i Gavet de la Conca | enciclopèdia.cat\nEl terme de Gavet de la Conca, de 90,88 km 2 es formà el 1970 per la unió dels fins aleshores municipis de Sant Serni (15,6 km 2 ), Aransís (25,4 km 2 ) i Sant Salvador de Toló (49,8 km 2 ). El terme es troba al sector meridional de la comarca. Limita al N amb l’enclavament de Tremp format per les terres de Vilamitjana i Suterranya, al NE amb el municipi d’Isona i l’enclavament dels Obacs (Llimiana); al S amb Artesa de Segre i Vilanova de Meià, ambdós de la Noguera, i amb l’enclavament de Montadó (Isona), i a l’W amb els termes de Llimiana i de Guàrdia de Noguera.\nEl sector meridional del municipi de Gavet de la Conca es troba, en bona part, arrecerat pels contraforts septentrionals del Montsec de Rúbies i per les prolongacions d’aquesta serra (serra de Comiols, del Cucut i de la Campaneta). Al peu d’aquestes s’estenen les valls del riu de Conques, dels barrancs de Barcedana, i de Xércoles i les valls de llurs afluents. Al bell mig del municipi hom troba la serra de Sant Gervàs, dita també de Sant Miquel de la Vall o d’Aransís. En aquest sector les màximes altituds s’assoleixen a llevant de les partides de Guamis i la Pleta Negra (869 m). A més, cal destacar al terme el pui dels Tossalets (1 143 m) i el Capolat d’Aransís (1 136 m). Les terres més baixes del municipi són les situades a tocar de la vall de la Noguera Pallaresa, bé en l’interfluvi amb el riu de Conques al sector de les partides de l’Espona o de la Verneda, bé a la zona més cap a tramuntana, a la banda dreta del riu de Conques, en l’interfluvi amb el riu d’Abella.\nL’antic municipi de Sant Serni es trobava a la part meridional de la conca de Tremp, aigua avall d’aquesta vila i comprenia les poblacions de Sant Serni, Fontsagrada i Gavet de la Conca, la caseria de Terrassa i un important nombre de masies. Formava el límit de ponent del municipi la Noguera Pallaresa, a la qual conflueix el riu de Gavet, que drena la part dreta de l’esmentada conca, anomenada Conca Dellà. El termenal meridional amb Llimiana seguia un traçat irregular, prop de la partida de la Móra. La divisòria de llevant amb Aransís seguia parcialment una antiga carrerada de bestiar que prové de la serra de Montsec a través de la vall de Barcedana i del Capolat d’Aransís. Per sobre de la Pleta Negra aquesta carrerada torçava en diagonal vers ponent cap a la partida de l’Espona i el pont d’Orís, prop del riu de Gavet. La divisòria termenal per damunt de la Pleta passava prop de les partides de la Guineu i de Planelles, travessava el riu de Conques i el d’Abella i prop del Serret de l’Aspre (489 m) trobava el termenal de tramuntana amb Vilamitjana (Tremp). El 1381 Sant Serni pertanyia al noble Arnau d’Orcau i al segle XV era lloc reial. El 1847 Madoz relata que a Sant Serni es produïa blat, ordi, civada, sègol, bastant d’oli i força vi. També s’hi collien patates, hortalisses i llegums per al consum local, una mica de seda i llana de bona qualitat. S'hi criava bestiar de llana, boví i ases. Hi havia caça abundant de perdius, conills i llebres i un molí d’oli. El comerç es reduïa a vendre als mercats d’Isona i Tremp els fruits sobrants. D’altra banda, a Gavet i Fontsagrada hi havia una mina de guix d’aprofitament comú del veïnat.\nEl poble d’Aransís (936 m i 40 h el 2005) es troba al NW del terme, sota el Capolat d’Aransís, a la dreta del barranc de Xércoles, prop de la seva capçalera. L’església parroquial de Sant Pere d’Aransís és romànica, druna nau ornamentada exteriorment amb arcuacions llombardes i absis semicircular. Ha estat modificada posteriorment amb l’afegitó d’unes capelles laterals, l’obertura d’una porta a ponent i, sobre aquesta façana, la transformació de l’espadanya en torre campanar, rectangular. S'hi venera una imatge de Sant Pere, d’art popular, amb tiara i bàcul d’orfebreria, a la qual, segons la tradició, s’atribueixen accions miraculoses.\nA la capçalera del barranc de Barcedana hi ha el poble de Mata-solana (9 h, 2005) a ponent del terme, amb una capella dedicada a sant Roc. En un coll entre el Montsec i les seves prolongacions, la serra de la Campaneta i la de Comiols, on neix, per una banda, el barranc de Barcedana, i per l’altra el Riu Boix, hi ha Hostal Roig o Roi. És situat al camí que duia a Vilanova de Meià pel Pas Nou, obert al segle XIII pels monjos del priorat de Meià. Hostal Roig és una fortificació situada dalt d’un penyal, amb la base d’una torre rodona. Prop del poble hi ha la Cova Negra de Mata-solana i la cova del Gel, d’interès espeleològic, i prop d’Hostal Roig hi ha restes d’una capella romànica dedicada a Santa Anna, un edifici d’una sola nau. El lloc, que sembla que també és conegut pel nom de Montllobar, potser es pot relacionar amb l’antic lloc de Montllor, documentat el 1359 prop de Toló, o bé es podria identificar amb el lloc on hi hagué el petit monestir de Sant Privat de Montllor, que era una cel·la de Gerri al segle X, esmentada en dos documents, una mica suspectes, pels quals el comte Isarn de Pallars n'hauria fet donació al monestir de Gerri entre els anys 939 i 953.\nAl vessant septentrional de la serra de Bonrepòs, contrafort del Montsec i continuació de la serra de Comiols, se situa el santuari i antic priorat premonstratès de Santa Maria de Bonrepòs. El 1205 el priorat fou donat a Bellpuig de les Avellanes, que encomanà a tres canonges i a algunes monges o donades la cura del santuari i de l’hostaleria annexa. El 1224 fou assignat com a dotació de l’hospital premonstratès de Sant Nicolau de Fondarella, al qual probablement passà la comunitat. El títol de prior de Bonrepòs recaigué fins al segle XVIII en un canonge de Bellpuig. L’antic priorat es convertí en una gran masia, amb explotació agrícola, al centre de la quadra de Bonrepòs. Aquesta masia és construïda en part sobre l’església romànica, d’una nau i absis semicircular; es conserva a més la base d’una absidiola. S'hi venera la imatge de la Mare de Déu de Bonrepòs, del segle XIII i de tradició romànica. Per la Segona Pasqua s’hi fa un popular aplec.


Juan González, deu illes i un desert | Fosbury\nFosbury » Atletisme » Juan González, deu illes i un desert\n“Quan no treballo ni menjo, entreno”. És Juan González, corredor popular de carreres d’ultrafons que s’ha marcat un repte ben curiós i, per a molts, segurament inassolible: ‘10 islas y un desierto’.\nAixí és com González va batejar el seu projecte particular de completar les 10 carreres d’ultradistància de les seves deu illes preferides, i un desert. Són ni més ni menys que les curses que se celebren a La Palma, Gran Canària -ja completades- Tenerife, Illa Reunió, La Gomera, Lanzarote, Fuerteventura, Menorca i Mallorca, Madeira i la ultramarató de Sables, una de les curses més extremes del planeta que es divideix en sis etapes per recórrer 270 quilòmetres i que obliga els corredors a portar una motxilla amb tot el que fa falta per passar els sis dies al nord del Sàhara.\n“Es tracta d’un projecte a llarg termini amb el qual no em vull fixar dates perquè és costós en tots els sentits”, relata González. Per a aquest corredor popular, “ser finisher de les carreres” és el seu gran objectiu, però per a aconseguir-ho, cal entrenar molt i molt dur.\nDe fet, “mai pares d’entrenar-te”, reconeix González, que acostuma a perdre’s per les muntanyes per a les seves sessions d’entrenament. I és que “cal reproduir, al màxim, les condicions d’entrenament per a poder preparar-te físicament i mentalment per a aquest tipus de carreres, que són molt exigents, però alhora molt satisfactòries”.\nLa satisfacció, l’autosuperació o l’esforç són claus. Però per a González, les vivències són el que un s’emporta a casa. “Veus paisatges inoblidables, vius situacions al límit i tens l’oportunitat d’experimentar una altra forma de visitar el món, de conèixer altres formes de vida i altres cultures”.\n“Les competicions et porten a viure situacions extremes i molt dures”\nCórrer ‘in extremis’\nLes vivències que un s’endú d’una carrera, com explica González, són inexplicables. Però també es viuen condicions molt dures: “He arribat a vomitar en una competició i a sentir que no em quedaven forces”. Però fins i tot en aquests moments, l’esforç, la satisfacció i la capacitat de superar-se, “valen la pena”.\nUn llibre: Qualsevol de Carlos Ruiz Zafón\nUna pel·lícula: ‘Matrix’ dels germans Wachowski\nUn viatge: Vietnam\nUn corredor: Killian Jornet\nUn somni: Finalitzar totes les curses


