Com la vitamina D pot ajudar a combatre la Covid-19\nLa campanya de vacunació contra la Covid-19 ja ha començat fa algunes setmanes i mentre la població espera a rebre el vaccí que permetrà tornar a poc a poc a la normalitat, els investigadors continuen treballant per trobar un tractament efectiu contra el coronavirus. Un tractament mèdic que eviti els casos greus i les morts. Arran d’aquestes investigacions s’ha descobert que la Vitamina D reforça la immunitat de l’organisme i incrementa les defenses. Des de Previsora General t’expliquem de quina manera pots incrementar els teus nivells de Vitamina D.\nLa relació entre la vitamina D i la Covid-19\nUn estudi d’investigadors de l’Hospital Universitari Reina Sofia de Còrdova ha revelat que la vitamina D actua sobre cèl·lules i teixits involucrats en el desenvolupament de la malaltia. L’ús de calcifediol va reduir la necessitat de tractament a l’UCI dels pacients contagiats més greus. Tot indica que, entre altres coses, la Vitamina D permetria disminuir la síndrome de dificultat respiratòria aguda.\nL’estudi es va dur a terme entre un grup de 76 pacients que estaven a la unitat de cures intensives. A 50 d’aquests pacients se’ls va tractar amb calcifediol. Posteriorment han comprovat com els pacients de major edat amb dèficit de Vitamina D eren més propensos a les conseqüències negatives del coronavirus.\nConsells per millorar els nivells de calcifediol a l’organisme\nEl 90% dels nivells de Vitamina D es sintetitzen gràcies al sol. Mentrestant, cada vegada és més habitual que la població dels països desenvolupats tinguin nivells baixos de Vitamina D, ja que passem més temps en espais tancats i no a l’aire lliure com dècades enrere: oficines, centres comercials, centres d’oci, etc. Això impossibilita el contacte directe amb la llum solar. Segueix els nostres consells per aconseguir incrementar els nivells d’aquesta vitamina.\nPrendre el sol amb regularitat. Un mínim de 20 minuts i sempre protecció. No es tracta de quedar-se 20 minuts al balcó, és possible que el teu habitatge no estigui orientat de la manera adequada perquè arribi la llum solar en el moment que estàs a casa. Una forma de prendre el sol és mentre fas un passeig o atens encàrrecs. Si et preocupen les taques a la cara, pots posar-te protecció i deixar al descobert una altra part del cos com els braços i les cames.\nAlimentació. Pots incrementar el consum de peixos com el salmó, el verat i l’areng. La vitamina D també està present al rovell de l’ou i la carn.\nSuplements nutricionals. Sempre sota la supervisió d’un metge que haurà determinat abans que existeix un dèficit i és necessària una medicació complementària.\n6 consells per exercitar la memòria entre la gent gran\nLa pèrdua de memòria entre la gent gran no està associada únicament a l’Alzheimer, també existeixen altres malalties que la poden desencadenar i la més habitual entre aquest grup de població és la demència. Amb el pas dels anys és…


1 Desembre 2010 – No cal que en facis gaire cas\nFer anys és un imperatiu cronològic i biològic que no podem evitar, de cap manera, per molt que ens hi entestem.\ndrama no aniria més enllà d’anar canviant xifres consecutives\nperiòdicament, si no fos, i molt especialment en el cas de les dones,\nperquè suposa l’ensorrament progressiu del mite de l’eterna joventut, de\nl’etern dinamisme, de l’eterna turgència, de l’eterna esveltesa, de\nl’eterna… (poseu el que us sembli).\nÉs molt trist veure com els\nanys, que aporten, no m’ho negareu, pau, serenor, records, dolçor,\nsaviesa i moltes i moltes més coses meravelloses, passen a ser, a màns\nde la nostra societat, una mena de capa de la invisibilitat que ens cau a\nsobre sense pietat.\nRevindico el pas del temps i tot el que\ncomporta, i l’arruga, si cal, -senyal inesborrable de tot el que hem\nviscut-, ni que només sigui perquè, tal com va respondre una tal Bibiana\nFernández a la pregunta de com portava això d’anar fent anys,\nsenzillament va dir: "vista l’alternativa…".\nEt desitjo que puguis fer molts i molts anys, a tu, sí, a tu, que avui en fas un més.\nPer mols anys !\nPosted by joanjo at 12:15\nCinisme o incompetència?\nRepetir les mentides fins a fer creure que són veritat o dir bajanades amb posat seriós i un to contundent i, fins i tot, una mica emprenyant són hàbits que els polítics fan servir quan volen demostrar contundència, solvència i seguretat.\nD’això, en tenim bons exemples a casa nostra. També tenim l’exemple que quan l’hàbit només és això, un hàbit, sense res a dins, tard o d’hora no serveix de res i, al capdavall, acaba sent perjudicial.\nLa darrera mostra del que comento l’he trobada en unes paraules del ministre de Foment, José Blanco, instant a no endarrerir les vendes immobiliàries, perquè els pisos, les cases… no seran més objecte d’especulació.\nMinistre, vostè surt mai al carrer? I si ho fa, mira cap dalt, de tant en tant? el que sobra és oferta de venda. El que no hi ha són compradors, o més ben dit, crèdit perquè qui vol comprar pugui materialitzar la compra. I encara rai que els nostres bancs són els millors del món, oi?\nO és que potser pensa que la gent que perd l’habitatge perquè no el pot vendre ni pagar ho fa per amor a l’aventura i a la vida a l’aire lliure? Potser li sembla que especulen per no vendre? Home, sempre es poden regalar, els habitatges, però resulta que això tampoc no allibera del deute ni soluciona res.\nPer l’amor de Déu, ja n’hi ha prou de frivolitzar i jugar amb la vida, remarco: amb la vida, de tantes persones que no poden arribar a final de mes, per culpa d’una crisi que durant mesos i mesos i més mesos, segons el Govern del qual forma part, ni exitia ni ens podia afectar. Sort n’hi ha!


QUADERN D'UN RETORN AL PAÍS NATAL - Casa Usher Llibreters\nQUADERN D'UN RETORN AL PAÍS NATAL. EDICIÓ BILINGÜE\nAl final de la matinada...\nVes-te'n, li deia, cara de poli, cara de guripa, ves-te'n desteste els lacais de l'ordre i els abellots de l'esperança. Ves-te'n mal amulet, xinxa de novici. Després em girava cap a uns paradisos per a ell i per als seus perduts, més tranquil que el rostre d'una dona que menteix,...\nAquest llibre fou escrit en una ciutat famolenca, envoltada de platges negres on es podreixen els gossos morts. S'ha dit que el va escriure un negre per als negres. no per a omplir-se la boca amb la Humanitat. L'assumpte central hi és la diferència. Però no cregueu que podeu passar de llarg com si no anara amb vosaltres, perquè també ens assenyala: el carceller blanc, el menyspreu glaçat, el cavall blanc de la mort... Fins i tot parla de raça. però no de la raça mesurable que la nostra antropologia nega amb desgana, sinó de la raça com a pústula que el blanc llança sobre el negre i l'esquena cremada pel fuet.\nCésaire ens mira i un descobreix, enganxat al negre, el blanc i el negre com si foren germans siamesos que la mirada uneix per damunt de l'odi, arrossegant-se penosament cap a on ni l'un ni l'altre no volen anar, amb esforços inútils, ràbia... I al bell mig, ell fa dreçar-se la figura de Toussaint, Toussaint Louverture.\nÉs la negritud que proclama Césaire -noteu que en francès "nègre" no és "noir"-, un negre que parla aplegant pètals i crits, fam i pudor, sang i sal, insult i metàfora..., a la recerca d'una ciutat invisible.


