\nEl PROCICAT ha decidit mantenir durant 7 dies més, des del 22 fins al 28 de febrer, totes les mesures fins ara vigents. D’altra banda, a partir del 22 de febrer, ha aprovat una certa flexibilització, molt limitada, de mesures per reprendre determinades activitats de caràcter social, sempre evitant l’aglomeració de persones i la interacció entre diferents bombolles.\nPer aquest motiu, s’ha decidit mantenir una actitud de prudència en relació amb el gruix de les mesures, a l’espera de comprovar l’evolució dels indicadors durant els pròxims dies. A això s’hi afegeix la pressió assistencial, encara molt alta, i la presència de la variant britànica més infectiva que pot revertir a l’alça la corba d’infecció.\nAnteriorPrevious post:El CAP de Masquefa començarà a vacunar la setmana vinent a les persones amb dependènciaSegüentNext post:Dimarts 23 de febrer s’interromprà temporalment el subministrament d’aigua potable a Can Parellada per treballs de millora a la xarxa