RENFE i rodalies un acord amb desacord - TERRITORI I SOSTENIBILITAT\nDimecres, 26 de juny de 2013 | 16:00h\nEstà clar que el Govern espanyol no té cap intenció d’invertir els 3600M€ que falten a Rodalies i, davant d’aquesta crua realitat, volíem mantenir un pols amb RENFE que tot i ser lícit, just, raonable i sensat, ens portava a l’absurd d’haver de pagar (la Generalitat) el dèficit d’explotació de Rodalies gestionat per RENFE (106M€ el 2012 i previsió de 116M€ per al 2013), per no voler signar el Contracte programa.\nAmb l’acord de la signatura del Contracte Programa de Rodalies (2013-2015) entre la Generalitat i RENFE, anunciat aquests dies enrere, els dèficits d’explotació els haurà d’assumir el Ministerio de Fomento, el qual pagarà un total de 460M€. A aquesta quantitat caldrà afegir 165M€ d’inversió, amb la qual es vol fer el desplegament de Rodalies a Girona, Tarragona i Lleida.\nAmb aquests 165M€ no es podrà fer front a cap obra important d’estructura i d’infraestructures ferroviàries de Rodalies, ni el desdoblament de la línia Montcada-Vic, ni cap altra. Tampoc està prevista la connexió amb l’aeroport, tot i les insinuacions que el Conseller Vila va fer públiques el mes de maig, dient que potser rodalies arribaria abans a l’aeroport que la línia 9 del metro.\nL’acord per al desplegament de rodalies de Girona, Tarragona i Lleida és positiu. De fet tant Tarragona com Girona ho tenen tot a punt per implementar-ho. El dubte és si RENFE implementarà un sistema de Rodalies que li generarà més dèficit d’explotació quan el contracte programa i la gestió de RENFE finalitzen el 2015.\nEn resum: la única cosa que canvia respecte la situació prèvia a la signatura de l’acord és que la Generalitat deixa de tenir un deute teòric pel dèficit d’explotació de Rodalies, la resta, amb contracte o sense, no deixen de ser promeses ja incomplertes prèviament.\nQueda clar que aquest acord només s’entén en la lògica d’un govern que pensa que, en un període breu de temps, serem independents i que ja planificarem les reformes estructurals amb els nostres recursos, deixant la gestió ferroviària espanyola per impossible, ja que els problemes derivats de la manca d’inversió continuen, inversió que hauria de ser d’uns 3600M€.


El Celler enceta una nova programació inspirada en el seu passat vinícola - Ajuntament de Rubí\nEl Celler enceta una nova programació inspirada en el seu passat vinícola\nEl Celler enceta una nova programació inspirada en el seu passat vinícola Coincidint amb el centenari de l’antic Celler Cooperatiu, l’equipament acollirà una exposició històrica i estrenarà visites guiades mensuals https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-celler-enceta-una-nova-programacio-inspirada-en-el-seu-passat-vinicola https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/el-celler-enceta-una-nova-programacio-inspirada-en-el-seu-passat-vinicola/@@images/image/preview\nCoincidint amb el centenari de l’antic Celler Cooperatiu, l’equipament acollirà una exposició històrica i estrenarà visites guiades mensuals\nSala de Tines del Celler (foto: Teresa Llordés)\nEl Celler obrirà la setmana vinent una nova programació d’activitats centrada en la seva història i el seu passat vinícola. Enguany es commemora el centenari de la construcció de l’edifici dissenyat per Cèsar Martinell, motiu pel qual s’ha previst una exposició commemorativa entre els mesos d’abril i juliol.\nLa programació arrencarà el proper dijous 16 de gener amb l’obertura de l’exposició Espais recobrats. Els nous usos del patrimoni industrial català, una exposició coproduïda pel Museu de la Ciència i la Tècnica de Catalunya i la Fundació Antigues Caixes Catalanes. La mostra presenta un conjunt destacat d’intervencions de recuperació i reutilització d’edificacions fabrils de tot Catalunya, amb la voluntat d’exemplificar el ventall de possibilitats de transformació d’aquests espais i revalorar el nostre patrimoni industrial. Entre els espais que hi figuren, hi ha el propi Celler Cooperatiu, reconvertit en equipament cultural; la Fàbrica Electrotècnica Josa (BJC), seu actual de la Biblioteca Municipal Mestre Martí Tauler; l’antiga fàbrica tèxtil L’Escardívol, que ara fa funcions de complex cultural; i L’Espona Antiga Fàbrica Cal Gaspà, que acull el Centre de la Dansa Tradicional Catalana i és seu de l’Esbart Dansaire de Rubí.\nTambé a partir del 22 d’abril, però a la Sala de Tines, es mostrarà una col·lecció de quadres de Marta Arañó, una artista barcelonina especialitzada en pintura amb vi. Les seves obres, de tipus figuratiu, estan fetes exclusivament amb aquest material i s’inspiren sovint en la cultura vinícola. L’exposició es podrà veure fins al 18 de juliol.\nNoves visites guiades\nCoincidint amb el seu centenari, El Celler estrena aquest 2020 visites guiades mensuals a càrrec de RubíGuiem. L’activitat es farà cada tercer diumenge de mes a partir de les 12 h. Durant una hora, les persones participants podran conèixer tots els espais d’aquest edifici modernista únic i acostar-se a la seva interessant història.\nAquestes visites són gratuïtes i, per participar-hi, no cal fer-hi reserva prèvia.\nLa nova programació d’El Celler també inclou els habituals Vermuts Musicals, que tornaran a portar fins a la plaça adjacent a l’equipament el bo i millor de la música en directe. Els concerts tindran lloc els dies 19 d’abril i 3, 17 i 31 de maig, sempre a les 12.30 h. Properament, es donaran a conèixer els artistes que hi actuaran.\nMés dies d’obertura\nAquest 2020, l’equipament ampliarà els seus dies d’obertura per donar resposta a la demanda ciutadana. Així, a partir de la setmana vinent, també es podrà accedir a El Celler els dijous d’11 a 14 h i de 17 a 20 h, a banda dels divendres i dissabtes a la mateixa hora, i els diumenges i festius d’11 a 14 h. “Des que El Celler va reobrir com a equipament cultural, s’hi ha anat consolidant una programació cultural molt interessant. Era necessari fer un esforç per incrementar els dies d’obertura al públic i, d’aquesta manera, donar més facilitats a la gent perquè gaudeixi de les exposicions que s’hi fan”, ha argumentat el regidor de Promoció i Dinamització Cultural, Moisés Rodríguez Cantón, qui ha afegit que “esperem que això també animi els rubinencs i rubinenques a descobrir i aprofitar aquest tresor modernista que tenim a la ciutat, especialment ara que en celebrem el centenari”.


Unió de Pagesos defensa una reducció de la collita de raïm per a la verema del 2020 - Món Rural\nUnió de Pagesos defensa una reducció de la collita de raïm per a la verema del 2020\nEl sindicat considera que la mesura permet equilibrar l'oferta i la demanda\nPla general de les vinyes del Celler Mas Vicenç, a Cabra del Camp. Foto del 16 d'agost del 2019 (Horitzontal).\nUnió de Pagesos (UP) ha defensat una reducció de la collita de raïm per a la verema del 2020 després que el Consell Regulador del Cava anunciés un excedent d’uns 20 milions de litres a 30 de juny del 2019 i una previsió de fins a 35 milions per a aquest any. El sindicat aposta per un ajustament dels rendiments productius de la vinya –és a dir, quilograms per hectàrea-, diferenciats per varietats, així com del rendiment d’extracció de premsa dels cellers –és a dir, litres de vi per quilo de raïm. La formació considera que d’aquesta manera tant els viticultors com els cellers contribuiran a l’equilibri del mercat d’oferta i demanda del raïm i del vi base cava.\nEl sindicat considera que arran de la implantació del sistema d’autoritzacions de plantació de vinya –que a partir del 2016 ha substituït el règim de drets de plantació- la superfície productiva ha augmentat en més de 4.000 hectàrees, fins a les prop de 38.000.\nAixí, i segons els càlculs d’UP a partir de les xifres del Consell Regulador del Cava, la superfície ha augmentat un 13% mentre les vendes ho han fet un 2%. És per això que la formació creu que el Ministeri d’Agricultura “s’ha de coresponsabilitzar” de l’excedent i “ha d’aportar pressupost i articular les mesures necessàries” per regular-lo.\nParal·lelament, Unió de Pagesos aposta per millorar la traçabilitat i l’origen del cava per millorar el “prestigi” del producte. Algunes de les mesures que proposa són obligar a que el licor d’expedició provingui de raïm i vi de la zona del cava; comunicar quan comença i quan acaba la recol·lecció en l’àmbit de la parcel·la al Registre Vitivinícola de Catalunya (RVC) i que les pesades a en aquest registre es facin al moment.\nEtiquetes: Unió PagesosVinyes\nEs registra un terratrèmol de magnitud 2.4 sense danys amb epicentre a la Selva


