Javier Erro: ''Es pot fer solidaritat sense solidaritat? - Servei Civil Internacional de Catalunya\nJavier Erro: ”Es pot fer solidaritat sense solidaritat?\nmarç 19, 2008novembre 28, 2018\n(Redacció SCI Cat) Javier Erro, professor de sociologia i membre de la Fundación Paz y Tercer Mundo, i Montse Santolino, tècnica de comunicació i educació de la FCONGD, van participar el passat divendres 14 de març a la Vaqueria per parlar-nos de la relació entre les ONGD i els moviments socials.\nÉs possible construir un altre sistema socioeconòmic amb els diners que\ngenera el propi sistema neoliberal? És possible, doncs, que ONGD i\nmoviments socials treballin junts per una estructura econòmica i social\nmés justa? Aquestes són algunes de les qüestions que es van debatre el\ndivendres 14 de març a la Vaqueria de l’SCI Catalunya.\nrelació entre les ONGD i els moviments socials és la història del pas\ndel conflicte (per les diferències d’origen i del capital del que\ndisposen) a la complementarietat. “Els nous moviments socials són un\nconjunt de perspectives i forces que lluiten per una altra\nglobalització” i “les ONGD són organitzacions esquizofrèniques perquè,\ntot i ser part del sistema de relacions internacionals i de cooperació,\ntambé formen part de moviments i actituds que pretenen canviar el\nsistema”, afirma Erro. El treball conjunt que poden realitzar, doncs,\nes basa en la complementarietat entre la visió macro que tenen els\nmoviments socials i el treball concret que desenvolupen les ONGD.\n“Trobem laboratoris de solidaritat que generen el virus de la\nsolidaritat”, explica Erro.\nEl treball més important que tant\nJavier Erro com Montse Santolino consideren que han de desenvolupar les\nONGD juntament amb els moviments socials, no és tant l’acció solidària\na altres països sinó l’educació i sensibilització en la nostra\nsocietat. “Es pot fer solidaritat sense que a dins de les\norganitzacions hi hagi\nsolidaritat?” pregunta Erro tot apuntant a les ambigüitats que vivim\nsovint dins de les entitats. És necessari, doncs, un treball educatiu\nque traspassi les parets de les escoles i universitats per tal de\nreballar per crear un altre món sense utilitzar els recursos i mètodes\nque fonamenten el capitalisme, “Estem generant un consum de solidaritat\ni una solidaritat de consum” apunta Javier Erro.\nL’educació i la\nsensibilització per mitjà de la comunicació, entesa no només com a\ninstrument, és l’única via, segons Erro i Santolino, per tal de generar\nrelacions horitzontals, solidàries i, així, canviar el nostre estil de\nvida, la nostra societat, el nostre sistema per a que, com diu Montse\nSantolino, “no naturalitzem certes coses”.\nAndri Stahel:“Reivindicar allò local i la lentitud és un acte revolucionariCurs d’introducció a la cooperació internacional


Aquest llibre és un testimoni únic al món sobre el camp d'extermini nazi de Mauthausen; centenars de fotografies que ens mostren des de dins tota la crueltat d'un sistema. Són imatges preses pels mateixos SS quan el camp estava en plena activitat, com tantes altres que van ser destruïdes pels nazis quan es va acostar la seva derrota. Com van poder salvar-se aquestes? La clau està en Franscesc Boix, un jove inquiet, arriscat i de fort caràcter. Presoner a Mauthausen i empleat al laboratori fotogràfic, amb l'ajuda de diversos companys va aconseguir sostreure i amagar-les durant anys. Boix va recollir des dels primers minuts les escenes més impactants: tant l'alegria de la llibertat i la dignitat recobrades com els darrers cops de cua de l'horror.


La xarxa oncològica pública de cures pal·liatives arriba al 75% dels necessitats a Catalunya\nLa Xarxa oncològica pública de cures pal·liatives de l'Institut Català d'Oncologia (ICO) i del de la Salut (ICS) cobreix el 75% de les necessitats d'atenció pal·liativa de la població de Catalunya, ha explicat en un comunicat aquest dilluns l'ICS, amb motiu del Dia Mundial de les Cures Pal·liatives que es va celebrar el dissabte.\nLa Xarxa oncològica pública de cures pal·liatives de l’Institut Català d’Oncologia (ICO) i del de la Salut (ICS) cobreix el 75% de les necessitats d’atenció pal·liativa de la població de Catalunya, ha explicat en un comunicat aquest dilluns l’ICS, amb motiu del Dia Mundial de les Cures Pal·liatives que es va celebrar el dissabte.\nEls professionals d’aquesta aliança van realitzar el 2016 un total de 2.253 primeres visites en consultes externes i 2.007 visites de consultoria a pacients hospitalitzats, mentre que els centres de la Xarxa van donar d’alta a 1.065 persones ingressades i van atendre a domicili prop de 47.000 persones.\nLa Conselleria de Salut de la Generalitat va impulsar l’abril del 2016 aquesta xarxa, que integra l’Hospital Duran i Reynals, el de Bellvitge, el Doctor Josep Trueta de Girona, el Germans Trias i Pujol de Badalona, l’Arnau de Vilanova de Leida, el Vall d’Hebron de Barcelona i el Programa d’atenció domiciliària i equips de suport de l’atenció primària (Pades) de l’ICS.\nLes cures pal·liatives milloren la qualitat de vida de les persones amb malalties cròniques avançades i dels seus familiars –el 45% són casos de càncer–, i cobreixen necessitats físiques, emocionals, familiars, socials, espirituals, d’aspectes pràctics, de presa de decisions, de maneig del final de la vida i de fer front al duel dels malalts i les seves famílies.\nA Catalunya, necessiten cures pal·liatives entre l’1,3% i l’1,5% de la població general, un percentatge que augmenta fins al 35% i el 45% en malalts ingressats en hospitals d’aguts, entre el 60% i el 70% de persones ingressades en residències i el 70% dels pacients en centres sociosanitaris.\nEl director de la Xarxa, Jordi Trelis, ha cridat a suprimir “mites que encara perduren entorn de les cures pal·liatives”, com la seva identificació amb la mort i amb el càncer, i a augmentar la integració d’aquest model en la pràctica assistencial habitual.


El hombre del tiempo (¡histórico, no meteorológico!): mayo 2009\nPublicado por ferran en 14:25 1 comentario: Enlaces a esta entrada\nPublicado por ferran en 4:31 4 comentarios: Enlaces a esta entrada\n(Foto: Olga Sánchez)\nA la pàgina 122 en Xavier Roig es pregunta si és immoral deixar a l’atur un treballador de París per donar feina a un de Saigon: “No es tractava que els vietnamites progressessin?”, es pregunta. Què enginyós!! Ens has ben enganxat a tots els progres, eh, pillo?. Intentes dir que som incoherents perquè si volguéssim que el treballador de Saigon tiri endavant, no ens queixaríem de la deslocalització… El problema, Xavier, és que cal lluitar per aquella dignitat de l’individu que tu tenies tanta por que l’estat destruís; no podem deixar que l'arbitrietat imperi, oi que no? Perquè el que t’importa a tu és que no hi hagi arbitrarietat! Doncs el sou de l’obrer de Saigon és arbitrari i vergonyós, i no pot ser justificat en termes d’”oferta i demanda”. Sé que ho veuràs diferent: com que aquell pencaire de Saigon té "ganes de treballar", em diràs, la iniciativa capitalista el premia amb una merda de contracte de misèria … que arrenca dels complaents europeus, més preocupats pels drets que per la feina!\nA Espanya hi ha, dius, “resistència a treballar”. Per això, expliques, és un dels països sense empenta d’Europa. Tantes estadístiques que saps fer servir, i tantes dades macroeconòmiques, i ignores les que diuen que Espanya ha estat el país d’Europa on els beneficis empresarials són més alts i els salaris més baixos! Pagui-li un sou digne a tots aquests “mantes” i ja veurem si es resisteixen a treballar!. Conec bé les entranyes del capitalisme: he vist copiadors de dades en baixos insalubres de l’eixample, joves administratius encorbatats menjant d’una carmanyola asseguts al terra en estrets passadissos emmoquetats, caps de zona escridassant “sou uns inútils perquè no heu venut prou plans de pensions”, operadors de telemarketing acomiadats per passar-se un minut del seu temps de descans, i comercials suplicant que els contractis una assegurança perquè “els havien proposat uns objectius molt ambiciosos”... He vist tants joves en pràctiques pagant-se els transports de la seva butxaca, i tantes formacions a càrrec del contractat, tants acomiadaments per embaràs que solament volien restablir l’equilibri dels costos, que ja no em crec segons quines històries!\nCom és possible que ens recomanis desconfiar del poder polític –escollit, canviable, que actua sota regles vigilades, amb un programa del que respon davant la ciutadania- per confiar en canvi en el poder econòmic –desconegut, anònim, que no respon davant ningú, amb interessos foscos i inconfessables-, que mai és escollit?\nQue tinguis una bona diada del treballador...\nPublicado por ferran en 15:15 No hay comentarios: Enlaces a esta entrada


‘Instrospecció’, el primer disc de Vaire - El Nostre Ciutat\n‘Instrospecció’, el primer disc de Vaire\nUn total de set cançons en les quals estarà incloses ‘El teuniu’, l'últim senzill que ha presentat la banda\n31 març 2021 17:30\nEl bateria Josep Puigcerver i el guitarrista Christian Collado al costat de Sergi Ribes i David Nadal\nAbril serà una gran data per a Vaire, el grup de música que comença trepitjant forta. El mes vinent presenten el seu primer disc anomenat ‘Introspecció’. Un primer CD que serà “clar reflex del que és VAIRE hui dia. Cada cançó és un món respecte a l’estil, però sempre mantenint el fil del rock i les cabotades. Unes seran més sentimentals i altres faran reflexionar a l’oïdor sobre altres aspectes”, assegura Christian Collado, guitarrista del grup.\nEl seu estil, encara que no els agrada etiquetar la seua música, beu d’una clara influència del gènere rock i les seues variants, és per això que els seus màxims referents van des de Berri Txarrak o Rage Against fins a The Machine, passant per Papa Roach, Biffy Clyro o Desakato. “Ens agrada dir que fem música per a moure caps, tant a nivell físic com mental. Ens agrada molt també jugar amb les melodies de veu, que pensem és un toc característic de Vaire i que es podrà apreciar en el nostre primer disc ‘Introspecció’. Tot això al costat de riffs potents de guitarra i baix, i Beats de bateria bastant rabiosos”, argumenta.\nUn total de set cançons en les quals estarà incloses ‘El teu niu’, l’últim senzill que ha presentat la banda i el qual obrirà el disc i ‘Autodestrucció’, amb la qual tancaran. “Prenem aquesta decisió amb la idea que els senzills que hem llançat, ‘Efímer’ i ‘Invisibles’, foren les cançons de presentació”, explica Collado.\nEn concret, ‘El teu niu’ va ser presentat a principis d’aquest mes i asseguren que ha sigut una aposta ambiciosa, tant per la cançó com pel videoclip. Expliquen que és un tema que pretén visibilitzar un problema que afecta moltes persones diàriament. “La dependència cap a qualsevol aspecte de la vida: parelles, amics, substàncies, exparelles… i que tant ens costa acceptar. És un problema que afecta la salut mental de forma molt directa, i volíem llançar un missatge que es pot eixir d’ací”, assenyala el membre de la banda.\n2019, EL SEU NAIXEMENT\nVaire va nàixer sense pretensions. La convivència entre el bateria Josep Puigcerver i el guitarrista Christian Collado va fer que les idees musicals anaren fluint. Després de diverses setmanes en un local d’assaig, i amb enregistraments en un mòbil, es van llançar a buscar un baixista i un cantant per a, simplement, quedar per a fer música. Va ser llavors quan, a través d’una app per a buscar músics, van contactar amb Sergi Ribes, qui tenia un company de pis, David Nadal. “Comencem a parlar una mica per WhatsApp i a la setmana següent estàvem muntats en el mateix cotxe per a anar a assajar. En aqueix primer assaig, Nadal va dir que tenia una lletra que podia concordar amb una de les cançons que hi havia, i sí, va eixir un esborrany del que finalment seria el nostre primer single, ‘Efímer’”, recorda Collado.\nAixí, des que va nàixer la banda, aquests quatre joves han tingut clara la idea que “la música quasi entra més pels ulls que per les oïdes”. Per aquesta raó, està publicant un videoclip per cada cançó, així com realitzar sessions de fotos temàtiques i cuidar les xarxes socials.\nUn altre dels aspectes que hem tingut molt clar és que ens volíem envoltar de persones de plena confiança. Per això, han triat a Celia Cardona, per a dirigir i gravar tots els videoclips publicats fins hui. També Òscar Roselló, qui s’ha encarregat de realitzar totes les sessions de fotos. “Tenim al millor equip al nostre costat, d’això estem seguríssims”, al·leguen els components de Vaire.\nAixí mateix, volien que el seu primer disc sonara tan bé com siga possible i per això han triat treballar amb el productor Raúl Abellán de The Mixtery, que a més va ser professor de Nadal i Ribes. “El resultat és ací, sona increïble i li estarem sempre molt agraïts”, recalquen.\nAra, esperen amb ànsies al llançament del seu primer disc ‘Introspecció’, amb el qual volen convidar a tots a realitzar un viatge al seu interior i, que a més aconseguisquen trobar-se. Encara que també esperen amb ànsies pujar a un escenari, ja que és com “una teràpia emocional”. Tenint en compte que 2020 anava a ser un gran any per a VAIRE respecte a concerts esperen anunciar la gran i increïble notícia de “tornar a celebrar que hi ha noves dates per a presentar les noves cançons”, conclouen.\nSebastià Carratalà guanya el II Premi de Novel·la Isabel-Clara Simó i David Sánchez Pacheco el XLVII Premi de Teatre Pep Cortés


