Beatriz Corredor (Red Eléctrica): “En els propers 5 anys, invertirem a Catalunya 400 milions d'euros per reforçar el teixit industrial del país” | EIC\nBeatriz Corredor (Red Eléctrica): “En els propers 5 anys, invertirem a Catalunya 400 milions d'euros per reforçar el teixit industrial del país”\nEnviat per carolina.bermudo el dv., 09/17/2021 - 09:27\nLa presidenta de Red Eléctrica Española (REE), Beatriz Corredor, va admetre que “la regulació del mercat d’energia europeu és, en certa manera, ineficient”. En el cicle de conferències “Les empreses i la transició energètica” que es va celebrar el passat 16 de setembre i organitzat per la Comissió d’Energia dels Enginyers Industrials de Catalunya, Corredor va recordar que REE no té “ni influència ni competència” en la determinació del preu de la llum i que només s’encarrega dels serveis d’ajustos entre mercat i demanda que són “molt petits”. També va explicar que “el mercat està dissenyat per un moment en el que les tecnologies tenien un impacte diferent i en una conjuntura diferent”, i on s’ha d’afegir “que el preu del gas s’ha multiplicat per dotze en un any” i els drets d’emissió de diòxid de carboni s’han disparat.\nD’altra banda, la presidenta de REE va voler enviar un missatge de tranquil·litat a l’opinió pública defensant que no es poden tancar centrals nuclears ni reduir-ne la càrrega sense “el vistiplau” de l’operador i que el Consell de Seguretat Nuclear ho determini. “El calendari de descàrregues no es pot fer de manera aleatòria perquè cal garantir al territori la seguretat del subministrament, és una estructura crítica del país”, va assegurar Corredor. En aquesta línia, Corredor va reconèixer que la mesura aprovada pel Consell de Ministres suposarà per l’operador del sistema una “complexitat addicional”, pel que fa els beneficis superiors de les elèctriques, però va celebrar que se’ls donarà capacitat per “identificar, calcular, recaptar i comunicar“ aquestes liquidacions i que ho hauran de desenvolupar “amb rigor”.\nPer Corredor, les mesures que ha aprovat el govern espanyol per abaratir la factura de la llum van en la “bona direcció” perquè respecten “escrupolosament” la regulació i les directives europees i utilitzen les competències nacionals per incidir-hi.\nEn els darrers 5 anys, Red Eléctrica ha invertit 150 milions d’euros a Catalunya i té previst, en el seu pla estratègic, invertir 400 milions sobretot a reforçar el teixit industrial del país. La presidenta de REE va concretar que aquesta inversió servirà per a l’alimentació de la fabrica de Seat a Martorell, l’electrificació del Port de Barcelona, la nova subestació de la Ronda del Litoral per a la Zona Franca, també a Barcelona, i en la millora del subministrament a la petroquímica de Tarragona. També es destinaran a desmuntar l’eix Barcelona-Lleida actual, una línia de 127 quilòmetres, per tornar-la a muntar amb un nou traçat “més adequat a les necessitats socials del terreny”.\nA tot l’estat espanyol, REE té previst destinar 4.400 milions d’euros (en 5 anys) principalment a la millora de la xarxa de transport per fer possible la transició energètica, a tirar endavant nous projectes per incorporar les renovables i a la interconnexió amb Europa, una qüestió que pateix certs retards respecte a les exigències d’Europa i que ha de servir per poder garantir que episodis com el dels temporal Gloria i Filomena o el tall de subministrament d’aquest estiu es puguin resoldre amb la mateixa rapidesa.\nREE i la transició energètica\nLa presidenta de REE va advertir que un dels reptes de l’empresa és la lluita contra l’emergència climàtica i va reconèixer que això no és “ni gratis, ni barat”. Però per Corredor, Espanya té diferents avantatges a l’hora de poder contribuir en aquesta lluita a partir de la transició energètica i ha definit l’estat com una “illa elèctrica” per haver estat “pionera” en la implantació d’energies renovables com l’eòlica.\nLa presidenta de REE també va garantir que la penetració de les renovables no serà un problema per la xarxa perquè el sistema “està preparat” per la seva incorporació (Red Elèctrica disposa del Centre de Control d’Energies Renovables, un dels més avançats del món) i pel tancament progressiu de les nuclears (en un calendari fins el 2025) sense que afecti l’estabilitat del sistema.\nCorredor va expressar una “enorme preocupació” per l’oposició d’algunes plataformes socials a les instal·lacions elèctriques. “Cal explicació, comprensió i escolta” per aconseguir posar les infraestructures en servei, perquè REE “ha de ser un agent social actiu que col·labora amb les comunitats en les que impacta”.


Set dotacions dels Bombers treballen per contenir una fuita d’oli tèrmic inflamable a les Borges Blanques – La Manyana\nEls treballadors s'han confinat a la sala de control de la firma i altres han anat al punt d'evacuació\nSet dotacions dels Bombers treballen des de dos quarts de vuit del vespre per contenir una fuita d’oli tèrmic inflamable d’una empresa de les Borges Blanques situada al quilòmetre 4 de la carretera LV-7023, segons ha informat Protecció Civil, que ha activat la fase d’alerta del pla per risc químic Plaseqcat. Els treballadors s’han confinat a la sala de control i altres han anat al punt d’evacuació, i segons les primeres informacions no hi ha hagut cap persona ferida, per bé que es recomana als veïns de Juneda, Puigverd de Lleida, Castelldans i les Borges Blanques que es quedin a casa si tenen molèsties o són a prop de la zona. Ha estat la mateixa empresa la que ha avisat de la fuita al telèfon 112.\nEls Bombers, junt al personal de l’empresa, han determinat que l’origen de la fuita és un tanc amb 100 metres cúbics de capacitat. El cos d’emergències està neutralitzant la fuita i mirant de tancar la vàlvula del tanc per aturar-la.\n#bomberscat hi treballem amb 7 dotacions terrestres. Junt al personal de l'empresa, hem determinat l'origen de la fuita: un tanc amb 100 m3 de capacitat. Estem neutralitzant la fuita i mirant de tancar la vàlvula del tanc per aturar-la. https://t.co/QmoX6Iurdo\n— Bombers (@bomberscat) May 26, 2022\n(1/2) La fuita és d'HTF, un fluid utilitzat per transportar calor. El producte va caient a una cuba i no ha inflamat en cap moment, però sí que inicialment ha fet petit un núvol.https://t.co/d3XvY0oVjm\n(2/2) Juntament amb personal de l'empesa, #bomberscat treballem per tancar totes les vàlvules del sistema per aturar la fuita. Cap persona ferida. https://t.co/nYuVSNzZd1\nAlerta #PLASEQCAT #ProteccioCivil Les Borges Blanques\n— Protecció civil (@emergenciescat) May 26, 2022


La clau és sumar a Montilivi - Diari de Girona\nAmb la dificultat que suposa arreplegar bons resultats a domicili a la Primera Divisió, el gran repte del Girona per segellar la permanència és el de mantenir la bona línia a casa · En 7 de les últimes 9 temporades, les que ha disputat consecutivament a la Segona Divisió A, l'equip sempre ha estat capaç d'aconseguir més de la meitat dels punts que hi ha hagut en joc a casa\ncarles rosell girona 13.09.2017 | 07:16\nEls jugadors del Girona celebren un dels dos gols que van marcar a l´Atlètic en la primera jornada de Lliga. marc martí\nNo hi ha res com jugar a casa. Empesos per la seva afició, és allà on els equips tenen més ingredients per rendir, per sumar, i perquè els rivals s'hi sentin incòmodes. És una evidència. L'ha volgut contradir el Girona en aquests últims anys, sobretot des que Pablo Machín va apoderar-se del comandament de la nau (els números a fora l'avalen), però és una obvietat que si a Montilivi les coses rutllen, hi ha motius per estar tranquils. I més ara. Si la Segona A era una categoria igualada, feixuga i complicada, més entrebancs proposarà la Primera Divisió, en què els gironins hi debuten amb el pressupost més baix, gairebé sense experiència i davant autèntics transatlàntics. Amb la salvació com a única consigna, fer de l'estadi un fortí és indispensable. Imprescindible. De moment, el camí que s'ha començat a traçar fa prou patxoca (4 punts de 6 possibles), però no val a badar. Per calmar els ànims dels més pessimistes, és interessant fer una ullada al rendiment que l'equip ha ofert a casa durant les últimes 9 temporades; precisament, les que ha acumulat de manera consecutiva al futbol professional. Abans de desgranar-ne les conclusions, un primer cop d'ull ja permet veure el got més ple que no pas buit.\nEn primer lloc, perquè en 7 dels darrers 9 anys, el Girona ha estat capaç de sumar més de la meitat dels punts hi ha hagut en joc a Montilivi. Si això es traslladés en l'actual exercici, hi hauria més de mitja feina feta. A Primera, a diferència de Segona, es juguen 19 partits a casa. Això vol dir que hi ha la possibilidad, com a local, d'aconseguir 57 punts. Sumant-ne com a mínim el cinquanta per cent, un equip s'asseguraria 28 o 29 punts. Tenint en compte que darrerament la permanència a l'elit s'ha situat per sota els 40 (i fins i tot més avall en aquests últims tres anys), això vol dir que n'hi hauria prou en arreplegar una desena de punts a fora.\nLa teoria és senzilla. Almenys, ho sembla. Però ara cal posar-la en pràctica. Fins al moment, victòria contra el Màlaga (1-0) i un empat amb l'Atlètic de Madrid (2-2). És a dir: 4 punts de 6. O el que ve a ser el mateix: un 66,7 per cent de mitjana. Aquest mateix percentatge és el que el Girona assolia el curs passat, el de l'històric ascens a la màxima categoria. Llavors, els de Machín van sumar a l'estadi 12 victòries (8 d'elles van arribar de manera consecutiva en un registre històric), 6 empats i van cedir 3 derrotes. Aquest, de 42 punts, ha estat el segon millor balanç d'aquests últims anys, quedant-se enrere del que ocupa el primer lloc al podi. Aquest privilegi se l'emporta l'any de Joan Francesc Ferrer Rubi, en què els blanc-i-vermells es van quedar a les portes de pujar. En aquella ocasió, 48 punts de 63 (un 76,2 per cent) gràcies a 15 victòries i 3 empats. La resta, 3 derrotes.\nMontilivi també va ser important el curs 14/15, el dels famosos 82 punts que no van servir per fer de l'ascens una realitat. Aquell any, el Girona va funcionar millor a fora que a casa, però tot i això a l'estadi va arreplegar 40 punts, un 63,5 per cent. Va fer-se amb 11 triomfs i 7 empats, i tan sols va lamentar 3 ensopegades.\nProu bons també van ser els resultats de la temporada 10/11, amb Raül Agné a la banqueta i el primer cop que el club va somiar en disputar el play-off, encara que al final no ho va aconseguir. Montilivi va celebrar 11 victòries del seu equip, que va cedir fins a 6 empats. De derrotes n'hi va haver 4.\nPer contra, en dos dels últims cursos l'equip s'ha quedat sense ser capaç de sumar la meitat dels punts que ha lluitat com a local. El pitjor bagatge arribava la temporada 09/10, en què els gironins van fer-se amb 30 punts de 63 (47,6%) a l'estadi, guanyant 8 partits, empatant-ne 6 i perdent-ne més que mai: 7. Tampoc van ser massa millors els guarismes de la 13/14, amb 31 punts de 63 (49,2%) per culpa de només 7 victòries, 10 empats i 4 derrotes.\nUn calendari que espanta\nPer posar a prova la seva solidesa a casa, el Girona encara un calendari com a local que imposa respecte. Principalment, perquè per Montilivi hi passaran en les properes jornades 5 dels 6 primers classificats en l'última temporada. Obrirà foc aquest diumenge el Sevilla (4t l'any passat). El seguirà el Barça (2n i un dels favorits al títol). A mitjan octubre, torn per al Vila-real (5è), abans de rebre el Reial Madrid, vigent campió, per Fires. El particular Tourmalet el tancarà la Reial Societat, que aquest darrer curs el va cloure en sisè lloc.