Buscar informació amb la Web 2.0 | Consumer\nBuscar informació amb la Web 2.0\nSempre que es tingui una idea del quees desitja trobar, existeixen mètodes socials per a buscarinformació sense necessitat d'acudir a Google o Yahoo!\nNo és el mateix buscar en Internet unconcepte del qual no es té la menor idea del seu significat queestar prèviament orientat sobre quines matèries abasta el mateix, o amb quins temes està relacionat. El primer casés una cerca genèrica, gairebé per intuïció,en la qual no hi ha millor eina que Google o Yahoo!. En el segoncas, si l’usuari té alguna idea de la informació quedesitja trobar, pot anar a buscar a les pàgines socials, queli estalviaran, en moltes ocasions, temps i maldecaps.\nBúscar en els 'slashcode sites'\nNo es tracta de “passar del cercador”, sinó d’acudir als cercadors interns de llocs web que es dediquen a filtrar la informació\nNo es tracta de “passar delcercador”, sinó d’acudir als cercadors interns de llocs web que ja han realitzat prèviament part de la labor de selecciói filtrat dels conceptes buscats. Aquestes tasques són les quenormalment es realitzen en Google i Yahoo! sobre els llocsindizados, quan es punxa en els primers resultats de la cercao es llegeixen els seus titulars.\nExisteixen en Internet, i en pràcticamenttots els idiomes majoritaris, nombroses pàgines que estanbasades en la Web 2.0 i la seva filosofiasocial de deixar que siguin els usuaris els qui decideixin quinstemes són interessants per a la comunitat i quins no. Aquestafilosofia es recolza no sols en l’experiència, sinótambé en les dades estadístiques, que avalen quecom més gran sigui el nombre de persones que intervinguin en unadecisió, més encertada serà aquesta per alconjunt en última instància.\nEn castellà hi ha serveis comBarrapuntoo Belluga’m,basats en la filosofia social, que es dediquen a comentar lesnotícies i temes que els usuaris troben en la Xarxa i proposenper a ser tinguts en compte. En aquesta mena de serveis els temesapareixeran en una graella de files horitzontals sobre lapantalla, i arribaran o no als primers llocs de la portadaprincipal en funció de la rellevància que els atorguin elsusuaris.\nEn tots dos llocs té un gran pes el valor que la comunitat atorga als temes i notícies que els usuaris proposen\nSe’ls coneix com ‘slashcode sites’per la seva particular estructura, que procedeix del pioner d’aquestsserveis, Slashdot.com,l’equivalent anglès de Barrapunto. També Belluga’mté el seu homònim anglosaxó: Digg.com.La diferència entre Barrapunto i Belluga’m (la mateixa que entriSlashdot.com i Digg.com) consisteix en el fet que en el primer existeix lafigura de l’editor, que preselecciona els temes que entraran enla graella, mentre que en el segon no hi ha editor i és lacomunitat la que decideix el valor de cada notícia.\nDe totes maneres, en tots dos llocs téun gran pes el valor que la comunitat atorga als temes i notíciesque els usuaris proposen per a comentar. D’aquesta manera es realitza unalabor de prefiltrado molt interessant per a l’usuari que ja téclar, per exemple, que busca informació relacionada amb lapolítica, la tecnologia o la cultura.\nEl gran avantatge dels ‘slashcode sites’ és que utilitzant el seu cercador intern se salta tota la informació intranscendent\nEn rang d’àrees és mésampli en Belluga’m, però també en Barrapunto (amb unbiaix més científic) es poden trobar enllaços moltinteressants sobre els temes més variats. El gran avantatge dels’slashcode sites’ és que utilitzant el seu cercador intern se saltatota la informació intranscendent i pàginescomercials que a vegades es colen en els cercadors generalistes.\nA més, a mesura que passen elsanys aquests llocs es fan més rics en informacióselecta, ja que aquesta es va acumulant en els servidors a manerad’enllaços a les pàgines que contenen la informaciófinal. Si al principi les cerques eren limitades, avui diaen Barrapunto es poden aconseguir mésde 12.000 entrades sobre la paraula ‘Mandriva’ (un sistemaoperatiu basat en Linux), per exemple. I hi ha un 100% de garantiaque totes les entrades tenen el seu interès.\nVes a la pàgina següent: Buscar en els blogs »\nblogs buscar2 información-ca temes usuaris


Quim Bou: Tres excursions per Sant Maurici (3): a peus del Ratera\nTres excursions per Sant Maurici (3): a peus del Ratera\nDarrera excursió. Seguim el corriol del GR per no passar per la pista del refugi, que tot i ser molt bonic, la calor ja ha arribat i és millor passar per l'obaga. Arribem fins al port de Ratera però deixem el pic per un dia que estiguem amb més forma. I cap a casa...\nQue curtes es fan les vacances... !\n4 Rius de Tinta (21) amics de l'Ornis (37) App Orn·is Comic (22) Arxiu (191) Calaix de sastre (352) Cavall Fort (46) Còmic (10) Estic treballant en... (221) Expedientes B (11) Felicitacions nadalenques. (48) Fotografies (309) L'arxiu més antic (66) Llibreta d'Esbossos (408) Música (14) Natura (76) Orn (267) Ornis (227) Política (119) Publicacions (474) Recomanacions (453) Recordant... (25) Secret Ornis (53) Trencat de Cames (435) verkami (50)


11. Cinc dies a Perpinyà - [XI.1] Cursa d'obstacles - [XI.2] Primera nit de Perpinyà » Antoni Rovira i Virgili\n[1r de febrer de 1939]\n11. Cinc dies a Perpinyà\n[XI.1] Cursa d’obstacles\nTeníem l’esperança que arribaríem a Perpinyà sense més dificultats.\n–Tot està resolt! –ens havien dit, després de les gestions fetes.\nAquest optimisme no es confirma. Prop de Perpinyà ens obliguen a parar-nos, i ens cal donar novament explicacions per a seguir endavant. Ja ens crèiem dins de la ciutat; però tot just a l’entrada hem de fer un nou atur, d’una hora almenys.\nDurant aquesta espera hem corregut el perill més gros del viatge. Hom volia de totes passades portar-nos a un camp provisional de concentració establert prop de Perpinyà. Es veu que la multiplicitat i la rapidesa de les disposicions, ordres i contraordres de les autoritats franceses sobre el cas dels refugiats, ha produït confusió entre els agents diversos: policia, gendarmes, funcionaris municipals i departamentals. Cada una d’aquestes categories d’agents té una diferent línia de conducta i fins un diferent grau d’amabilitat. Els més rígids són els agents de policia. Els que ho són menys, els agents municipals.\nA còpia d’explicacions, de consultes telefòniques i de conferències entre els agents diversos s’aconsegueix al capdavall l’autorització perquè els nostres vehicles entrin dintre la ciutat i hi facin nit. Tenim unes quantes hores de coll. No hi ha, però, gaire confiança de poder-nos quedar a la capital del Rosselló. Es parla de continuar el viatge, aquesta nit mateix, cap a Tolosa. De sobte el xofer de l’autocar ve cap a nosaltres i ens diu amb una perfecta convicció:\n–A Tolosa? Aquest cotxe no arribaria ni a mig camí.\nDesistim del projecte i determinem quedar-nos uns quants dies a Perpinyà, si és que no ens en treu un dels rams de l’autoritat francesa.\n[XI.2] Primera nit de Perpinyà\nDe menjar, ja menjarem; allò que tampoc no trobarem ací és l’hostalatge. Sopem en un d’aquests restaurants, el «Negresco» –un «Negresco» de Perpinyà– i a despit d’haver estat el sopar ben passador, Soler i Pla, en una recaiguda del seu pessimisme, ha dit a un grup de dones, en l’hora del llevant de taula:\n–Passarem una misèria terrible!\nAlgunes dones s’han tornat pàl·lides, i la meva muller, aquest vespre, s’ha trobat malament.\nAmb l’excepció d’alguns expedicionaris que s’allotgen en cases d’amics personals, el gros de l’expedició ha hagut de dormir, per segona vegada, als carruatges, que han anat a situar-se en un lloc de parada d’autobusos de línia, al llarg de la barana del canal per on la Tet s’escola. Asseguts dins l’autocar, albirem a l’altra banda del corrent d’aigua, l’ombra del Castellet. Aquesta nit els records de la història ens faran companyia.\nPer Sant Jordi, en la diada del llibre, recordem l’obra d’Antoni Rovira i Virgili