Dia de les Lluites Camperoles | Casal Popular de Castelló\nDia de les Lluites Camperoles\ncasalpopulardecastello / 14 d'Abril de 2015\nLes comanyes d’Arrelant ens conviden a la seva festa:\n“Des d’Arrelant, projecte d´horta agroecològica a Castelló, volem comunicar-vos que el proper dia 18 d´abril, anem a realitzar una calçotada amb productes de l´horta, amb motiu del dia de les lluites Camperoles que es celebra el 17 d´abril. En aquest dia es reivindica el paper de l´agroecologia i de l´agricultura a petita escala per a assegurar la sobirania alimentària del pobles.\nEn el nostre cas, portem ja alguns anys treballant per la Sobirania alimentària oferint verdures cultivades sense tòxics, des del punt de vista de la agricultura familiar en petites extensions i sense intermediaris.\nÉs en aquest sentit que volem realitzar una calçotada: per a aconseguir suport econòmic per a afrontar les despeses d´aquest any, ja que per garantir la supervivència del projecte necessitem el suport de persones que es puguin sentir implicades en el treball que estem desenvolupant.\nLes formes de col.laborar poden ser assistir a la calçotada (max 25 persones) per la que es demana una aportació de 10 euros, en la que s´inclou: sopa de faves, calçots fins a morir salsa romescu de elaboració pròpia, amanida de l´horta, vi i llimona. (la localització és prop de la ronda Millars, i de l´antic Cine Azul, la localització exacta la donarem a les persones que hagin fet la aportació i, per tant, van a assistir a la calçotada)\nL´altra forma de col.laborar és comprant les nostres verdures, bé participant del Grup de Consum Margalló o bé contactant directament amb Arrelant.\nConsiderem la calçotada una oportunitat per passar-ho bé, coneixer-nos, explicar la situació actual del projecte i crear vincles entre nosaltres que ajuden a germinar les llavors de transformació social que portem dins.\nTambé vos recordem que el 17 d´abril, en el context de les jornades de Lluites Camperoles, es projectarà al casal Popular de Castelló el documental: “La voz del viento, semillas en transición” al que esteu totes invitades i on podreu adquirir els tiquets de la calçotada.\nPer qualsevol cosa podeu contactar amb nosaltres en el següent correu: arrelant@riseup.net\nSi-us plau, podríeu rebotar aquest correu als vostres contactes per donar la màxima difusió.”\n14 d'Abril de 2015 in cooperativisme, documentals, menjades, Moviments, Tot.\n← David Trashumante presenta "A viva muerte"\nXerrada "Guerra dels sexes: destrucció de la civilització i la persona" →


ELS AVANTATGES I LES COSES QUE NO CAL FER PER PORTAR JOIES D’HOME AQUESTA PRIMAVERA - ESTIL\nPrincipal Estil Els avantatges i les coses que no cal fer per portar joies d’home aquesta primavera\nFoto: Jack Albin / Archive Photos / Getty Images Ara que els canells estan lliures dels grillons de jerseis voluminosos i abrics de grans dimensions, és hora de donar-los una mica d’aire i potser una mica d’estil. Però ...\nAra que els canells estan lliures dels grillons de jerseis voluminosos i abrics de grans dimensions, és hora de donar-los una mica d’aire, i potser una mica d’estil. Però quantes polseres són massa? Hi ha anells? I els pírcings són fins i tot part de la conversa? Amb més opcions que mai a l’hora de portar joies per a home (especialment la de la varietat sense rellotge), sembla que hi ha certa confusió quant al que és kosher i al que queda millor a la joieria. Fixem la puntuació:\n** Feu: Mix & Match **\ncom prevenir els friccions de la cuixa interior per als nois\nTens un rellotge de plata nou i elegant? Llenceu-vos una polsera de colors baixos com la d’aquests Burkman Bros. per mantenir les vibracions a la platja. Voleu fer servir un número de cordó per a excursionisme de neó? Combina amb un puny de metall gastat . Porteu un rellotge militar inspirat en la Segona Guerra Mundial? Tonifiqueu la comoditat amb una polsera de cuir que crida l’atenció Caputo & Co. . Encara porteu una polsera Livestrong? En realitat, afegim-ne un que no cal fer.\n** No ho facis: converteix-lo en una 'festa del braç' **\nTot i que sempre es barreja la gamma alta i la baixa per obtenir un contrast assassí, hi ha una llei molt seriosa de disminució dels rendiments del joc al canell. Hi ha un moment en què massa joies passen de 'diversió' a 'captació d'atenció' i la nostra investigació demostra que aquesta línia és de tres coses per braç o cinc en total. A més, quan sembla que has robat el cordó d’un campament d’estiu, cap peça no obté la brillantor (literal) que pot merèixer.\n** Feu: tingueu en compte el timbre (Pinky) **\nAbans de prémer el botó d'expulsió de tota aquesta idea, escolteu-nos: l'anell rosa no és per a tothom. Però si el porteu amb un munt d’equips masculins americans, com pantalons texans, camises de mezclilla i botes Chelsea, sortireu com un home còmode a la seva pell, no com algú que estigui provant el renaixement de Broadway de Nois i nines . Si necessiteu ajuda per trobar-ne una, consulteu la nostra recopilació recent aquí.\n** No ho feu: experimenteu amb pírcings **\nEns encanta l’estil de coll blau de Shia Labeouf per molts motius, però una cosa que no podem deixar enrere és el seu recent anell de celles. Si heu de perforar-lo, mantingueu-lo a les orelles (específicament als lòbuls) i eviteu la temptació de canalitzar l’era de principis de la dècada de 2000 El pernil gelat de R.Kelly s. Sempre es prefereix alguna cosa més petita, més resistent i amb menys incrustacions de diamants.\n** Feu: convertiu el vostre rellotge en l'ancoratge **\nDarrerament ens hem divertit amb els punys i les polseres d’identificació, però el rellotge sempre serà la vostra millor oportunitat per girar el cap amb un simple toc de canell. Per tant, si voleu fer una inversió en el món de la roba de canell, la vostra primera gran compra hauria de ser una cosa que us indiqui el temps. Utilitzeu-lo com a àncora de les vostres aventures de canell-acular, mantenint les coses fonamentades en allò familiar mentre salteu les coses en un altre lloc.\nFer: Protegiu el coll ja\nPotser és perquè és el Signatura Gosling , però hi ha alguna cosa increïblement divertida en fer balancejar un collar sobre una samarreta. Però ha de ser el collaret adequat. Qualsevol cosa massa curta semblarà un collaret de gos, qualsevol cosa massa daurada us farà semblar Scarface i qualsevol cosa massa gran us farà semblar el portador d’herbes de 2 Chainz. En lloc d’això, agafa un que sigui llarg, platejat i prou prim per ser pesat lleugerament per algun interessant artefacte que s’hi adjunta. (Les monedes i les puntes de fletxa antigues funcionen millor.)\n** No ho feu: porteu unes tobilles. Sempre. **\nAquest és bastant senzill. Simplement no ho feu. De debò, no ens importa si la vostra nova xicota creu que quedarà 'tan maca' a la platja.\nla forma més ràpida de desfer-se dels zits\ncom desfer-se ràpidament de l’acne de l’esquena\nforça aèria blanca negre 1\nmillors lluitadors en el joc de trons\ntrevor michael franklin a la vida real\nDavid Beckham va assistir al casament real amb els primers dissenys Dior Homme de Kim Jones\nDonald Trump porta pròtesis? Una investigació


Consorci de l'estany | Notícies | Presentació del conte “En blauet i les històriques dels seus veïns”\nPresentació del conte “En blauet i les històriques dels seus veïns”\nEl Consorci de l’Estany presenta el setè número de la col·lecció del Blauet de l’Estany, “El Blauet i les històries dels seus veïns” que tracta aspectes vinculats a la problemàtica de els espècies exòtiques invasores a l’Estany de Banyoles.\nAquesta publicació forma part de la campanya de divulgació del PROJECTE ESTANY dins el programa LIFE+ NATURA impulsat per la Comissió Europea. El setè volum de les històries d’en Blauet tracta la problemàtica de les espècies exòtiques invasores de l’estany de Banyoles. Aquesta vegada el conte incorpora una novetat, 34 adhesius de les principals espècies autòctones i introduïdes, per completar les fitxes de fauna i flora.\nL’expansió d’espècies exòtiques invasores és un problema d’abast mundial i la nostra zona lacustre no n’està al marge. L’arribada de noves espècies a un territori molt sovint pren caràcter invasor sobretot quan es tracta d’un creixement descontrolat. A més en la major part del casos el problema és degut a l’acció humana, ja sigui de manera accidental o intencionada. Els efectes de les espècies exòtiques invasores solen ser nefastos: disminució o fins i tot extinció d’espècies autòctones, pèrdua de valors paisatgístics i efectes sobre la salut de les persones, l’agricultura i altres activitats econòmiques.\nAquest setè Blauet “En Blauet i les històries dels seus veïns” és una de les accions de divulgació previstes en el PROJECTE ESTANY, que es desenvolupa en el marc del programa LIFE+ Natura de la Comissió Europea, i que té per objectiu la recuperació de les espècies i els hàbitats més amenaçats. Amb aquesta nova aventura d’en Blauet es pretén explicar als nens i nenes, de manera didàctica i engrescadora, la gestió i la problemàtica de les espècies invasores.\nEl conte té unes 12 pàgines en el format habitual de 25 x 25 cm. En aquesta setena aventura el Blauet es trobarà amb diferents animals introduïts que li explicaran la seva història, d’on venen i com van arribar a l’Estany de Banyoles. Al final en Blauet parlarà amb un “expert” del Consorci de l’Estany que li explicarà els efectes que provoquen les introduccions i les accions que es porten a terme per controlar les espècies exòtiques.\nTractar aquest tema en un conte adreçat als nens i nenes no és fàcil, ja que es podria caure en la criminalització d’unes determinades espècies. El missatge final és però que no hi ha ni bons ni dolents, si no que tots plegats hem de ser responsables davant la natura i en la major mesura possible ajudar tots aquells animals i plantes que ens són pròpies i que es troben en regressió o en perill de desaparèixer del nostre territori.\nAquesta vegada el conte incorpora una novetat: 34 adhesius de les principals espècies, autòctones i introduïdes, per completar les fitxes de fauna i flora. Aquests adhesius, però, no es repartiran directament als nens i nenes. Per aconseguir-los primer hauran de fer un dibuix sobre la nova aventura d’en Blauet, en una làmina que els adjuntem amb el conte, i portar-lo al Museu Darder. Espai d’Interpretació de l’Estany abans del dia 26 de juny. Allà els hi donaran els cromos perquè els puguin enganxar a l’àlbum. De cares al mes de setembre s’ha previst realitzar una exposició al Museu Darder. EIE amb tots els dibuixos recollits.\nCom en els altres números editats fins ara, el contingut i els textos del conte han anat a càrrec de l’Escola de Natura de Banyoles. Les il·lustracions han estat realitzades per Albert Carrillo, i ambdós han comptat amb l’assessorament científic i la coordinació dels tècnics especialistes del Consorci de l’Estany.\nS’han editat 1500 exemplars d’aquest setè numero d’en Blauet de l’Estany que es distribuiran entre els alumnes de cicle inicial i mitjà (de 1er a 4rt) de les escoles dels municipis de Banyoles i Porqueres. A la resta d’escoles es distribuiran quatre àlbums per centre, un per cada cicle educatiu. El repartiment a les escoles es va començar el dilluns 30 de maig i s’allargarà durant tota la setmana.\nBanyoles, 31 de maig de 2011