Ajuntament de Vilassar de Dalt/Consulta pública per a la revisió de les Ordenances Fiscals 2022\nData i hora oficials: 28/01/2022 01:31\nConsulta pública per a la revisió de les Ordenances Fiscals 2022\nÚltima revisió 07-04-2021 11:32\nL'Ajuntament de Vilassar de Dalt obre el procés de consulta pública per tal de recollir aportacions de la ciutadania per a l'elaboració de les ordenances fiscals de l'any 2022. Les propostes es poden realitzar fins al 13 de setembre mitjançant una instància presentada tant presencialment com de manera electrònica.\nLes ordenances fiscals són les normes que aprova l'Ajuntament per regular els tributs municipals: impostos, taxes i contribucions especials. També hi ha altres ordenances no fiscals que regulen els preus públics. La ciutadania de Vilassar de Dalt, mitjançant les aportacions en forma d'impostos, taxes i preus públics, col·laborem en els recursos necessaris per al funcionament de la vila i el seu manteniment. Per tant, aquestes ordenances tenen com a objectiu finançar la prestació de serveis a la ciutadania.\nEn la redacció de les ordenances per l'any vinent s'obre ara un procés de participació ciutadana d'acord amb allò que preveu l'article 133 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administra-cions públiques. Aquest procés de consulta pública estarà obert fins al dia 13 de setembre de 2021.\nPodeu consultar les ordenances fiscals clicant aquí.\nLes aportacions poden realitzar-se mitjançant instància en el registre d'entrada, tant presencial com en seu electrònica. Amb posterioritat, es publicarà el text del projecte inicial de l'Ordenança que aprovi el Ple municipal amb les aportacions ciutadanes que s'hagin decidit incloure.


Nova edició del Festival Música als masos – elgarrotxi.cat\nEl festival es durà a terme els tres primers caps de setmana de juliol. L’edició d’enguany constarà de 8 concerts i una conferència divulgativa d’hist ria de la música.\nEl Festival, que aquest any tindrà lloc durant les tres primeres setmanes de juliol, es troba ja en la seva cinquena edició (programada pel 2020 i ajornada a causa de la situació sanitària del país). Cada edició ha anat creixent respecte a l’anterior en nombre de concerts i públic. Els emplaçaments que l’acullen són sempre de gran interès patrimonial i hist ric. Aquest any, per exemple, el festival es durà a terme al Mas Vayreda, a Ventós i al Mas Solà-Morales de Batet (Olot), al Mas Pratdevall (Santa Pau) i al Mas la Cau (La Vall d’en Bas).\nTenint en compte que les localitzacions de les seus i l’època de l’any propicien poder gaudir d’uns espais i paisatges singulars, els concerts es clouen amb una degustació de vi del celler empordanès Vinyes dels Aspres, que també aposta per la qualitat i la proximitat.\nEl Festival l’organitza l’associació sense ànim de lucre Associació Música als masos, formada per músics, mel mans i estudiants de música lligats a la comarca de la Garrotxa. Aquest grup de professionals i aficionats s’ha unit per la necessitat d’oferir una resposta a la falta d’oferta de concerts d’aquest tipus en l’entorn més proper.


VESTEIX DE GUISSONA, NOVA CAMPANYA PER INSTAGRAM — Ajuntament de Guissona\nSou a: Inici / Notícies / VESTEIX DE GUISSONA, NOVA CAMPANYA PER INSTAGRAM\nVESTEIX DE GUISSONA, NOVA CAMPANYA PER INSTAGRAM\nSota el lema VESTEIX-TE DE GUISSONA I SEGUEIX VIATJANT, la regidoria de turisme de l’Ajuntament de Guissona posa en marxa , aquesta setmana santa, un concurs fotogràfic a través d’Instagram i l’etiqueta #guissonames.\nVESTEIX-TE DE GUISSONA I SEGUEIX VIATJANT!\nLa proposta va néixer l’any passat sota el títol “les motxilles viatgeres, Guissona molt més!, amb aquest proposta, Guissona es donava a conèixer arreu del món a partir d’unes motxilles viatgeres que es podien adquirir a l’Ajuntament, Oficina de Turisme i Museu.\nL’èxit de la proposta ha fet donar una nova empenta al projecte, enguany amb la promoció del MERCAT ROMÀ mitjançant samarretes de diferents talles i models, perquè a partir de l’any, petits i grans puguin donar a conèixer Guissona arreu.\nPer participar al concurs, cal adquirir les samarretes (de diferents colors, models i talles), per un import de 10€ al Museu, a l’Ajuntament o al comerç de la vila, Artimanya. Cal portar la samarreta allí on es vagi de vacances, des d’ara i fins al 12 de setembre, amb l’objectiu de promoure Guissona arreu del món.\nPer participar al concurs, cal penjar a instagram una fotografia de la samarreta amb l’etiqueta #guissonames, així es donarà a conèixer el viatge de les samarretes arreu del món.\nHi haurà premis per les sis millors fotografies, destacant la originalitat i la qualitat de les fotografies presentades.\nD’acord amb el que comenta la regidora de turisme, Anna Santacreu, el concurs s’inicia aquesta setmana, per aprofitar el bon temps i començar a lluir les samarretes viatgeres, amb l’objectiu de promoure el Mercat Romà arreu.


Iceta crida a esperar el PSOE\nInsta Mas a sortir del bucle independentista que, segons els socialistes, paralitza Catalunya\nSARA GONZÁLEZ Barcelona 11/12/2014 00:00\nCom al seu dia va deixar fins i tot per escrit Pere Navarro, el PSC insisteix: la solució per resoldre el conflicte entre Catalunya i Espanya passa per la reforma federal de la Constitució. Una via que els socialistes necessiten que es mantingui viva fins a les pròximes eleccions espanyoles, quan confien que el líder del PSOE, Pedro Sánchez, pot arrabassar la Moncloa al PP i forçar una obertura del meló constitucional que enterri les aspiracions independentistes a Catalunya. Així ho va plantejar ahir el líder del PSC, Miquel Iceta, en la seva conferència per exposar el full de ruta dels socialistes per garantir “la unitat” d’una majoria de catalans que, al seu parer, no volen la independència.\nLa prioritat de tots els socialistes -a l’espera de conèixer si el president de la Generalitat, Artur Mas, convoca eleccions o no-és aconseguir fer palanca per obrir la negociació amb un PP que amb municipals, autonòmiques i estatals a la vista en tan sols un any està enrocat i no es vol moure. Però Iceta és conscient que només amb una majoria socialista podrà capgirar la situació. Mentrestant, l’interès del PSC passa perquè les anticipades a Catalunya siguin com més tard millor, confiant en un refredament de l’ebullició independentista que esperonen Mas i Junqueras que doni pas al debat social i econòmic, que consideren que fins ara ha quedat en un segon pla. “No hi haurà solució als problemes dels catalans si no es produeix un canvi de rumb de la política catalana”, va advertir.\nL’“error” de la independència\nDe fet, segons Iceta Mas ha sotmès el país al “monotema” independentista i ho ha fet, bàsicament, per un interès “de partit”. Va denunciar que l’objectiu del president és “dissoldre CDC” en la proposta independentista “per camuflar una altra patacada electoral”, quan ni tan sols hi ha una majoria de catalans que vulguin la independència. És només per aquest motiu que, va dir Iceta, Mas ha anat col·leccionant “errors” fixant la independència com a objectiu i actuant de manera “unilateral” per assolir-la. Va insistir que per garantir la unitat de la societat catalana cal fugir de l’equiparació “del catalanisme amb l’independentisme” que, segons ell, fan partits com CiU o ERC. De fet, va erigir el PSC en garant de la “transversalitat” del catalanisme, el consens del qual passa, en la seva opinió, per un nou acord de relació entre Catalunya i Espanya.\nIceta, però, sap que perquè prosperi la proposta de reforma federal ha de ser atractiva per als catalans. És per això que ahir va recordar que la reforma hauria de pivotar al voltant del reconeixement de Catalunya com a nació i del blindatge de l’autogovern, però també d’un finançament que asseguri el principi d’ordinalitat i garanteixi més coresponsabilitat fiscal. Va proposar que el desllorigador per desbloquejar el nou model econòmic que el PP es nega a revisar per evitar disputes a pocs mesos de les eleccions podria ser que el govern espanyol “condoni” una part del deute autonòmic. Segons ell, a través d’una quitança del deute públic les autonomies hi sortirien guanyant perquè passarien a tenir una situació financera més sanejada i rebaixarien la seva despesa en concepte de pagament d’interessos.\nAquestes qüestions clau que reivindica el PSC implicaran obrir la caixa dels trons a dins d’un PSOE que, en paraules de la presidenta d’Andalusia, Susana Díaz, no està disposat a acceptar “ni federalisme asimètric, ni bilateralitat ni reconeixement de Catalunya com a nació”. El mateix Iceta va reconèixer, davant de la plana major socialista, que el camí que ell proposa no és senzill, però encara ho és menys una independència que “ni tan sols sembla possible” i que ha fet que el país quedi “atrapat en una roda”.\nConscient del gran desgast que el procés ha suposat per al PSC, va apel·lar a l’orgull de la tradició socialista perquè, amb aquesta “roda” i davant d’unes eventuals anticipades, els seus facin el cor fort i no els agafi cap mareig.


Per començar aquesta caminata hem de prendre el camí del Fort fins el collao del Penyal de l'orenga\nUna vegada al collao ens dirigirem per la mateixa variant que ens portaria fins el pou de neu però trencant a la dreta per buscar el cantalar.\nAquest punt de les cingleres, amb trencalls, escletxes, i roques soltes ens conta com Bèrnia creix i s'erosiona demostrant 'vida'\nEncisadores les vistes del Penyal de l'orenga i la Serra de la penya del Ferrer tallades pel profund Barranc del Curt com si d'un colp d'estral es tractara.\nDesprés de passar el 'cantalar' anem vorejant les penyes a buscar la vessant de solana\nDeixem darrere les penyes alerta...\nEn arribar al punt on apareix indicada la direcció del cim a l'esquerra nosaltres anirem a la dreta buscant sempre els peus de cingle\nEn arribar al punt on les parets es fan més altes i impresionant estarem baix del cim\nUna vegada passades les cingleres altes apareix una canal de runar que ens permet el pas, sempre amb una impresionant inclinació, fins la querena de la cinglera\nUna bandada de gralles em va acompanyar\nUna vegada a la cinglera empalmem la senda que ens durá fins el cim. La baixada agafarem la senda Cim-Fort marcada amb punts rojos.\nVariant del Cim-Portitxol\nLa variant de la senda del Fort-Forat de Bèrnia que ens durà al cim comença una vegada arribem al coll del Planiol tenint ja a la vista les ruines del Fort. Ens desviarem de la senda seguint la querena del coll fins les mateixes penyes fugint dels runars.\nDurant este primer tram de pujada la màquia es baixa i castigada per sol i vents, les argilagues i els romers ens acaronen les cames.\nUna vegada arribem als peus de penyes començen a apareixer les sofrides sabines de solana que ens indiquen un ambient més muntanyenc.\nLes penyes de les solanes s'ens mostren nuetes i castigades pel sol i els vents carregats de salitres i només les plantes més robustes ho suporten.\nUna vegada muntem les crestes la vegetació es fa més baixa i escassa predominant matolls punxosos de angilagues i eriçons, romers escarrancits i sabines patides.\nLa senda transcorre per la cresta pujant al seu primer tram fins el cim a una altura de 1129 metres.\nLes vistes del cim de Bèrnia dominen tota la costa raó per la qual fou costruida una talaia de la que només queden unes restes dels marges de pedra\nAl Montgó al fons sembla un animal gegantí dormint.\nAl cap de les crestes vegem a dreta el morro de Toix (la continuació física de la serra) i a la esquerra l'Olta i al fons el penyal de Ifac.\nUna vegada deixem el cim enrere comencem a baixar en direcció al portitxol i les crestes més altes s'ens queder darrere com un penyal imponent.\nEn acostar-mos al Portitxol s'ens apareix com un tall que parteix la penya\nEriçó, Coixí de Monja\nPublicat per Toni a 14:07 3 comentaris:


TiC Patrocina Lleida Extrem | Grup Tic\nOci i TV\nTiC Patrocina Lleida Extrem\n4 deserts, 4 continents, 4 reptes!\nAquest és l'ambiciós projecte del Lleida Extrem.\n2008 Desert de Gobi (Àsia)\n2009 Desert d'Atacama (Sudamerica)\n2010 Desert de Sàhara (Àfrica)\nQuè són "els 4 deserts"?\nÉs una prova de caràcter internacional que consisteix a córrer quatre proves, una a cada continent, en 4 deserts diferents (Atacama, Sàhara, Gobi i Antàrtica).\nTotes les proves es corren en terrenys inhòspits, de molta duresa i en sis etapes en total autosuficiència total d'alimentació i d'equip. Lleida Extrem és el primer equip espanyol que intentarà aconseguir aquest repte.\n2008 - Desert de Gobi (Àsia)\nUn dels deserts més alts del món, a més de 3.900 mts. de altura.Una zona inòspit, amb terreny molt rocós, calor abrasador per el dia i fred extrem a la nit ... un infern enmig d'Àsia\n2009 - Desert d'Atacama\nEl desert d'Atacama és un dels més durs del món. Les seves enormes salines fan estralls en els peus dels corredors. A més el sol, reflectit en el blanc de la sal, crema com un forn. Calor per dalt i calor per sota. L'altitud a la qual es troba també és un perill per als corredors. Un forn de color blanc.\n2010 - Desert del Sàhara\nA Egipte hi ha una de les zones més belles del desert del Sàhara. En ella es disputa una de les proves, marcada sobretot per la calor i el perill de la deshidratació. Llargs quilòmetres de fina sorra que destrossa els peus dels corredors.\n2011 - Antàrtica\nL'última frontera de l'home, l'Antàrtida. Un continent encara verge, un paradís natural de bellesa incomparable.Este increïble paisatge és l'escenari de l'última de les proves dels "4 deserts". Un colofó immillorable per a un projecte excepcional.Frío extrem i terreny amb moltíssima dificultat per progressar en ell.


En Benet és un gegant que representa un noi que cobra impostos a la gent que passa per la mercaderia del pont de la Barca. A la mà porta un pal, va vestit amb una camisa de color marró, al cap porta un barret de color negre i vermell.La Carmen és una geganta que represe...\nEN VICENÇ, el dimoni del Güell. (El Güell és el riu sobre el que estava el Pont del Dimoni original del 1357 i que va ser enderrocat l'any 1969). Aquest dimoni sempre controla el seu pont, que finalment va ser reconstruit l'any 2019.Na GÈNIA, la Nimfa de la sè...\nGegants Nous de GironaGirona\nEl gegant representa l'emperador franc Carlemany al qual li va ésser lliurada la ciutat de Girona l'any 785 en alliberar-la del domini serraí. Malgrat això mai va trepitjar-la, tot i haver-hi un munt de llegendes que el vinculen a la ciutat. La geganta du el nom de la torre m&ea...\nEl Rei i la Reina, els centenaris gegants antics de la ciutat. Van ser recuperats el 1993, gràcies a una iniciativa popular promoguda per l’associació “Els Amics dels Gegants de Girona”. Les seves rèpliques van ser batejades amb el nom de Fèlix i À...\nEl gegant representa el comte de Barcelona, i el sobrenom "Cap d'Estopa" li ve pel color dels cabells tan atapeïts. Conta la llegenda que es trobava de cacera prop d'Hostalric i fou assassinat pel seu germà, el qual tirà el cos en un gorg (actualment anomenat del Comte o d'en Perx...\nGegant de JafreJafre\nBuf el gegant malabarista de Jafre\nAquesta parella de gegants representa uns tapers. Els seus noms s'han tret de les dues capelles ubicades al Macís de l'Albera: St. Julià dels Torts i Sta. Llúcia.\nAquests gegants representen uns personatges nobles de la indumentària a l'edat mitjana. Els noms de aquests gegants són els patrons de aquesta vila.Són uns éssers molt estimats per la gent del poble.\nEls primers gegants de Llagostera foren en Trencanúvols i na Elionor. Són una parella de reis construïts al taller barceloní 'El Ingenio' l'any 1956. Els noms foren escollits pels alumnes de les escoles de la vila: el col·legi Lacustària (el nom del gegant) i...\nGegants de LlançàLlançà\nA principis del 2002 el Centre Cultural de Llançà amb la col·laboració de l'ajuntament va encarregar la parella de gegants al Taller Ventura i Hosta de Navata, per a estrtenar-los la diada de l'aplec de la capella. Els noms dels gegants provenen dels patrons del poble. Re...


Un 80,91% dels participants en el 9N va votar Sí-Sí - Diari de Girona\nUn 80,91% dels participants en el 9N va votar Sí-Sí\nLa Generalitat ha ofert les dades definitives de la consulta amb una dada de participació de 2.344.828 persones\nbarcelona | efe 01.12.2014 | 19:27\nLa Generalitat ha ofert avui les xifres definitives del procés participatiu del 9N -que es va prolongar fins al 25 de novembre- amb una dada de participació de 2.344.828 persones, de les quals el 80,91% va donar suport a la independència, ja que van respondre "sí-sí" a les dues preguntes.\nQuant a les altres opcions de la doble pregunta "Vol que Catalunya sigui un Estat? i, en cas afirmatiu, Vol que sigui independent?", el 10,02% va votar Sí-No, el 0,97% Sí-blanc, el 4,49% No, el 0,56% blanc i el 3,05% van fer altres aportacions.\nLa vicepresidenta del Govern, Joana Ortega, ha ofert avui en una conferència de premsa les dades definitives del procés participatiu del 9N, amb la suma de les dades recollides aquella jornada, així com els recopilats durant els 15 dies posteriors i a les oficines de la Generalitat a l'estranger.\nOrtega ha defensat l'"èxit" d'aquest procés participatiu, pel seu "civisme espectacular" i perquè ha complert, segons el seu parer, amb els criteris de "transparència", "garanties democràtiques" i amb un "rigor important", que es demostra, segons el seu parer, per la detecció d'incidències.\nLa vicepresidenta ha explicat que s'han identificat dobles vots i que, tal com es va comprometre el Govern, el llistat creat per crear el registre de votants i la resta de registres -com el de voluntaris- ja s'han començat a eliminar i, a més, demanaran un certificat de destrucció.\nQuant a les incidències, el coordinador del procés participatiu del 9N, Joan Cañada, ha explicat que es van produir 30 dobles vots durant la jornada del 9N, per error a la taula de votació o per participants que van votar amb dos DNI amb diferents adreces postals, que no s'han retirar del còmput.\nTambé durant tot el termini de votació del procés participatiu, es van detectar 400 dobles vots que, en aquests casos, sí que han estat eliminats del còmput.\nAmb les dades definitives, la participació del procés és de 2.344.828 persones, que és la suma dels 2.305.290 que van votar el 9N, els 13.435 a l'estranger i 26.103 més que ho van fer entre el 10 i el 25 de novembre.\nEl 9N va comptar amb un dispositiu de 40.930 voluntaris, 1.317 locals de participació i 6.695 taules distribuïts a 942 dels 947 municipis catalans.\nEl web Participa2014, en què es va oferir tota la informació del procés, s'ha comptabilitzat un total de 2,53 milions de visitants.\nAl centre de premsa que es va habilitar per al 9N al recinte firal de Montjuïc es van acreditar 861 informadors de 243 mitjans de comunicació de tot el món.


Inici dels treballs del condicionament de les voravies a la carretera del Coll d'Ordino - Altaveu el diari digital d'Andorra\nInici dels treballs del condicionament de les voravies a la carretera del Coll d'Ordino\nL'objectiu és donar més seguretat a la zona mitjançant la col·locació de baranes de fusta protectora\n06/10/2020 (13:25 CET)\nLes obres han començat aquesta setmana. COMÚ D'ORDINO\nS'han iniciat les obres de condicionament de les voravies a la carretera del Coll d'Ordino. L'objectiu és donar més seguretat a la zona mitjançant la col·locació de baranes de fusta protectora (T-22) en els trams que no existeix voravia.\nL’obra ha de permetre el pas de vianants a la zona urbanitzada, en un tram aproximat d’1,5 km. El mateix tipus de barana es va instal·lar a la CG-3 entre Sornàs i la Cortinada. L’empresa adjudicatària és Locubsa SA, i l’import de les obres és de 119.773,30 euros. A la zona que ha crescut en població els últims anys també s’ha intervingut per millorar i reforçar l’enllumenat públic.\nEls veïns havien demanat en diverses ocasions la construcció de les voravies en un indret on hi ha cotxes que circulen a més velocitat de l'adequada. Durant les darreres eleccions comunals, la candidatura de Movem Ordino ja va denunciar que hi havia un tram de la carretera del Coll d’Ordino sense vorera, i que s’ha de caminar per la carretera, amb el perill que això suposa.


BI-RADS® per a ressonància magnètica – Bioprognos\nEl Sistema d’Informes i Registre de Dades d’Imatges Mamàries (de l’anglès, Breast Imaging Reporting and Data System, BI-RADS®) va ser desenvolupat pel Col·legi Americà de Radiologia (de l’anglès, American College of Radiology, ACR) per a servir com una guia que proporcionés terminologia estandarditzada en les imatges mamàries, una estructura recomanada d’informes que inclogués categories d’avaluació final amb recomanacions de maneig, i un marc de referència per a la recopilació de dades i l’auditoria. La validació posterior va mostrar que la implementació de BI-RADS® redueix la variabilitat inter i intra observador. La primera edició es va llançar el 1993 per les troballes de la mamografia i des de llavors s’han llançat més edicions. El 2003, es va publicar la primera edició de l’Atles BI-RADS® d’Ultrasò (US) i d’Imatge per Ressonància Magnètica (IRM).\nEl BI-RADS® per a ressonància magnètica va ser dissenyat per estandarditzar els informes d’imatges de mama i per reduir la confusió en les interpretacions d’imatges de mama. També facilita el seguiment dels resultats i l’avaluació de la qualitat.\nBIOPROGNOS ha implementat ―per a fins formatius o educatius―, la darrera versió de BI-RADS® per a ressonància magnètica per al cribratge i la detecció del càncer de mama. BI-RADS® per a ressonància magnètica està basat en el lèxic de la terminologia estandarditzada (descriptors) per a ressonància magnètica, així com en els capítols sobre organització d’informes i capítols d’orientació per al seu ús en la pràctica diària. El seu ús és gratuït i no està limitat.\nUn cop introduïdes les dades de la pacient, el nostre algoritme de BI-RADS® per a ressonància magnètica genera un document PDF amb l’informe final, que es pot descarregar o enviar per correu electrònic.\nL’informe inclou totes les dades de la pacient i la puntuació final, calculades segons l’última versió de BI-RADS® per a ressonància magnètica.\nLa ciència darrera el BI-RADS® per a ressonància magnètica