Aquestes són les tarifes de la nova Amena - YCOM\nAquestes són les tarifes de la nova Amena\nLa renascuda Amena dóna a conèixer les seves tarifes com a operadora mòbil virtual.\nCom vam anunciar fa unes setmanes, Orange recupera la marca Amena per llançar-la com a OMV, quelcom que s’ha fet realitat en aquests darrers dies.\nAmena ha tornat mes fresca que mai amb unes tarifes que són les següents:\nTarifa plana veu + SMS: 19 euros\nTarifa plana veu + dades + SMS: 29 euros\nPer evitar abusos, els minuts inclosos en ambdues tarifes es limiten a 3600 minuts a 150 destinacions diferents, els SMS a 1000 amb 100 destinacions, i les dades a 1 Gb. després del qual es baixa la velocitat a 64 kbps.\nEn cas de superar els minuts o destinacions de trucades inclosos, les trucades es pagarien a 0,08€/min més 0,15€ d’establiment de trucada i l’excés de missatges o de les seves destinacions farien pagar al client 0,15€ per cada SMS. La tarifa amb dades permet l’ús d’aplicacions de veu IP així com l’ús del mòbil com a punt d’accés Wi-Fi.\nEls actuals clients d’Orange que es passin a Amena no hauran de canviar de SIM ni de número ni de terminal, ja que en ser de fet la mateixa companyia, s’ha buscat que això no afecti en res al servei.


Jordi Amela: El Río Tinto Català\nEl Río Tinto Català\nAvui us vull presentar el petit "Río Tinto Català", molt modest amb comparació amb l'original del sud de la península, tant en dimensions, com en possibilitats, de fet aquest petit espai Pirinenc no apareix ni com a riu en els mapes topogràfics de la zona, més aviat és una petita riera o torrent on quan fa dies que no hi plou s'hi formen petites basses mig seques on el fang agafa uns colors imposibles.\nPerquè us feu una idea de les petites dimensions ús diré que totes les imatges estan fetes en pocs metres de distància.\nSempre hi he anat al matí abans no hi toqui el sol, que pel meu gust és quan els colors llueixen més, les imatges que us mostro avui és el resultat d'un parell de sessions. No sé si aquest estiu hi tornaré a pujar, ja que l'accés és complicat, per això us vull compartir aquestes imatges del nostre peculiar Río Tinto.\nPublicat per Jordi Amela a 4:45\nEtiquetes de comentaris: abstraccions , Catalunya , macro , Muntanya , Pirineu , Pirineus , Rio Tinto Català , rius i rieres\nToni Fernandez 30 de març de 2017, a les 5:02\nCarai quin tresor més ben trobat, salutacions Jordi.\nJordi Amela 3 d’abril de 2017, a les 2:43\nSi Toni, va ser tot una sorpresa.\nRamon Roura 30 de març de 2017, a les 11:51\nXulo, xulo. Semblen tretes d'un microscopi.\nJordi Amela 3 d’abril de 2017, a les 2:47\nRamon, estan totes fetes amb una òptica macro i apurant la distancia mínima d'enfoc, són porcions molt petites.\nGràcies per passar i per opinar!\nAlbert4vents 30 de març de 2017, a les 12:38\nUn recull impresionant. Les dies últimes m'encanten.\nJordi Amela 3 d’abril de 2017, a les 2:49\nHo celebro Albert en tinc moltes més de semblants, fer aquesta tria ha sigut un petit maldecap.\nEduard Marquès 30 de març de 2017, a les 13:30\nMagnífiques, Jordi. Possiblemnt siguen producte de l,acció bacteriana. Una abraçada\nJordi Amela 3 d’abril de 2017, a les 2:55\nEduard mentre ho fotografiava no en tenia ni idea del perquè d'aquests colors. Però en Paco Membrives m'ha comentat al Facebook que probablement són bacteris de Leptòtrix amb aigües molt netes però amb sals metàl·liques, i m'ha parlat d'un fotògraf que jo personalment no coneixia i que ja havia fet quelcom semblant.\nMira aquest enllaç i la descripció de la imatge: https://www.facebook.com/photo.php?fbid=10204646656518404&set=pb.1595083286.-2207520000.1491213051.&type=3&theater\nJosep Balaguer (Pepet) 31 de març de 2017, a les 0:40\nOstres Jordi, quina preciositat! Aquest lloc és un tresor. Torna-hi a pujar aquest estiu que volem veure'n més :-)\nJordi Amela 3 d’abril de 2017, a les 2:58\nPepet a veure si aquest any m'hi puc apropar un altre cop, primer he de convèncer la dona, que el camí és molt dolent i el cotxe pateix molt\nGalanthus nivalis o Campaneta d'Hivern


Ens hem d’acostumar al caos? | Esteve Vilanova | evilanova@elpuntavui.cat | Articles | El Punt Avui\nEns hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? + Ens hem d’acostumar al caos? E-mail\n[email protected] - 29 setembre 2021 2.00 h\nNeteja d’un botellot EFE.\nEns hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? Ens hem d’acostumar al caos? E-mail\nDe vegades la indignació personal s’acaba balancejant entre la incredulitat i la impotència. Per més que hom intenti trobar un discurs raonable o una acció pensada, la sensació és que portem anys vivint en el trist àmbit de la improvisació per la incapacitat de dissenyar un recorregut coherent que aculli un gran nombre de seguidors. El trajecte a fer té un greu problema, i és que sovint s’aparta de les coordenades mentals i ideològiques que alguns porten anys defensant, i és ara, quan la cosa no dona ja per a més, que s’hauria de fer un replantejament més objectiu i inclusiu, i de ben segur que aquest camí suposarà un desgast important als que ho liderin.\nPortem temps minimitzant alguns aldarulls greus a Barcelona: alguns justificant-los, altres mig defensant-los i la majoria callant mentre la decadència de Barcelona anava lliscant cap a un pou cada vegada més profund. Els que fem públiques les nostres opinions sabem d’antuvi que algun article provocarà rebuig i crítiques pel fet de no cenyir-se al que s’ha anomenat la “dictadura de l’opinió creada”, però com a totes les dictadures, si les volem combatre, el que no podem és fer-nos còmplices submisos d’ella.\nEstan d’acord que aquí tenim uns quants temes greus dels quals no es pot parlar? Per exemple, algú ha quantificat el cost econòmic i reputacional d’aquesta inseguretat i violència que pateix Barcelona? Algú s’ha preguntat per què el nostre país és refugi de tantes persones i bandes que fan de la seva vida el pillatge, el carterisme i el tràfic de drogues? Algú ens pot explicar per què estrangers o nacionals que viuen aquí i porten un munt de detencions segueixen entrant per una porta i sortint per l’altra dels jutjats? Pot ser que tinguem algunes lleis molt avançades, però ens serveixen?\nDiu l’alcaldessa Colau que aquesta festa de la Mercè s’han depassat totes les línies vermelles, i la pregunta és: aquest fenomen ha sortit ara com un bolet o fa temps que s’estava incubant mentre miràvem cap a un altre costat? L’Ajuntament no controla aquestes tribus ni aquests grups que el senyor batlle diu que coneix molt bé? I el PSC, que també és govern, no en tenia ni idea o també mirava cap a una altra banda per no prendre mal i intentar mantenir impol·luta la seva imatge? Que no s’adonen que només amb el penós paper fet amb l’aeroport i ara amb aquesta Mercè no poden mirar cap a un altre cantó? Que també són govern municipal!\nEn els últims anys, amb el govern de comuns i socialistes, la decadència de Barcelona és espectacular, fent miques tot el prestigi assolit i mantingut des de Pasqual Maragall fins a Xavier Trias, i és un fet que hauria de preocupar a tothom perquè Barcelona és la capital de Catalunya i ens representa a tots pel que fa a projecció internacional. La marca Barcelona ha estat un actiu molt important per internacionalitzar-nos i mostrar-nos al món, és per això que el cap i casal té un plus molt especial de responsabilitat i la seva imatge decadent ens afecta a tots els catalans.\nAquest cap de setmana Alemanya ha votat i hi ha hagut un empat tècnic entre els dos grans partits, l’SPD, que ha guanyat amb el 25,7% dels vots, i la CDU/CSU, amb el 24,1%. A Berlín també es feia un referèndum, no vinculant, per si estaven a favor de l’expropiació de 240.000 pisos de lloguer que estan en mans de grans tenidors. Un 56,4% va votar que sí i un 39% en contra; com legislar això és competència del govern federal, i en les possibles coalicions de govern de l’SPD hi ha els liberals, que hi estan en contra. Ja veurem com acaba aquesta proposta. De fet l’SPD prometia construir anualment a tot Alemanya 100.000 habitatges socials i congelar els lloguers, i els liberals proposaven comprar habitatges per posar-los al mercat de lloguer. Com que no s’espera que les negociacions per a un nou govern es cloguin aviat, hi ha qui diu que la cancellera Merkel podria fer el discurs de cap d’any... Tindrem temps de veure com acaba.\nÉs clar que la manera com es resolgui aquesta proposta alemanya per pal·liar el problema de l’habitatge, que és respectuosa amb la propietat privada i curosa amb la necessitat social, pot ser un bon exemple per solucionar-ho a Barcelona, però potser ja ens hem acostumat al caos i primer s’haurà de fer un gras esforç de pedagogia per dir que la propietat privada és privada i no es pot ocupar ni destruir gratuïtament.\nEl Punt Avui. Girona 29-09-2021, Pàgina 15\nEl Punt Avui. Nacional 29-09-2021, Pàgina 15