GnuCash - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nprogramari per comptabilitat\n4.1 (25 juliol 2020)\nGNU/Linux, BSD, macOS, Microsoft Windows, GNU/Hurd (en) , Android, Unix-like i multiplataforma\nC i Scheme\nOpen Financial Exchange (en) , Valors separats per comes i Quicken Interchange Format (en)\nGnuCash és un sistema de finances personal en programari lliure que utilitza la doble entrada. En un inici pretenia desenvolupar capacitats similars a les del programa comercial Quicken de la companyia Intuit, és a dir, gestió de finances personals. L'evolució actual està més propera a desenvolupar eines per a pimes, a més de les finances individuals.\nGnuCash forma part del Projecte GNU i funciona en moltes plataformes: en GNU/Linux (sota GNOME), i també en Windows (Windows 2000 o superior), OS X, FreeBSD, Solaris i d'altres plataformes UNIX.\nEl desenvolupament de GnuCash va començar el 1997 i la primera versió estable es va publicar el 1998. La part de comptabilitat per a petites i mitjanes empreses (Pimes) va ser introduïda el 2001.\nEs va desenvolupar inicialment per a plataformas GNU (basat en Unix), però des del 15 de juliol de 2007 (versió 2.2.0), està també disponible una versió directament compilada per a usar-la en Windows. La primera versió directament instal·lable en Mac va ser la 1.8.\nEl programa serveix tant per portar una comptabilitat personal o familiar como de petites empreses. És fàcilment configurable, utilitza el sistema de comptabilitat per partida doble o de doble entrada, permet la creació i modificació d'un pla comptable jerarquitzat, i incorpora un mòdul de facturació i de gestió de les relacions amb clients/deutors i amb proveïdors/creditors. Els diversos estats per a presentar els resultats comptables es poden preparar en forma d'informes, que poden incloure gràfiques. S'adapta fàcilment als règims d'impostos de diferents països. No obstant, la seva ergonomia és millorable i no ofereix els mecanismes de protecció que tenen altres programes de comptabilitat propietaris. És convenient tenir un bon nivell de coneixement de comptabilidad per a un ús productiu. És molt potent com a eina per a fins didàctics.\n2 Ús amb fins educatius\n3 Tipus de comptes a GnuCash\n5 Tipus d'informes\n6 Característiques internes\nAlgunes de les característiques de GnuCash:\nGestió d'operacions mitjançant comptabilitat per partida doble\nAdequat per portar la comptabilitat de petites empreses (pimes)\nCapacitat de programar transaccions periòdiques en el temps\nPot importar arxius en els formats d'altres programes del mateix tipus OFX i QIF\nSuporta FinTS (Financial Transaction Services - Sistema estàndard de banca en línia).\nPot generar informes estàndards i també fer informes personalitzats\nPot fer pressupostos\nSuport multiusuari de SQL (limitat)\nPot fer transaccions multi-divises\nGestió de carteres d'accions/fons d'inversió\nCotitzacions en línia d'accions i fons d'inversió\nÚs amb fins educatius[modifica]\nPantalla de benvinguda de GnuCash\nGeneralment, els programes de comptabilitat comercials oculten el seu funcionament intern per tal de facilitar el seu ús per part dels usuaris i no permeten inspeccionar com fan els càlculs o els ajustos. GnuCash fa la comptabilitat i les transaccions d'una manera completament transparent; això fa més fàcil aprendre les bases de la comptabilitat i, en concret, l'ús del sistema de partida doble. Per aquesta raó es recomana de vegades com a programa educatiu.\nTipus de comptes a GnuCash[modifica]\nGnuCash usa molts tipus de comptes. Els principals són:\nCaixa, és el compte en què es reflecteix el diner líquid disponible a la butxaca, en casa o en una caixa.\nBanc, són comptes del tipus compte corrent o d'estalvis que estan en un banc o en una altra institució financera.\nCrèdit, comptes del tipus targeta de crèdit\nCapital i Disponible, són comptes en què s'anoten coses de valor. El cost de compra d'una casa es pot registrar en el compte la meva casa. El cost d'un cotxe, en un compte anomenat el meu cotxe. Els comptes de capital poden patir depreciacions o apreciacions de valor.\nFons mutuals, són comptes en què es registren capitals que generen dividends, interessos o guanys de capital. Són accions, bons, obligacions, etc. Generalment es registren tres tipus d'informació separats: preu, nombre d'accions i cost.\nequitat, comptes que s'usen a l'inici d'una comptabilitat, o en obrir un nou exercici comptable un cop tancat l'anterior. Representen el patrimoni de l'empresa.\nMonedes, són comptes en què s'anoten les quantitats disponibles en divises, en monedes diferents d'aquella que s'usa en els altress comptes.\nHi ha també comptes especials per a l'ús de les pimes.\nEls comptes s'organitzen en un mapa de comptes en forma d'arbre jerarquitzat. Es creen subcomptes que es poden renumerar per adaptar-ne la jerarquia i l'ordre de presentació.\nGnuCash utilitza un full de balanç amb Actius (assets), Passius (liabilities) i Patrimoni (equity).\nGnuCash genera informes com el resum de comptes, resum d'operacions o transaccions, ingressos i despeses, i ingressos i despeses relacionats amb impostos de manera que es poden usar per a fer la declaració d'impostos. Un d'ells és el format TXF (Tax eXchange Format). També genera informes personalitzats multicolumna. Juntament amb els informes pot generar gràfiques.\nUna característica notable de GnuCash és que utilitza aritmètica de coma fixa, cosa que evita els errors d'arrodoniment de l'aritmètica de coma flotant.\nGnuCash està escrit principalment en C, amb una petita part en el llenguatge de programació Scheme. GnuCash va estar basat inicialment en el conjunt d'eines gràfiques GTK+, disponible per a diversos sistemes operatius tals com GNU/Linux, FreeBSD, Solaris i Windows. GNUcash serva les dades en fitxers en format XML.\nLes versions 1.x usaven GTK 1.x. Des de la versió 2.0 (2006) s'usa GTK 2.\nLa versió 2.4.0. (publicada el 21 de desembre de 2010) va introduir el motor gràfic WebKit i la possibilitat d'usar bases de dades SQLite 3, MySQL o PostgreSQL a més del format de dades en XML.\nGnuCash forma part del projecte Gnome i, com a tal, utilitza les mateixes eines per al seu desenvolupament, com per exemple el sistema de llistes de correu per a la comunicació entre desenvolupadors i també entre usuaris, la notificació d'errors i la preparació de les diverses versions lingüístiques. Hi ha una wiki on es recull documentació i guíes adiccionals.\nDesafortunadament, no hi ha manual del programa en català i l'última versió en español és la referent a la versió 1.6, almenys en el moment del llançament de la versió 2.4.8.\n↑ «Lloc web oficial de GnuCash (en anglès)». [Consulta: 6 gener 2015].\n↑ «wiki de GnuCash (en anglès)». [Consulta: 6 gener 2015].\nGnuCash - Lloc web oficial (anglès)\nGnuCash a SourceForge.net\nGnuCash a Github\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=GnuCash&oldid=24406946»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 ago 2020 a les 11:21.


Conceptes bàsics sobre alimentació infantil by Educació. Ajuntament de Sabadell - issuu\nAutors: Montserrat Casajoana Matencio, Directora del Centre d’Educació Infantil i Familiar Vapor Buxeda Nou Soledad Casas Villena, infermera pediàtrica CAP Ca N’Oriac Francisca Cesar Serrano, Infermera pediàtrica CAP La Serra Carmen Fernandez González, directora Escola Bressol Joan Montllor Isabel Gàmez Blanco, directora Centre d’Educació Infantil i Familiar Arraona Albajai García Cortés, Tècnica del departament de Salut de l’Ajuntament de Sabadell Montserrat Garcia Martínez, educadora Centre d’Educació Infantil i Familiar Can Puiggener Susana Gough Cano educadora Espai Familiar del Centre d’Educació Infantil i Familiar Joaquim Blume Plàcida López López, Infermera pediàtrica CAP Castellar Sandra Martin Rovira Directora del Centre d’Educació Infantil i Familiar Can Puiggener Joana Naranjo de la torre Infermera pediàtrica CAP Castellar Mª Angels Oller Ribera, llevadora CAP Sant Fèlix Sònia Pérez Expòsito, secretària Tècnica de la Xarxa de la Infància del departament d’Educació de l’Ajuntament de Sabadell Laura Pizarro Cormán, Directora del Centre d’Educació Infantil i FAmiliar Andreu CAstells Olga Pont Nesta, Coordinadora projectes Fundació Fias Lluis Sansa Pérez, Pediatra CAP Rambla Montserrat Torres Maña, directora del CDIAP Parc Taulí\nL’alimentació és un acte complex, que va molt més enllà del simple fet de menjar i satisfer les nostres necessitats fisiològiques. Aquest acte està impregnat de factors socials i culturals; ens permet relacionar-nos i sovint és una forma d’expressió de les nostres emocions. Ara ens centrarem en els aspectes més fisiològics i en els conceptes bàsics que cal\ndiferenciar i conèixer per dur a terme una alimentació saludable i equilibrada. Entenem per ALIMENTACIÓ aquell procés voluntari i educable pel qual l’individu selecciona, prepara i ingereix els aliments que formaran part de la seva dieta. LA NUTRICIÓ es considera un procés involuntari i no educable en el qual l’organisme\nrep, transforma i utilitza les substàncies contingudes en els aliments per al bon funcionament de l’organisme. Alimentació i nutrició són conceptes diferents, que sovint es confonen però a la vegada estan relacionats. A través d’educar l’alimentació podem aconseguir una bona nutrició Els aliments són substàncies naturals que ingerim i que contenen una sèrie de substàncies anomenades nutrients. Els nutrients són un conjunt de substàncies que l’ésser humà necessita per viure, créixer i mantenir-se. A continuació explicarem amb més detall les característiques i les funcions del diferents nutrients que contenen els aliments.