Mirando al cielo en el Alt Maestrat Human Land - Alt Maestrat\nInici > blog > Culla, Catí, Benassal y Ares > Mirant al cel en l'Alt Maestrat Human Land\nAixí, en aquest recorregut anem a conèixer els cims d'aquests quatre municipis:\nEl Castell de Culla: les ruïnes d'aquesta antiga fortificació es troben ni més ni menys que a 1.120 metres d'altitud. A causa de la seua situació geogràfica es diu que eren molt desitjades pels cavallers templers. El Castell de Culla conserva en la seua interior restes àrabs i cristianes, ja que, abans de la reconquesta, tota la zona era musulmana. Culla va ser conquerida pel Rei Jaume I i Don Blasco de Alagón allà per l'any 1230 passant a ser territori cristià. Després d'anys d'intents per part dels cavallers templers de que el Castell els fóra venut, en 1303 va passar a ser part de les possessions de l'Ordre del Temple fins que en 1371, després de la desaparició d'aquesta, va passar a dependre de l'Ordre de Montesa.\nLa Mola d’Ares: Ares del Maestrat se situa als peus de la Mola d’Ares, però a una altitud d'1.195 metres. El punt més alt de la Mola es troba a 1.321 metres i en ell queden alguns vestigis de l'antic castell del municipi. Des de la distància la Mola té una forma característica que no deixa a ningú indiferent i que s'ha format per processos d'erosió que han deixat penya-segats amb gran desnivell. Si pugem fins a l'alt del cim, podem contemplar els bonics paisatges de les comarques del Maestrat i dels Ports, ja que gràcies a la seua gran altitud tenim un camp de visió molt ampli. A més de pel seu valor paisatgístic, la Mola d’Ares té gran importància turística en la zona ja que en ella trobem el jaciment arqueològic Coll Monter. A més, a la Mola estan la Nevera de la Font dels Regatxols i la Font dels Regatxols. Cal assenyalar que la Nevera, que va ser restaurada el 2005 i que avui alberga un centre d'interpretació i una exposició sobre la seua importància segles arrere, va ser construïda al segle XVII i s'utilitzava com a dipòsit de neu.\nSi l'exterior de la Mola d’Ares és de pel•lícula, l'interior no es queda curt. Una cova, que actualment alberga un museu, creua l'estructura rocosa de banda a banda\nL'Ermita de Sant Cristòfol: un altre punt de gran altitud de l'Alt Maestrat Human Land es troba a Benassal. A 1.100 metres d'altura, al cim del Moncàtil està l'Ermita de Sant Cristòfol, patró de la localitat. Juntament amb el temple sant trobem també la casa de l'ermità i el mirador des del qual hi ha unes vistes espectaculars.\nL'ermita va ser construïda al segle XIV sobre una antiga mesquita i amb el pas dels anys ha patit diferents remodelacions, principalment al segle XVIII.\nEl Tossal de la Nevera: el punt més alt de Catí és la muntanya del Tossal de la Nevera amb 1.286 metres d'altitud. Hi ha dues edificacions importants a la zona: la Nevera Vella, construïda el 1636, i la nevera del Mas de la Serra. Les dos construccions s'utilitzaven per a guardar la neu de l'hivern i que serviria per a conservar aliments i medicines.\nA més de la importància del Tossal per la ubicació de les neveres, també és important la riquesa natural de la zona. Per això, hi ha rutes senderistes que porten fins al cim.\nTampoc podem oblidar-nos d'un punt de gran importància per a l'Alt Maestrat Human Land com és el centre d'astronomia Astromaestrat. Cels oberts sense quasi pol•lució ofereixen al visitant l'oportunitat de conèixer diferents aspectes de l'univers. Es realitzen visites guiades tant en horari diürn com nocturn i en elles es poden veure elements curiosos del firmament com les taques solars o identificar les constel•lacions.


‘Three Identical Strangers’, una sorprenent història de llums i ombres | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n18 març, 2019 Comentaris (0) Visualitzacions: 996 Cinema Fatima Deulofeu\n'Three Identical Strangers', llums i ombres.\nPreparem-nos per conèixer la extraordinària historia de com Robert Shafran, Edward Galland i David Kellman, tres trigemins separats al néixer, finalment es van poder retrobar 19 anys més tard.\nThree Identical Strangers és un documental de Tim Wardle guanyador del Premi Especial del Jurat de Sundance del 2018 i que s’ha estrenat aquests dies a les nostres sales. El documental explica la història d’uns trigemins que van ser separats al cap de pocs mesos de néixer i van ser adoptats per tres famílies diferents. Preparem-nos per conèixer l’extraordinària història de com Robert Shafran, Edward Galland i David Kellman finalment es van retrobar 19 anys més tard.\nEl documental va de cara a barraca. A la primera escena surt Robert Shafran explicant com va ser el seu primer dia d’universitat l’any 1980 al Sullivan County Community College. Robert es defineix com un noi tímid i reservat, als antípodes del que coneixem com un alumne popular, però s’adona que en arribar al campus tothom el saluda i no només d’una manera cordial, sinó d’una manera afectuosa i propera, amb familiaritat, però que tothom l’anomena Eddy. D’entrada en Robert no entén què passa, però de seguida tant ell mateix com els espectadors (el títol del documental hi ajuda…) sospitem la realitat. Un company de classe li pregunta si és adoptat i si va néixer el 12 de juliol del 1961, perquè coneix un altre noi que l’any anterior també havia estudiat a la Universitat de Sullivan, que va néixer exactament el mateix dia i que té la mateixa cara, la mateixa veu, els mateixos cabells i la mateixa manera de moure’s. Segons explica el mateix Robert quan va anar a conèixer el seu doble a casa seva: «Vaig picar el timbre, es va obrir la porta, i jo era allà.» D’aquesta manera Robert i Eddy descobreixen (una part) de la veritat, són bessons idèntics que van ser separats en néixer i adoptats per dues famílies diferents.\nUn periodista d’El Post s’interessa pel cas de Robert i Eddy i viatja a conèixer els bessons per escriure un article explicant la seva sorprenent història, i amb el ressò de la notícia als diaris, en David descobreix dos nois idèntics a ell, són iguals que ell, així és com apareix el tercer germà bessó. Finalment, i gairebé dues dècades després, els trigèmins per fi es reuneixen.\nDe seguida tots els focus els apunten. The Triplets es converteixen en un fenomen mediàtic, tothom els vol conèixer, tothom es vol fer fotos amb ells, els mitjans els persegueixen, fins i tot arriben a sortir d’extres a una pel·li de Madonna i es passegen de plató en plató per mostrar com en són d’iguals, com parlen igual, com es mouen igual. El públic els adora. Aparentment tothom és feliç amb el retrobament dels germans, sembla un fet innocent amb final feliç, però en realitat darrere d’aquest fet s’hi amaga un secret extraordinari i torbador que va més enllà de la seva pròpia història personal, i que podria transformar la concepció i els límits de l’ètica humana en nom de la ciència.\nPer què aquests germans van ser separats en néixer? I per què ni ells mateixos ni els pares adoptius mai en van ser informats? Al voltant d’aquesta gran pregunta Tim Wardle construeix tota la narrativa de Three Identical Strangers.\nL’excel·lent muntatge del director i la decisió d’explicar els fets d’una manera lineal i cronològica, dosificant la informació i mantenint la tensió, és fonamental a l’hora d’anar modelant la manera com els espectadors anem digerint la història. Una mateixa escena presentada al començament o quan ja disposem de més informació, capgira totalment la manera com ens fa sentir. Canvia el nostre punt de vista. A mesura que va avançant el metratge el director va enfosquint el to (de vegades d’una manera molt subtil) i de l’alegria i la il·lusió inicials pel retrobament dels tres germans anem derivant cap a la percepció que som davant d’una història fosca i truculenta que convida a la reflexió i fins i tot a la denúncia.\nTim Wardle aconsegueix atrapar-nos des del principi amb la història d’en Robert, l’Eddy i en David, i potser l’única cosa que li podem retreure és que ens quedem amb ganes de més, volem saber més, perquè tinc la sensació que tot i l’extraordinària premissa inicial aquesta història és molt més gran i té moltes més ramificacions i connexions amb persones i estaments molt influents que van molt més enllà de la sorprenent història de The Triplets i que en certa manera han tallat les ales al director intentant silenciar uns fets molt foscs i escabrosos que Wardle volia explicar del tot. Potser ho han aconseguit, o potser no. Ja ho veurem…\n» Cinema » ‘Three Identical Strangers’, una sorprenent història de llums i ombres


Concurs - 2 entrades dobles per a 'Hi ha res més avorrit que una princesa rosa' - Teatre Barcelona\nFinalitzat: 2 entrades dobles per a l’espectacle familiar ‘Hi ha rés més avorrit que ser una princesa rosa?’\nPaco Mir i la companyia Grappa Teatre presenten “Hi ha res més avorrit que ser una princesa rosa?” dins el cicle “Poliorama en família” de Viu el Teatre. L’espectacle, dirigit a infants a partir de 3 anys, és una adaptació teatral de l’exitós llibre amb el mateix títol de l’autora sevillana Raquel Díaz. Els estereotips infantils de princeses roses que fan petons a gripaus quedaran desmuntats en aquesta divertida aventura musical que les famílies podran gaudir tots els diumenges de febrer i març a les 12.30 h al Teatre Poliorama.\nEL CONCURS: 2 entrades dobles per a la funció del 5 de febrer a les 12:30h\nSortegem 2 entrades dobles per a la funció del 5 de febrer a les 12.30h al Teatre Poliorama. Per a aconseguir-les només has de respondre a la següent pregunta: COM ÉS DIU EL PERSONATGE PROTAGONISTA DE L’ESPECTACLE?\nPots participar fins el dijous 2 de febrer a les 23:59h. Es sortejaran les entrades entre tots els que hagin respost correctament la pregunta plantejada. Informarem dels guanyadors l’endemà en aquest mateix espai i seran notificats personalment per correu electrònic.\nAndrea C., Cristina C.G.\nPaco Mir dirigeix l’espectacle familiar Hi ha res més avorrit que ser una princesa rosa?, una proposta que vol trencar amb alguns tòpics dels contes de princeses.\nXavi Diaz Bautista\nSandra López Mateo\nJudit Simon @JuditSimon


Últims programes - Nydia\nMúsiques i danses del Perú\nEn el marc del programa "D'aquíd'allà", que dedica el mes de desembre als catalans del Perú, us oferim un reportatge sobre músiques i danses del Perú. El grup Perú Ritmos y Costumbres, resident a Barcelona i dirigit per Gisella i Walter Ramírez, interpreten danses de les tres grans cultures d'arrel del país: les danses de la costa, amb ascendent afro, les andines i les de la selva amazònica.\nLes festes de l'ós a Europa: la bèstia que portem dins\nFins al segle XIX, en molts indrets d'Europa, on no hi ha micos, es creia que l'home provenia de l'ós. L'ós hiberna, i el seu despertar anuncia la primavera, la fertilitat i, al capdavall, la vinguda de l'ésser humà. És el sentit d'algunes festes de l'ós d'hivern a Europa, molt antigues. Acompanyem el jove especialista en representacions rituals Eloi Ysàs a viure des de dins dues festes populars a l'entorn de l'ós.\nUn Nadal amb míster Scrooge\nEl cor Infantil Sant Cugat, dirigit per Elisenda Carrasco, ha presentat "Un Nadal amb míster Scrooge", una cantata amb velles nadales angleses basada en el relat de Dickens, posat en escena per Marc Rosich. Seguint tècniques de titelles de la tradició txeca i japonesa, Forani Teatre presenta un espectacle deliciós sobre la vida del músic i humanista Pau Casals. Hem assistit als preparatoris i a l'espectacle per veure-ho per dins i per fora.\nJazz amb la cobla Reus Jove & Una escola de ballet vista per dins\nLa cobla Reus Jove, una formació musical constituïda per gent jove, presenta nou projecte amb estàndards del jazz al so de la cobla. Hem volgut conèixer qui són i com treballen aquests joves músics. Com és el dia a dia en una escola de ballet? Visitem un dels centres més prestigiosos de Barcelona, l'Escola de Ballet Carles Ibáñez, i seguim la creació de la seva coreografia "Sempre".\nRecordem el coreògraf Jaume Guasch\nDilluns dia 5 de desembre ha mort a Tarragona el coreògraf i director artístic Jaume Guasch i Pujolà. Ànima i director de l'esbart Santa Tecla de Tarragona, ha estat un dels creadors més inquiets i rigorosos, amb peces fonamentals de la dansa catalana com el "El retaule de Santa Tecla" o "Les contalles de Sant Magí".\nLa vida de Pau Casals en titelles i música i bricolatge\nSeguint tècniques de titelles de la tradició txeca i japonesa, Forani Teatre presenta un espectacle deliciós sobre la vida del músic i humanista Pau Casals. Hem assistit als preparatius i a l'espectacle per veure-ho per dins i per fora. A més, el lutier i flautista Ángel di Stefano ens mostra alguns dels enginys musicals que ha construït amb materials de reciclatge.\nEl jazzman Tim Garland compon una obra per a cobla\nEl compositor i saxofonista britànic Tim Garland acaba d'estrenar en el marc del Memorial Joaquim Serra "Fanfare and fantasy for Catalonia", una magnífica peça per a cobla i percussió. Garland és un reconegut saxofonista de jazz londinenc que també compon peces orquestrals per a la BBC i que va guanyar un premi Grammy pels arranjaments que va fer per a Chic Corea al disc "The New Crystal Silence".\nSinergy Dance Project & Dos pianistes, dues generacions\nAquesta setmana es presenta al teatre Josep Maria de Sagarra de Santa Coloma de Gramenet l'espectacle "Jehanne", basat en la figura de Joana d'Arc. Un espectacle que ha nascut en el si del Sinergy Dance Project, un projecte singular encapçalat pel director escènic Hansel Cereza i Gina Rigola. A més, veiem els dos únics pianistes catalans que han guanyat el premi Maria Canals, Leonora Milà i Enrique Bagaria.\nCampionat de colles sardanistes a Balaguer\nFinal del campionat de colles sardanistes a Balaguer & La música dels catalans del Pakistan.\nÁngel di Stefano i una escola de ballet per dins\nEl lutier i flautista Ángel di Stefano ens mostra alguns dels enginys musicals que ha construït amb materials de reciclatge. Música i bricolatge es donen la mà en les propostes d'un creador per a qui "no sols es reciclen materials; es recicla intel·ligència". A més, visitem un dels centres més prestigiosos de Barcelona, l'Escola de ballet Carles Ibáñez, i seguim la creació de la seva coreografia "Sempre".\nRamon Noguera i 50 anys de l'esbart de l'Arboç\nEntrevistem l'home que va transformar la coral d'una colla sardanista en un dels millors cors del país, la Polifònica de Puig-reig. Veiem Ramon Noguera al seu estudi i l'acompanyem per parlar de l'ambient cultural a les antigues colònies. L'Esbart Sant Julià de l'Arboç compleix 50 anys i prepara nous espectacles. Assistim als preparatoris de l'espectacle "Imatges" per conèixer el caliu que es viu en un esbart.\nLa muntanya al teu voltant: Cesc Gelabert al centre de la rotllana\nEl coreògraf i ballarí Cesc Gelabert va obrir el festival d'estiu Grec 2011, a Barcelona, amb un espectacle que ofereix una mirada personal de la sardana. El programa monogràfic et presenta el procés de treball de l'experiència, els seus antecedents i la presentació, amb la participació de tretze dansaires de colles sardanistes al costat dels ballarins de la companyia Gelabert&Azzopardi.\nConstruïm instruments amb Les canyetes de la Foradada i el bandoneó de Marcelo\nLes canyetes de la Foradada són un grup de músics de Bagà especialitzats en la construcció d'instruments a partir de materials naturals: la guitarra amb una bufeta de porc, un tambor de budell, el carilló de pedres, el picacanyes o una flauta d'èmbol. Els hem visitat i hem tornat carregats de música. Marcelo Mercadante és un dels millors bandoneonistes del món i viu a Barcelona. Des del barri de Sant Antoni ens parla de com veu l'Argentina i de com veu Catalunya.\nDansa al carrer amb "Los pájaros muertos" de La Veronal i el pintor Jordi Roca\nEl carrer imposa les seves condicions als espectacles de dansa. Hem assistit als preparatoris de la funció "Los pájaros muertos" que la companyia La Veronal va oferir enguany en el marc de la Fira de Tàrrega. El pintor Jordi Roca ens mostra la seva visió plàstica de la música en els preparatoris del concert commemoratiu de l'Orquestra d'Acordions de Sabadell.\nL'Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans i folk xilè reinventat amb Pascuala Ilabaca\nAssistim a un assaig de l'Orquestra de Joves Intèrprets dels Països Catalans, una formació dirigida per Salvador Brotons i Esteve Nabona que aplega joves intèrprets dels territoris de parla catalana per fer música simfònica i coral, en especial, de compositors amb accent català. A més, la cantant xilena Pascuala Ilabaca ha estat a Catalunya per presentar el seu darrer treball.