Xilxes ampliarà per Pasqua la programació cultural a la biblioplatja\nImatge d'un cotxe amb la lluna davantera trencada. EFE/Arxiu\nXilxes oferirà propostes culturals i festives durant la setmana de Pasqua en el nucli marítim, iniciativa nova que promou la Regidoria de Cultura per a potenciar el turisme i la desestacionalització de l’oferta cultural.\nEntre els actes previstos per a la setmana del 18 al 21 d’abril destaca l’organització de concerts a l’aire lliure o un mercat ambulant solidari de llibres que tindran lloc en la biblioplatja. Així mateix, també s’està considerant incloure en la programació una eixida excursionista des de la platja.\nD’aquesta forma, l’equip de govern estén al nucli marítim les propostes de l’agenda cultural mensual també per Setmana Santa amb la finalitat de dinamitzar la zona de platja, a la qual molts veïns i turistes es traslladen durant aquest període de vacances.


Aquest matí mentre esmorzava i el Sol anava escalfant el menjador, entre mos i mos em quedava immòbil mirant a el cel, sentint aquella escalfor d’hivern tan agradable. Avui ja es veia que el dia seria clar, malauradament per les reserves d’aigua que tant necessitem He sortit al balcó, no feia fred, i he sentit la calma de la mar a les orelles amb unes veus que semblaven de sirenes. És hivern i la mar em crida, m’he dit. No fa gaire fred, i comencen a néixer dins meu unes ganes immenses de capbussar-me. Ho deixo tot obert de bat a bat mentre enllesteixo les primeres tasques del matí, acabar-me el suc de taronja amb llimona, fer uns estiraments per desencarcarar-me de la son que encara em queda, llegir el correu i respondre’n alguns i acabar alguns documents que vaig deixar a mitges ahir. Però entre frase i frase encara sento el cant de les sirenes, em sento ben bé com l’Ulisses, tot i que jo no em lligaré pas a la cadira. Així doncs acabo decidint que em donaré el meu primer bany de l’…\nAquest matí arran de mar no hi havia mar i tampoc no hi havia Sol, així que he sortit a buscar-lo. Diuen que les persones que viuen molts anys a tocar del mar, el trobaran a faltar sempre, i avui per mi era sempre, així que he agafat el cotxe i m’he enfilat per damunt de la boira. Al horitzó des d’un puig petitet i sense nom de la costa brava, he trepitjat la roca que també enyoro amb facilitat, i he intentat veure o intuir el mar, que es deixava veure entre la cortina blanca, en un punt entre Platja d’Aro i Sant Feliu de Guíxols.\nPer tornar a casa he passat pel costat de l’esplanada on s’instal•la sempre el circ, no he pogut evitar apropar-m’hi per veure si veia algun animal o algun pallasso, o una d’aquelles gimnastes que s’enfilen per cordes, barres i cortines. M’he apropat més i més, després d’esquivar un guarda de seguretat m’he amagat rera una caravana i m’he arrossegat per sota d’una tanca a un metre escàs d’una gàbia de serps i altres rèptils. He aconseguit arribar fins a la lona aquesta tan típica dels circs, he fet una escletxa d’entre les cortines vermelles i he vist una cosa que no havia vist mai, una barreja de pallasso, animal i home, n’hi havia dos asseguts en unes cadires i entre mig una mena de domador encorbatat. Una d’aquestes estranyes bèsties feia anar la mà picant contra la taula en forma de bec d’ocell i anava repetint “–Mire usted, mire usted”, i l’altre estranya bèstia de celles punxegudes i ulls clars repetia “–Apoyaré! Apoyaré!”. Després sortint he vist en un cartell que no sé quin di…\nLa vida és una llàgrima que mulla i resseca la parpella, que regalima per la galta acariciant un llavi, que salta vertiginosament des de la barbeta fins a un pit i continua el seu camí, deixant un traça humida que provoca calfreds quan l’alè hi toca. Una llàgrima que camina fins fer encongir el melic a resultes de les pessigolles i que es confon i es fon alhora, amb un crit, que neix de les estranyes del dolor i del plaer.\nUna llàgrima també és menuda:\nCom que comença a anar tant a poc a poc, faig intenció de tornar-lo a passar però amb un cop de volat em tapa el pas provocant que em quedi darrera seu. Veig que mira pel retrovisor i em fa senyals com d’emprenyat perquè abans no m’ha pogut passar quan ell ha volgut. No m’ho crec, en un primer moment m’enfado, però després decideixo posar-me al carri…\nLa setmana passada em va trucar la meva parella de ball per dir-me que s’havia fet mal al turmell i que estaria coma mínim dues setmanes de baixa. Així que de seguida vaig avisar al director de l’escola perquè em busqués una altra parella. El divendres mateix ja vaig anar a ballar amb parella nova, quins nervis vaig passar una estona abans. Em preguntava si seria rossa o morena, si li agradaria més la salsa o el tango, si vestiria exuberant o clàssica. Bé, tots el dubtes es van esvair en entrar al la sala. Cabell negre atzavara, esquena ample i espatlles primes, ulls encara més negres i penetrants, de la meva alçada, exòtica, tipus dona afganesa però occidentalitzada, no vaig endevinar d’on era amb aquell accent tant estrany, i no vaig gosar preguntar-li. Vam ballar i prou. Ballar sense parar, vam ballar després a la discoteca quan vam acabar de sopar, vam ballar pel carrer mentre l’acompanyava a casa, i vam ballar al ascensor, vam ballar al replà de casa i a la cuina, i al balcó... i…\nMentre seia en el mur mirant les onades com trencaven contra l’espigó, una noia s’ha assegut a uns dos mestres meu per fer el mateix una estona. Els ulls ens brillaven a tots dos fruit de la sal dels esquitxos que el vent ens feia arribar. El cel mig ennuvolat ha deixat que el Sol ens escalfés un mica la cara, i ella ha aprofitat per treure un llibre. L’ha obert, ha tret el punt i se l’ha guardat sota la cama. Jo he tancat els ulls per poder sentir encara més el Sol. De cop i volta una onada més valenta que les altres s’ha enfilat més amunt just quan tornava la vista al mar, i he hagut de córrer enrera perquè no m’atrapés. La noia ha fet el mateix, però no hi ha sigut a temps i s’ha mullat gairebé tots els pantalons. Li he demanat si estava bé, i s’ha disculpat dient que s’anava a canviar que viu molt a prop d’aquí. M’he tornat a apropar el mur i l’aigua arrossegava el paper que li feia de punt de llibre i que guardava sota la cama. He saltat el mur, i abans que tornés un onada l’he r…\nM’han convidat al nou well-spa-fitness a passar la tarda i fer una mica d’exercici. Tot molt nou, molt modern, amb unes màquines de dissenys estranys les quals abans has de preguntar com funcionen perquè és impossible encertar com t’hi has de posar. Una piscina amb massatges de tot tipus i zones de relaxació amb música, banys de poma, de mandarina i no sé quines fruites més. Tot molt lluent però sense cap olor, tot molt estèril, i no cal anomenar aquells o aquelles amb els seus últims models en malles i camisetes del nylon més evolucionat, i els seus pentinats que n’hi s’han bellugat després d’una sessió de steps o spinning. Sigui com sigui, he fet 45 minuts damunt la bici a ritme de música i una estona de màquines de musculació.\nEn acabat, un cop al carrer m’ha vingut com una alenada de la olor del meu gimnàs de tota la vida, aquell que porta més de 30 anys, aquella olor de la fusta que et transmet tota la història de tota la gent que hi ha passat, campions de halterofília, campions d…\nQuan no tens problemes de feina, o bé el problema és que no tens feina, pots passejar tranquil•lament per la ciutat sense preses. Arribes, aparques al cotxe una mica lluny del centre per no tenir problemes d’espai i camines una mica. Pel camí vas decidint en quina cafeteria et pararàs a prendre el cafè i a llegir el diari. No saps perquè acabes a la mateixa de sempre. Fa fred, i les defenses avui no estan molt treballadores així que per recuperar millor l’ànim decideixes prendre una infusió. Ara a tot arreu hi cartes d’infusions i tes. Et demanes un te de mango, potser ja l’has provat en una altra ocasió però ara et fa l’efecte que no i et fa mandra posar-te a recordar si ja l’has provat o no. Quan te’l porten, de seguida sens l’olor i penses que has triat bé, i amb calma te’l prens, llegint les notícies. No saps perquè però t’atures en una notícia que un altra dia no li haguessis fet cas. És veu que uns capellans enceten una campanya per que els joves deixin d’enviar 3 missatges al d…\nÉs realment especial conèixer a algú i que et transmeti coses quan mou els ulls, quan mou les mans, quan xerra, i quan cada somriure que fa coincideix amb el teu. Però el temps s’acaba, i deixant passar el diumenge com a dia de reflexió, dilluns és dia per començar a decidir que es vol fer. Si aquest algú també se n’adona que els somriures coincidien aviat es donarà un nou encontre, aquest cop desitjat.\nPerò bé, en aquest cas, tot el contrari, després de travessar un riu sec amb uns pedrots gris-verdosos que m’arribaven a l’alçada de la cadera, el que feia molt fatigós travessar-lo, m’he endinsat en un tros de bosc molt diferent al que havia trobat fins aleshores. Semblava un bosc fet a mida, arbres idèntics de color, de branques, d’alçada, amb el mateix espai entre ells, com si una màquina ho hagués creat. He caminat un minuts per aquest espai perfecte, i sense voler he topat amb una branca caiguda d’un d’aquests arbres i me n’he anat de panxa a terra. Abans d’aixecar-me, he aixecat la mirada la qual s’ha topat amb unes sandàlies vermelles on començaven a pujar un cames llarguíssimes i fines, i on a mitja cuixa desconeguda he començat a veure un faldilleta de rob…\nde febrer 06, 2008\nQuan creus que el dia s’ha acabat i que no ha passat res extraordinari o especial és bo agafar un llibre de poemes, obrir-lo al atzar i llegir la previsió de demà. És com mirar les notícies, veure que res t’interessa o tot es repetit però t’esperes al final per veure quin temps farà demà:\ndel Poema de la Rosa als Llavis.\nI així ens preparem per un nou dia.\nAvui mentre esperava a que la maria-lluisa, la camamilla i til•la és deixessin els seus aromes i propietats barrejades amb l’aigua, he vist el desig. He vist que el desig és com posar la infusió a punt, et pot agradar més o menys carregada, i la deixes més o menys minuts. Però dues coses són certes, si esperes poc, allà només hi haurà una aigua de color molt pàl•lid i si esperes massa potser si que tindrà un color molt maco i un sabor fort, però moltes de les coses de les quals em vull alimentar a través d’aquesta infusió s’hauran evaporat. Així que la infusió al seu punt, com el desig.\nEl fan entrar, saluda i comença la lluita. A les venes ja hi corre més adrenalina que sang, i la respiració és més ràpida i més sonora que mai, i encara més, per culpa del protector bucal que estrena el qual no s’ha ajustat bé. Sap que ha d’esperar i estudiar, controlar la respiració i no pensar en res. De sobte ha d’esquivar un cop de peu que li anava a l’orella dreta seguit d’un altre que anava a l’esquerra. Se n’adona de la velocitat del contrari i continua a la defensiva, amaga un cop de puny amb la dreta i tot seguit ha d’esquivar un contraatac que quasi li enganxa a la boca del estómac.…\nM’he llevat com sempre, un dia qualsevol, he esmorzat, he fet la maleta amb tots els documents i la poma que em menjaré a mig matí. He sortit de casa per les escales i he arribat al carrer. Vaig caminant al despatx i em trobo pel camí amb la gent de sempre que saludo com sempre, ningú es estrany i tot és normal fins que passo per davant d’un aparador de roba en el qual m’aturo perquè veig una figura nua, no és un maniquí perquè es mou, és un cos masculí que reconec de seguida, és un reflex. Aparto els ulls del aparador i miro cap avall, cap a mi, no porto roba, estic despullat. No ho entenc, les persones amb qui m’he trobat no m’han dit res i han actuat com si no passes res. Ara però és diferent, la por m’envaeix, la vergonya que algú em vegi em mata. Començo a córrer cap a casa i em vaig amagant de portal en portal, com puc poso la maleta ara davant ara darrera, i continuo corrent apunt de fer un rècord mundial. No me n’adono si em miren o no, només em preocupa arribar a casa el més …