És important destacar que els aliments poden contenir un o més nutrients en diversa mesura. Els HIDRATS DE CARBONI són la principal font d’energia del nostre cos; per posar un símil, serien com la benzina del nostre organisme. Els principals aliments que els contenen són els cereals, les fècules, els sucres i els llegums. Hi ha també altres aliments que contenen aquest nutrient, però en menor proporció, p. ex.: les verdures i hortalisses o la fruita. Les PROTEÏNES tenen una funció bàsicament\nestructural o plàstica, és a dir, són necessàries per al creixement, per a la formació i per a la renovació cel·lular. Per continuar amb l’exemple anterior, serien els maons del nostre cos. Segons la procedència, les proteïnes es classifiquen en animals (ous, la carn i el peix) i vegetals (en els llegums i fruits secs...). Els GREIXOS SÓN la principal reserva energètica del nostre cos, són els aliments més calòrics. Aquest greix s’acumula sota la pell i envoltant els òrgans en forma de teixit adipós. De greixos també en trobem de dos tipus: els d’origen animal, que són el que anomenem greixos saturats (perjudicials pel nostre organisme) i els d’origen vegetal, que són majoritàriament instaurats.Tot i que podem trobar-ne alguns de vegetals, com el de colza, cacauet, palma i coco, que són saturats i per tant, perjudicials. Per últim trobem LES VITAMINES, LES SALS MINERALS, L’AIGUA I LA FIBRA, QUE tenen una funció reguladora. No aporten calories al nostre cos, però són nutrients essencials per al correcte funcionament del nostre organisme. Farien la funció de policies / controladors que\nvetllen pel bon funcionament i l’eficiència dels diferents processos o funcions corporals. El nostre cos està format, aproximadament, per un 60% d’AIGUA i al llarg del dia, a través dels diferents processos o funcions corporals, es va perdent. Per tant, és essencial ingerir-ne en una quantitat mínima d’un litre o litre i mig, sense oblidar que hi ha molts aliments que contenen aigua, com la fruita i les verdures, per tal que el nostre cos funcioni correctament. La FIBRA és un element també important, que trobem tant a les verdures, les hortalisses i la fruita, com també als llegums i als cereals integrals; i que és indispensable per al bon funcionament del sistema digestiu. Per portar una alimentació saludable i equilibrada, hauríem de mantenir una dieta variada (menjant de tots els grups d’aliments) i ajustada a les necessitats de cada individu, en funció de l’edat, el sexe, la complexió i el tipus d’activitat que fem. Uns conceptes bàsiques per tenir en compte és que ha de ser suficient, equilibrada, variada i agradable. D’aquesta manera no només garantirem que ens agradi i que sigui un plaer, sinó que cobrirà totes les nostres necessitats nutritives. El nostre organisme necessita rebre\naproximadament de forma diària un aportació\nEl sopar, el 30 %, i ens hauria de permetre\ndel 10-15% de proteïnes, un 50-60% d’hidrats de carboni i un 30-40 % de greixos. No només hem de tenir en compte aspectes com el tipus d’aliment i la quantitat, sinó també com aquests es distribueixen al llarg del dia. L’ideal seria repartir el menjar en quatre o cinc àpats, en els quals apareguin els diferents grups d’aliments, de forma que aportem al nostre organisme els nutrients que necessita de forma gradual i d’aquesta manera facilitem la seva assimilació. L’esmorzar és el primer àpat del dia i un dels més importants, ja que ens aporta els nutrients necessaris per iniciar la jornada amb energia i ens permet recuperar-nos del dejú de 8-10 hores. Cal que hi apareguin aliments que continguin els nutrients principals com ara el pa, els cereals, la fruita i els lactis. Hauria de representar una aportació calòrica del 25 % de la quantitat diària requerida. El dinar, el 30 %, ja que una ingestió molt abundant pot generar somnolència i és molt important que hi hagi varietat d’aliments. El berenar hauria de ser un petit àpat que ens permeti mantenir l’activitat i que ens aporti un 15 % de la ingesta calòrica diària necessària.\nmantenir l’equilibri alimentari i completar la dieta del dia amb els aliments que no s’han ingerit en àpats anteriors (nens que mengen fora de casa).\nL’ALIMENTACIÓ EN LA FRANJA D’EDAT DELS 0 A 3 ANYS L’alimentació s’instal·la des del començament com una activitat compartida entre persones. Des dels primers alletaments, en què la proximitat física i emocional és màxima, fins que el nen pot alimentar-se amb més autonomia,\nnecessita aquest acompanyament social mentre va aprenent a tastar aliments nous, a mastegar, a portar la cullera a la boca, a dominar la forquilla, a beure amb got... L’alimentació, a més de ser una necessitat bàsica, també és una expressió cultural. Les habilitats i els coneixements que envolten l’activitat de menjar requereixen una\naprenentatge. Necessitem que ens ensenyin els secrets d’una bona alimentació i alhora també aprenem compartint els moments dels àpats amb els altres. Quan el nen és molt petit necessita que l’alimentin. Però de mica en mica, amb ajuda de l’adult que vetlla pel seu creixement, va aprenent a apreciar diferents gustos, textures i temperatures, a poder esperar, a diferenciar entre tenir gana i estar avorrit o nerviós. Per tal d’oferir un bon acompanyament en aquest procés d’aprenentatge, els pares hem de comprendre l’esforç que ha de fer el nen i procurar-li les condicions més adequades per tal d’afavorir aquest desenvolupament. Necessita el nostre interès i la nostra paciència per ensenyar, l’entusiasme per valorar els seus progressos, horaris estables, les condicions ambientals més idònies per a cada nen i a cada edat, i capacitat per copsar les necessitats emocionals dels nostres petits per tal de no instal·lar hàbits perniciosos utilitzant el menjar per a controlar l’ansietat. Condicions personals. Tenir cura de les nostres actituds personals: -\tTenir la disponibilitat de donar suport al\nnen. Saber al començament diferenciar els seus plors, no sempre té gana. -\tDiferenciar entre les necessitats del nen i les nostres (massa pressa, massa menjar, massa sovint, menjar poc adequat a les necessitats del nen...). -\tDonar l’oportunitat al nen d’interessarse pels menjars; què és, quin tacte té, quina olor fa, quin gust té, on es compra, com es cuina, quina funció té... -\tDonar l’oportunitat de progressar deixant-li la primera cullera, encara que s’embruti o trigui més estona, oferir-li la possibilitat de tastar aliments diferents, explicar què mengem i per què... -\tApreciar els avenços i procurar que el nen s’adoni que valorem i ens alegrem dels seus èxits. -\tAvançar en la diferenciació d’allò que més ens agrada, d’allò que més ens convé. -\tSer conscients que la nostra pròpia actitud envers l’alimentació és el model més potent que rebran els nostres fills; què mengem, com mengem, el temps que dediquem a preparar-ho, la importància que hi donem, etc.\nCondicions ambientals. Tenir cura de l’entorn: -\tEn un primer moment només formen part de l’alimentació la mare/pare i el nen en una relació molt estreta. -\tA mesura que s’introdueix el plat i la cullera, també es van introduint altres elements en l’alimentació com mirar el germanet com menja, alguna joguina\nper copsar l’atenció del nen i que vagi obrint la boca, fer volar la cullera com un avió, etc. -\tEn el moment en què el nen comença a menjar sol, s’ha d’esforçar molt per controlar una activitat que encara li és molt difícil, en aquests moments necessita tota la seva atenció i els elements distractors (com la televisió,\naltres nens jugant, visites, música massa forta...) no l’ajuden a progressar i el desconnecten de l’objectiu principal de la situació. Ell necessita concentrarse en el que fa i que els altres també estiguin molt pendents d’ell procurant que pugui resoldre amb èxit el seus reptes i que s’adoni de la importància que donem als seus esforços. -\tEstablir hàbits estables en relació amb el lloc on es menja, horaris regulars, condicions ambientals... ajuden el nen a anticipar el que passarà i que s’espera d’ell, evitant discussions innecessàries. -\tUna vegada el nen ja va controlant i automatitzant l’activitat de menjar ja no necessita estar tan pendent del que fa, però continua sent idoni mantenir els moments d’alimentació sense distractors i vetllar per tal que es converteixin en espai per compartir, de comunicació i relació entre tota la família. -\tDe mica en mica el nen pot gaudir de l’oportunitat de compartir l’experiència de l’alimentació en altres contextos com a casa dels avis, a l’escola...\nPREGUNTES FREQÜENTS DE FAMÍLIES AMB INFANTS DELS 0-6 MESOS La meva llet és bona? Cal analitzar-la?: La capacitat d’alletar és característica de tots els animals mamífers. La llet materna és sempre bona, no hi ha llet dolenta, és el millor aliment que una mare pot oferir al seu fill i no cal analitzar-la.\nTinc prou llet?: El principal estímul que indueix la producció de llet és la succió correcta del nen; com més es posi el nen al pit de la mare, més llet produirà. La quantitat s’ajusta a les necessitats del nen. No hi ha llet materna de baixa qualitat, però sí que hi pot haver poca producció si no hi ha una bona estimulació.\nSi el meu fill menja cada hora, per què plora, té gana? Hi ha preses de pit que no són nutritives, es a dir, el nen està amb el mugró a la boca i el fa servir de xumet, es tranquil·litza i es dorm, però no menja. En les preses efectives no s’enfonsen les galtes, sinó que es veu com es mou tota la musculatura de la cara, fins i tot les orelles. He de respectar un horari per donar el pit o sempre a demanda? Tant el nombre de preses que fa el nen al dia, com el temps que hi dedica a cada una és molt variable, per tant no s’han d’establir regles fixes. És millor oferir el pit a demanda del nen. El temps que cada nen necessita per fer una presa és diferent per a cada nadó i cada mare. Canviarà segons l’edat del nen i d’una presa a l’altra. Si menja molt sovint s’empatxarà i tindrà més còlics? Això és un tòpic molt utilitzat sense tenir cap base científica, la llet materna mai no pot empatxar el nadó perquè ell pren sempre el que vol, i en principi quan vol.\nA vegades els nens regurgiten i treuen glopades, cosa normal en nadons tan petits. Els còlics són petits espasmes produïts per la natural immaduresa dels budells del nen. No tots els nens els pateixen amb la mateixa intensitat El nen, quan té dolor o malestar, fa més demanda de la mare; el contacte físic pot millorar el seu neguit. El nen va madurant progressivament i aquests episodis van desapareixent. Quin pes ha de fer el nadó a la setmana, amb quina freqüència s’ha de pesar? Després de néixer és normal que el nadó perdi pes fins que s’instaura correctament la lactància. No ha de perdre més del 10% del pes del naixement (ex.: no ha de baixar de 2.700 g si pesava 3.000 g en nàixer). En aquest cas s’ha de consultar un professional de la salut: pediatre, infermera o llevadora, per tal d’avaluar la tècnica d’alletament i l’estat físic del nadó. La recuperació de pes ha de començar abans de la setmana de vida i generalment a partir del quart dia. Un lactant sa succiona amb força i es mostra actiu quan és l’hora de la presa. Quan succiona\ndèbilment, es mostra molt adormit fins i tot durant les preses, i l’augment de pes no és el correcte, s’ha de consultar el pediatre. L’augment de pes per setmana és molt variable en cada nen, depenent del seu pes en néixer i de la capacitat de creixement per condicionants maduratius, constitucionals i hereditaris. En general s’accepta que, un cop superat el descens de pes de la primera setmana de vida, en les següents ha de fer un mínim de 150-200 g per setmana, aproximadament. Augments de pes inferiors als 150 g per setmana han de ser comentats amb un professional sanitari. Sempre s’ha de pesar en les mateixes condicions d’alletament (abans o després de la presa) i a la mateixa bàscula i amb el mateix volum de roba. Cal valorar que les emissions d’orina i les deposicions també condicionen fluctuacions en el pes i que no ens hi hem d’obsessionar quan veiem que el nen està tranquil i succiona amb força. Per tant, en aquest últim cas no s’aconsella pesar el nen sovint, ja que és probable que això comporti angoixes no justificades. El pediatre o la infermera són qui ha d’indicar la freqüència de la pesada segons cada cas. Generalment, a un nen sa, un cop s’ha establert correctament\nl’alletament matern, no cal pesar-lo abans dels 10-15 dies durant el primer més. Després, pesar-lo