Cicle musical amb grups i artistes de Cornellà - Ajuntament de Cornellà\nCicle musical amb grups i artistes de Cornellà\nCicle musical amb grups i artistes de Cornellà Amb entrades gratuïtes però limitades, els dies 17, 24 i 30 d'abril. https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/cicle-musical-amb-grups-i-artistes-de-cornella https://www.cornella.cat/ca/actualitat/noticies/cicle-musical-amb-grups-i-artistes-de-cornella/@@download/image/20170211_DTranquis Cornella Escena-16966.jpg\nAmb entrades gratuïtes però limitades, els dies 17, 24 i 30 d'abril.\nDurant tres jornades, l'Ajuntament de Cornellà organitza aquest mes d'abril un cicle de concerts sota el paraigua de l'Espai Música de Prop, dedicat a artistes de Cornellà, amb l'Auditori de Sant Ildefons com a escenari. S'hi podrà gaudir d'estils tan diversos com el soul, el pop d’autor o ritmes urbans contemporanis com, per exemple, el trap, de la mà de grups locals.\nL’accés als concerts és gratuït i amb aforament limitat per tal de complir amb les normatives de seguretat actuals. Per reservar les entrades cal enviar un mail a cultura@aj-cornella.cat, indicant la data dels concerts als quals es vol assistir, el nombre de localitats desitjades (un màxim de 4 per reserva), així com el nom, cognoms i telèfon de la persona que realitzi la reserva.\nEl passat mes de novembre l’Ajuntament de Cornellà va organitzar el primer cicle de concerts sota el paraigua de l’Espai Música de Prop, que té la voluntat d’oferir un espai amb condicions tècniques i econòmiques professionals a artistes de la nostra ciutat, posant en valor el patrimoni cultural de la mateixa, i complementa la voluntat de l'Ajuntament d’apostar pel talent local, que ja tenia cabuda en altres programacions musicals com la Festa Major o les Nits d’Estiu.\nDissabte 17 d’abril, 19:30 h.\nDissabte 24 d’abril, 19:30 h.\nDivendres 30 d’abril, 19:30 h.


FeUSOC: Escola Sanfeliu Web de la Federació d'Ensenyament de la Unió Sindical Obrera de Catalunya (FEUSOC)\n◄ LLEURE EDUCATIU: PER UN IV CONVENI DIGNE\nper Secretaria de Comunicació - dijous, 15 de juliol 2021, 13:20\nDefensem l'escola Sanfeliu\nDivendres, 16 de juliol, acompanyem la comunitat educativa de l'escola Sanfeliu de l'Hospitalet de Llobregat, a les 10:00 hores, a la concentració davant el Departament d'Educació (Via Augusta, 202-226 de Barcelona) per defensar el manteniment dels concerts de totes les aules i, per tant, els llocs de treball.\n- Pel manteniment de l'escola Sanfeliu.\n- No al tancament d'aules.\n- Sí a la reducció de ràtios.\n- Menys lleis i més sentí somú.\n- 60 Anys al servei del barri.\n- Un barri en creixement no pot perdre serveis.\nTOTS SOM ESCOLA SANFELIU !!!


Entrevista de Ana Asensio para Ara.Cat | Vidas En Positivo\nin\tPrensa\ton\t septiembre 11, 2019\t septiembre 11, 2019\nCanvi de cicle o d’escola. Afrontar-ho en família\nDebutar en la paternitat porta implícits tota una sèrie de temors, dubtes i interrogants als quals hem d’anar fent front a mesura que creixen els nostres fills. Un dels moments que ens angoixa més, en part perquè també desperta la por dels nostres fills, és un canvi de cicle, que en alguns casos també comporta canviar d’escola. Passa entre l’escola bressol i la d’infantil i primària, entre primària i secundària i, després, al començar la universitat o un cicle de grau mitjà o superior.\nEl Nasar Taghi (a la fotografia amb la seva mare) es troba justament en el segon supòsit i ara està a punt de començar l’ESO en una nova escola. El centre, concertat, imparteix infantil, primària i secundària, cosa que implica que molts dels companys ja es coneixen. “Al Nasar li preocupa no encaixar o no fer amics, tot i que nosaltres confiem que trobi nois i noies amb qui s’avingui i l’ajudin a integrar-se”, afirma Yousra Chefchaouni, la seva mare. Hi confia perquè el dia de portes obertes, quan va visitar el centre amb els seus pares, “el Nasar ja va conèixer un grup de nens, amb els quals va estar xerrant i va fer un tomb pel gimnàs i les instal·lacions”.\n“Va tenir una bona primera impressió de l’escola –afegeix–. Després ja veurem què passa en el dia a dia, quan comencin les classes i la rutina, perquè en realitat és un noi que li costa fer amics nous”.\nA la Yousra i a l’Ibrahim, pares del Nasar, els tranquil·litza que dos amics de l’antiga escola del seu fill també comencin l’ESO al mateix centre, on també estudien dos veïns més grans. El que els preocupa és la distància que el noi haurà de recórrer quatre cops al dia i com compatibilitzarà els horaris de classe amb els de la perruqueria que tenen a Ripollet. “És probable que algun dia hagi d’escalfar-se el dinar que jo li deixi preparat la nit abans i hagi de dinar sol, però també és una manera d’espavilar-se”, diu la mare. Tot i així, han triat el centre perquè, “contràriament a l’institut que ens queda més a prop de casa, aquest és petit, només té dues línies per curs, tothom es coneix i està tot més controlat”.\nL’escola on el Nasar debuta la setmana vinent abans era de monges. Ara continua fent l’assignatura de religió. “Nosaltres som musulmans i era un tema que ens angoixava, però, tot i que ara l’assignatura l’enfoquen més en el tema dels valors, ens han comentat que en cas de no sentir-s’hi còmode pot marxar a una altra aula o a la biblioteca a llegir, estudiar, fer deures, etc.”, explica la Yousra. Quant a la creixent autonomia que caldrà que el seu fill adquireixi per organitzar-se, assenyala que aquest estiu “ja hem fet que es fixi més en les coses i que, per exemple, al matí es prepari ell l’esmorzar i endreci l’habitació”.\n“Sovint també li recordem que haurà de ser més responsable que a primària, ja que els professors no li estaran tan a sobre i haurà de ser més resolutiu, aprendre a treballar en grup…”, afegeix la Yousra. La secunda en la idea Patrícia Galiana, cap d’estudis de l’Institut Gorgs de Cerdanyola del Vallès: “Passar de l’escola, un espai on els infants han estat molts anys i molt protegits, a l’institut als 12 anys és un trasbals per a la majoria de nois i noies. Les seves expectatives de canvi són molt grans, tenen ganes que els tractem com a adults i el pas definitiu es fa al deixar l’escola dels petits”.\nEls joves no saben ben bé què els espera a l’institut, i això, en paraules de Galiana, “els provoca nerviosisme i excitació”. Ara bé, què hem de fer les famílies? “Acompanyar-los, com hem fet fins ara, donant-los seguretat i mostrant la nostra disponibilitat si ho necessiten”, suggereix Galiana, que subratlla que “les pors dels pares no són les mateixes que les dels nens que s’incorporen a l’institut”. Per tant, continua, “el millor és que no ens avancem a suposar les possibles dificultats que trobaran”, i recomana que estiguem “al seu costat, però sabent que el procés l’han de fer ells, que són els que han de viure fasi també en dos aspectes que angoixen els progenitors: “Els nois i noies sempre estan acompanyats per adults –els professors dels centres– i els alumnes grans no tenen cap interès pels petits. Per tant, les interferències entre cursos són mínimes”. “Com la majoria de coses en la vida, com més tranquils estiguem nosaltres, més seguretat els donarem”, prossegueix.\nPer a Galiana, una de les principals dificultats que troben els nois a l’institut és passar de pocs professors a primària a un per matèria a l’ESO, ja que això implica una capacitat organitzativa per a la qual no sempre estan preparats”. És important, continua, “que facin servir l’agenda, que escoltin les instruccions del professorat i facin preguntes si tenen dubtes (que en tindran), i que es mentalitzin que cada dia han de dedicar una estona a l’estudi a casa per consolidar el que han treballat a classe”. Des de l’institut són conscients de la dificultat de l’adaptació a primer, i per això intenten “fer un acompanyament més intensiu a través de tutors entregats i vocacionals, un equip docent que vagi a l’una, molts acords comuns i oferir tot el suport possible a alumnat i famílies a través d’entrevistes personals i de grup, tantes com calgui”,destaca la cap d’estudis. “Després d’un mes de curs, també es fa una avaluació inicial i s’informa les famílies del procés d’adaptació dels seus fills, tant en aspectes de continguts i treball dins i fora de l’aula com de relacions amb companys i professorat i des de l’inici es fomenta la implicació dels professionals del departament d’orientació dels centres a través, per exemple, dels PIM (pla d’impuls i millora), d’actuacions a nivell de tutoria de grup o de docència directa d’alguna matèria transversal. També s’informa de l’existència dels equips de mediació per a la resolució de conflictes entre iguals i dels programes de detecció i acció sobre el bullying”, apunta Galiana.\nUN PAS NATURAL\nAl seu torn, la psicòloga Ana Asensio afirma que, “tot i que els canvis causen incertesa, cal trobar l’equilibri”. “Ni hem de buscar-los contínuament per estimular-nos ni hem de defugirlos quan se’ns presenten”, prossegueix. Per a Asensio, la vida “esdevé un canvi d’etapa continu, físicament i madurativament, d’amics, d’escola, de professors, etc.” És per això que recomana “no deixar-se portar per la por o per un instint protector excessiu i abraçar el canvi com una cosa natural i constructiva, que va unida a la vida i és el que fa possible la nostra evolució”. Per a la psicòloga, “no hi ha dubte que la perseverança i el fet d’entendre les circumstàncies com a reptes i oportunitats enriquirà la nostra vida”.\nSi el que han d’afrontar és un canvi d’escola, Asensio recomana a les famílies “estar en contacte amb el nou centre, conèixer-lo de prop, saber-ne la metodologia i el professorat i intentar acompanyar els nostres fills durant el procés”. “Que escola i família vagin de bracet serà la millor garantia d’èxit”, assegura. És important, també, “observar si el nostre fill o filla va content a escola i donar-li temps i espai perquè s’hi adapti, conegui els companys i es faci el seu propi lloc en el grup i el nou espai”. Per vèncer la sensació de vertigen que normalment acompanya els pares quan el seu fill debuta a l’institut, la psicòloga recomana “haver desenvolupat una actitud de confiança cap al fill, i estar tranquils si a casa col·labora i es mostra responsable i respectuós, si va bé en els estudis, si compleix els horaris, si fa un bon ús dels diners i el seu caràcter es manté estable, sense alteracions de conducta, etc.”\nconexión emocional consejos educación emocional familia formación niños padres psicología serpadres valores\n← Artículo de Ana Asensio en Ser Padres\nArtículo de Ana Asensio en Enfemenino →