Xevi COMAS: Cap de setmana... Intens, i alhora Gratificant.\nXavi 16 d’octubre de 2011, a les 14:40\nXevi t'agraeixo la sortida, molt divertida. Tu també vas fi, seguint el bloc ja es veu que no pares.\nNava 16 d’octubre de 2011, a les 19:29\nNoi, 10 sobre 8 recorda be la puntuació. A hores d'ara encara tinc les cames mirant enredera, estic ben cansant, ara, el recorregut, es precisament el que mes m'agrada, super guapo, companyia també acollonant, i ritme escoletero, que això fa tota una bona barreja de sortida bttra, per repetir, amb alguns companys que també la mereixen. Xevi moltes gracies per el refrigeri final, i per ser com ets, coste trobar bones persones als temps que corren. Per últim, he de dir, que si continues agafant mes forma, a nosaltres ens anirà de conya, ja que tindrem a les nostres files un veterano pro, que també mola. Je, je. cuidat i fins Castell d'Aro o abans, depèn de tu.\nPipo 16 d’octubre de 2011, a les 20:45\njo no puc afeigir re mes del que han escrit els meus companys, senzillament perfecte tot, amb avuituallaments al mig i final a casa teva. El circuit com ens agrada a nosaltres, tope corriolero i tecnic tambe. Gracies company per ser com ets, de rollo escoletero . Els 4 molt ben avinguts i molt de caxondeo. Com he dit, Gracies a tots per la sortida.\nTxema 16 d’octubre de 2011, a les 21:28\nFelicitats cracks!!!! segur que ens vam perdre una gran sortida, tot i que hauria anat amb el ganxo tota l'estona!!!\nXavi, la veritat es que quina setmana t'has tirat!! i de postres al carrer nou!! sense paraules!! Felicitats crack!!\nPD: veig que et fas amb bona gent! grans els escoleteros!\nRosa 17 d’octubre de 2011, a les 17:28\nMoltes Gràcies,per els teus consells que m'han sigut molt utils,i la confiança que tens amb mi, saps que no em rendeixo, tants d'anys alguna cosa he tingut que apendre,tinc un bon professor.....je je.


Memòria dels primers màrtirs de l'Església de Roma durant la persecució de Neró.\n1r Reis 19,16.19-21\nDesprés ungeix Jehú, fill de Nimxí, per rei d'Israel. Ungeix també Eliseu, fill de Xafat, d'Abel-Meholà, com a profeta successor teu. Elies se'n va anar a trobar Eliseu, fill de Xafat. Eliseu havia de llaurar dotze jovades de terra i ara llaurava la darrera. Elies passà pel seu costat i li va tirar el seu mantell al damunt. Eliseu deixà els bous, va córrer darrere d'Elies i li digué:\n-Deixa'm anar a besar el pare i la mare, i després et seguiré.\n-Vés! Torna-te'n! A què t'obligo jo?\nEliseu se'n tornà de darrere d'Elies, va agafar la parella de bous, els immolà i, amb el jou per llenya, en va bullir la carn. I convidà tothom a menjar-ne. Després va seguir Elies i es quedà al seu servei.\nSenyor, tu ets el meu únic bé.\n- Guarda’m, Déu meu,\n- Dic al Senyor: «Ets el meu Déu!\n- Als sants que hi ha a la terra, gent forta,\nva tot el meu amor.\n- Però que multipliquin les penes\n- jo no els oferiré més sacrificis,\n- Senyor, heretat meva i calze meu,\n- La part que m’ha tocat és deliciosa,\n- Beneït sigui el Senyor, que em dóna seny;\n- Sempre tinc present el Senyor;\n- El meu cor se n’alegra i en faig festa tot jo,\n- no abandonaràs la meva vida enmig dels morts,\n= M’ensenyaràs el camí que duu a la vida: †\nCrist ens ha alliberat perquè siguem lliures. Així, doncs, manteniu-vos ferms i no us deixeu sotmetre altra vegada al jou de l'esclavatge!\nVosaltres, germans, heu estat cridats a la llibertat. Però mireu que aquesta llibertat no sigui un pretext per a satisfer els desigs terrenals. Més aviat, per l'amor, feu-vos servents els uns dels altres. En efecte, tota la Llei troba la seva plenitud en un sol manament, que és aquest: Estima els altres com a tu mateix. Perquè, si us mossegueu i us devoreu mútuament, penseu que acabareu destruint-vos.\nAra, doncs, jo us dic: comporteu-vos d'acord amb l'Esperit i no satisfareu els desigs terrenals. Perquè els desigs terrenals són contraris a l'Esperit, i l'Esperit és contrari als desigs terrenals. Hi ha una lluita entre ells, i per això no feu el que voldríeu. Però si us deixeu guiar per l'Esperit no esteu sota la Llei.\nPerò Jesús es girà i els va renyar. I se n'anaren en un altre poble.\n-Et seguiré arreu on vagis.\n-Les guineus tenen caus, i els ocells, nius, però el Fill de l'home no té on reposar el cap.\n-Senyor, deixa'm anar primer a enterrar el meu pare.\n-Deixa que els morts enterrin els seus morts; tu vés i anuncia el Regne de Déu.\n-Et seguiré, Senyor, però primer deixa'm anar a dir adéu als de casa meva.\n-Ningú que mira enrere quan ja té la mà a l'arada no és bo per al Regne de Déu.\nEl passatge de l'Evangeli ens presenta Jesús en un moment de canvi en la seva vida. L'evangelista escriu que s'acostaven els dies "en què Jesús havia de ser endut al cel". I Jesús davant d'aquesta imminència resolgué de "fer camí cap a Jerusalem" (literalment "afirmà la seva voluntat d'anar a Jerusalem"). A continuació l'evangelista relata els primers episodis d'aquest viatge. El primer explica la reacció de dos deixebles que voldrien destruir un poble de samaritans perquè no ha volgut acollir el Senyor i els seus deixebles. Però Jesús es gira, volent dir que d'aquesta manera no és possible anar endavant, i els renya. L'Evangeli és aliè a tota lògica violenta. Seguir l'Evangeli vol dir acollir el mantell de Jesús, és a dir, el seu esperit en la nostra vida i caminar endavant. En aquest passatge evangèlic, l'evangelista repeteix fins a tres vegades la invitació al seguiment. El deixeble és aquell que segueix portant sobre les seves espatlles el mantell rebut del Senyor.\nAixí doncs, mentre feien camí, a un que li va dir: "Et seguiré arreu on vagis",\nJesús li va respondre: "Les guineus tenen caus, i els ocells, nius, però el Fill de l'home no té on reposar el cap". El seguiment de Jesús no és el resultat d'un impuls personal, ves a saber si per a adquirir algun privilegi. El Fill de l'home no té casa estable, però busca a tot arreu un lloc que l'aculli. A través de les paradoxes del funeral del pare i del comiat a la família, negats al deixeble, Jesús afirma la primacia del Regne. No és que Jesús vulgui impedir actes de pietat i d'humanitat. Ben al contrari. El que vol és afirmar amb claredat la primacia absoluta de l'Evangeli en la nostra vida. I no és una pretensió del més fort. Sovint, l'equilibri en els judicis amaga el menyspreu dels febles per salvar la distància, per evitar la seva participació. Jesús sap prou bé que no hi ha compassió sense el seu amor, no hi ha llibertat fora del seu viatge cap a Jerusalem: o som lliures amb ell, o esclaus dels amos d'aquest món i, sovint, el primer amo és el nostre ego. Jesús ens vol lliures. Per això ens demana que renunciem a viure per nosaltres mateixos per unir la nostra existència a la causa del Regne dels cels.


Com arribar a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes amb Bus\nCom arribar a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes amb Bus?\nMira Carrer del Picó 1-3, Les Escaldes al mapa\nIndicacions a Carrer del Picó 1-3 de Les Escaldes amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de Carrer del Picó 1-3\nCom arribar a Carrer del Picó 1-3 amb Bus?\nEstacions de Bus a prop de Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nBus línies a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nQuines són les estacions més properes a Carrer del Picó 1-3?\nLes estacions més properes a Carrer del Picó 1-3 són:\nPlaça Sta. Anna és a 150 metres de distància, 3 minuts caminant.\nLa Drecera és a 155 metres de distància, 3 minuts caminant.\nParnal és a 230 metres de distància, 4 minuts caminant.\nEsteve Albert és a 636 metres de distància, 9 minuts caminant.\nLa Unió és a 651 metres de distància, 9 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de Carrer del Picó 1-3?\nAquestesBus línies paren a prop de Carrer del Picó 1-3: L2, L4.\nTransport Públic fins a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nEt preguntes com arribar a Carrer del Picó 1-3 dins de Les Escaldes, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a Carrer del Picó 1-3 amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a Carrer del Picó 1-3 en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a Carrer del Picó 1-3? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: Plaça Sta. Anna; La Drecera; Parnal; Esteve Albert; La Unió.\nPots obtenir Carrer del Picó 1-3 per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L2, L4\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de Carrer del Picó 1-3 fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a Carrer del Picó 1-3, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Les Escaldes, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLlocs d'interès pròxims a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nLínies de transport públic amb estacions més properes a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nLínies Bus amb estacions més properes a Carrer del Picó 1-3 a Les Escaldes\nMés fàcil arribar a Carrer del Picó 1-3 amb l' app!


La Cerdanya deixa en mans dels joves repetir les colònies sense Internet - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Cerdanya deixa en mans dels joves repetir les colònies sense Internet\nEl Consell no organitzarà l'estada però convocarà el pressupost participatiu per subvencionar-la\nmiquel spa 05.02.2019 | 22:15\nEls joves participants en la primera edició de les Colònies Off-line celebrades a la casa de Ridolaina arxiu/miquel spa\nEls joves participants en la primera edició de les Colònies Off-line celebrades a la casa de Ridolaina\nEl Consell Comarcal de la Cerdanya no organitzarà directament la segona edició de les Colònies Off-line, com tampoc va organitzar-la l'estiu passat, i deixarà en mans dels joves que es repeteixi l'experiència. L'àrea de Joventut del Consell ha decidit convocar com l'any passat el projecte de Pressupostos Participatius amb un import de 4.000 euros per a dos projectes i, en tot cas, que siguin els mateixos joves de la comarca els que decideixen si prefereixen tornar a organitzar l'activitat de desintoxicació dels mòbils i les xarxes socials o bé aposten per noves activitats.\nAquest mes de febrer el Consell publicarà la convocatòria de la segona edició del projecte Pressupostos Participatius, que té com a objectiu acostar als joves de la Cerdanya la gestió dels diners públics i l'organització d'activitats. Així, l'òrgan posarà a disposició dels joves dues partides de 2.000 euros cadascuna. Els que hi vulguin participar cal que facin propostes en grups, com a mínim de tres persones i com a màxim de sis. La finalitat de fer-ho en grup és facilitar el treball en equip que hauran d'assumir si surt triada la seva proposta.\nAixí, un dels requisits del projecte és que siguin els joves els que assumeixin plenament l'organització de les activitats. Un cop recollides les propostes, es farà una assemblea per votar quines són les dues finalment designades. Hi poden participar els joves des dels 14 als 29 anys. Les Colònies Off-line van resultar triades l'any passat i celebrades amb molta satisfacció per part dels participants.