cada mes o cada dos mesos sol ser suficient. En el cas del nen alimentat amb biberó de llet de fórmula, no hem de guiar-nos per les quantitats d’ingesta que indica la llauna, ja que quasi sempre són exagerades i, com ja s’ha comentat, les necessitats nutricionals de cada nen depenen també de molts altres factors no relacionats amb l’edat. És normal que vomiti una mica després de mamar? Petites regurgitacions són freqüents i normals després de les preses. Són degudes a una incontinència del càrdies, que és un petit esfínter que hi ha just a la unió entre l’esòfag i l’estómac. Aquesta incontinència fisiològica és molt variable i diferent en cada nen i es manifesta al cap de poc de néixer. Les regurgitacions poden acompanyar l’eructe i ocasionalment presentarse en forma de vòmits més abundants. D’una banda, aquest esfínter va madurant amb l’edat i de l’altra, les regurgitacions també disminueixen amb la introducció dels àpats més espessos. Això fa que als sis mesos ja són poc\nfreqüents i quasi inexistents a l’any d’edat. No són cap signe “d’empatx”, però sí en el cas que apareguin més sovint, si hi ha més distensió gàstrica per àpats molt abundants o si el nen es mou molt o fa esforços després de les preses. No són preocupants si disminueixen amb l’edat i l’augment de pes és correcte. Si li dono un biberó abandonarà el pit? La producció de llet de la mare està regulada per les necessitats del nadó, de tal manera que com més llet prengui el nadó del pit de la mare, més llet es produeix. D’aquesta manera, i sempre amb petites oscil·lacions en la producció de llet, que són normals i que poden dependre de circumstàncies maternes nutritives i emocionals o de canvis en la gana del nadó, cada mare s’adapta a les variables requeriments del seu fill. D’aquí que s’insisteixi tant que l’alimentació amb llet materna ha de ser a demanda. Si el nen té més gana mamarà més sovint i més estona. Hem de ser curosos, però, que la tècnica de la lactància sigui eficaç. Si hi ha lesions o clivelles als mugrons o els pits fan mal, s’ha de comentar amb un professional sanitari, per tal d’assegurar que la posició del nadó a l’hora de succionar i la tècnica i/o la\nfreqüència de la presa són adequades. La introducció d’un biberó aïllat al vespre o en presses concretes por ser una necessitat si el professional sanitari, després de verificar que la tècnica i la freqüència d’alletament són correctes, conclou que no s’aporten els requeriments nutritius necessaris per al nadó. Això és més freqüent poc després del part, quan la mare encara no ha fet prou “pujada” de llet i per evitar que el nadó, amb una pèrdua\nexcessiva de pes, es debiliti i perdi força al succionar, cosa que comprometria l’efectivitat de la lactància materna. Un cop superada la fase del nadó dèbil, que no augmenta de pes, somnolent tota l’estona i sense força per succionar, aquests biberons s’han de retirar com més aviat millor, per tal que el nen, amb les seves succions, continuï estimulant la producció de llet de la mare. Cal tenir en compte que el lactant s’estima\nmés sempre la lactància materna, però si li\ncomplementària (cereals sense gluten, fruita...)\ncomporta un esforç de succió molt superior al de la lactància amb biberó, tendirà a la llei del mínim esforç: renunciarà a allargar la presa de pit quan ja no li ofereix gaire llet, per tal de prendre un biberó fàcil i de quantitat aparentment il·limitada. Això allarga el temps entre les preses i disminueix l’estimulació per succió, cosa que pot abocar a una retirada progressiva de l’alletament matern.\nes pot introduir a partir dels 4 mesos, però no abans d’aquesta edat. El fet d’introduir l’alimentació complementària als 4, 5 o 6 mesos s’ha de valorar amb el professional sanitari i dependrà de les necessitats nutritives de cada nen i de les circumstancies familiars com la incorporació laboral de la mare.\nFins a quina edat li puc donar només llet? Avui dia les societats científiques més qualificades com l’OMS (Organització Mundial de la Salut), l’ESPGHAN i la NASPSGHAN (Societats Europea i Americana de Gastroenterologia, Hepatologia i Nutrició Pediàtriques) estan d’acord que la lactància materna —i, si no fos possible, la llet adaptada d’inici (llet 1)— estan indicades per cobrir el requeriments nutritius del lactant durant aproximadament els sis primers mesos de vida. No se n’ha d’allargar l’ús com a aliment exclusiu més enllà dels sis mesos, perquè aleshores el lactant ja necessita la incorporació d’altres nutrients (alimentació complementaria) a més de la llet. També s’accepta que l’alimentació\nDurant el temps que li dono el pit, quina alimentació he de fer? Hi ha aliments prohibits? L’alimentació de la mare lactant hauria de ser com més variada millor perquè resulti completa i equilibrada. S’haurien de tenir en compte els elements següents: -\tQue les necessitats de proteïnes són el doble que en les condicions normals; per tant, es donarà preferència a carns poc greixoses, aus, peix blanc, peix blau i ous, entre altres. -\tAugmentar la quantitat d’aliments rics en hidrats de carboni complexos, com els cereals (pa, arròs i pasta) i llegums. No s’hauria d’abusar dels sucres simples com els de pastisseria i brioixeria, que no milloren la qualitat de l’alimentació.\n-\tS’hauria de prendre ¾ de llet o derivats\nal dia, ja que els lactis són la principal font de calci. És un mineral indispensable de la llet materna i evita la descalcificació dels ossos de la mare. Aliments contradictoris: Alcohol: la concentració d’alcohol a la llet és la mateixa que la del plasma matern Ginseng, Fonoll: poden inhibir la producció de llet Hi ha aliments que canvien el gust de la llet però no afecten la lactància materna Per compensar les pèrdues nutritives que pateix la mare durant la lactància NO s’ha de menjar en excés sinó que la dieta s’ha d’adaptar a les seves necessitats La mare que dóna el pit utilitza les reserves de greixos acumulats durant l’embaràs per a la producció de la llet. Aquest fet contribueix, conjuntament amb una alimentació adequada, a recuperar progressivament el pes previ a l’embaràs.\nEl xumet és dolent? Quan la lactància materna està instaurada, la pipa (o xumet) ni és bona ni és dolenta. Normalment les primeres setmanes el nadó\nl’escup. La majoria dels lactants quan estan inquiets troben consol amb el xumet; per aquest motiu no tenen per què rebutjar el pit ni el biberó més endavant. Altres nadons rebutgen la pipa i el primer que els passa per la boca (majoritàriament el seu propi dit) és el que acostumen a xuclar. Aquest és un dels costums que més costen de deshabituar. Per aquest motiu, si se li ofereix el xumet i té una bona acceptació, és correcte; si, contràriament, no és receptiu al xumet, això no comporta cap problema.\nFins quan li he de donar de mamar? Si la prolongació de la lactància materna no dificulta la introducció progressiva dels aliments que proporcionen al nen els nutrients que només amb la llet no rebria, i si la prolongació de la lactància no representa cap conflicte ni interfereix en el benestar de la mare, s’hauria de mantenir la lactància materna fins que el nen i la mare ho decideixin. Si em trec la llet com puc conservar-la? Conservació i emmagatzemen de la llet: Llet madura: La llet madura recent exprimida i guardada en un recipient tancat es mante a temperatura ambient a 25º C o menys durant 8 hores i en un frigorífic a 4º C o menys durant uns 5 dies. Llet congelada, es conserva durant: 2 setmanes en el congelador inclòs dins el frigorífic (*/***) 3 mesos en el congelador de porta separada del frigorífic 6 a 12 mesos en congeladors del tipus combi de 4 **** (-20º C)\nCom s’ha de descongelar la llet materna? -\tEs recomana sempre que sigui possible descongelar-la a poc a poc al refrigerador. -\tSi no és possible descongelar-la a poc a poc al refrigerador, es pot posar el recipient amb la llet congelada, sota l’aixeta, començant amb l’aigua freda i a poc a poc augmentant a tèbia i a més calenta fins a arribar a la temperatura adequada -\tNo deixar bullir la llet -\tAgitar abans de provar la temperatura -\tNo tornar a congelar la llet que hagi estat descongelada. Tinc bessonada, puc donar el pit a tots dos? El cos de la dona produeix llet per alimentar un nen, dos o més. Si els dos nens mamen, els pits produiran prou llet per a tots dos. Decidir com es donarà el pit, si a un sol nen o a tots dos alhora, és qüestió de temps i anar provant què és el que millor funciona amb cada mare. Donar el pit a un sol nen cada vegada pot ajudar, al principi, a superar les dificultats específiques de cada nadó.\nL’alletament simultani sembla més fàcil quan\nde l’aixeta o envasada. Els dos primers mesos\nels nens són una mica més grans i tenen més pràctica d’agafar-se al pit. El fer de mamar tots dos junts produeix una estimulació de secreció làctia més alta. Per tal que la lactància en aquests casos sigui mes fàcil caldria: Menjar i descansar bé. Buscar suport i ajuda, familiar i dels professionals. Planificar bé la nit. Consultar a la teva llevadora les diferents postures per alletar nadons.\nés aconsellable bullir-la de dos a tres minuts. Per cada 30 cc d’aigua s’ha d’afegir una mesura (cullereta dels pots) rasa i sense prémer.\nEl nostre fill pren llet adaptada, quina quantitat li hem de donar i amb quina freqüència? Les necessitats de cada nen depenen de molts factors i no només de l’edat. Les quantitats que detallem tot seguit són a títol orientatiu:\nCom he de treure el pit al meu fill? El deslletament es recomana que es faci d’una manera gradual així evitarem la ingurgitació dels pits. Es substitueix una presa de pit per un biberó o una farineta (en el cas que el nen tingui l’edat adequada); a la setmana següent es retirarà una segona presa de pit i així successivament. Pot ser difícil donar el biberó a un nen que només ha pres pit; en aquestes situacions pot ser útil que sigui una persona diferent de la mare la que doni aquesta toma. La presa nocturna, si es pot, és l’última que se retira, ja que relaxa el bebè abans de dormir.\nEdat Quantita Interval Preses diàries 0-2 m 90-120 3-4 h 5-6 2-4 m 150-180 4 h 5 4-5m 180-210 4 h 4-5 Per preparar el biberó es pot fer servir aigua\nPREGUNTES FREQÜENTS DE FAMÍLIES AMB INFANTS EN EDAT DELS 6 A 24 MESOS\nL’ordre anirà amb funció de les característiques de cada nen i serà determinat per part del professional sanitari.\nQuins aliments són els que primerament hem d’introduir? Els primers aliments que hem d’introduir són la fruita i els cereals sense gluten.\nPer fer les farinetes, quina llet he de fer servir? Les farinetes s’han de fer amb llet materna (si té congelada) o llet adaptada d’inici 1 o de la 2 si el lactant té més de 6 mesos.