Alsina admet que l'independentisme està "en un punt mort" per "l'oposició" de Sánchez a un referèndum La República\nAlsina admet que l’independentisme està “en un punt mort” per “l’oposició” de Sánchez a un referèndum\nACN Brussel·les.-La consellera d’Acció Exterior, Victòria Alsina, ha admès que l’independentisme està “en un punt mort” per “l’oposició” del president espanyol Pedro Sánchez a “negociar un referèndum”. En un debat […]\nACN Brussel·les.-La consellera d’Acció Exterior, Victòria Alsina, ha admès que l’independentisme està “en un punt mort” per “l’oposició” del president espanyol Pedro Sánchez a “negociar un referèndum”. En un debat organitzat per la Chatham House a Londres, Alsina ha lamentat aquest dimecres que Madrid no busqui una “solució política” a l’afer català amb un plebiscit, sinó que abordi el problema “a través de la justícia”. Alsina ha afirmat que no existeix un mecanisme de secessió a la constitució espanyola i que la independència s’ha de “negociar” amb el govern central. A més, ha denunciat que els drets “polítics i humans” no s’estan garantint en el cas català. “És un aspecte rellevant”, ha remarcat.\nPer la seva banda, el diputat de l’SNP Alyn Smith ha defensat que el referèndum torna a estar sobre la taula a Escòcia pel Brexit. Davant les reticències de Londres, Smith ha avisat que no buscaran un referèndum que no sigui vinculant.


De Tomás s'entrena de nou amb els seus companys - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nDe Tomás s'entrena de nou amb els seus companys\nefe 25.02.2020 | 23:44\nEl davanter de l'Espanyol Raúl de Tomás es va entrenar ahir amb normalitat amb la resta dels seus companys a la Ciutat Esportiva Dani Jarque, amb la qual cosa sembla que estarà a punt per jugar contra l'Atlètic de Madrid diumenge. El futbolista, que s'ha perdut per culpa d'una lesió a l'abductor dret els tres últims partits del seu equip, dos de lliga, potser podria jugar demà contra el Wolverhampton, però el fet que l'equip estigui gairebé eliminat de la competició pot provocar que Abelardo li doni descans.\nEl davanter és el principal argument ofensiu de l'Espanyol aquesta temporada des que va arribar en el mercat d'hivern, amb cinc gols en cinc partits disputats.\nD'altra banda, el porter de l'Esp\nanyol, Diego López, va explicar ahir que «la situació és difícil» però va apuntar que l'equip continua «creient» en la salvació. El gallec va afegir que l'equip té encara «moltes possibilitats d'aconseguir l'objectiu, tot i que casa vegada que passa una jornada és obvi que queda menys marge. El porter va insistir que el compromís del vestidor és màxim en aquests moments i que «no permetré que ningú em recrimini falta d'actitud, compromís o professionalitat» en les seves actuacions.\nRaúl de Tomás, reforç de l'Espanyol per rebre el potent Atlètic de Madrid.


Paper Mullat: de juliol 2009\n444. Ja podeu baixar Firefox 3.5\nJa podeu baixar la versió 3.5 del navegador Firefox.\nEl tema dels navegadors és ben personal. Molta gent usa l'Internet Explorer perquè és el que ve presintal·lat amb Windows.\nPerò el món no s'acaba amb l'Explorer. Hi ha un munt de navegadors d'Internet, tots gratuïts. Jo he provat Opera, Flock i Chrome, i conec gent que prefereix cada un d'aquests navegadors. Però, de moment, jo em quedo amb Firefox.\nescrit a les 7:58 a. m. 6 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Firefox, informàtica, internet, navegadors d'Internet


Comunica’t amb èxit parlant en públic\nVols captar l’atenció del públic quan fas una presentació en públic? Vols estructurar correctament el teu discurs i controlar la comunicació no verbal? Aquest curs d’oratòria i comunicació et dona les eines necessàries per enfrontar-te amb seguretat davant d’un auditori.\nConeixeràs les característiques del llenguatge oral, aprendràs a utilitzar els diferents recursos comunicatius per captar l’atenció del públic i identificaràs els aspectes bàsics de la comunicació no verbal per poder realitzar una presentació en públic convicent i efectiva.\nEl curs compta amb una part teòrica centrada en el lideratge, la oratòria i les habilitats comunicatives, i una part pràctica centrada en com parlar en públic. A partir del visionat de diferents intervencions en directe, s’analitzaran les errades més freqüents en comunicació oral i els conceptes bàsics per un millor control de la gestualització i altres aspectes de la comunicació no verbal. A més, els alumnes podran posar en pràctica tots els aspectes estudiats amb una simulació d’una intervenció en públic en el seu context professional.\nEl curs està obert a totes aquelles persones que vulguin millorar les seves habilitats comunicatives en públic.\nCapacitació i adquisició dels conceptes fonamentals per la comunicació davant de diferents tipus d’auditoris.\nCom ho direm\nA qui ho direm\nPerquè ho direm\nHabilitats de l’orador\nComunicació Verbal/No verbal\nA QUI HO DIEM\nÚs de recursos\nConsultor i coach expert en comunicació, protocol i lideratge. Ha estat cap de l’oficina de Protocol del Gabinet. Departament d’Empresa i ocupació. Generalitat de Catalunya.\ndel 29 al 30 de novembre de 2021, dilluns i dimarts de 16.00 a 20.00 hores\nMetges del CoMB, COMG, COMLL, COMT: 95€\nAltres professionals: 127€


Finalització de les obres d’urbanització de la 1ª fase del C/ del Sol de Maldà | Consell Comarcal Urgell\nConsell Comarcal de l'UrgellNotíciesFinalització de les obres d’urbanització de la 1ª fase del C/ del Sol de Maldà\nFinalització de les obres d’urbanització de la 1ª fase del C/ del Sol de Maldà\nRecentment s’han finalitzat les obres d’urbanització de la 1ª fase del carrer del Sol de Maldà, vial que travessa d’est a oest el nucli per la part central de la població.\nLes obres han consistit en la renovació de la pavimentació d’un tram de 125 metres lineals del carrer del Sol situat entre el C/ Ramon i Cajal i el C/ de la Roca, la substitució de la xarxa d’abastament d’aigua, la millora de l’enllumenat públic, la renovació de la xarxa de clavegueram d’aigües pluvials i residuals i la millora de murs de contenció i proteccions en aquest tram del vial.\nLa urbanització d’aquest carrer s’ha executat a iniciativa de l’Ajuntament de Maldà en el marc del PUOSC 2012-2016 de la Generalitat de Catalunya.\nLes obres d’urbanització, amb un pressupost de 87.385,01.-€, s’han desenvolupat sota la direcció dels Serveis Tècnics del Consell Comarcal de l’Urgell, que també van redactar el Projecte d’urbanització de l’àmbit.\nAmb la intervenció executada s’ha renovat aquest espai públic que es trobava en molt mal estat de conservació, millorant la seva funcionalitat i la imatge urbana, amb la finalitat que sigui útil per al conjunt de la població.


El PS acusa Marsol d'haver complert la meitat del programa\nLa candidata Dolors Carmona demana que l’elector “no es deixi enlluernar per polítiques superficials”\nEl Partit Socialdemòcrata (PS) critica que l’actual cònsol major de la capital, Conxita Marsol, no ha complert ni la meitat del seu programa electoral durant els quatre anys de mandat. Així ho va explicar Dolors Carmona, candidata pel PS, durant la presentació de la llista per a les eleccions comunals del 15-D.\nLa candidata, actualment consellera de la minoria, va assegurar que després d’un estudi de mesos, hauria complert el programa dels quatre anys fins al 48 per cent i que “en els últims mesos hauria començat a augmentar el percentatge per arribar a l’aprovat”, va relatar el número dos, Sergi\n#13 Bany de realitat\nPer molta PROPAGANDA que desplegueu us fotreu una bona castanya el dia 15!!\nNo heu fet res. Ni sou capaços! I aquests us han passat la ma per la cara!!!\nAu, obriu els ulls!!!\n#12 Es que no perdra\ncansina va dir..En 4 anys, es el cop que més triomfalista es mostra la Sra Carmona. Llastima que sigui ara que ja ha acabat el seu mandat. Si perd, el PS, acumularà 12 anys a la oposició. Buffffffff, no hi havia d'atres candidates???????????\nSap greu dir-te no perdrà, ves-te fent a l idea perque la realitat es tossuda\nEn 4 anys, es el cop que més triomfalista es mostra la Sra Carmona. Llastima que sigui ara que ja ha acabat el seu mandat. Si perd, el PS, acumularà 12 anys a la oposició. Buffffffff, no hi havia d'atres candidates???????????\nLa sra. Marsol s' ha gastat lo que tenia i lo que no tenia, enlloc de baixar deute ...\nQue ens expliqui bé tots els milions d' euros de deute que ha deixat !\n#9 Biel S\nEl PS no ha fet ni dit res en 4 anys i ara es treu una enquesta que diu que la Marsol ha fet el 50% de lo promés.\nI perque no ho ha dit abans? Ara es desperta el PS? DEMAGOGIA\nSal a la calle, Dolors... y mira a tu alrededor\n#7 Un canvi a quin cost?\nakinator va dir..Juaaaaasssssssss!!!! Dolors, que no veus que fent aquests suposats i pretesos "atacs" sortiu retratats vosaltres!!!! Gent de les altres parròquies, turistes, tothom... dient que Andorra la Vella ha fet un canvi i vosaltres us entossudiu amb aquest argument?\nDe veritat, canvia d'estrategia. AQUESTA NO US SERVEIX!!!!!\nSort ha tingut dels ingressos que han augmentat pero la meritxell 4.3 milions de suplement, a pagar tu a pagar jo, tambe cal pensar en l estalvi i no gastar-ho tot....\n#6 Ves pels barris i pregunta\nCiutadà andorrà va dir..Gran mentida! Agafeu el programa de Marsol i veureu clarament que ho ha complert gairebé tot! "Bon" programa ha de tenir el PS per poder superar Marsol en aquestes eleccions. Els fets superen les paraules; venent fum dificilment podran convencer de ser millors que l'actual Comú.\nSi vas a la meritxell potser no , pero ves pels barris i pregunta, Carrers plens de brossa, pregunta pels autobussos...pujada de preus als serradells, 4.3 milions de suplement per la meritxell...\nDoncs ja poden seguir fent polítiques “superficials”. Li han donat el tomb a la parròquia. Una parròquia que els anys socialistes va anar perdent pistonada, va endeutar el comú i no va invertir\nMolt poc t'has llegit tu el programa company! De veritat mira-ho be. Això si no vagis a la pàgina web de DA perquè ja no hi és. Perquè serà?...\nTeniu el meu suport PS. No en puc més d'aquest comú de la Sra. Marsol