PP i Cs tanquen l'acord de coalició al País Basc sense Alonso com a cap de llista La República\nACN Madrid.-PP i Cs han tancat l’acord de coalició al País Basc tot i el malestar expressat pels populars bascos. El secretari general del PP, Teodoro García Egea, i el […]\nACN Madrid.-PP i Cs han tancat l’acord de coalició al País Basc tot i el malestar expressat pels populars bascos. El secretari general del PP, Teodoro García Egea, i el vicesecretari general de Cs, Carlos Cuadrado, han signat aquest divendres un pacte per concórrer plegats a les eleccions del 5 d’abril a Euskadi sota el nom de ‘PP + Cs’. En un comunicat conjunt difós aquesta tarda, eviten concretar qui serà el cap de llista tot i que quan van anunciar el principi d’acord sí que confirmaven al líder del PP basc, Alfonso Alonso, com a número 1 de la candidatura. De fet, El PP basc va considerar dijous “inassumible” que Cs s’assegurés els números 2 per Àlaba i Biscaia.\nAl mateix comunicat, PP i Cs afirmen que “tal com les dues formacions van acordar ahir” el partit liberal tindrà “dos llocs de sortida”. El PP basc va considerar que això “no guarda relació amb la realitat de cada partit” a Euskadi. Sobre el cap de llista, el comunicat diu simplement que l’acord contempla que sigui designat pel PP.Les direccions de PP i Cs afirmen que la coalició té com a objectiu “la unió de l’espai constitucionalista” i argumenten que cal sumar “per afrontar de manera eficaç l’amenaça del nacionalisme i de l’independentisme contra l’ordre constitucional”.L’acord estableix “l’acceptació del concert econòmic basc com a instrument vigent per assegurar la llibertat, estabilitat, cohesió i desenvolupament dels ciutadans del País Basc” reclamant que el seu càlcul es faci des dels principis de “transparència” i “solidaritat”. També inclou el compromís de respectar els “règims forals” d’Àlaba, Guipúscoa i Biscaia.


Juan Antonio Giner: "Tots els problemes del periodisme es resolen fent més bon periodisme"\nVostè és defineix com un fan dels diaris.\nAixò diuen de mi, i ho faig servir per descriure'm. Sóc fan del periodisme. I crec que els periodistes haurien de ser fans del periodisme. M'agradaria ser jove i començar ara mateix, perquè les possibilitats són infinites.\nÉs president i fundador d'Innovation, una consultoria que treballa per als millors mitjans del món.\nAra mateix treballem en 28 projectes i a 14 països, a tots els continents. Tenim 100 persones, i tots són consultors de mèdia, tothom ha treballat de periodista, director de diari, dissenyador, editor. Tenim la base a Anglaterra, però l'equip fundacional som dos periodistes nascuts a Barcelona, Juan Señor i jo. Ens paguen per aprendre en cada projecte. I just quan la gent diu que el periodisme es mor, a nosaltres ens va molt bé.\nÉs un moment delicat per al periodisme.\nQuan vaig començar era pitjor, perquè no hi havia llibertat. Vaig ser director de La Gaceta Universitaria a Barcelona, sense cobrar, i vam publicar les primeres fotos de policies contra estudiants, que acabarien arribant a France Presse i van ser portada a tot el món. Més aviat els mitjans a Espanya estan aturats, ara: hi havia més canvis en altres èpoques. I la situació a Espanya és de molta llibertat de premsa: el que surt ara de la casa reial fa un temps era impensable.\nQuantes vegades li han preguntat si morirà el paper?\nMai contesto a aquesta estupidesa. En tots els negocis hi ha talibans, gurus, ni els escolto. La premsa no morirà mai perquè el periodisme és essencial per a la democràcia. No hi haurà només paper, però hi haurà paper. Jo als avions llegeixo molt paper, m'emporto les revistes. Ara la plataforma dominant ja és el mòbil, la mitjana d'ús és quatre o cinc hores a la Gran Bretanya: per navegar, per respondre mails, per veure vídeos. La creativitat nostra és fer compatible i possible aquesta situació i la ràdio, la tele, la premsa. Modificar les redaccions. El periodisme és una orquestra, el director ha de tenir violins, trompetes, diversos instruments. Però és absurd dir que el futur és no tenir paper. Els digitals purs, que diuen a Espanya, i que és una expressió hortera, com si els altres fossin impurs, ara comencen a publicar revistes o dossiers en paper. Si no tens paper no tens tanta visibilitat ni credibilitat. Nosaltres fem informes i anuaris sobre la premsa i els clients volen que els imprimim, els volen tocar.\nVostè reclama periodisme caviar.\nQuan ens preguntem si els lectors pagaran, jo dic que si és caviar, esclar que pagaran. No n'hi ha prou fent coses importants. L'aire que respirem és important, i no el paguem, perquè és abundant. El que escasseja, el que no és abundant, és el caviar, i si en vols l'has de pagar. El caviar no és gaire important, pots viure sense, però és escàs. En el món digital, com fem que la gent pagui? No només dient-los que això és important per a la democràcia. El que hem de fer és bon periodisme, perquè el breaking news ja el tenen. S'han de fer peces més analítiques, han de ser diaris més explicatius, s'ha de fer un diari més selectiu. Hem d'alimentar bé el lector.\nVostè diu que els diaris els maten gestors incompetents.\nConec editors excel·lents que han salvat molts diaris. Però hi ha molta gent, també a Espanya, que ha guanyat molts diners amb la premsa i quan ha arribat la complicació, ells que es creien grans gestors, es tornen covards. Tots els problemes del periodisme es resolen fent més i més bon periodisme. La tecnologia no fa miracles. Si hi poses porqueria en sortirà porqueria. Calen directors comercials i de negoci que siguin valents, que estiguin atents a la tecnologia, que inverteixin en start-ups . Un nano ven una aplicació a Yahoo per milions. Com és que no l'hi compra un diari? Si el gestor està comptant els diners en lloc de tenir visió de futur, pot matar un diari. A més, els diaris no moren per falta de lectors, moren per falta de publicitat.\nEn veurem morir molts?\nNo més que en altres èpoques. Als anys seixanta el principal diari a Nova York era el New York Herald , no el New York Times . ¿Veurem morir El País ? Potser sí. El Ya era el que venia més a Madrid i ara no hi és. Cal ser humil. Els diaris reflecteixen el temps, i un diari que no connecta amb la realitat es mor. Vosaltres heu nascut en temps difícils i teniu una dignitat de la qual molts diaris podrien aprendre. Ara nosaltres estem treballant en projectes de nous diaris, i un serà el primer d'un país on no hi ha llibertat de premsa. En moren i en neixen.\n¿Canviarà la manera de fer periodisme?\nPerò cal periodisme professional. El periodisme ciutadà és una conya, cal que la gent ajudi, però no hi ha medicina ciutadana, necessitem metges. Hem de ser rigorosos, comprovar els fets, respectar el codi deontològic, tenir cultura professional. El País va publicar una foto falsa de Chávez, i van demanar disculpes, com un metge, que a vegades s'equivoca, però s'ha de reconèixer que fan un periodisme de primera classe sobre Veneçuela. No insultem ni ens carreguem el periodisme, encara que hi hagi periodistes que siguin pocavergonyes, com hi ha persones així en tots els oficis. El periodisme és a la sang de la societat: sense periodisme pur, i sense sang pura, no hi ha vida. Per tant, preguntem-nos: ¿estem fent bé el nostre ofici? Quan se surti de la crisi els diaris seran els primers que ho notaran. Ara toca resistir, i si et vas replegant massa moriràs perquè ara la gent vol més informació que mai.\nHi ha noves oportunitats?\nTinc 5.000 llibres sobre periodisme, biografies d'editors... I ho tinc tot sobre Henry Luce, que va fundar la revista Fortune en el moment de la Gran Depressió, després del Crac del 29, el 1930, que es venia a 5 dòlars, que seria com 50 euros ara. En una crisi econòmica la informació econòmica és essencial. Bloomberg és una empresa periodística del món que està creixent molt perquè fa informació global de primera classe. Els problemes són ideals per al periodisme sense por. El problema és que en parla gent que no ha trepitjar una redacció, i van donant lliçons que el periodisme està en crisi. Nosaltres no ens podem creure que això és el final. Cal optimisme, ganes de batallar. Jo no em retiraré mai, moriré fent projectes.\nQuè toca fer?\nTenim possibilitats infinites. Hi ha d'haver especialitats, però també entendre que tenim infinites opcions. El New York Times està fent periodisme de dades, infografies en 3D. Els diaris han de ser bonics, atractius, s'han de deixar llegir, han de saber que una fotografia explica millor moltes coses que el bla bla bla. Jo recomano a la gent que es dediqui al periodisme, és el millor ofici del món. Jo als catorze anys em colava a la biblioteca per llegir Pla i Nèstor Luján a la revista Destino . I llavors sí que hi havia crisi de periodisme, per falta de llibertat de premsa, no ara.


Salut notifica 13.300 nous casos de covid-19 en les darreres hores a Catalunya | UA1 Lleida 104.5 FM\nSalut notifica 13.300 nous casos de covid-19 en les darreres hores a Catalunya\n23/12/2021 - 12:45:48 Redacció/ACN\nSalut notifica 13.300 nous casos de covid-19 en les darreres hores a Catalunya. També s’han notificat 38 noves defuncions, una de les quals al Pirineu.\nParal·lelament, hi ha 18 ingressats més per covid-19, amb 1.344 en total, i 13 crítics més a l'UCI, fins als 356. En paral·lel, l'Rt baixa d'1,45 a 1,39, mentre que el risc de rebrot es manté en 1.144.\nA la regió sanitària de Lleida s’han notificat 456 nous casos i hi ha 89 persones ingressades. El risc de rebrot baixa a 1.070, 27 punts menys, i la velocitat de propagació ho fa a 1,14, 6 centèsimes menys.\nPel que fa a la regió sanitària de l'Alt Pirineu i Aran, els casos nous són 90 i els ingressats per covid són 14. El risc de rebrot baixa 18 punts, fins a 1.032, i la velocitat de propagació baixa a 1,06, 4 centèsimes menys.