\nLes farinetes amb biberó o amb cullera? Les farinetes, com el puré de fruites, és recomanable donar-les amb cullera (de plàstic o silicona). Hem de procurar ensenyar el que calgui al nen o nena de la forma més natural possible respectant el seu ritme. Els hàbits s’adquireixen els primers anys de vida. Quan li puc donar menjar trossejat? Em fa por que s’ennuegui. Entre els 10 i els 12 mesos, depenent de l’interès que el nen té pel menjar i la seva dentició, podem començar a oferir-li alguns aliments aixafats en comptes de triturar-los i també podem començar a introduir alguns aliments tallats a trossets molt petits. Cal tenir en compte l’interès que demostri cada infant per tastar nous gustos i textures. Podem començar amb trossets molt petits de fruites toves com la pera, el raïm pelat i sense llavors, el plàtan. Alguns peixos com el lluç, el mero, el gall, etc. També es poden donar sopes de pasta fina o d’arròs. Podem combinar menús que continguin un plat de verdura aixafada (carbassó, patata i pastanaga) amb algunes carns o peixos a trossets molt petits.\nEntre els 12 i els 18 mesos els infants poden menjar gairebé de tot (introduït de forma progressiva) i ja és important que comencin a menjar un primer plat consistent en sèmoles, sopes, pures, verdura aixafada, cremes, i un segon plat que poden ser carns o peixos a trossets. De postres han de començar a menjar fruites a trossets combinades amb algun làctic (iogurt natural, formatge fresc). Li costa menjar a trossets, es cansa i menja poc. Es quedarà dèbil? Sovint els adults ens preocupem pels nens o nenes que mengen poc. Moltes vegades aquest descens en la ingesta de menjar sol coincidir quan el nen passa de menjar trinxat a menjar sencer, al voltant de l’any. Cal tenir en compte, però, que les necessitats d’aliment pel que fa a la quantitat varien al llarg del temps. Així doncs, al voltant de l’any, la majoria d’infants mengen la mateixa quantitat d’aliment o menys que quan tenien vuit o nou mesos, ja que el creixement durant el segon any de vida és menor que en el primer any. Cal donar temps perquè els infants s’adaptin a nous gustos, noves textures, noves coccions i presentacions dels aliments. Hem de fer-ho de\nforma lenta i progressiva, en petites quantitats i respectant el propi ritme i la gana de cada nen\npel que estan menjant els adults, no hi ha d’haver problema que li puguem deixar tastar\no nena, així com la seva pròpia constitució. Hem de tenir present que, excepte en situacions de malaltia o per indicació del pediatre, l’infant és capaç d’autoregular la seva ingesta d’aliment en funció de les seves necessitats. Per tant, quan els nens comencen a menjar a trossets no hem d’esperar que mengin grans quantitats, sinó que cal crear un ambient còmode i relaxat per tal que l’infant senti curiositat i desig de tastar, mastegar, empassar…, alhora que descobreix nous gustos, textures i colors dels aliments. L’hora dels àpats ha de ser sempre un moment agradable on a part de satisfer una necessitat biològica els infants s’ho passin bé.\nnous aliments. Això l’ajuda a descobrir de mica en mica nous gustos i textures. Fa que visqui l’hora de menjar com un fet agradable i mostri una actitud receptiva vers els aliments. Ara bé, això no vol dir que el nen mengi contínuament i a deshores, o que hagi de menjar el doble, és a dir, el seu àpat més un segon àpat quan mengen els adults. Es tracta bàsicament de donar resposta i satisfer la curiositat que mostra l’infant vers nous aliments.\nDesprés de menjar el seu àpat, vol menjar del nostre, li dono? Sempre que sigui possible és important fer els àpats en família, ja que el fet de menjar no és només una necessitat fisiològica, sinó que cal tenir en compte la vessant social. També és important la coherència en els horaris i llocs dels àpats. Així doncs, quan mengem a casa, en una hora d’esmorzar, dinar o sopar, i l’infant ja ha menjat el seu àpat però s’interessa\nNo vol menjar, he de fer un circ per aconseguirho? Abans de fer un taller de circ per a pares, podríem mirar què fa que no vulgui menjar: ·\tPot ser que no té gana: hem de revisar què ha menjat fins a l’hora de l’àpat que no vol. ·\tPot ser que no li agradi el gust: els infants tenen els sentits en molt bon estat de funcionament, són nous! El gust es troba amplificat i no és el mateix uns espinacs bullits que uns espinacs en crema. ·\tPotser el plat és massa gros i està\nmassa ple: el podem posar de postres i que no estigui a vessar, ja repetirà, si\nse, amb el nostre exemple, tenint en compte tot el dit fins ara, aconseguirem\nen vol més! ·\tPot estar malalt: no insistirem, perquè per un àpat no ingerit no empitjorarà. ·\tPotser per la nostra organització l’hem acostumat a menjar sol i això és molt avorrit! I la televisió no pot substituir els adults perquè no és interactiva. En la mesura del possible hem de menjar tots plegats; a part de mostrar els hàbits a taula és sentirà ben acompanyat. Hem de ser, doncs, flexibles i no caure en el tòpics tan estesos sobre l’alimentació: ·\t“Cal que mengi sempre a l’hora dels àpats”: Si ha menjat entre hores no tindrà gana. ·\t“Han de menjar de tot”. No cal que ho aconsegueixi als 2 anys! ·\t“Han de menjar sense embrutar-se”. Primer s’aprèn a menjar i després s’aprèn la coordinació mà-boca. ·\t“Han de menjar en silenci”: si observem els adults menjar preocupa quan estan callats. ·\t“Han de menjar sense moure’s de la cadira”. És un hàbit que anirà imposant-\nque els àpats siguin moments plaents i no en voldrà defugir. Hi ha 4 premisses perquè això funcioni sense fer cap “Taller de circ”: temps, constància, paciència i alegria. El gluten i el peix blanc, a quina edat es poden donar? Pel que fa a l’edat d’introducció dels diferents aliments, només podem fer unes recomanacions molt generals, ja que dependrà de les característiques individuals de cada nen, tant nutricionals (maduració o desenvolupament i pes) com de les personals de cada família (incorporació de la mare al món laboral, noves figures que es fan càrrec del nen). També l’estat del coneixement científic sobre dietètica va canviant i això modifica les recomanacions. Un exemple és precisament l’edat d’introducció del gluten, que ha anat variant al llarg de les darreres dècades. Actualment i segons les darreres “Recomanacions per a l’alimentació en la primera infància” publicades al desembre del 2009 pel Departament de Salut de la\nGeneralitat de Catalunya (http://www.gencat. cat/salut/depsalut/html/ca/dir2623/doc31901.\naguantar tota la nit sense menjar.\nhtml), entre els 6 i 7 mesos es pot iniciar l’aportació de cereals amb gluten (blat, sègol, ordi, civada), amb prudència i observant la tolerància digestiva del nen o nena. Els darrers estudis semblen indicar que la lactància materna és un factor protector davant de la malaltia celíaca, i que en els nens alimentats a pit, la introducció del gluten es podria fer una mica abans. Pel que fa al peix blanc, es pot introduir entre els 9 i 10 mesos.\nPer escalfar els aliments és bo el microones, perden propietats? El principal problema del microones és que pot escalfar els aliments de manera irregular i que s’han produït cremades a la boca per aquest motiu. També s’ha de tenir en compte que el recipient on s’escalfa l’aliment sigui del material adequat (compte amb els materials plàstics). No està demostrat que escalfar correctament amb microones,vigilant la potencia i temperatura assolides, faci perdre valor nutritiu als aliments. Malgrat això, per escalfar la llet materna no s’aconsella de fer-lo servir, per tal d’evitar canvis bruscos de temperatura que alterin les seves propietats.\nPot aguantar tota la nit sense menjar? No podem mai generalitzar i depèn molt del grau de maduració del nadó i del seu augment de pes. Les primeres setmanes de vida les preses del vespre són més freqüents i, posteriorment, quan el nen creix, es van espaiant. Alguns nens, tant si prenen llet materna com llet adaptada, a partir dels 3-4 mesos poden aguantar 5-6 hores al vespre. Si a partir dels 4 mesos un lactant sa dorm més de 5-6 hores seguides i el creixement és correcte, se l’ha de respectar i aprofitarho (són poques les famílies afortunades). Es pot considerar que, a partir dels 7-8 mesos, madurativament un lactant ja està capacitat per\nLlet adaptada, de creixement, de vaca...? Els lactants que no puguin prendre llet materna han d’alimentar-se fins als 6 mesos amb llet d’inici (llet 1). A partir dels 6 mesos ja es pot donar llet de continuació (llet 2). S’accepta que a partir de l’any ja pot ingerir llet sencera de vaca. També es pot seguir amb la llet de continuació (la llet 2 o la llet 3). Al mercat hi ha molta oferta d’altres preparats que es poden utilitzar a partir\nd’aquesta edat, però s’ha de tenir en compte que no s’aconsellen les llets amb sabors dolços afegits que puguin condicionar el paladar de l’infant. No s’aconsella la llet descremada o\n35% de l’aportació energètica, mentre que tan sols constitueixen un 5% en la llet materna). Com sé la quantitat d’aliment que necessita? Qui millor ho sap és l’infant ! Per això molt\nsemidescremada, ja que disminueix la densitat calòrica de la dieta i ofereix un excés de calories en forma proteica, que pot ser perjudicial (en la llet descremada les proteïnes constitueixen un\nsovint quan un infant diu que no vol menjar o que no en vol més és que ja està tip, l’hem de respectar. A nosaltres ningú ens diu si tenim o no tenim gana i ell també ho sap. Recordeu els\nprimers dies, les primeres setmanes, els primers mesos de vida, aquells plors reclamant aliment.\nsubstituir-los per gots de llet, no són tant agradables de prendre i no reclamarà la llet\nSi aleshores sabia quan tenia gana creieu de veritat que ara no ho sap? Que ha oblidat la sensació? No! De vegades als adults ens costa veure l’infant capaç de decidir un tema tan important com la sensació de gana, per aquest motiu donarem una resposta numèrica a la pregunta i de ben segur ens acabarà de convèncer.\ntant sovint com ho faria amb el “biberó”, i pel que fa a la rebosteria deixar-ho per quan sigui més gran. Pensem a presentar el àpats en petites racions, i si s’ho acaba n’hi podem oferir més. Ell decideix perquè ell sap.\nUn infant de 2 anys (10 kg) necessita de mitja unes 812 kcal i 8 g de proteïnes Sabem que 500 ml (dos biberons) de llet són 350 kcal. Que 1 iogurt són 110 kcal Que un suc de pinya són 85 kcal Un brioix de xocolata són 260 kcal Amb tot plegat ja tenim 805 kcal. Si a més intentem que el nen es mengi el seu plat de verdura, la fruita, la carn, el peix i ens diu que no té gana, oi que s’entén? Podem substituir els sucs de fruita, per peces de fruita, els “biberons” limitar-los a dos o\nQuè és més important la quantitat o la varietat d’aliments? La varietat d’aliments és molt important en aquesta etapa. L’alimentació adequada es basa en una proposta alimentària que ha de ser: variada, equilibrada, suficient i individualitzada d’acord amb la pròpia constitució del nen/-a i les indicacions pediàtriques per tal d’assegurar un creixement i un desenvolupament òptims. La millor manera de proporcionar-li la quantitat d’aliment que necessita es respectant la seva sensació de gana. Si està en edat de menjar de tot i pren el pit, cal que el nen també prengui làctics? En aquests casos cal que l’infant també prengui làctics, ja que amb el pit no es pot assegurar que prengui tota la llet que necessita per al seu\ndesenvolupament. En el moment en que l’infant pot menjar de tot, és necessari que hi hagi un\nquan de dilluns a divendres seguim un horari i el cap de setmana en fem un altre. El resultat\nincrement dels làctics a la seva dieta.