20 febrer, 2019 albertalsina 0\nBegur inaugurava la primera prova del provincial de terra de les cinc previstes aquest 2019. A les 9:30 h els equips participants es reunien a pneumàtics i grues Palafrugell, on es realitzaven les verificacions administratives i tècniques. Tot seguit pujaven cap a Begur, al parc tancat la Vinya, on es reunien tots els vehicles. A les 11:30 h es donava el tret de sortida, on els trenta-set inscrits havien de realitzar un total de 7 trams de regularitat amb un total d’uns 90 km, tot sobre pistes de terra. Com a favorits sortien Jordi Garriga-Carla Garriga amb Suzuki Vitara, Carles Bracons-Àngel Silva amb Fiat Panda 4×4, Gabander-Gabander amb Suzuki Vitara. Cal destacar la nova incorporació del trofeu Panda Race TPR on només hi podien participar vehicles de la marca Seat o Fiat Panda, el qual va tenir 15 vehicles inscrits.\nCarles Bracons-Àngel Silva varen ser els clars dominadors de la prova des del principi, adjudicant-se tots els scratx. La segona posició va ser per Ricard Ferron-Carles Ferron amb Mitchubishi Montero i Pere Sabates-Josep Sabates amb Seat Marbella van quedar tercers. Molt bona actuació de Jorge Lanosa-Roma Pont que provaven sort a la terra amb un Fiat Panda 4×4. Cal dir que són els actuals campions de la Copa Gironina de Regularitat 2018. En l’apartat iniciació els guanyadors varen ser Jordi Caula-Cristina Lloret i el trofeu Panda Race va ser per Carles Bracons-Àngel Silva.\nEl final de prova va ser a Aiguablava, un dels llocs mítics de la Costa Brava, on es va fer el dinar i el repartiment de premis.\nUn recorregut del agrat de tots els participants i que el varen seguir un nombrós públic.\nLa pròxima prova serà el dia 6 d’abril a Bellcaire d’Empordà.\ntags: Begur Rally Clàssic\nprevious La zona blava de Banyoles ja es pot pagar amb el mòbil\nnext Forallac realitza obres al principal vial d'accés a Fonteta


186 Hotels a Bialystok, Polònia\nAls nostres clients els hi agrada Bialystok segons 50 valoracions\nOn allotjar-se a Bialystok\n\nBasat en 3 opinions \nMés sobre Bialystok\nDescobreixi els barris de Bialystok\nVegi un mapa amb tots els nostres allotjaments a Bialystok\nBialystok City Center 123 hotels\nSienkiewicza 33 hotels\nMlodych 17 hotels\nOsiedle Antoniuk 7 hotels\nOsiedle Skorupy 5 hotels\nOsiedle Dojlidy 1 hotels\nTrobar els preus més barats en els millors hotels a Bialystok, Polònia és fàcil amb Agoda.com. Amb més de 122 diferents establiments, tenim una gran varietat on triar. Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Bialystok té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. No es retrassi i resevi avui per tenir les millors ofertes d'hotel a Bialystok!\nQuè fer a Bialystok Trobar més allotjaments a Bialystok Hotels Bialystok populars:\n1 visitant està mirant propietats a Bialystok


L'N-II ja està lliure del pas de camions - El Gerió Digital\nEls camioners tindran bonificacions d'entre un 35% i un 50% al peatge de l'AP-7\nDivendres, 19 d'abril de 2013 00:15h\nEls cartells de l'autopista a peu de N-II ja informen de la mesure © Josep Serra\nLes restriccions, que ja s'han començat a aplicar, s'estenen als 81 quilòmetres d'N-II que hi ha entre Maçanet de la Selva i la Jonquera. Amb l'objectiu de reduir la sinistralitat que arrossega la nacional i millorar-ne la fluïdesa, els camions han de fer servir obligatòriament l'AP-7.\nAquí, els transportistes tindran bonificacions de peatge que oscil·laran entre el 35% i el 50%. El primer percentatge s'aplicarà en el cas dels tràilers que facin tot el recorregut per l'autopista, i l'assumeix íntegrament Abertis. Pel què fa als descomptes del 50%, s'aplicaran en aquells moviments interns, i aquí la Generalitat i l'Estat faran aportacions per cobrir el 15% que no assumeix la concessionària.\nA tots els trams de l'N-II on s'apliquen les restriccions, n'hi ha un on el trànsit de camions de gran tonatge està completament vetat: la travessera de Bàscara (l'únic punt on la carretera parteix un poble). A la resta de trams de l'N-II, es permet que els camions hi circulin només en casos puntuals i sempre, fent-hi el mínim trajecte imprescindible.\nEn concret, quan necessitin repostar, quan hagin de fer operacions de càrrega i descàrrega o quan necessitin passar per un tram de l'N-II per enllaçar amb un altra carretera (en el cas dels trànsits locals).\nAquells camioners que incompleixin les restriccions, s'enfronten a una multa de 500 euros. Amb l'agreujant, en aquells casos en què el transportista sigui estranger, que si no abonen la sanció a l'instant els Mossos d'Esquadra els hi immobilitzaran el vehicle.\nLa Generalitat calcula que cada dia circulen 3.842 vehicles pesants per l'N-II entre Maçanet de la Selva i la Jonquera. D'aquests, 3.652 (un 93%) tenen quatre o més eixos.\nLes estimacions que fa el Departament de Territori són que l'entrada en vigor de les restriccions permetrà desviar-ne 2.850 per l'autopista AP-7. Els 700 i escaig camions restants, són els que fan trànsits locals o bé utilitzen l'N-II com a via per enllaçar amb una altra (per exemple, aquells transportistes que vénen de França i han d'anar fins a Olot per la C-260).\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat també ha fet un estudi de costos que demostra que, amb les bonificacions de peatge, els camioners no perdran diners havent de passar per l'AP-7. L'estudi s'ha centrat en analitzar les despeses i el temps que suposa per a un tràiler fer tot el recorregut entre Maçanet i la Jonquera per N-II o bé per AP-7.\nSi es passa per autopista, es guanya fins a mitja hora de temps. Per contra, però, el sobrecost -tenint en compte el peatge- entre aquesta opció i l'N-II és de 4,40 euros.\nSegons concreta el Departament, però, aquesta diferència ja s'anul·la amb la bonificació del 35% del peatge, que s'aplicarà per als camions que facin tot el recorregut per AP-7. En el cas d'aquells moviments interns, els descomptes s'enfilaran fins al 50%.\nDes d'aquest dimecres i fins diumenge, la Generalitat també ha engegat una campanya informativa a peu d'N-II per informar els camioners de la mesura. En total, es repartiran fins a 50.000 tríptics i fulletons en sis idiomes a benzineres i àrees de servei de la nacional.\nBàscara lluitarà perquè l'N-II no es converteixi en autovia\nInformen als camioners de la prohibició de passar per l'N-II


"Encara que soni cursi, el més important de l'aventura és el viatge interior"\nRUT VILAR ·03/02/2012 - 09:45h\nFa un parell de setmanes que és a casa i ja troba a faltar la tranquil·litat de l'Antàrtida. Celebra, en canvi, ser a prop de la família i poder menjar tot allò que li ve de gust. Albert Bosch, el primer català que arriba al pol Sud i el primer de l'Estat espanyol que ho fa en solitari i sense assistència, parla pels colzes, potser perquè va passar 42 dies en ruta sense creuar-se amb cap ésser humà. Va emprendre la seva aventura amb Carles Gel, amb qui tenia previst arribar al pol el 14 de desembre, coincidint amb el centenari de la fita assolida per Roald Amundsen, el pioner d'aquest tipus d'expedicions. Al final, Bosch va trepitjar el punt més austral de la Terra el 4 de gener i tot sol.\n"Volia arribar al pol el 14 de desembre i acompanyat. I el 14, era a mig camí i tot sol"\nLa tornada ha estat un xoc, igual que a l'Antàrtida passava de -35 a 25 graus de cop, quan escalfava aigua dins la tenda, ara he passat de la solitud extrema, de la tranquil·litat més absoluta, a la multitud radical. Hi ha moments en què em sento fins i tot estressat.\nHa pogut reflexionar sobre el que ha aconseguit?\nM'agrada escriure i he fet un blog on he anat canalitzant les meves sensacions. El que encara no he tingut és un temps de qualitat per analitzar el que he après en aquesta experiència tan intensa. Per mi, això és el més important, no només passar-ho bé o aconseguir un repte esportiu, sinó l'aprenentatge d'actituds i conductes. També, encara que sembli cursi, el viatge interior. Hi ha qui el busca en la religió o en la meditació, jo el trobo en aquestes experiències tan intenses, en llocs tan especials.\nPer què va arribar amb 22 dies de retard sobre el previst?\nEns vam quedar 15 dies encallats, 13 sense gairebé poder sortir de la tenda pel mal temps, un embolic gros. Era una situació molt límit, amb temperatures molt baixes, molt de vent i poca visibilitat. La tenda estava plena de coses, menjar, aparells, roba... Tot just ens quedava un metre per a cadascú. I així vam passar 13 dies! Després, al Carles li va començar a molestar el peu i vam estar dos dies més esperant la seva evacuació.\nQuin inici d'aventura!\nDoncs sí. Aquesta experiència jo no l'havia previst tot sol, la vam preparar en parella, amb Carles Gel, però al quilòmetre 30, després de 19 dies, em vaig quedar sol. I en 24 hores, em vaig haver d'adaptar. La primera sensació va ser de vertigen, em quedaven 1.120 quilòmetres per fer. Però en un parell de dies vaig veure que em resultaria fins i tot més fàcil, estava ple d'energia, em creixia la confiança per minuts. Estava serè, tranquil, confiat, fins i tot content. Amb un cert amor propi positiu que et fa valorar més el que hi ha al teu voltant, una força que et catapulta.\nAbans d'iniciar la ruta, es va haver de preparar molt mentalment?\nHas d'aprendre a esprémer al màxim l'experiència, no buscar només el gaudi i la notorietat. Això és important, però és una part molt petita que t'ha d'aportar el repte. Ja fa anys que experimento aquesta sensació amb els esports d'aventura, tot i que, en aquesta ocasió, ha estat extrem. Tenir tant de temps de qualitat amb un mateix és un luxe que poques vegades ens podem permetre en la vida quotidiana. Més que anar a un psicòleg o buscar un coach, a mi em serveix la meva trajectòria, l'experiència de portar 18 anys fent projectes ambiciosos i complexos. Això t'ensenya a preparar-te psicològicament.\nÉs més important el cap que el físic?\nSi no tens aquesta trajectòria que et deia, és molt difícil que el teu cos estigui preparat per a això. Has de conèixer el teu cos. De fet, jo crec que físicament hi ha gent que estaria molt més preparada que jo per fer aquesta aventura, però la relació físic-ment és un altre tema. De vegades creus que el teu cos està al límit de les seves forces, però si has patit molt en altres experiències, saps que no és veritat, que el cos dóna més, i que tot i així de vegades has de parar per evitar trencar-lo. La gent diu: "No hi ha límits". Doncs jo crec que sí que n'hi ha, i és molt important conèixer-los. Fer una expedició com aquesta sent novell, seria inviable. Cal experiència i autoconeixement mental i físic.\nCom es va entrenar?\nJo m'entreno constantment, sempre estic amb projectes exigents: duatlons, triatlons i un parell d'ultraman cada any. Tot això t'entrena, t'ensenya a patir, a conèixer el teu cos i veure't en situacions en les quals no t'has trobat mai. Una cosa tan senzilla com muntar la tenda, a l'Antàrtida, es converteix en un exercici molt exigent. També vaig fer una preparació específica per a l'esquena, que aquesta vegada em preocupava molt perquè havíem de carregar uns 130 quilos cadascun.\n"Has d'esprémer l'experiència, al màxim, no buscar tan sols el gaudi i la notorietat"\nPer què assolir la fita en el centenari de l'arribada de Roald Amundsen al pol Sud?\nLi donava més simbolisme, va ser el leitmotiv inicial. Si ho fem, ho fem pel centenari, vam dir. També és important per una qüestió d'estratègia de comunicació i també et connecta amb la història, amb els aventurers de veritat. Jo vaig pensar molt en els pioners i vaig llegir-ne llibres. Aquells paios anaven en pilotes, sense res, sense pla B, allò era aventura! Nosaltres estem més connectats a les comoditats i les responsabilitats. És diferent.\nAra no ja van amb brúixoles...\nNo, anem amb GPS. Però tot i així hi ha una part d'incertesa. Jo volia arribar el 14 de desembre i acompanyat, i resulta que el 14 estava a mig camí del pol i sol, però era molt xulo. Si assumeixes el repte amb certa autenticitat, el terreny segueix sent tan verge, tan extrem i tan incert com fa cent anys. És bonic pensar que un lloc s'ha preservat gairebé idèntic i que l'Antàrtida segueix sent tan complicada com temps enrere.\nVa trobar una ruta massificada, com diuen que està l'Everest?\nAl pol Sud hi ha entre quatre i vuit expedicions a l'any, però en aquest, pel fet de ser el del centenari, n'hi ha hagut unes 30. Tot i això, el terreny és tan extens que només vaig coincidir amb una noia, molt valenta, anglesa, Felicity, que feia l'itinerari al revés, del pol Sud al mar. Jo feia 42 dies que no veia ningú quan me la vaig trobar, ella només quatre; li vaig fer una abraçada tan forta que gairebé la trenco. Ella estava contenta; jo, emocionat.\nCom era la seva jornada habitual?\nEm marcava etapes per hores. Al principi, vaig començar amb jornades de vuit, i em semblava molt. Després, vaig veure que no avançava com creia i les vaig allargar. Feia jornades d'entre nou hores i mitja i deu, i els darrers dies, d'onze. Durant la marxa, parava cada hora per beure una mica i menjar una barreta energètica. Al final del dia, em quedava molta feina a la tenda: posar la roba a assecar, perquè estava tot congelat, preparar coses, els peus, fondre neu, menjar, escriure el diari... No em sobrava el temps. Fins i tot em resultava complicat arribar a dormir sis o set hores. M'aixecava entre les cinc i les sis del matí.\n"Quan arribes, sents felicitat i certa nostàlgia. S'acaba una cosa que no repetiràs mai a la vida"\nSí, duia un telèfon satèl·lit. El telèfon i el GPS són els elements essencials de seguretat. Parlava amb la meva dona, que alhora feia de coordinadora, gairebé cada dia.\nHa notat la petjada del canvi climàtic en el paisatge?\nL'Antàrtida és el lloc del món on menys es nota. Potser en la banquisa hi ha llocs on el gel es desprèn una mica. Pero a l'Himàlaia, en canvi, es nota moltíssim, i a l'Àrtic és on més es nota. Vaig estudiar de fer el pol Nord, el meu pròxim repte, des del Canadà o Rússia, i des de Rússia ja no es pot fer perquè el gel s'ha desfet.\nQuè va sentir en arribar al pol?\nUna felicitat controlada, perquè quan tens tant de temps per pensar-hi, et prepares molt les emocions. Veus que el teu esforç té un sentit i et sents feliç, tot i que també penses en coses banals, com "que bé, ara podré menjar el que vulgui". Per altra banda, sents certa nostàlgia. S'acaba una cosa que no repetiràs mai a la vida. Quan em pregunten: "Has patit molt?". Jo responc: "He experimentat molt, en positiu i en negatiu".\nVostè, què volia ser quan era petit?\nAstronauta i bomber, coses d'activitat. Però després, en edat activa, volia ser campió del món de motociclisme, com Freddie Spencer. El Dakar era el meu somni de joventut. I vaig aconseguir participar-hi en diverses ocasions, sempre, però, compaginant-ho amb la muntanya.