Previsió meteorològica per al cap de setmana a Barcelona: 12 i 13 de febrer\nSortida del sol a Barcelona amb un banc de núvols present / Alfons Puertas (Observatori Fabra de Barcelona)\nEl sol de divendres marxa i arriben dos dies rúfols, amb baixades d'entre 3 i 4 graus en les franges centrals del dia\nAquest dissabte i diumenge ja podeu dir adeu al solet de migdia. El Servei Meteorològic de Catalunya ens avança una previsió amb caigudes de la temperatura d’entre 4 i 5 grans en les hores centrals del dia. Dels 13-14 grans d’aquest divendres a migdia passarem als 9-12 de dissabte i diumenge entre les 11h i les 17h, i sense sol, a diferència de divendres.\nAixò sí, si voleu passejar o anar a la platja a practicar esport o relaxar-vos, el vent bufarà molt suau, amb velocitats entre els 2 i els 10 quilòmetres per hora dissabte, i diumenge pujarà a ratxes entre els 17 i els 25 quilòmetres per hora.\nUn cap de setmana rúfol\nDe fet, dissabte i diumenge de matinada podrien caure quatre gotes, que refrescaran una mica, i en tot cas, el cap de setmana serà rúfol i no veurem lluir una mica el sol fins diumenge cap a les 15h, quan la temperatura pot pujar fins als 14-15 graus, però a les 18h ja tornarà a baixar fins als 12 graus.\nPrevisió del MeteoCat per als propers dies a Barcelona\nJa de cara a la setmana vinent, es recuperen una mica les temperatures, si bé dilluns la probabilitat de pluja es trobarà en el punt més alt de tota la setmana. Arrencarem la setmana laboral amb una temperatura mínima de 9 graus i una màxima de 16, amb sol i núvols. A partir de dimecres desapareixen els núvols i torna el sol, amb temperatures que a finals de setmana s’enfilaran a màxims de 17 graus i les mínimes es mantindran en els 9 graus.\nSigui com sigui, les temperartures seran força suaus tenint en compte que som a l’hivern! A tall d’exemple, ara fa 20 anys, a Barcelona latemperatura mitjana del mes de febrer va ser de mínimes de 9,2 graus i màximes de 15 graus,. Aquell mes de 2002, la temperatura mínima registrada a la ciutat va ser de 6,2 graus i la màxima de 22 graus.