\nés que aleshores els trobem més rondinaires, més dormilegues... que quan segueixen el seu ritme diari. Els infants volen i necessiten rutines, això tranquil·litza perquè saben que quan tinguin gana se’ls satisfarà d’aquesta manera no pateixen angoixes.\nPREGUNTES FREQÜENTS DE FAMÍLIES AMB INFANTS DELS 24 A 36 MESOS Cal posar límits a l’hora dels àpats? Sí, cal posar límits als àpats a l’hora de menjar, amb el menjar i en cada situació o moment de creixement de l’infant. Nosaltres, com a adults, estem per acompanyar-lo i guiar-lo i els límits ens ajuden a donar les pautes que li permetran créixer de forma segura, sense pors i gaudint de les experiències que l’envolten. La resposta a la pregunta és, doncs, afirmativa, no en tenim cap dubte i podem matisar-la segons la situació a que ens referim. Límits en els horaris? Si cada dia dinem a una hora diferent nosaltres mateixos ens trobem desubicats. Per als infants és encara més complicat, perquè es regeixen pel seu ritme biològic (nosaltres sovint seguim el ritme de la feina) i els és difícil entendre que hi hagi altres possibles pautes. La cosa es complica\nLímits en el temps? Cada infant té un ritme propi per menjar, ja sabem que hi ha de lents, de ràpids... i cal respectar-ho. Tot i així, cal establir un temps màxim o mínim pels àpats. De mitjana es parla de 30 minuts per àpat. Però tots coneixem els nostres fills i sabem si són dels ràpids o dels que no ho són tant. Per aquest motiu, els trenta minuts els podem escurçar o allargar. L’infant ha de saber que li donarem un temps determinat (no cal que sàpiga interpretar les agulles del rellotge) per menjar i també en funció del seu estat del dia serem més o menys flexibles. Límits en el lloc? Podem ser flexibles en la definició del lloc on es menja, canvis de lloc a la taula, menjar a la cuina o al menjador, a casa dels avis, a l’escola,\netc., en funció de les circumstàncies. Però, com amb tot, cal establir uns límits per tal de no acabar anant amb la cullera darrera del nen per tota la casa. Límits en el gust? Del que es tracta és de fer atractiu i plaent el moment dels àpats i el gust en forma part per la riquesa de les seves varietats. La nostra tasca és donar-li l’oportunitat de conèixer diversos sabors, però amb imaginació i respecte. No naixem programats perquè ens agradi tot, però no hem de negar-los els diferents gustos ni tampoc obligar-los a que tot els hi agradi. Oferim, provem i decidim. Límits en saber utilitzar els coberts? El domini en la utilització dels coberts es va adquirint de forma gradual. Tot i que al començament s’ha de deixar que el nen mengi com pugui, cal anar avançant en l’aprenentatge d’un bon ús dels coberts. Aquest procés ajuda el nen a especialitzar els seus moviments i d’aquesta manera es va preparant també per a futurs moviments de precisió més complexos com pot ser el domini del llapis.\nLa fruita i la verdura ja no li agraden, què fem? L’infant, a mesura que creix, comença a mostrar\n·\tSer creatius a l’hora de cuinar. Pensar en formes d’elaboració atractives per la\nels seus gustos i preferències per determinats aliments vers altres. Generalment la fruita i la verdura solen estar a la banda dels aliments que menys els agraden. Sabem, però, que l’alimentació del nen ha de ser variada, suficient, equilibrada i individualitzada. Aspectes importants a tenir en compte davant de possible rebuig a determinats aliments:\nvista i demanar la seva col·laboració a l’hora de la preparació. Per exemple ens poden ajudar a preparar una fondue de fruita i xocolata. Cal tenir en compte que la fruita i la verdura tenen colors molt atractius i es poden fer de múltiples maneres: puré, sencera, com a primer plat, com a acompanyament, arrebossada, bullida, a la planxa, al forn. Cal recordar que al mercat hi ha una gran varietat de verdures i que podem anar provant i canviant fins a trobar les que més li agraden. ·\tFinalment, tenir en compte que hem de començar sempre per quantitats molt petites i anar-les augmentant progressivament.\n·\tÉs preferible tenir una actitud receptiva i tolerant. Una estimulació respectuosa i sense confrontació garanteix que aquests episodis siguin transitoris. ·\tÉs important que la fruita i la verdura formin part de l’alimentació de tota la família i per tant siguin presents a casa.\t·\tFer conscient l’infant, en la mesura que ho pugui comprendre, de la importància de menjar tot tipus d’aliments. ·\tInvolucrar-los, a l’hora de planificar, el fet d’anar a comprar i elaborar els diferents àpats. Participar en la planificació dels menús setmanals, fer junts la llista de la compra, anar al mercat.\nCom podem saber si te al·lèrgia a algun aliment? Si hi ha antecedents familiars d’al·lèrgies alimentàries, la possibilitat de patir-ne és més gran, però abans de prendre un determinat aliment per primera vegada no es pot saber —ni\namb analítiques— la possibilitat d’al·lèrgia. Es recomana una introducció progressiva, un per\nEl nen que no menja fruita, cal donar-li vitamines?\nun, dels diferents aliments, per tal d’observar de manera individualitzada si hi ha algun tipus de reacció anòmala en l’infant després de la ingesta. L’aparició de taques vermelles a la pell, especialment de lesions urticariformes, poc després de la ingesta de l’aliment és el símptoma més suggestiu d’al·lèrgia. També es pot manifestar amb altres reaccions més inespecífiques com vòmits, diarrees i fins i tot irritabilitat o refús d’un determinat aliment. En cas de sospita s’ha de suspendre la ingesta de l’aliment i comentar-ho amb el professional sanitari, que és el que indicarà si cal o no eliminar-lo definitivament de la dieta i fer o no alguna prova o analítica per confirmar la sospita. Cal saber que moltes de les al·lèrgies alimentaries que apareixen a la primera infància, com l’al·lèrgia a les proteïnes de la llet de vaca i a l’ou, solen desaparèixer amb el transcurs dels anys, però que també en poden aparèixer d’altres.\nEl nen hauria de menjar diàriament fruita ja sigui a l’esmorzar, berenar, fora d’hores, postres... Li podem oferir en forma de macedònia, liquada, batuts, barrejada amb iogurts... Si no aconseguim que mengi fruita, no cal donar-li complexos vitamínics, ja que podríem substituir-la fent una alimentació variada i rica amb verdures crues o bullides, hortalisses i fruits secs (triturats afegits al iogurt o altres menjars). Quines són les fruites més al·lergèniques? Les fruites que poden produir més reaccions al·lèrgiques són les fruites vermelles: maduixes, mores, gerds així com el kiwi, i la pell del préssec. La llet de vaca augmenta la producció de mucositat? Ja des de la medicina tradicional xinesa i en el món occidental des de fa dècades, s’argumenta que la llet de vaca i els seus derivats afavoreixen la producció de mucositat i que cal evitar-los en els quadres catarrals per tal d’afavorir la\nseva curació. Aquesta creença està bastant\nestudis amb validesa estadística i algunes estan\narrelada en certs cercles d’opinió i fins i tot en alguns professionals sanitaris, especialment els més propers a les medicines alternatives, que aconsellen donar la llet de soja en aquestes situacions. Una completa recerca en les publicacions mèdiques que utilitzen mètodes estadístics de validesa contrastada, demostra que no hi ha evidència que la quantitat de mucositat produïda en els processos catarrals sigui diferent si es pren llet de vaca o llet de soja. També en estudis en què es dóna llet de soja o de vaca, d’igual gust, en subjectes que desconeixen de quin tipus de llet es tracta, es va trobar que els que creien que la llet augmentava la mucositat tenien la sensació de més congestió nasal i mucositat desprès de la ingesta de qualsevol de les dues llets i els que no hi creien no van trobar diferència. D’altra banda, excepte en una petita proporció d’asmàtics que són al·lèrgics a la llet de vaca, no s’han trobat alteracions en les proves de funcionalisme respiratori després de prendre llet o derivats làctics. La gran majoria de cites que es troben a Internet en contra dels làctics no ho argumenten amb\nrelacionades amb la indústria alimentària. Si el nen o nena no menja bé a casa, si el deixo a l’escola l’ensenyaran a menjar? Com totes les intervencions relacionades amb l’educació dels infants, la de l’alimentació ha de ser una tasca conjunta i compartida entre la família i l’escola. En primer lloc, s’han d’unificar acords entre les dues parts per tal que sigui un procés individualitzat, és a dir, dirigit a l’infant de forma exclusiva, respectant les seves necessitats i el seu nivell evolutiu: acords relacionats amb la introducció de nous aliments (segons l’edat), relacionats amb la quantitat (nens/es que mengen poc/molt), amb el ritme (nens/ nenes que mengen ràpid/lent), amb la varietat (alimentació variada i equilibrada), etc. Aquests són els aspectes que les famílies acostumen a tenir presents, però n’hi ha d’altres igualment importants i que sovint descuidem, sobre els quals els adults hem de fer incís: l’estil educatiu (respecte cap a l’infant, sense imposar ni forçar), actitud davant els diferents menjars (positiva i amb interès, curiositat per tastar nous aliments...) i model de l’adult que respecti\ntotes aquestes premisses (l’adult ha de donar\nanalitzar si el comportament davant\nexemple del que li demana a l’infant, tot posantho en pràctica). És important recordar tres punts: ·\tLa importància d’un ambient relaxat, que fomenti que l’infant en gaudeixi, tot considerant que el moment dels àpats és un acte social: a l’escola amb els companys i amb les mestres i a casa amb tos els membres de la família. ·\tLes expectatives que posem en l’infant, en el cas de l’alimentació, especialment en la quantitat que volem que mengi, sovint no es corresponen amb les seves necessitats reals (de vegades sobrealimentem l’infant, ell/a reacciona no menjant tot el que li oferim i la sensació és que “no menja” prou). ·\tL’infant, com qualsevol ésser humà, reacciona de manera diferent en els entorns en què es mou. Així, és possible que a l’escola li sigui més fàcil menjar millor després d’un procés d’adaptació, però això no treu que a casa no s’aconsegueixi si seguim aquestes pautes comunes. En aquesta línia, cal\nel procés d’alimentació a casa té algun component relacionat (cridar l’atenció de l’adult, poca autonomia davant el pare i mare...). Una vegada més, amb aquestes pautes, remarquem la importància de seguir una línia comuna entre la família i l’escola, sempre cercant el benestar de l’infant.\nConceptes bàsics sobre alimentació infantil\nTreball realitzat per la Xarxa de la Infància 0-3 de Sabadell