Parets, terres i sostres - RBLC\nÉs recomanable l’ús de gres o altres materials resistents a la humitat en sòls i parets, si desitges materials que no es facin malbé relativament ràpid amb l’ús del bany. Es poden trobar materials de qualitat des de 10 € / m2 si es busquen bé. Reserva la pintura només per a sostres i llocs on no hi hagi contacte directe amb l’aigua.\nÉs habitual col·locar falsos sostres en els banys per col·locar il·luminació encastada i per distribuir les instal·lacions.\nOrdre dels treballs\nL’ordre dels treballs a realitzar per a la reforma del bany és el següent:\nEn primer lloc s’han de realitzar els enderrocs, extraccions i picar l’enrajolat i sòls\nDesprés de realitzar les instal·lacions elèctrica i de fontaneria\nDesprés la pintura de sostres i l’enrajolat de sòls i parets\nAquest moment es realitza la instal·lació de sanitaris\nFinalment el moblista\nI recorda que la teva reforma no ha de costar un dineral. Pots aconseguir la teva nova reforma amb una excel·lent relació qualitat-preu, tant per pis propi com per a lloguer. Pots sol·licitar un pressupost online i gratuït sense compromís per a la reforma del teu habitatge a Reformes Barcelona Low Cost. Som una empresa de reformes a Barcelona, fiable, ràpida i econòmica. Facilita’ns les dades de la teva bany i comprova-ho.[:en]It is\nPrevPreviousClaus per un bany de 10:


Orient Mitjà Emirats Àrabs Units\nEl port aeri més gran dels Emirats Àrabs Units es troba a Dubai i és anomenat Aeroport Internacional (Aeroport Internacional de Dubai). Està destinat a aeronaus civils i rep el 6º lloc del planeta per facturació de passatgers.\nL'aeroport de Dubai té un codi IATA internacional: DXB. El fet és que en el moment de l'obertura del port, l'abreviatura DUB va ser ocupada per Dublín, per la qual cosa la lletra U va ser reemplaçada per X. L'any 2001 es van dur a terme reparacions, de manera que el sistema màxim de passatgers es va incrementar de 60 a 80 milions de persones per any.\nLa història de l'aeroport de Dubai va començar el 1959, quan Sheikh Rashid ibn Said al-Maktoum va ordenar la construcció d'un port aeri modern. La seva obertura oficial es va produir el 1960, però, es van dur a terme reparacions fins a mitjan anys 80 del segle XX.\nAerolínia internacional de Dubai Aerolínies en Emirats Àrabs Units\nLes principals empreses que es basen aquí són:\nFlydubai és una operadora de baix cost amb servei a la terminal №2. Realitza vols als països del sud d'Àsia, Europa, Àfrica i Orient Mitjà.\nEmirates Airline és una de les aerolínies més grans del país. Posseeix més de 180 avions d'aviació ampla Boeing i Airbus. Els vols es realitzen a tots els continents del planeta ia les illes més grans. Els vols d'aquest transportista només es mantenen a la terminal núm. 3.\nEmirates SkyCargo és una filial de Emirates Airline. El transport es realitza a tots els continents.\nL'aeroport és utilitzat com un centre secundari per operadors com Iran Aseman Airlines, Jazeera Airways, Royal Jordanian, etc. Els vols internacionals regulars són regularment realitzats per les següents aerolínies internacionals: Biman Bangladesh Airlines, Yemenia, Singapore Airlines.\nMolts viatgers experimenten com no perdre's a l'aeroport de Dubai, ja que la seva superfície total és de 2.036.020 metres quadrats. Els turistes poden navegar per l'esquema del port aeri, però, generalment, tots els avions són rebuts pels empleats i ajuden els turistes a arribar a la zona que necessiten.\nPer un càrrec addicional, el servei Marhaba està disponible aquí. Es tracta d'una reunió, acompanyant als passatgers i assistència integral. Heu d'ordenar aquest servei com a mínim un dia abans de l'arribada o la sortida.\nTots els terminals de l'aeroport de Dubai estan dividits en sectors. Anem a considerar-los amb més detall:\nLa terminal n.º 1 porta el nom de Sheikh Rashid i consta de 2 parts: C i D. Hi ha 40 bastidors per al control de passaports, 14 punts de reclamació d'equipatge i 125 aerolínies. L'edifici té 60 portes (sortides a terra).\nTerminal número 2 : serveix als petits transportistes aeris del Golf Pèrsic i de les cartes. L'estructura consta de sòls subterranis i baixos. Hi ha 52 zones de control d'immigració, 180 taulells de facturació i 14 carrusels per equipatge.\nLa terminal 3 - es divideix en 3 parts (A, B, C). Les àrees de sortida i arribada es troben en diverses plantes, on hi ha 32 teletraps. Només arribarà aquí l'Airbus A380.\nZona VIP : s'anomena AL Majalis i està destinada als titulars de la targeta intel·ligent, així com per a persones diplomàtiques i convidats distingits. La terminal té una superfície de 5500 metres quadrats. m i consta de 2 plantes.\nQuè puc fer a l'aeroport de Dubai?\nSovint, els viatgers es troben a l'aeroport per diverses hores, i de vegades dies, així que tenen una pregunta natural sobre el que és interessant veure a l'aeroport de Dubai. Els Emirats Àrabs Units són un país altament desenvolupat amb una cultura única, per tant, a cada terminal trobareu alguna cosa sorprenent i original. Per exemple, poden ser sales separades per pregàries o dutxes gratuïtes.\nEls llocs més populars de l'aeroport de Dubai són botigues lliures d'impostos, perquè comprar aquí no és pitjor que a la mateixa ciutat. Aquests establiments són oberts les 24 hores del dia i estan disponibles per als passatgers de totes les companyies aèries. Aquí, a preus assequibles, es poden comprar roba de marca i articles essencials, així com una varietat de productes i alcohol.\nPer a la comoditat dels turistes a l'aeroport de Dubai, hi ha un canvi de divises, un saló de negocis per a reunions de negocis i centres esportius i de fitness. Encara aquí és possible fer front a l'ajuda d'una publicació de primers auxilis i obtenir una targeta SIM local.\nOn menjar a l'aeroport de Dubai?\nAl territori del port aeri hi ha uns 30 establiments públics de restauració. Podeu menjar tant a la xarxa internacional d'autoservei (per exemple, McDonald's) com a restaurants de luxe amb cuina xinesa, índia i francesa. Els més populars són Tansu Kitchen, Lebanese Bistro i Le Matin Francois.\nOn dormir a l'aeroport de Dubai?\nAl territori de l'aeroport hi ha cabines de dormir, que es diuen SnoozeCube. Cadascun d'ells disposa d'un llit, TV i internet. El preu del lloguer és de 20 dòlars durant 4 hores. També a l'aeroport de Dubai es troba l'hotel de cinc estrelles Dubai International, apte per al trànsit. Els visitants disposen de clubs de salut amb piscines, restaurants i habitacions de diverses categories.\nSi us quedeu a l'aeroport de Dubai per menys d'un dia, no necessiteu una visa. Al mateix temps, no se li permetrà sortir del territori del port aeri. Només podeu utilitzar la infraestructura de l'aeroport i passar d'una terminal a una altra. Per fer-ho, necessiteu de 30 minuts a 2 hores, tingueu en compte això en planificar el vostre temps.\nEn el cas que l'acoblament entre avions a l'aeroport supera les 24 hores i els passatgers desitgin fer una excursió per Dubai i fer una foto de la ciutat, hauran d'emetre una visa de trànsit. Té una durada de 96 hores i costa uns 40 dòlars.\nCada passatger estranger que arribi a l'aeroport de Dubai realitza un procediment per escanejar la retina durant el control de passaports. Això és necessari per a la seguretat interna del país. L'escaneig és un procediment absolutament indolor.\nDesprés d'un llarg vol, molts turistes estan interessats en la qüestió de si es pot fumar a l'aeroport de Dubai. Per a aquells que no imaginin la seva vida sense una cigarreta, en tots els terminals es van construir casetes especials amb una bonica caputxa. En els lavabos públics, el fum està prohibit per la llei .\nCom puc arribar de l'aeroport de Dubai a la ciutat?\nPer respondre la pregunta sobre el lloc on es troba l'aeroport de Dubai, cal que consulteu el mapa de la ciutat. Mostra que es troba a 4 km de la zona històrica d'Al-Garhud. A prop de les terminals hi ha parades on surten els autobusos Núm. 4, 11, 15, 33, 44 i transportaran passatgers a diferents punts del poblat.\nDes de l'aeroport, es pot arribar a Dubai amb metro . És possible accedir a la branca vermella del metro des del terminal №1 i №3. Els trens corren aquí a les 05:50 i fins a les 01:00 de la nit. El preu de l'entrada comença a $ 1 i depèn de la ubicació de la destinació final.\nLa forma més còmoda d'arribar a l'aeroport de Dubai és en taxi, que és proporcionada pel departament del govern. Les màquines es troben al terminal d'arribada i estan disponibles tot el dia. La tarifa varia entre $ 8 i $ 30.\nCom vestir a Dubai els turistes?\nMercats a Abu Dhabi\nParc Al Majaz\nDubai Parcs i Resorts\nThe Pup of the Earth - Israel\nPastís de formatge curat\nMarc Anthony va sortir primer amb Mariana Downing, que és més jove que ell durant 27 anys\nLa recepta clàssica de les galetes de civada\nNeteja del fetge amb remeis casolans a casa - 5 millors formes de Tyubazh\nCom fer una bossa de paper?\nAplicació de tovallons\nPlanetari de Tycho Brahe\nVestits de tardor 2013\nAbric de dona amb caputxa\nQuè significa el moment de la vigilància?\nParc, com en Borodinoj\nTaps de Halloween per Halloween\nSessió fotogràfica d'hivern amb un nen\nFolres de feltre\nVestits a l'estil de la Provença\nLabuteni i jeans\nSagenitis: hormonal o no?\nNova York passarà a l'aigua després de 100 anys: les prediccions de profetes confirmades pels científics\nEl príncep Harry i Michelle Obama van obrir els dos Jocs Invictus\nPa de sègol en el multivariant - receptes