Hi ha un 45% de probabilitats que les temperatures estiguen per damunt dels valors mitjans.\nAquest hivern ha sigut el més sec des de l'any 1950, segons l'AEMET.\n"Ningú de la comunitat científica dubta ja que estem davant un canvi climàtic per influència humana", diu Tamayo.\nLa primavera serà més càlida i amb valors de pluges normals a la Comunitat EUROPA PRESS - Archivo\nLa primavera serà més càlida de l'habitual a la Comunitat Valenciana però amb valors de precipitacions normals per a aquesta època després de registrar l'hivern més sec des d'almenys 1950, amb un 86% menys de pluges, i l'octau més càlid des que hi ha mesuraments.\nAixí ho ha explicat aquest dijous el delegat de l'Agència Estatal de Meteorologia a la Comunitat, Jorge Tamayo, en roda de premsa per a informar del resum climàtic d'aquest hivern i la predicció per a aquesta primavera, que va començar aquest dimecres 20 de març a les 22.58 hora peninsular i acabarà el pròxim 21 de juny.\nSobre aquest tema, ha assenyalat que hi ha un 45% de probabilitats que les temperatures estiguen per damunt dels valors mitjans, encara que és prompte per a determinar quant, mentre que les precipitacions seran les habituals per a aquesta estació.\nD'aquesta manera, la primavera segueix així a un hivern també molt càlid a la Comunitat Valenciana amb una temperatura mitjana de 9,4 graus, un grau superior a la mitjana normal, el més càlid dels últims tres anys i l'octau des del 1950.\nNo obstant açò, Tamayo ha recalcat que el que ha caracteritzat aquest trimestre és que ha sigut "extraordinàriament sec" ja que només han caigut 18 litres per metre quadrat de mitjana, un 86% menys dels 130,6 l/m2 que són habituals en aquest període.\nMalgrat açò, la precipitació acumulada d'aquests sis mesos és pràcticament igual a la normal l'any hídric perquè la tardor va ser molt humida. No obstant açò, hi ha una gran diferència entre comarques ja que mentre a Castelló i en el litoral de València els temporals tardorencs van ser especialment intensos a Alacant i en l'interior de València el balanç és quasi deficitari. Així, en l'interior sud de València i en l'interior nord d'Alacant l'acumulat de l'actual zona hidrològica no registra ni a la mitat de la mitjana normal.\nTamayo ha explicat que "ningú de la comunitat científica dubta ja que estem davant un canvi climàtic per influència humana" que està provocant un augment de les temperatures en la zona del Mediterrani, com s'ha constatat des dels anys 80, i que es preveu que seguisquen en ascens.\nNo obstant açò, la seua influència en les pluges "no està tan clara" ja que es calcula que la quantitat de les precipitacions siga similar però canviarà la seua freqüència de manera que hi haurà episodis més torrencials seguit de períodes de sequera més prolongats.\nEn eixe sentit, ha apuntat que som "la primera i única generació" que som conscients de les conseqüències del canvi climàtic i que pot adoptar mesures per a evitar-les ja que si no s'actua ja en el futur viuran ja amb els efectes.\nAixí, ha aclarit que aquest caràcter càlid de l'hivern és la conseqüència de la presència d'una situació anticiclònica centrada en la península que porta aparellada poca nuvolositat, la qual cosa genera una gran insolació diürna i una forta irradiació nocturna.\nPer açò, en aquests mesos s'han registrat "forts contrastos" entre el dia i la nit amb màximes molt suaus, 2,2 graus superiors a la mitjana, i nits fresques en el litoral i fredes en l'interior, 0,2 graus més baixes del que és habitual.\nDe fet, només va haver-hi un episodi de fred i molt breu, els dies 10 i 11 de gener quan es va produir una invasió d'una massa d'aire polar molt seca que va fer baixar els termòmetres fins als -11,4º en l'observatori del pic Gavilán, en la la Puebla de San Miquel o a les -9,2º a Ademuz, els -8,6º al Pinós, els -8,5º a Fontanars dels Alforins o els -8,4º a Villena.\nAixí mateix, també va gelar en la matinada del 12 de gener en les localitats del litoral i prelitoral de la mitat sud amb mínimes de -2,4º a Oriola, o els -3º a Crevillent. De la mateixa manera, el més destacat va ser l'intens temporal de vent en la província de Castelló pel pas de la borrasca Helena.\nAmb tot, van predominar els dies càlids amb màximes que van superar els 25º especialment el dia 27 quan es va arribar a registrar el 27,3º en l'aeroport de València, la temperatura més alta d'eixe observatori a l'hivern des de febrer de 1990.\nPer la seua banda, l'"acusat" dèficit de pluges ha sigut general en tota la Comunitat Valenciana: un 89% en la província de València, un 85% a Castelló i un 77% a Alacant respecte a la mitjana 1981-2010. Sols va haver-hi un dia de pluges significatives en el trimestre, el dia 13 de desembre, quan es van superar els 20 l/m2 que van arribar als 55,4 l/m2 acumulats a Tibi, o els 48 l/m2.\nEls valors màxims de pluges en el trimestre es van registrar a Fredes en 64,4 l/m2 i els 54,6 l/m2 enfront dels sol 5 l/m2 de Chiva, Tuéjar o Buñol.


A l'ombra del voltor: Mola de Planícia\nMola de Planícia pel pas de son Sanutges i el comellar dels Teixos (14 novembre '15)\nAvui hem volgut fer un dia "rosseguer" i, tant de pujada com a sa davallada, ens hem marcat un parell de rossegueres ben guapes. Per pujar a la Mola de Planícia hem triat el pas de son Sanutges. Hem aparcat vora la antiga cimentera de son Sanutges i hem assolit breument el camí des Correu fins a la desviació cap el comellar que ben rost puja aferrat als cingles de la Mola i s'ens obre el pas de son Sanutges, on el traçat d'un antic camí està aprop de perdre's per causa dels enderrocaments.\nAproximant-nos als peus de la rosseguera per un bon camí dins l'alzinar net.\nAbans d'enfrontar-mos amb el rost xaragall, agafem energia amb un breu piscolabis a la sitja situada als peus de la rosseguera.\nLa rosseguera que ens convida a pujar-hi...\n...i allà hi som! El que normalment és una gran despesa d'energia i exercici aerobiòtic, avui ha sigut una mena de circ ambulant amb tanta broma i rialla.\nArribam als peus del pas de son Sanutges on podem comtemplar les restes d'un bell camí empedrat que salva una bona altura en poc espai fent unes corves sostingudes sobre uns marges mig esbaldregats. L'indret és un racó màgic, un de tants de la nostra geografia tramuntanera.\nPujant el pas sobre el camí sostingut per un marge delicat\nSuperant el pas, amb bones vistes\nEl camí preciós continua penjant dels cingles amb un marge de sosteniment que guaita la timba\nArribem a un important punt de referència: el pou del poal. No conté aigua; tal vegada quan plou...\nDesprés del pou, en lloc de reseguir el caminoi de ses Rotasses que ens portaria pel comellar pujant a la recerca del camí de sa Mola, decidim fer la travessa per damunt la cresta de la mola, cercant sempre el punt més alt.\nAixí que en poc temps arribem al subcim de la Mola, on podem copsar del cim i la capa de boira que amenaça amb envair el nostre espai visual, progressant des del ponent.\nEl grup al subcim, la cota 895m\nSense més dilacions, assolim el cim i, en vista de la brisa fresca i la poca visibilitat, ens traslladem al recer de l'antiga caseta de vigilància, ara refugi amb panoràmiques encisadores, quan la boira ens ho permet. El déu de la meteorologia ens dona treva i podem fruir d'una estoneta breu, però intensa, de bones vistes i un soleiet càlid que feia les delícies de tots. Mostra és aquesta panoràmica...\n...i aquesta altre, amb Banyalbufar als peus de la Mola.\nEl grup sencer a la caseta de la Mola. Com la boira i el fred feien acte constant de presència amenaçadora, prenguerem la decisió de no torbar-mos més en prendre la rosta devallada.\nI així ho ferem.\nAquí, la capçalera de l'emocionant comellar des Teixos. L'autosugestió em fa fruir d'aquests llocs d'una manera extraordinaria. La sensibitat per una espècie botànica en vies d'extinció, un arbre tan peculiar com és el teix, em fa prendre el lloc com un autèntic santuari. La boira li dona un caràcter majestuós, realment de santuari i indret llunyà en el temps i en l'espai.\nAnem devallant, uns més tranquils qu'altres més confiats i destres en les rossegueres.\nUn teix amb la seva "matrícula" de la conselleria del Medi Ambient\nPaisatge sinistre, amagant els seus secrets ancestrals.\nEn Guillem surfeja sobre el xaragall\nL'embut natural que hem de superar. Lloc altament perillós, ja que les pedres que devallen aviat agafen velocitat i poden ferir greument a qualcú situat en aquest estret indret.\nL'embut des d'abaix\nPoc a poc, anem superant el lloc conflictiu del comellar\nDes d'aquí podem copsar el darrer tram del comellar, abans de convertir-se en alzinar.\nVista del Comellar des dels seus peus\nLa sitja foradada. Punt de referència per agafar correctament la direcció de sortida cap a les cases de s'Arboçar, per on tenim intenció de sortir.\nLes pedres caigudes dels cingles fan malbé als ranxos de carboner situats als peus del comellar.\nArribam a les cases de s'Arboçar.\nUn bell indret...\n...carregat de història i enginy rural.\nUn safareig extranyament buit\nDe les cases de s'Arboçar a l'aparcament de son Santuges, són quatre passes per un bon camí, el de la Mola, que ara roman tancat a la altura de les cases des Rafal.\nPublicat per Peptoni Pardo a 8:30\nEtiquetes de comentaris: comellar des Teixos, Mola de Planícia, pas de son Sanutges, s'Arboçar


El Quartet Gerhard protagonitza la cloenda de l’Ensemble Resident 2020 del Taller de Músics ESEM\nLa Fundació SGAE col·labora en l’acte que tindrà lloc el divendres, 26 de febrer, a les 12h, a la Sala Mompou de la SGAE a Catalunya\nEl departament de Composició del Taller de Músics ESEM organitza, un any més, el concert de cloenda de l’Ensemble Resident 2020. Enguany és a càrrec del Quartet Gerhard i tindrà lloc el divendres, 26 de febrer, a les 12h, a la Sala Mompou de la seu de la Societat General d’Autors i Editors i la Fundació SGAE a Catalunya (passeig de Colom, 6, de Barcelona). En el marc de l’actuació, que es podrà veure en streaming a través del canal del Taller de Músic, s’interpretaran obres de les compositores i compositors Ona Galo, Nicolás Roses, Jorge Costas, Raquel Moyano, Ignacio Fernández i Pedro González, tots alumnes del centre.\nConsiderat un dels quartets amb més projecció d’àmbit europeu, el Quartet Gerhard es distingeix per la seva sensibilitat en el so i per un respecte profund per la música com un gran valor humà. Al llarg de la seva trajectòria ha guanyat diversos premis nacionals i internacionals i ha actuat en importants esdeveniments d’arreu del món, com a la temporada de música de cambra Stadt-Casino de Basilea (Suïssa), al festival de quartets de corda de Bordeus (França) i al Mozarfest de Würzburg (Alemanya), entre altres.\nEl projecte amb l’Ensemble Resident té l’objectiu de crear un espai on l’alumnat de quart curs del Títol Superior en Composició pugui desenvolupar la seva música en un escenari professional mentre aprèn de l’experiència de treballar estretament amb un grup instrumental en actiu. L’activitat es planteja en diferents fases de treball, al llarg de les quals l’ensemble fa un seguiment del procés creatiu dels estudiants amb tallers, assajos oberts i classes magistrals. Finalment, un jurat format per professors del Taller de Músics ESEM i membres de l’ensemble escullen les obres que s’interpreten al concert.\nL’acte compta amb la col·laboració del Conservatori Superior de Música del Principat d’Astúries (CONSMUPA) i de la Fundació SGAE. L’entrada és lliure però és necessària una reserva prèvia.