La violència, principal discrepància entre els fiscals i l’Advocacia\nLes qualificacions judicials de l’1-O\nEl ministeri públic creu que hi va haver un ús conscient dels altercats per forçar l’Estat\nLa ministra de Justicia, Dolores Delgado (Dani Duch)\nL’apreciació o no de l’ús de la violència en el curs del procés sobiranista és la principal discrepància entre les conclusions de la Fiscalia i de l’ Advocacia de l’ Estat sobre el cas 1- O, i el factor que explica les diverses qualificacions jurídiques dels fets i les corresponents penes que se sol·liciten. Pels fiscals es va cometre un delicte de rebel·lió, i per l’ Advocacia la figura penal que s’ha de recollir és la de sedició.\nL’escrit dels fiscals esmenta fins a 14 vegades el concepte de violència, mentre que al text de l’ Advocacia no s’hi fa cap referència.\nRebel·lió o sedició. La diferència fonamental entre aquests dos delictes està en el fet que cometen rebel·lió “els que s’alcen violentament i públicament per a qualsevol de les finalitats següents”, entre les quals s’esmenta la de derogar la Constitució o la de proclamar la independència d’una part del territori; en canvi, incorren en sedició els que “s’alcn públicament i tumultuàriament per impedir, per la força o fora de les vies legals, l’aplicació de les lleis”. En el primer cas el delicte és contra l’ordre constitucional, i mitjançant l’ús de la violència, i en el segon l’acció es comet contra l’ordre públic.\nVint-i-cinc anys contra dotze. Tot això comporta diferències substancials que es tradueixen en les penes corresponents. Així, la Fiscalia sol·licita 25 anys de presó per a Oriol Junqueras com a màxim responsable de la direcció del procés –les conclusions no es refereixen a Carles Puigdemont, que està declarat en rebel·lia–, mentre que l’ Advocacia de l’ Estat en demana 12. Aquesta proporció es manté, en general, per a la resta dels processats, encara que en molts casos la distància no és tan gran, i la petició de l’ Advocacia no equival a la meitat de la dels fiscals, sinó que hi ha més proximitat entre les penes demanades per una part i l’altra.\nLa malversació. Tant els fiscals com l’ Advocacia recullen també el delicte de malversació en els acusats de rebel·lió, i estimen que aquestes infraccions penals estan en concurs medial. Això vol dir que un delicte, el de la malversació, era necessari per cometre’n un altre, el de rebel·lió –o de sedició–, i a l’hora de demanar les penes corresponents se sol·licita la relativa al més greu en el grau màxim que tingui. Per això els\n25 anys que es demanen per a Junqueras, a qui s’atribueix la responsabilitat més important en els fets. La pena hauria pogut ser fins i tot més alta, de 30 anys, si hi hagués hagut l’ús d’armes.\nEl text de l’ Advocacia s’ aboca a la descripció de la presumpta malversació. De fet, aquesta és la comesa principal d’aquesta part acusatòria, que actua en defensa de l’erari públic. L’ Advocacia dedica, de fet, la meitat del seu informe a exposar el mal ús de fons públics per a l’1- O. I conclou que la quantitat malgastada va ascendir a 1.971.601,42 euros, resultat de sumar diverses partides, des de les utilitzades en l’acció exterior, a través del Diplocat, fins a la valoració de l’ús de les seus en què es van registrar votacions, passant per la contractació d’experts internacionals per continuar la jornada de votacions.\nParlament. Els dos informes distingeixen tres plans d’actuació dels impulsors del procés sobiranista, això és, el parlamentari, l’executiu i el social, amb mobilitzacions que tenien com a finalitat “obligar l’ Estat a acceptar la separació” de Catalunya, en la versió dels fiscals. I el de la Fiscalia invoca el missatge dirigit pel Rei al país el 3 d’octubre com a signe de la gravetat dels esdeveniments. Els fiscals afirmen, en aquest sentit, que el Monarca va actuar en vista de l’“aixecament generalitzat, esquitxat d’actes de força, agressió i violència, que hi estava havent a fi d’aconseguir la secessió d’aquest territori autonòmic, i considerant la magnitud i gravetat de l’atac a l’ordre constitucional que havia tingut lloc”. El Rei –afegeixen– va obrar precisament com a “primer garant de l’ordre constitucional”.\nL’1 d’octubre. Tot això passava –sosté la Fiscalia– després que l’1- O s’hagués recorregut a l’ús de la violència per dur a terme el referèndum. Els fiscals exposen, així, que “el violent i agressiu enfrontament propiciat en vista de l’actuació policial per la massa de persones congregades en els diversos col·legis electorals –que van actuar a tall de mur humà, mitjançant accions diverses que incloïen actes d’agressió causants de lesions, llançament d’objectes, tanques de seguretat i pedres, insults, presència física numèrica intimidatòria, i resistència greu al compliment de la funció encomanada als serveis policials– va ser determinant perquè les unitats de la Guàrdia Civil i del Cos Nacional de Policia no poguessin exercir la seva comesa”.\nFerits a les escoles. L’objectiu –continua l’escrit– era que “d’aquesta manera pogués celebrar-se –encara que sense cap garantia legal– la jornada de votació com a pas previ a declarar després la independència”. El text també esmenta que la Generalitat va proporcionar “una xifra pròxima al miler” de ferits, que “va ser manipulada per magnificar la repressió policial”, ja que la major part dels atesos ho van ser per “marejos i crisis d’ansietat, i no de lesions causades pels funcionaris policials”.\nResistència i desobediència. L’ Advocacia de l’ Estat, en canvi, es refereix als mateixos fets amb menys intensitat descriptiva. Igual que els fiscals, dona compte del fet que el major Trapero va advertir el Govern del risc d’incidents l’1- O, malgrat la qual cosa es va mantenir la convocatòria. I per descriure el que va passar després afegeix que “en aquestes circumstàncies, els acusats van assumir continuar amb l’estratègia d’incomplir el mandat judicial, trencar la legalitat i celebrar la consulta, fins i tot sent fàcil representar-se que la jornada no discorreria sense altercats i disturbis”.\nL’escrit de l’ Advocacia subratlla que “com era previsible, en efecte, al llarg de la jornada hi van haver actes de resistència i desobediència als mandats legítims de la força pública, i nombroses situacions de tensió, disturbis i enfrontaments”. La descripció, com es pot apreciar, és més escarida i desapassionada, sense al·lusió a pedres ni tanques. En la vista serà important, en aquest sentit, el visionament d’imatges del que va passar l’1- O. La Fiscalia ja va treballar a fons aquest front quan va haver d’informar el Tribunal Superior de Schleswig-Holstein, al qual va subministrar nombrosos vídeos i instantànies dels fets, sense arribar a convèncer els jutges alemanys de l’existència del delicte de rebel·lió.\n‘Els En els escrits d’ Advocacia i Fiscalia mereix una menció singular l’actuació dels Jordis. L’escrit de l’ Advocacia, per exemple, els descriu com a tenaços activistes, i assenyala que “en relació amb la votació el dia 1 d’octubre els acusats Jordi Sànchez i Jordi Cuixart van encoratjar els ciutadans, a través de missatges de Twitter i dels mitjans de comunicació, a ocupar els centres de votació abans de l’hora en què s’havia ordenat la intervenció de la policia autonòmica, i els van exhortar que impedissin que els agents policials poguessin clausurar-los i retirar-ne el material electoral”.\nTot seguit exposa que tots dos “també els van animar a acudir massivament a votar –malgrat l’expressa i clara prohibició del Tribunal Constitucional i del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya– i a protegir després el recompte dels vots en vista de les actuacions que poguessin desenvolupar els c ossos i forces de seguretat de l’ Estat”. I de tot plegat se’n van derivar “incidents contra l’ordre públic”. El text diu que Sànchez i Cuixart van demanar que es participés en les votacions, una crida que “amb tota lògica es va fer amb la plena consciència de la il·legalitat de l’acte i que amb això hi podien haver aldarulls, tumults i disturbis”.\nLa Fiscalia, en canvi, es refereix als mateixos fets dient que “93 membres del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Civil van resultar amb lesions de diversa índole en els enfrontaments que van tenir lloc als centres de votació”. Els fiscals incideixen en aquest punt en la passivitat dels Mossos d’Esquadra, que van incomplir “de manera palmària” les ordres judicials d’impedir les votacions. En canvi, “centenars de persones” van anar als centres habilitats a fi d’“evitar la confiscació de les urnes i del material electoral i d’impedir que les forces policials els tanquessin”. I concreta que “no obstant això, les unitats del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Civil van aconseguir tancar més de 200 centres de votació el dia\n1 d’octubre al matí”.\nL’informe torna a reincidir en la qüestió de la violència quan afirma que “com a conseqüència d’aquesta mobilització, milers de ciutadans van fer front a la tasca dels membres de les forces de seguretat, la qual cosa –a més de les lesions patides per alguns ciutadans fruit del legítim ús de la força policial– es va materialitzar en nombrosos actes de violència que van causar lesions a diversos agents i danys al seu material”.\nTrapero. En coherència amb aquestes descripcions, les conclusions elaborades per a l’enjudiciament de Trapero i els seus excaps polítics a l’ Audiència Nacional afirmen que al llarg del procés sobiranista “es va elaborar una premeditada estratègia perfectament coordinada, amb repartiment de papers entre autoritats governamentals, incloses les policials, parlamentàries i civils, aquestes últimes principalment a través d’associacions independentistes com l’ANC i Òmnium”. I subratlla que “element essencial de l’actuació va ser la utilització de masses que, amb la seva congregació tumultuària, van aconseguir impedir l’execució de resolucions judicials” i “van possibilitar la votació el dia del referèndum il·legal”.\nAltra vegada, es qüestiona el paper dels Mossos i s’afirma que “la seva capacitat investigadora i intimidatòria al servei de l’organització i de les finalitats independentistes era, i va ser, imprescindible per protegir les accions dirigides a celebrar el referèndum”. En aquesta fase es van dedicar a “funcions impròpies d’un cos policial, com ara dur a terme seguiments a altres cossos policials, entorpir-los la feina i, en alguns casos, fins i tot oposar-s’hi físicament”. Aquest clima de “tensió i enfrontament” va ser continu entre el\n20 de setembre i l’1- O i “en tot això hi va cobrar una especial rellevància el paper exercit pels Mossos”, conclouen els fiscals.