Espores - Embuatat perfecte per al teu jardí\nEmbuatat perfecte per al teu jardí\nEl mulch és una fina capa de materials que col·locada sobre el sòl del teu jardí o petit hort servirà per a protegir-lo de la humitat, donar-li consistència i una imatge més fresca i per a aportar-li tots els nutrients necessaris per al creixement de les teues plantes.\nEl mulching és una de les pràctiques més aconsellables per a mantenir una bona salut del teu jardí. Es tracta d'una tècnica relativament senzilla que consisteix a aplicar sobre el sòl una capa de materials orgànics o inorgànics de tal forma que la seua superfície quede totalment coberta, evitant així que el terreny estiga exposat a l'aire. Aquesta pràctica porta realitzant-se molts anys encara que en les últimes dècades ha sigut reivindicada per la xerojardineria (un tipus de jardineria que se centra en l'organització i ubicació de les plantes per a aprofitar al màxim els recursos d'aigua) i pel disseny de jardins, ja que les textures i colors dels diferents tipus mulch pot donar-li al nostre jardí un aspecte totalment diferenciador.\nA més d'aquest ús ornamental, el mulch té molts avantatges que ajuden a que el sòl del nostre jardí siga més saludable. Aquesta fina capa és capaç d'actuar com a modulador natural de temperatura i la humitat del sòl, augmentar la seua fertilitat, servir com a fungicida i inhibidor de plagues natural, reduir l'erosió de la pluja i el vent, mantenir l'estructura del sòl, frenar la proliferació de males herbes, enfortir la càrrega orgànica i aportar-li una qualitat extra perquè els nostres fruits i plantes tinguen una millor presentació i sabor.\nA grans trets en l'ús del mulch (el terme mulching podem utilitzar-ho per a referir-nos a l'aplicació dels diferents mulch) tot són coses positives. Però tampoc hem de confondre'ns. En ocasions, utilitzar un mulch poc apropiat, aplicar-ho en zones no adequades o usar-lo en excés pot tenir conseqüències negatives per al sòl del nostre hort o jardí i per a les nostres plantes i fruits. Per això és convenient, abans d'aplicar qualsevol tipus de mulch, conèixer totes les possibilitats de components, maney1m42 i mètodes d'aplicació i així poder triar l'embuatat més beneficiós per a cada cas.\nOrgànic o inorgànic?\nEl mulch es classifica en dos grans grups: aquell que té un origen orgànic i aquell que és inorgànic, és a dir, artificial. El mulch orgànic utilitza elements de la naturalesa com palla, estelles i encenalls de fusta, fulles de pi, corfes de fruits (com per exemple el cacau) i restes de gespa. Les varietats són moltes i el podem fabricar nosaltres mateixos. Entre els avantatges del mulch orgànic està l'enriquiment natural del sòl, que així necessita menys abonaments. Com a contraprestació, la seua durabilitat és limitada. Si volem un mulch orgànic que aguante durant més temps és millor apostar per aquells que estan fets amb fusta, és a dir, escorça o encenalls d'arbre, perquè la seua descomposició és més lenta.\nPer la seua banda, el mulch inorgànic està fet de materials com graves, marmolilles i gravetes, pedres i roques, goma polvoritzada, materials geotèxtils o pedra volcànica esmicolada, aquesta de color negre i brillant i que, utilitzada amb plantes de color clar, genera contrastos molt interessants en el disseny de jardins, igual que ocorre amb les pedres i roques. Dins dels mulch inorgànics tenen especial importància aquells creats amb materials plàstics com el polietilè.\nEl mulch de plàstic és molt usat sobretot en agricultura perquè és capaç de protegir a plantes i hortalisses de les temperatures extremes i de les inclemències climatològiques. En tot cas, a l'hora d'usar un mulch de plàstic també haurem de tenir en compte molts factors. En primer lloc, el plàstic ha de ser específic per a agricultura. En segon, haurem de tenir en compte si el volem transparent perquè deixe passar la llum o preferim que siga opac. Si optem per un mulch plàstic transparent, la llum augmentarà la temperatura i les plantes es desenvoluparan millor; si el mulch és d'un teixit fosc, serà més efectiu a l'hora de frenar l'aparició de mala herba. Tots els mulch plàstics han de ser resistents i tenir un espessor que evite les esquerdes que cert tipus de males herbes poden produir.\nEl principal avantatge dels mulch inorgànics com les graves o pedres és que duren més temps i que són més ornamentals, encara que no aporten riquesa al sòl. Alguns experts aposten per la combinació de diferents tipus de mulch per guanyar bellesa ornamental i protecció al mateix temps. El més comú és unir diferents varietats d'embuatats orgànics perquè el sòl estiga protegit enfront dels canvis bruscs, però en ocasions una fusió controlada de mulch orgànic i inorgànic també pot ser eficaç.\nQuè he de tenir en compte per a triar i aplicar el mulch?\nEl tipus de plantes del teu jardí o hort et permetrà saber què tipus de mulch has d'aplicar. Primer cal analitzar el tipus de sòl i la seua capacitat de drenatge per a aplicar un mulch que siga més o menys permeable. També és indispensable saber si volem que el mulch aporte riquesa nutricional al sòl o no. Si ens decantem per un mulch orgànic, haurà d'estar sempre ben airejats i preferiblement compostat. Abans d'aplicar-lo, hem de comprovar el seu aspecte. Si detectem que el mulch té una olor molt agra, és millor eliminar-lo perquè pot generar olors fortes i tòxics, per la qual cosa no és recomanable en el cas dels horts. Si parlem d'arbres, un mulch agre tampoc ha d'aplicar-se en un arbre jove, perquè acabarà podrint-ho. L'ús continu de certs tipus de mulch en períodes excessivament llargs pot propiciar deficiències de micronutrients i toxicitats ja que augmenta el PH del sòl.\nTan important com el tipus de mulch que triem és com aplicar-lo i sobretot, l'espessor de l'embuatat. En el cas dels mulch orgànics cal que la capa siga de més de cinc centímetres i que no supere els deu, sempre estès de manera uniforme i cobrint tota la zona radicular perquè les arrels ocupen una extensió sota la terra molt superior a la que veiem des de l'exterior. L'època ideal per a aplicar el mulch és a finals de primavera o principis d'estiu perquè el sòl està humit per les pluges. Hem d'evitar que el mulch siga profund, doncs açò pot ocasionar un excés d'humitat en les arrels. A més, les capes gruixudes poden fer un efecte manta que no deixe que l'aigua i la llum penetren. Tampoc cal aplicar molt al voltant del tronc, perquè podríem escanyar les arrels i generar problemes i malalties amb insectes.\nSi tenim un hort i finalment ens decantem per un mulch plàstic, podem col·locar-lo de forma manual o mecànica. En tots dos casos és imprescindible estirar bé el plàstic, de tal forma que no queden espais lliures perquè ingresse la mala herba o on s'acumule l'aigua. El plàstic ha de subjectar-se directament a la terra, amb ganxos o filferros adherits al sòl. Normalment el mulch de plàstic va acompanyat per un sistema de reg per degoteig col·locat sota el mulching.


Vídeo de boda a Barcelona | L'Otger i la Mireia es casen\nOtger i Mireia\nVÍDEO DE BODA A BARCELONA: OTGER I MIREIA\nEl 9 de març ens vam traslladar a Barcelona per poder fer el vídeo de boda de l’Otger i la Mireia, una parella d’allò més senzilla i amb tota la il·lusió per què tot sortís bé. I, i tant que va sortir bé, ens van deixar el llistó molt alt.\nDesprés del gran dia del preboda, va arribar el dia de la boda. On van realitzar la ceremonia al saló de cent de l’Ajuntament de Barcelona, un lloc ple d’encant i on l’Otger esperava amb il·lusió i nerviosisme a la que sería la seva futura dona, la Mireia. Quin moment més especial quan la va veure! Va ser una ceremonia d’allò més emotiva on una vegada acabada va començar la gran festa, què amb tantes ganes tenien l’Otger i la Mireia. El nerviosisme ja s’havia acabat.\nUna vegada vam arribar a la festa, a la Masia de Ribas, tot decorat com una película, era un no parar de ballar. Va quedar constància que tots dos estan rodejats de gent única.\nI quan semblava que la cosa només era ballar i passar-ho bé, va arribar el discurs del padrí,un moment per posar-nos seriosos i veure les paraules tant boniques que va dir, impossible no emocionar-se. Un moment d’allò més emotiu, segurament un moment que no oblidaran.\nI com sempre s’ha dit, una boda condueix a una altre, i tant de fet. Un amic de la parella va trobar el moment per “demanar-li” a la seva núvia que es casés amb ella, un moment molt emocionant on finalment la núvia va dir el SI que tots esperàvem.\nAra toca recordar aquell dia amb la il·lusió que tots hi van posar.\nI des d’aquí us donem les gràcies per fer-ho tan fàcil i per fer-nos partícips del vostre dia!\nUs deixem el resultat del vídeo de boda a Barcelona d’aquesta meravellosa parella: Otger i Mireia.\nVídeo de boda al Convent de Blanes: Joan i AnnaDRONE, FOTOGRAFIA, SAME DAY EDIT


“Es dediquen molts esforços a estudiar el que separa els homes, els pobles i les èpoques. Tornem a fixar-nos també en el que uneix totes les persones!” Ho demanava l’escriptor i filòsof Herman Hesse (Cawl, Alemanya, 2 de juliol del 1877 – Montagnola, Suïssa, 9 d’agost del 1962) i ho recull el llibre Més lectures per a minuts (Angle Editorial), que és una ampliació de Lectures per a minuts.\nAl pròleg, la periodista Natza Farré explica quina és la voluntat d’aquestes pàgines: “Destacar la vigència d’uns textos que podrien ser escoltats avui en dia com a opinions del món que ens envolta”. En llegim 14 reflexions que giren al voltant de la condició humana.\n2. En les disputes guanya sempre l’optimista.\n5. Quan tinc notícia d’algun crim, rares vegades em fa la sensació que, si arribés el cas, no seria capaç de cometre alguna cosa semblant o de deixar-me entabanar. L’home no és bo ni dolent, sinó que conté totes les possibilitats per a totes dues coses, i ja és molt si la seva consciència i la seva voluntat basculen cap a la banda del bé; fins i tot en aquest cas perviuen en ell, sota la superfície, tots els instints primaris, que poden conduir-lo a l’insospitat.\n6. Tot allò que no s’ha patit ni dirimit fins al final acaba tornant.\n7. Si un nen talentós ha estat violentat, colpejat, intimidat, alienat i atemorit durant anys, durant tota la infantesa, i llavors arriba un noble salvador que l’allibera de sobte, no pot esperar-se que, sense més ni més, aquest nen frisi per ser jutge municipal o per fer qualsevol altra cosa útil. És possible que el primer que faci sigui calar foc a una casa o alguna altra dolenteria.\n8. Tot el saber i la multiplicació del nostre saber no acaba en un punt final, sinó en un signe d’interrogació. Un plus de saber significa un plus de preguntes, i cada una d’aquestes preguntes planteja, al seu torn, nous interrogants.\n10. Acostuma a passar que els problemes que en un moment determinat ens preocupen internament els trobem també, com per art de màgia, al món exterior. Qui projecta construir-se una casa o sospesa la possibilitat de dissoldre el seu matrimoni o de sotmetre’s a una operació troba al seu voltant, amb una freqüència sorprenent, el mateix problema i persones capficades pel mateix.\n11. El director d’orquestra més genial es converteix en un element nociu tan bon punt comença a gastar aires d’important.\n12. L’home reclama la felicitat fervorosament i, tanmateix, no la suporta gaire temps.\n14. La franquesa està bé, però no val res sense l’amor. Amor vol dir dominar-se, saber comprendre i somriure en el dolor.


Escola de tracte familiar i proper, on la nostra actuació docent es basa en respectar les diferències individuals i els diferents nivells de maduració, per tal d’afavorir l’evolució de tots els alumnes amb una atenció personalitzada on cadascú pugui assolir un desenvolupament òptim.\n-Seguiment tutoritzat de l’alumne, controls d'assistència, d'evolució i de rendiment.\n-Comunicació continuada amb la família a través, sobretot, de l'agenda de l'alumnat.\n-Atenció individualitzada als alumnes en petits grups flexibles, tant dins de l’aula com fora.\n-Desdoblament de matemàtiques a tots els cicles per afavorir l'atenció personalitzada i la resolució de dubtes.\n-Treball de totes les àrees de manera globalitzada.\n-El català esdevé llengua vehicular i d’aprenentatge, potenciant el seu ús tant a nivell oral (converses, dites, poemes, embarbussaments, contes, endevinalles, exposicions orals i presentacions en públic), com a nivell escrit com per exemple en faules, redaccions, llegendes, poemes, i treballs sobre llibres de lectura.\n-Desenvolupament del coneixement del Medi aplicat a la pràctica i a l'experimentació amb l'entorn real i quotidià per tal d'afavorir el procés d'aprenentatge.\n-Motivació cap a la creativitat i l'esforç en les arts plàstiques promovent aquest tipus d'expressió com a mètode per conèixer-nos millor i expressar les nostres emocions.\n-Promoció de la lectura com a sistema d'aprenentatge més efectiu d'expressió escrita i oral. Sistema de préstec de llibres a l'aula.\n-Realització de la tècnica del quinzet a tota l'etapa per afavorir la comprensió oral i el càlcul mental.\n-Control continuat de la presentació, lletra i cal·ligrafia amb activitats de millora.\n-Projecte anual sobre un tema globalitzat en totes les àrees i treballat en comú per tots els cursos interdisciplinarment.\n-Considerem la relació amb les famílies com un element imprescindible per al coneixement i per a la formació integral dels nostres alumnes.\n- Reunions amb cadascuna de les famílies per a detectar i trobar solucions a les diferents situacions amb les que ens trobem tant a casa com a l'escola.\n- Avaluació periòdica a través de controls segons l'assignatura i el mestre, avaluació anual en els exàmens finals de juny i avaluació contínua al llarg de tot el curs valorant tant l'aprenentatge com l'esforç i el procés.\n-Preparació i ajuda per a les proves diagnòstiques al llarg de tota l'etapa.\n-Es programen assistències a espectacles teatrals i musicals, jocs pre-esportius, sortides culturals en contacte amb la natura, i un festival de fi de curs, de caire musical i/o esportiu.\n-L’avaluació es duu a terme a partir del desenvolupament de cada nen/a, de la seva progressió a la classe i tenint en compte l’assoliment dels continguts previstos segons la programació d’aula, i tenint com a referència el Currículum vigent.\nEs lliuren tres informes escolars, un cada trimestre del curs. En el full informatiu anual s'hi especifiquen les dates tants dels fulls informatius com de les sortides culturals programades i els dies de lliure elecció escollits pel claustre de l'escola.


orson salazar biografia, edat, ocupació, patrimoni net 2022, dona, fill, alçada - Biografia\nOrson Salazar Biografia, edat, ocupació, valor net 2022, dona, nen, alçada\nFets d'Orson Salazar\nPau Vega (2002)\nOrson, Ava, Lenon\nVeure més / Veure menys Fets d'Orson Salazar\n1 Vida primerenca d'Orson Salazar\n2 Quin és el valor net i el sou d'Orson Salazar?\n3 Orson Salazar viu feliç amb la seva dona? Quants fills té la parella?\n4 Presència a les xarxes socials de Salazar\n5 La carrera professional d'Orson Salazar\nOrson Salazar és un empresari veneçolà que va passar a la llum després de casar-se amb una actriu espanyolaPau Vega. La seva dona és una actriu espanyola que va servir a la indústria cinematogràfica durant uns 20 anys i recentment va ser guardonada amb el Premi Jaeger-Lecoutre del Cinema Llatí.\nOrson i la seva dona Paz són una parella adorable. Actualment, la parella està celebrant disset anys de vida matrimonial encantadora.\nVida primerenca d'Orson Salazar\nOrson Salazar va néixer a Veneçuela. Tot i que no es revela la seva edat exacta, sembla que tingui quaranta anys. Segons la seva nacionalitat, Orson és veneçolà i pertany a una ètnia mixta. Té un parell d'ulls marrons mentre que el seu cabell també és marró.\nQuin és el valor net i el sou d'Orson Salazar?\nCom a home de negocis, Orson Salazar podria guanyar milers de dòlars com a ingressos, però el seu valor net i el seu salari encara no estan disponibles als mitjans de comunicació. Tanmateix, la seva dona, Paz Vega, té un valor net estimat al voltant 10 milions de dòlars . Així mateix, ha guanyat la seva riquesa àmpliament a través de la seva carrera professional a la televisió espanyola, apareixent en múltiples sèries de televisió.\nQuina aspecte té la sorra augmentada?\nPaz Vega rep una gran quantitat de diners de les seves sèries de televisió i pel·lícules. Ha comprat una casa de tres dormitoris situada a West Hollywood, Califòrnia el 2008, que val aproximadament 1,9 milions de dòlars .\nOrson Salazar viu feliç amb la seva dona? Quants fills té la parella?\nOrson Salazar i Pau Vega va començar a datar l'any 2000.Es van conèixer per primera vegada durant unes vacances a una illa espanyola. Després de sortir durant uns dos anys, la parella va decidir portar la seva relació a un altre nivell i es va casar el mateix any.\nL'any 2007,es van convertir en pares orgullosos per primera vegada, després del naixement del seu primer fill Orson. De la mateixa manera, el seu segon fill Ava va néixer l'any 2009 i el seu tercer fill Lennon va néixer l'any 2010.\nTítol: Orson Salazar amb la seva família (Foto: Zimbio)\nOrson Salazar i la seva dona apareixen sovint en diversos esdeveniments junts, comparteixen aquests moments als seus respectius comptes d'Instagram. A partir d'ara, la parella està celebrant disset anys de vida matrimonial encantadora i feliç. A més, els encanta passar temps de qualitat junts amb els seus fills. La família sovint visita la destinació de vacances fascinant del món durant les seves vacances.\nPresència a les xarxes socials de Salazar\nOrson Salazar només està actiu al seu oficialInstagramcompte. Té més de9,2 kseguidors al seu compte d'Instagram. Orson no està actiu als comptes de Facebook i Twitter.\nLa carrera professional d'Orson Salazar\nOrson Salazar havia treballat en el sector immobiliari, comprant i venent una empresa.\nAixí mateix, va treballar amb companyies de teatre així com en agències de publicitat.\nOrson també va treballar com a fotògraf per a la seva dona en una sessió de fotos per a la revista Elle l'any 2009.\nAl seu Instagram, s'ha descrit a si mateix com un empresari en sèrie.\nActualment, treballa com a representant laboral de la seva dona.\nTítol: Orson Salazar\nOrson va arribar al focus dels mitjans per culpa de la seva dona, Pau Vega .\nÉs una popular actriu espanyola que ha aparegut en diverses pel·lícules i programes de televisió espanyols comTriatge, l'esperit, palmes ardents,iÀngel del Mal.\nA més, Paz és una actriu premiada que ha guanyat nombrosos premis en diferents categories.\nPaz destaca per les seves actuacions premiades aSex i Lucia, spanglish(davant d'Adam Sandler),Només meu,iCarmen.\n10 fets invasius sobre els atacs de Mart!\n7 animals que canvien de color millor que els camaleons\n20 dades sobre els Goonies en el seu 35è aniversari\n12 fets ferotges sobre King Cobras\nSerial Killer vs. Mass Murderer: Quina és la diferència?\nL’època en què Napoleó va ser atacat pels conills


Política de Cookies - Cuddles BCN\nDes de Cuddlesbcn.com les cookies ens permeten oferir i realitzar les nostres funcions pel que en entrar a qualsevol del nostre lloc acceptes l'ús que fem amb les cookies. Utilitzem cookies per oferir als nostres visitants una forma més còmoda i eficient de navegació al nostre lloc.\nLes cookies, són fitxers d'informació enviats des d'un lloc web i aquestes s'emmagatzemen en el navegador de l'usuari.\nD'aquesta manera, el lloc web emmagatzema informació bàsic del usuaris, els seus hàbits així com les seves preferències amb les quals poder dur a terme accions de màrqueting i contingut personalitzat.\nSinó volguessis rebre cookies, si us plau configura el seu navegador perquè les esborri del disc dur del teu ordinador, les bloquegi o et avisi. Per continuar sense canvis en la configuració de les cookies, simplement continua en la pàgina web.\nTipus de cookies que hi ha?\nCada lloc web és un món, de manera que els tipus de Cookies també, de manera que tota pàgina web requereix el compliment davant la nova normativa europea, i des de cuddlesbcn.com volem complir la vigent normativa de Llei de Cookies.\nAlguns dels tipus de cookies que es poden presentar en un lloc web són: Cookies de personalització, Cookies d'Afiliats, Cookies d'Analisis i Cookies tècniques.\nDesactivar les cookies en navegadors:\nFirefox: Eines - Opcions - Privacitat - Històric - Configuració avançada.\nChrome: Configuració - Mostra opcions avançades - Privacitat - Configuració de contingut.\nInternet Explorer: Eines - Opcions d'internet - Privacitat - Configuració.


Fil a l´agulla per moderar el consum elèctric municipal – Arxiu d'actualitat local\nFil a l´agulla per moderar el consum elèctric municipal\nSegons Informa Tribuna Ganxona L´Ajuntament ha decidit declarar la guerra al consum elèctric, que l´any passat va comportar un cost de 622.980,34 euros. “Aquí tenim molt a recórrer per estalviar”, va manifestar l´alcalde, Joan Alfons Albó. Així, d´una banda, ja s´està preparant un nou contracte que tingui en compte les mesures d´estalvi energètic. Per l´altra, l´actuació a l´edifici municipal que més consumeix, i que no és pas l´ajuntament sinó la biblioteca i arxiu municipal, amb una factura elèctrica el darrer any que pujava a 50.227,49 euros.\nLa primera actuació d´estalvi es farà a la biblioteca, però “sense que afecti gens ni mica al servei”, va afirmar l´alcalde. “No pot ser que el llum de l´ascensor estigui obert les 24 hores o que per obrir un llum s´hagin d´encendre tots”, va comentar Albó com a exemples que cal combatre. En aquest sentit, l´Ajuntament ja ha aprovat un projecte d´estalvi en què es preveu la col·locació d´interruptors per sectors, interruptors horaris en els llums del voladís o temporitzadors als lavabos i l´escala principal. La inversió del projecte puja a 5.397 euros, tenint en compte només el material, ja que les obres aniran a càrrec de la brigada municipal. “Es preveu amortitzar la inversió en vuit mesos i a partir d´aquí, estalvi”, va afegir l´alcalde, ja que amb les mesures aplicades hi haurà un estalvi mensual de 725 euros.\nA partir d´aquí, l´actuació d´estalvi elèctric continuarà als altres edificis municipals i l´enllumenat elèctric, ja sigui amb reguladors d´intensitat, revisió de les potències contractades o acumuladors, entre d´altres. El principal consum se l´emporta l´enllumenat públic, amb un cost el darrer any de 227.226 euros. Darrere la biblioteca hi va l´ajuntament, amb una factura l´any passat de 49.397 euros. Després ja ve el casal Salvador Espriu, amb 38.165 euros, i el centre cívic de Vilartagues, amb 32.166 euros. L´escola Gaziel puja a 13.528 euros.\nL´Ajuntament, d´altra banda, ha demanat la mediació del Departament d´Indústria de la Generalitat en no estar d´acord amb part de la facturació que li va presentar Endesa al llarg de l´any passat. “Hi ha una discordància de criteri”, va dir l´alcalde, ja que han detectat, dins les factures, que superen els 300.000 euros, que algunes tenien un IVA que no tocava, que altres provenien d´una empresa d´Endesa amb qui no tenien cap contracte o que ja les havien pagat. La diferència econòmica entre Endesa i l´Ajuntament ronda els 10.000 euros. “Però nosaltres ens mirem cada euro”, va dir Albó, que va afegir que “cal ser il·lustrat per entendre les seves factures”. Des d´aquest any, l´Ajuntament té el servei elèctric a l´empresa Gas Natural-Unión Fenosa.\nFil a l´agulla per moderar el consum elèctric municipal added by Redacció on 04/11/2011\nVerificació (no es una màquina) * Time limit is exhausted. Please reload CAPTCHA. sis × = 42