deures: nens i adolescents\nDeures: el bàsic\nEls deures poden adoptar moltes formes. Per exemple, es podria demanar als nens de primària\nfeu fulls de treball o projectes més llargs\nfeu una mica de lectura o escriptura\nrecopilar objectes interessants per compartir amb la classe.\nEls nens de secundària tenen més probabilitats de realitzar tasques diferents per a tasques diferents. Poden ser activitats matemàtiques, tasques d’escriptura, projectes de recerca, tasques pràctiques o creatives, etc.\nBeneficis acadèmics de deures?\nEn els primers anys escolars, no hi ha proves clares que els deures ajudin bé els nens a l'escola.\nA mesura que els nens envelleixen, els deures tenen beneficis acadèmics: hi ha un fort lligam entre la tasca i l’assoliment dels nens de secundària.\nAltres avantatges dels deures\nEn general, els deures poden ajudar al vostre fill:\npracticar i millorar els coneixements que està aprenent a classe\nprepareu-vos per a la feina del dia següent\ntreballar en projectes de recerca més llargs o creatius\naprendre habilitats organitzatives i de gestió del temps, com treballar a terminis i trobar un equilibri entre treball i joc.\nEls deures també tenen avantatges per als pares, ja que us permeten veure què està aprenent el vostre fill a l’escola. I mostrar interès pels deures del vostre fill és una bona manera de fer saber al vostre fill que valoreu l’aprenentatge i l’educació.\nFent feina de casa\nTrobeu el moment adequat\nPer a alguns nens, el millor moment per fer les tasques serà poc després de tornar a casa de l'escola. Uns altres poden agradar una pausa per jugar i descansar abans de començar els deures.\nEls nens petits poden concentrar-se només durant uns 15 minuts alhora abans que necessitin una breu pausa. Fins i tot els nens més grans necessiten pauses. Podeu animar al vostre fill a fer estiraments al coll, sacsejades de braços i arrugues dels dits o a jugar a fora durant uns minuts.\nNo importa quan el vostre fill faci les tasques domèstiques, és útil tenir un temps regular per fer els deures cada setmana. I és fantàstic si el vostre fill pot fer els deures quan esteu a punt per donar-li suport i animar-lo.\nPodeu motivar el vostre fill a fer els deures establint un límit de temps en la tasca i fent que el vostre fill faci les coses que li agraden, com veure la televisió o jugar fora, quan hagi acabat.\nCrea l’entorn adequat\nÉs una bona idea configurar el vostre fill en algun lloc que tingui bona llum, aire i espai suficient per estendre’s amb llibres, bolígrafs i altres recursos. Els nens més joves tenen més probabilitats de treballar millor en una zona familiar com la taula de la cuina, mentre que els nens més grans necessitaran el seu espai tranquil.\nAllà on el vostre fill faci els deures, procureu minimitzar les distraccions apagant el televisor i demanant als germans més petits que juguin en un altre lloc. Una idea és que el temps de deures sigui un moment tranquil per a tota la vostra família per llegir o fer altres activitats tranquil·les.\nTambé podríeu demanar als nens més grans que deixin els telèfons mòbils amb la vostra tasca o accepten que no poden utilitzar els seus telèfons mòbils, ordinadors portàtils, ordinadors o tauletes per a les xarxes socials, veure vídeos o jugar jocs fins que no acabin els deures.\nPodríeu animar els nens a fer tasques a les zones familiars en lloc de dormitoris, de manera que podreu supervisar i ajudar més fàcilment.\nAjudeu el vostre fill a organitzar-se\nPodeu mostrar al vostre fill com desglossar grans tasques o projectes en tasques més petites i més manejables. Aleshores, podria planificar fer una tasca cada nit. Si té diverses tasques diferents en una setmana, ajudeu-lo a planificar què fer cada nit.\nEls nens més grans podrien beneficiar-se d’una planificador de la llar o aplicació de planificació de manera que puguin veure quan s’han de fer les tasques i organitzar-se amb un pla i recordatoris d’estudi.\nAjudeu el vostre fill a desenvolupar un enfocament positiu\nEl treball escolar no sempre és fàcil. La vostra feina consisteix en ajudar al vostre fill a desenvolupar una aproximació positiva als reptes acadèmics i organitzatius.\nSi el vostre fill evita els reptes, animeu-la a ordenar les tasques amb les que troba fàcils i les que troba difícils. El vostre fill pot preferir fer tasques més fàcils abans de construir la seva confiança abans d’afrontar les tasques més difícils. O potser voldria fer les tasques més difícils abans que estigui massa cansada.\nSi el vostre fill / a lluita amb una tasca determinada, podríeu ajudar-lo a abordar el problema de manera positiva aconseguint que ell identifiqui el que li sembla difícil. A partir d’aquí, podràs idear algunes solucions juntes, valorant els avantatges i els contres de les diferents opcions per trobar-ne la millor. També podeu ajudar al vostre fill a identificar persones o recursos que puguin ajudar-lo més lluny.\nEls nens sovint tenen problemes per iniciar-se en projectes o plantejar-se idees. Potser podreu acabar amb les coses bé quan ajudeu els vostres fills a desglossar projectes en parts més petites o a dissenyar-hi passos.\nQuan es tracta de deures, pot ajudar a pensar en tu com a entrenador del vostre fill. Podeu donar suport al vostre fill creant el temps, l’entorn i l’enfocament adequats per a les tasques domèstiques, però fer la feina és en última instància la responsabilitat del vostre fill.\nSi feu els deures per al vostre fill, el vostre fill no desenvoluparà habilitats acadèmiques importants. Tampoc no aprendrà què fer quan té un problema com la manca de temps, les prioritats conflictives o una tasca que no entén.\nSer entrenador pot significar que has de deixar que el teu fill “falli” de vegades, però recorda que els nens aprenen tant del fracàs com de l’èxit. El que realment compta és l’actitud que tots dos teniu davant d’aquests fracassos.\nQuan el vostre fill tingui problemes de deures, proveu de parlar amb ell sobre el que podria fer millor la propera vegada. Sempre lloeu el vostre fill per intentar i per fer el possible, sobretot en tasques que ha trobat molt difícils. No importa si no ha acabat perfectament les coses.\nTreball amb el professor\nIntenteu establir una relació de treball amable amb el professor del vostre fill. D’aquesta manera, podreu parlar fàcilment entre ells sobre les tasques escolars i els deures del vostre fill. Si el vostre fill es troba a l'escola secundària, podríeu començar parlant amb el professor de la seva llar (o grup de casa, pastoral o formulari) o amb el professor.\nSi teniu dubtes sobre els deures, heu de parlar amb el professor abans que no pas donar-li temps al problema.\nEntre les preocupacions que els professors han de conèixer, hi ha les següents:\nEl vostre fill dedica massa temps a la tasca. Esbrineu quant de temps dediquen els altres nens de la classe del vostre fill a la seva tasca. És possible que altres pares puguin dir-vos això. Si el vostre fill gasta regularment més temps que això, parleu amb el professor. Hi pot haver alguns problemes d’aprenentatge subjacents amb els quals el vostre fill o filla necessita ajuda.\nEl vostre fill no entén el treball. Si aquest és el cas, potser al vostre fill li falten conceptes a la classe. Si ho feu saber al professor, el professor pot omplir aquests buits d’aprenentatge durant l’hora de classe.\nEl vostre fill no es pot concentrar. T’ajudarà a saber si només es tracta d’un problema a casa (potser perquè està sobrepassat) o si també passa a l’escola.\nEl vostre fill està lluitant en un tema concret. El professor pot ser capaç de suggerir un altre enfocament al tema. Per exemple, podeu utilitzar blocs per a pràctiques de suma i resta, o hi ha molts jocs educatius en línia divertits, que poden ser excel·lents per a nens més grans.\nSi el vostre fill necessita ajuda amb un tema determinat, pregunteu-ho a l'assistència sobre ajuda. També potser voldreu pensar en la tutoria, ja sigui per un professor professional o per un amic o amic de confiança.\nSi us preocupa els deures\nSi sentiu que el vostre fill / a lluita amb els deures o l’aprenentatge, parleu primer amb el professor del vostre fill. El professor podria suggerir que es revisi l’oïda i la vista del vostre fill o filla per assegurar-vos que el vostre fill veu i escolta correctament a l’aula.\nSi el professor del vostre fill o filla també li preocupa l’aprenentatge o la concentració del vostre fill a l’aula, potser val la pena parlar amb el vostre metge de capçalera, un pediatre o un psicòleg per mirar de possibles motius dels problemes.\nNo hi ha normes ràpides i dures sobre els deures. En els primers anys, algunes escoles no donen tasques diferents a la lectura nocturna. Algunes escoles, així com diferents professors dins de les escoles, ofereixen molt més deures que d’altres.\nLes tasques domèstiques no sempre suposen nivells més alts d’assoliment, sobretot a l’escola primària. Si els estudiants aconsegueixen massa, pot ser aclaparador o obrir-se a altres activitats saludables com amistats fortes, joc, esports, lliçons de música, aficions o relaxació. Si sentiu que el vostre fill de primària s’està posant massa deures potser us agradaria parlar amb el professor del vostre fill.\nSi creieu que el vostre fill no té prou deures o no té cap tasca a casa, hi ha moltes activitats d’aprenentatge que podeu fer a casa. Per exemple, podeu llegir junts, escriure històries o cartes, investigar temes interessants o planificar un pressupost per a un esdeveniment familiar.\nSi el vostre fill té necessitats addicionals (per exemple, trastorn de l’espectre autista, discapacitat intel·lectual o altres problemes de salut), pot ajudar-vos a parlar amb el seu professor per modificar les expectatives de deures.


20402 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 20402\n2 p, 65.1 KB Cristal·lografia  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 12.6 KB Cristal·lografia  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 43.8 KB Cristal·lografia  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 232.2 KB Cristal·lografia  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 71.9 KB Cristal·lografia  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


Raimon i La Raíz, a la Fira i Festes de Gandia\nComença la tradicional festa, que durarà fins dilluns vinent, amb gran protagonisme del Tio de la Porra\nComença la Fira i Festes de Gandia. Les activitats arrencaran avui amb l’anunci itinerant del Tio de la Porra i duraran fins dilluns. El visitant hi trobarà un mercat renaixentista, un soc àrab, un mercat tradicional valencià i tot d’espais dedicats a les arts i la gastronomia. Quant a actuacions musicals, les més destacades seran les de Raimon, La Raíz, Malú i King Kong Boy.\nEl toc de sortida de les festes serà avui al matí. Com ja és tradició, el Tio de la Porra concentrarà les seves bandes a la plaça Major de bon matí i emprendrà el recorregut per les escoles de la ciutat, anunciant als infants l’inici de les festes. Les bandes i el Tio de la Porra es tornaran a reunir passat el migdia a la plaça, i amb un espectacle pirotècnic s’anunciarà el començament de la festa. Els mercats s’obriran a mig matí. Ací en podeu veure el programa complet.\nL’espectacle inaugural serà al vespre, a la plaça Major, i en serà protagonista el Tio de la Porra, amb un mapping que es projectarà sobre una façana i explicarà la història i els secrets del personatge.\nEntre les activitats destacades de la nit, hi ha el concert de Raimon, dins el cicle ‘Raimon a casa’, al Teatre Serrano. El parc Ausiàs March i la Casa de la Marquesa també oferiran les actuacions de més grups, com ara King Kong Boy.\nDemà al matí s’oferiran visites guiades a l’ajuntament en dos torns. A migdia hi haurà una cercavila de dolçainers i tabaleters de la Safor i alguns espectacles itinerants.\nEntre les ofertes del vespre, hi haurà una sarsuela a la plaça Major. És una producció d’Angeli Música i presenta un recorregut per les cançons i els personatges més populars del gènere. A la nit hi haurà concert de La Habitación Roja al jardí de la Casa de la Marquesa i després, de matinada, l’espectacle Carnavalia amb un disc-jòqueis i efectes especials.\nDiumenge serà el dia de la cultura popular. Al matí hi haurà una trobada de folklore de València, amb música, indumentària tradicional i més activitats. Després s’hi farà la primera diada de la muixeranga de la Safor. El concert més destacat serà el de Malú a l’IES Maria Enríquez i, de matinada, hi haurà el correfoc de la Penya Coet Foc Seguit. Per als qui encara tinguin més ganes de festa, l’Orquestra Montecarlo tocarà fins que surti el sol al parc Ausiàs March.\nFinalment, dilluns es tancarà la festa tal com va començar: amb una cercavila de la banda del Tio de la Porra i un espectacle de focs artificials.\nEl mercat renaixentista es podrà visitar fins dilluns als carrers del Duc Alfons el Vell, Ausiàs March, Carmelites, Jesuïtes i la plaça Major. S’hi vendran i exposaran joguines tradicionals, trucs de màgia i més elements. Hi haurà espectacles de dansa, música i recreacions de personatges històrics, com ara bufons, clergues i dames engalanades.\nPossiblement aquest mercat és l’origen de la Fira i Festes tal com avui la coneixem. El mercat que se celebrava a Gandia cada mes d’octubre era l’excusa perquè arribessin a la ciutat cada vegada més visitants i mercaders a oferir els seus productes i, juntament amb ells, a poc a poc, atraccions, artesans i espectacles de l’època. Malgrat que va ser Jaume II qui atorgà el privilegi de celebrar mercat, fou l’arribada de la família Borja a Gandia que va donar rellevància a aquesta trobada. Durant els dies de festa, cortesans i cavallers de tot arreu convivien amb la gent més humil del poble.\nL’altre gran mercat que acull Gandia és el tradicional valencià, on s’oferiran productes de la terra, instruments típics com la dolçaina i el tabalet i vestits típics d’abans. El mercat serà als carrers de Vallier, Mesquita del Raval, Fundació Vicent Ferrer i a la plaça de Sant Josep.\nUn tercer espai a la plaça de l’Escola Pia traslladarà el visitant a unes altres terres, a un soc àrab. Hi haurà espècies, tes i pastes, a més de danses orientals i menjars exòtics.\nEl lloc on anar a menjar serà la plaça del Mosset, situada a la plaça del Tirant, amb un horari que abastarà fins a la matinada.


La festa popular, la catalanitat cívica . | a les verdes i a les madures\n« Noms propis(XXVIII)\nPremi merescut »\nLa festa popular, la catalanitat cívica .\nDes de divendres hi ha instal·lada al centre cultural La Sala l’exposició ‘La festa popular, la catalanitat cívica’ , exposició pensada i dissenyada pel Bienve Moya\nL’objectiu de l’exposició és donar a conèixer la pregonesa i l’actualitat del fenomen festiu, no tant des d’una òptica d’estudi antropològic o etnològic, sinó des del punt de vista de la sociologia i de la política, entenent la política com la participació de les persones en els afers ciutadans.\nL’exposició mostra com la festa popular va més enllà d’omplir el temps d’oci cultural de la societat. Les manifestacions festives emmarquen les relacions entre les persones que viuen en societat i les seves relacions amb el medi que les envolta. Entre d’altres coses, celebren la relació de l’home amb la natura, el treball, la religió, l’oci, l’art i la cultura.\nDurant dècades, mancada de les eines de l’estat modern, l’activitat civicopolítica de la societat catalana es va expressar a través de diversos elements culturals com ara la literatura, l’arquitectura i la música. Avui, la festa popular és un dels pocs moviments de masses de caràcter inequívocament català del qual disposa la nostra societat per manifestar la dimensió cívica dels seus membres.\nLa mostra consta de cinc àmbits diferenciats. El primer recull una sèrie de consideracions generals que són universals, vàlides per a qualsevol societat. La resta d’àmbits se centren en l’àrea cultural catalana i miren de detenir-se en els aspectes més rellevants i significatius de la cultura popular que permeten descriure la seva evolució i explicar la festa tal com avui l’entenem.\nLa festa popular, la catalanitat cívica té l’objectiu de donar a conèixer el fenomen festiu des del punt de vista polític i sociològic. La mostra planteja les diferents manifestacions de la festa popular, que es pot entendre com una activitat d’oci cultural, però que constitueix també una de les bases de les relacions entre les persones que viuen en societat. Ho fa de forma gràfica i amena a partir de cinc àmbits:\nLa Festa és un gran contenidor, en què recull tot un seguit d’enunciats universals aplicables a qualsevol societat.\nLa Festa Vella, en què descriu la festa popular a l’antiguitat en l’àmbit català.\nSegle XX. La Festa Nova, en què exposa els canvis que van experimentant les festes catalanes.\nMitjan segle XX, principis del segle XXI, en què explica l’evolució de la festa popular en les darreres dècades.\nM’exalta el nou i m’enamora el vell, en què fa una síntesi de com entenem avui la festa popular.\nVal pena fer-hi una visita per comprendre la importància de l’activitat festiva.\nCoincidint amb l’exposició adjunto un article molt interessant del mateix Bienve Moya sobre el sentit més primigeni de la festa:\nTriomf de la festa sobre la mort\n«Reivindiquem la festa perquè representa la llibertat contra la rutina diària»\nTinc el convenciment que l’absolut pensament implícit en la festa s’alça enfront del de la indefugible peribilitat de l’home: la festa és el gran somni de l’edat d’or, de la utòpica volició d’eternitat. Aconseguir un dia festiu, un “dia lliure”, lliure de l’irremissible treball obligatori (et guanyaràs el pa amb la suor del teu front), va ser, i encara és avui, un aconseguiment gegantí per a l’home, per a la seva felicitat.\nLa societat actual reivindica el dret a una ocupació laboral, perquè en el món industrial i postindustrial el treball assalariat és l’única forma d’adquirir el béns materials que necessitem i desitgen. La jornada de vuit hores va ser i és una lluita contra l’esclavitud del treball ineludible. Però la festa, el “dia lliure”, és una lluita contra la mort, contra la mort física, i, més important, contra la irremeiable renúncia a l’existència. Per aquesta raó el dia festiu neix sota l’empara de la religió, de la sacralitat (el somni d’una vida superior i eterna).\nReivindiquem la festa perquè representa la llibertat contra la rutina diària, la imposant rutinarietat que ens fa present cada dia la peribilitat de la condició humana. La sacralitat ha de custodiar, emparar, la festa, el dia sant, el “dia lliure” (el dia sense obligacions exògenes). Contradir el dia sant, sagrat, és tabú, és pecat. Per aquesta raó l’home posa la norma indiscutible de la festa sota l’empara de la sacralitat, perquè s’hagi de complir indefugiblement. La sacralitat ha d’emparar allò que una societat considera que ha de ser incontradible, inviolable.\nÉs cert que fóra més racional repartir equilibradament durant tot el temps les hores de treball i de lleure, com es predica actualment des del neoliberalisme, i que d’alguna manera ja proposava una certa il·lustració. Però el dia lliure (sencer, 24 hores a albir de l’aventurera voluntat, o si voleu, encara, volubilitat) ens remet a l’edat d’or somniada, l’edat d’or a la qual l’home mai no ha volgut renunciar. Prescindir d’aquest “dia lliure” (sense obligacions) ens allunya d’aquest somni arcà; no podem renunciar a aquesta part de la utopia perquè és una part guanyada a la certesa de la mort.\nLa festa és un desafiament -incapaç, però taumatúrgic-, a la indefugibilitat de la mort. Insisteixo de la mort del cos, i, més important, contra la irremeiable renúncia a l’existència intel·lectual. Vet aquí el triomf de la festa.\nThis entry was posted on Juliol 17, 2017 at 4:28 pm and is filed under Uncategorized.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.