La Diputació de Girona, en col·laboració amb el Consorci d’Aigües Costa Brava Girona, ha presentat una exposició sobre el 50è aniversari de la constitució del consorci. La mostra parteix dels continguts del llibre Crònica de l’aigua a la Costa Brava, d’Oriol Mas i Lloret, publicat aquest any 2021.\nEl llibre narra la història de la gestió de l’aigua al litoral de les comarques gironines, des de les primeres civilitzacions fins a l’actualitat. L’accés dels municipis a l’aigua i la proximitat de rius, rieres i aiguamolls ha condicionat l’evolució històrica de la Costa Brava. En aquesta zona, la gestió hídrica ha estat clau per a l’avenç de l’agricultura, la demografia i el creixement vinculat al turisme.\nNo fa pas gaires anys que els ajuntaments patien, estiu rere estiu, per si tindrien prou aigua per a la població i els visitants. I també han estat immensos els esforços per depurar i reutilitzar la poca aigua disponible i, en aquesta iniciativa, el Consorci d’Aigües Costa Brava Girona ha estat pioner.\nEls cinquanta anys del Consorci són el punt de partida del llibre i de l’exposició, que explica tot el procés gràcies al qual avui dia quan obrim l’aixeta raja aigua, i com aquesta torna depurada al medi. I ho fa amb el suport de textos, imatges i un audiovisual que ajuden a entendre quina ha estat l’evolució en la gestió de l’aigua al litoral de les comarques gironines.\nConsta de cinc plafons dobles que ordenen cronològicament les diferents etapes del Consorci i les accions i intervencions que ha dut a terme:\n1. La creació del Consorci (principis i mitjan dècada de 1970\n2. El sanejament (dècada de 1980)\n3. L’abastament (finals de la dècada de 1980 fins a finals de la dècada de 1990)\n4. La regeneració i el compostatge (finals de la dècada de 1990 fins a mitjan dècada de 2000)\n5. Els reptes (del 2010 fins a l’actualitat i la projecció futura)\nL’exposició es complementa amb un darrer plafó doble que conté un mosaic d’imatges de les principals actuacions del consorci al llarg d’aquests 50 anys i d’un audiovisual que mostra les diferents instal·lacions, laboratoris i equipaments del Consorci d’Aigües Costa Brava Girona.\n01 de juliol al 29 agost 2021


AMADEU I CIA, GRUPS D' ANIMACIO INFANTIL, ARTISTAS, ESPECTACLES, MONTSOL\nEl grup "AMADEU I CIA" va fer la seva primera actuació a finals dels 80. Després de diverses etapes, "AMADEU I CIA" es va consolidar amb la seva formació actual a partir de 1985. Les seves actuacions tenen com a objectiu principal una participació totalment activa per part dels nens, així com un ritme molt ben treballat que afavoreix la interacció constant amb els músics.\nL'espectacle consta de danses col·lectives, balls de parelles, cançons, jocs, etc., bàsicament d'arrel tradicional. Conduïts per l'experiència de l'Amadeu, recolzat per una banda de so compacte, i un animador que durant l'espectacle actua amb xanques entremig dels nens, fa d'actor damunt de l'escenari i es canvia de roba tan de pressa que ningú no se n'adona.\nLes nostres cançons i balls es poden adaptar segons l'edat dels nens i això fa que pugui ser adreçat des dels petits fins als més grans.\nPodem actuar al carrer, en una plaça, a l'escola o bé a l'envelat. Només cal un espai on els nens i els pares que s'hi vulguin afegir s'hi puguin moure lliurement.\nBALLARUGA DE BALLS\nL'espectacle BALLARUGA DE BALLS és adreçat a la mainada i adolescents i té com a finalitat la participació directa del públic, mitjançant cançons, danses, jocs i balls.\nLa majoria de músiques que condueixen l'espectacle són populars o d'arrel tradicional. També hi ha músiques d'ara: polques, boogies, rock & roll, etc. Totes per no parar de ballar ni un sol moment!\nTambé podem adaptar les nostres cançons i balls segons l'edat dels nens i això fa que l'espectacle pugui ser adreçat dels petits als més grans.\nI a tot arreu ens va bé: al carrer, una plaça, a l'escola o bé a l'envelat.\nveu, acordió diatònic i guitarra.\nanimador i xanquer.\nDisposem de :\nun equip de so NEXO de 3.000 W.\nun escenari mínim de 6x4 metres.\nuna presa de corrent elèctric de 220 V. i 3.000 W. a peu d'escenari.


El 64% de les persones que van a centres de gent gran senten soledat - Social.cat\nEl 64% de les persones que van a centres de gent gran senten soledat\nSegons un estudi de la Fundació La Caixa, el percentatge d’usuaris que se senten sols puja al 68,5% al conjunt de l’Estat\nDiumenge, 26 de juliol de 2020 | 09:15 h\nUna dona gran atesa per una voluntària d'Amics de la Gent Gran | Cristina Garde\nEl 64,1% de les persones que assisteixen als centres de gent gran a Catalunya senten soledat, segons un estudi de la Fundació la Caixa. En el conjunt de l'Estat, la xifra ascendeix al 68,5%, del qual el 53,7% correspon a soledat moderada, el 10,3% greu i el 4,5% molt greu. La dada de Catalunya s'extreu d'una mostra de 4.450 usuaris dels 192 centres propis i adherits en conveni amb les administracions públiques, entitats i centres del programa Gent Gran de la fundació. L'estudi determina que al soledat social, que és la manca de connexió social i relacions de suport, és lleugerament més gran que la soledat emocional, que són els sentiments d'abandó, buidor i absència de persones estimades.\nLa soledat emocional augmenta a mesura que la persona es va fent gran. Pel que fa al gènere, afecta a homes i dones de manera similar: el 662% dels homes i el 69,4% de les dones pateixen soledat. Tot i això, la manera d'experimentar-la i viure-la té alguns matisos. Per exemple, en els homes es caracteritza per un dèficit relacional focalitzat en l'absència de persones amb les que relacionar-se i, especialment en una manca de relacions de confiança. En canvi, en les dones, s'hi afegeixen sentiments de buidor i abandó, amb matisos essencials d'una soledat més complexa.\nLes persones casades són les que refereixen menys soledat, mentre que les viudes són les que més, amb diferències al voltant del 10%. Tot i això, no hi ha un patró clarament definit de més o menys soledat pe fet de viure sol o acompanyat. D'altra banda, com més baix és el nivell educatiu més gran és la soledat emocional. Malgrat aquesta sensació de soledat, al voltant del 65% de les persones manifesten que estan satisfetes amb la seva vida i que viuen una vida amb sentit i significat. HI ha un 33% però que no ho creu.\nDades prèvies a la pandèmia\nLes dades recollides en aquesta enquesta són anteriors a la pandèmia de la Covid-19, durant la qual s'hi ha sumat l'aïllament social. Per conèixer aquesta situació, el Programa Gent Gran de la Fundació La Caixa ha fet el seguiment de persones usuàries de centres de gent gran de tot l'Estat confinades a casa seva. Entre les conclusions extretes, destaca que són les persones amb una visió més positiva i proactiva de la soledat les han que han portat millor el confinament.\nL'informe conclou que les persones que no pateixen soledat afronten la vida de manera proactiva i s'han forjat una visió positiva d'aquesta. En canvi, l'afrontament passiu, amb resignació, és més propi de persones amb alts nivells de soledat. Per això, s'apunta que empoderar i capacitar les persones per modificar aquestes estratègies és fonamental per a l'èxit de les intervencions per reduir les situacions de soledat.\nL'enquesta principal es va fer entre els mesos d’octubre i novembre del 2018, a 14.832 persones que assisteixen a la xarxa de més de 600 centres de persones grans propis de la Fundació 'la Caixa i en conveni amb les administracions públiques. D'aquestes, el 31,1 % són homes i el 68,9 % són dones. El 40,89 % de les persones enquestades conviuen amb la seva parella, mentre que el 33,91 % viuen soles, i la resta, amb altres familiars o amics. El 49,2 % de les persones enquestades disposen d’estudis primaris i el 25 % del total tenen estudis secundaris.\nL’escala utilitzada per mesurar la soledat és l’escala de soledat de De Jong Gierveld (1987), que es fonamenta en la idea que la soledat és la discrepància entre les relacions socials desitjades i les que efectivament es tenen, és a dir, en el model de la discrepància cognitiva, en el qual com més diferència hi ha entre el que s’espera i la realitat, més gran és la soledat experimentada.


El país africà viu en una crisi econòmica, política i moral\n4 min. Barcelona 01/04/2016 19:56\n651x366 Una netejadora davant d’una botiga de MTN, el gegant sud-africà de telecomunicacions. Siphiwe Sibeko / REUTERS Una netejadora davant d’una botiga de MTN, el gegant sud-africà de telecomunicacions. Siphiwe Sibeko / REUTERS\nLa inclusió de Sud-àfrica, el 24 de desembre del 2010, en aquest club d’emergents va ser tardana i encara és qüestionada, fins i tot dins de les seves fronteres. Les dades del seu perfil s’allunyen de la resta de socis: ni per població ni per volum de la seva economia nacional. Per a l’analista local Frans Cronje, es va tractar d’un gest per “sumar l’Àfrica”, el continent oblidat i silenciat en les institucions i en la planificació a escala mundial que ha sigut vist únicament com un sòl ple de matèries primeres. A més, amb la s de la inicial ni tan sols es desvirtuava el significat de les sigles de l’originari BRIC, al contrari del que hauria passat donant entrada a Nigèria, l’estat africà més poblat que fa poc que s’ha convertit en la primera potència econòmica regional. Però també hi havia un altre factor que no es pot obviar. Des d’un any abans, els sud-africans tenien la Xina com el millor company de viatge a l’hora de fer negocis i a Pequín l’hi van voler agrair.\nSigui com sigui, Sud-àfrica no és només un país amb recursos -les reserves mundials més importants de platí, i també molt ric en or, diamants, ferro, etc.- sinó que és un dels referents morals i polítics del continent. Des que el 1994 va entrar en un altre club selecte -el dels estats democràtics després d’enterrar l’apartheid-, ha fet les paus amb els veïns i ha ajudat a fer de l’Àfrica austral una de les zones més tranquil·les i pacífiques del continent. I, sobretot, ha fet la transició abraçant el capitalisme en majúscules, una herència directa de l’enyorat Nelson Mandela que va optar per una economia de lliure mercat per atreure inversors estrangers, que fins aleshores havien obviat el país pel bloqueig. La Sud-àfrica moderna presenta les millors infraestructures del continent -carreteres, autopistes, aeroports i línies fèrries-, un sistema bancari equiparable a l’occidental, un marc legal garantista per als negocis. Ras i curt, Sud-àfrica és un país business-friendly i en aquestes dues dècades de democràcia ha fugit de les nacionalitzacions, privatitzacions de terra i de recursos, com sí que han fet altres països del seu voltant.\nAmb creixements superiors al 5%, l’economia local s’ha ressentit amb la baixada de preus de les matèries primeres i el Fons Monetari Internacional (FMI) acaba de rebaixar les seves previsions per al 2016, amb un augment del PIB del 0,7%, massa poc per dur a terme les reformes estructurals que necessiten, en un país on l’economia informal és peça clau i els nivells oficiosos de l’atur arriben al 40%, acarnissant-se sobretot en la població negra, encara en desavantatge a l’hora d’accedir a bones escoles i uns llocs de treball qualificats.\nEn els últims anys, les tensions racials han fet evident que el somni del vell Mandela continua sent un somni. És cert que no hi ha violència però les desigualtats en els ingressos d’una família negra és sis cops inferiors als d’una blanca (el 9% de la població). A la crisi econòmica s’hi afegeix la política i moral, amb un Congrés Nacional Africà (la formació de Mandela) que sovint actua més com el vell moviment d’alliberament amb el qual va néixer que com un partit de govern. La corrupció més que esquitxar el partit, l’ha acabat corcant i el mateix president, Jacob Zuma s’ha vist involucrat en 700 causes i, fins i tot, el Constitucional l’obliga a tornar part dels 15 milions d’euros públics que va gastar en la seva residència particular. No obstant això, el 2014 va guanyar amb un 62% dels vots d’una població que perdona la falta d’inversions en serveis bàsics, en habitatges dignes o en sanitat i educació pels serveis prestats contra l’apartheid. Sud-àfrica ha guanyat la batalla al Brasil i és el país més desigual.