El CUDAP crea un òrgan de participació per a estar més a prop dels interessos i inquietuds de les famílies usuàries - Fundacio General - FGUV\nEstàs a: Inici > Arxiu de notícies > El CUDAP crea un òrgan de participació per a estar més a prop dels interessos i inquietuds de les famílies usuàries\nEl CUDAP crea un òrgan de participació per a estar més a prop dels interessos i inquietuds de les famílies usuàries\nMaterial de joc del CUDAP.\nEl Centre Universitari de Diagnòstic i Atenció Primerenca (CUDAP) compta des d’aquesta setmana amb el seu òrgan de participació. La formació d’aquest nou òrgan és el resultat de la reunió que ha tingut lloc aquesta setmana a la Fundació General de la Universitat de València en la qual, a més d’aprovar la seua creació, també s’ha acordat la composició del mateix, així com el seu reglament.\nCom a part del concert social de la Fundació General de la Universitat de València amb la Conselleria d’Igualtat i Polítiques Inclusives, el CUDAP ha creat aquesta setmana el seu òrgan de participació segons la normativa de transparència i participació ciutadana de la Generalitat Valenciana, que fomenta la participació ciutadana activa en assumptes públics.\n“L’objectiu d’aquest òrgan és integrar als usuaris d’aquest servei i comptar amb la seua participació”, ha afirmat el gerent de la Fundació, Cristóbal Suria, que també exercirà la presidència del nou òrgan. La composició es completa amb la representació tècnica, a través del coordinador del CUDAP, Darío Rico, i la representació de les famílies i usuaris.\nEntre els objectius que s’ha marcat l’òrgan de participació del CUDAP figura promoure la iniciativa dels representants de les persones usuàries d’aquest servei, establir un fòrum de comunicació i intercanvi d’idees, suggeriments i propostes i informar del compte anual del CUDAP, que també haurà d’aprovar. Amb aquest propòsit es reunirà dues voltes a l’any, sent la propera reunió el 14 de gener de 2019.\n“Podem estar molt contents de la creació d’aquest nou òrgan, ja què donarà veu a les famílies usuàries del serveis del CUDAP de forma més directa i fluida i així puguen traslladar-nos les seues inquietuds i interessos”, ha matisat Suria.\nMés informació, ací\nData d'actualització: 20 de Desembre de 2018


Notícies > Justícia\nConvivencia Cívica no pot amb el català a les universitats\nRacó Català 8-Jul-2014\nEl Tribunal Suprem tomba el recurs de l'entitat espanyolista sobre el decret que regula el coneixement del català per part del professorat universitari\nSocietat 08.07.2014 13.00 h\nLa Plataforma per la Llengua, juntament amb la Generalitat de Catalunya, Òmnium Cultural i dues Universitats, van personar-se a favor d'aquest decret davant el recurs de cassació que va presentar Convivencia Cívica Catalana al Tribunal Suprem de Justícia\nEl Tribunal Suprem de Justicia ha desestimat el recurs presentat per part de l'associació Conviencia Cívica en contra el decret aprovat pel govern tripartit l'any 2010 que regularà el coneixement del català entre el professorat universitari. La Plataforma per la Llengua celebra la decisió d'aquest Tribunal, que deslegitima la capacitat d'aquesta associació per interposar aquest recurs i que avala la política lingüística de la Generalitat i reforça el paper del català a les nostres universitats.\nL'associació Convivencia Cívica va interposar aquest recurs de cassació davant el qual la Plataforma per la Llengua, la Generalitat de Catalunya, Òmnium Cultural i dues Universitats catalanes van personar-se a favor d'aquest decret que té com a objectiu regular l'ús del català entre el professorat universitari. El recurs ja va ser tombat pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya l'any 2012 i, per tant, la decisió del Tribunal Suprem és la segona que avala el decret. Convivencia Cívica Catalana haurà d'assumir els costos del procés.\nA Catalunya, les universitats públiques imparteixen el 55% de les classes en català i, al País Valencià, no superen el 25% (dades de l'InformeCAT 2014)


La competició ha aplegat a més de 50 alumnes de tot l'estat\nEl passat divendres el Castell de Vila-seca va acollir la recepció dels alumnes finalistes de la fase estatal de la IX Olimpíada de Geografia. El 54 alumnes van ser rebuts per l'alcalde de Vila-seca, Josep Poblet; el rector de la URV, Josep Anton Ferré; el representant del Colegio de Geógrafos, Carlos M. Valdés; la degana de la Facultat de Turisme i Geografia, Marta Nel·lo i el director del departament de Geografia de la URV, José Ignacio Muro.\nLa competició, a la qual hi participen els estudiants finalistes de 2n de Batxillerat que enguany han cursat Geografia, va tenir lloc el dissabte 14 d'abril a la Facultat de Turisme i Geografia de la URV. Els alumnes, vinguts d'arreu de l'estat, havien de demostrar els seus coneixements sobre qüestions del medi físic i humà, geografia regional i cartografia, entre d'altres, en una prova d'un total de 100 preguntes multiresposta. Gerard Ferré, de les Illes Balears; Blanca Barreiro, de l'Aragó i Iñaki Esnal, del País Basc, es van proclamar guanyadors d'aquesta 9a edició, la més participativa de totes.\nLa fase estatal d'aquesta competició ha estat organitzada pel Colegio de Geógrafos, en col·laboració amb el departament de Geografia de la Facultat de Turisme i Geografia de la URV, i compta amb el suport i patrocini de l'Instituto Geográfico Nacional, el Patronat Municipal de Turisme de l'Ajuntament de Vila-seca, la Càtedra Dow/URV de Desenvolupament Sostenible i el Vicerectorat de Docència, Estudiants i Comunitat Universitària de la URV.


Per a construir un nou món, necessitem menys "ment de màquina" i més "ment de jardí". - Paisdelmar\nCANVI CLIMÀTICEDUCACIÓMEDI AMBIENTPORTADAPOSIDONIARENATURALITZARSOSTENIBILITAT\nSi ens acostem al canvi usant la "ment de jardí" en lloc de la "ment de màquina", comencem en un lloc diferent. Utilitzem els nostres recursos polítics per a crear l'equivalent a un bon sòl ric: drets humans, una renda bàsica, educació que continue fins a l'edat adulta, assistència sanitària universal.\nagost 5, 2020 368 visites0\nEn lloc de veure’ns com a “conductors” i “controladors” del nostre món, reconeixem que som organismes intel·ligents en un complex ecosistema que nosaltres formem, però que també ens forma.\nPer a fer front a les complexes amenaces i oportunitats del segle XXI és necessari un canvi de mentalitat i de la pràctica política diària, allunyant-se de la mentalitat de la màquina i l’enginyer i acostant-se a la mentalitat del jardí i el jardiner.\nCaminant pel meu hort, note a les meues maduixes s’han esvaït. Sospite que són ratolins. Encara així, els ratolins necessiten menjar. En compensació, els meus nous bastons de gerd gemeguen amb la fruita. La rúcula ha florit, el meu error, però en fer-ho ha atret a les marietes, per la qual cosa els grans estan lliures de mosca verda. El meu pak choi experimental es va marcir en el sol calent, però la calor ha madurat les tomaques abans d’hora. Per a cada problema, hi ha una oportunitat. Res ix exactament bé, però, al final, tot ix bé.\nCom a jardiners passem molt temps observant el sol, les estacions, el sòl i els cicles en els quals es mou la vida. Atraiem a la vida silvestre per a fer el treball de mantindre l’equilibri. Encoratgem la diversitat. Comencem creant un sòl ric. Treballem amb les plantes, trobant les condicions que necessiten. La vida vol créixer, i, a través de l’assaig i error, troba moltes formes diferents i estranyes de fer-ho en qualsevol condició que trobe.\nAixí és també quan els humans es reuneixen per a crear alguna cosa; una obra de teatre, una peça musical, un experiment, una vacuna. No comencem amb un pla de negocis i un gràfic d’estructura. Comencem amb una espurna, una pista, i després ens entretenim fins que alguna cosa emergeix.\nAl llarg dels segles XIX i XX hem pensat en la societat humana com si fóra una gran màquina. Planegem el canvi usant metàfores extretes de l’enginyeria “construir”, “xarxes” “canalitzar”. El capitalisme dels segles XIX i XX va utilitzar màquines com a models de treball, creant fàbriques en les quals les persones eren simplement “parts mòbils”. L’impuls de l’eficiència va reduir la redundància i la variació, centralitzant les decisions. L’estat va amprar del capitalisme corporatiu per a construir sistemes burocràtics en els quals el personal i els usuaris de serveis tenien poc a dir. L’impuls de la “eficiència” dels serveis públics va utilitzar els mètodes de consultoria de gestió del sector privat per a substituir la interacció humana amb els centres de trucades, obsessionar-se amb el “rendiment” dels hospitals i reduir al mínim el “temps de contacte” en l’atenció social. De quina altra forma es podria descriure a una anciana en un hospital sense cap lloc on anar com “que està bloquejant un llit”?\nEl nostre actual sistema de govern, com estem aprenent a través de l’epidèmia de covid 19, no sols és cruel i poc acurat, sinó insegur. La resistència prové de la diversitat i la presa de decisions distribuïdes, i d’aprofitar la intel·ligència de les persones prou pròximes al problema per a entendre el que cal fer.\nEn tractar de reconstruir millor, estem desenvolupant idees sobre una societat millor, més acurada i més segura. Però no tindrem èxit usant la ment de la màquina.\nLa ciència ecològica moderna està canviant la forma en què pensem sobre nosaltres mateixos i del planeta, en formes que es connecten amb les antigues filosofies i pobles. En lloc de veure’ns com a “conductors” i “controladors” del nostre món, reconeixem que som organismes intel·ligents en un complex ecosistema que nosaltres formem, però que també ens forma.\nAbandonar la ment màquina\nSi ens acostem al canvi usant la “ment de jardí” en lloc de la “ment de màquina”, comencem en un lloc diferent. Utilitzem els nostres recursos polítics per a crear l’equivalent a un bon sòl ric: drets humans, una renda bàsica, educació que continue fins a l’edat adulta, assistència sanitària universal. Parem atenció a aquells en les circumstàncies més vulnerables i els permetem viure les vides que trien. Encoratgem les respostes creatives, donem suport a la innovació, compartim el coneixement i mantenim el sistema obert al canvi. Els jardiners es mouen amb fermesa per a controlar les males herbes rapaces i evitar els monocultius asfixiants.\nLa ment-màquina dissenya una solució i espera que funcione sempre. La ment-jardí està alerta a la necessitat d’una constant mitigació i manteniment. Amb la ment de jardí no esperem que les coses funcionen perfectament, entenem les dificultats i disjuntives que es presenten, i estem atents a les coses que van malament. Intentarem portar un nou món en l’existència, no a entregar un pla.\nLa forma en què arribem al futur dóna forma al futur. Així que la pràctica de la “ment de jardí” reconeixeria els molts experiments que s’estan duent a terme i faria més, abraçaria el desordre, començaria amb una idea i la seguiria. Compartiria els experiments de cadascun, aprendria d’ells i connectaria als innovadors entre si. Crearia un espai per a l’acte-organització i les condicions perquè florisca. Fer relacions i després fer més, continuar connectant. A continuació, comprometre’s amb fonts alternatives de recursos i poder, govern local, consells comunitaris, govern regional, Escòcia, Gal·les, Irlanda del Nord – parròquies i ajuntaments, universitats, empreses socials, connectant múltiples fonts de recursos. Tot el temps pensant llargament sobre com crear una nova, auto-equilibrada, distributiva, creativa i sostenible manera de dirigir la nostra societat.\nEn fer-ho, trobarem maneres de resoldre les tensions que descobrim; equilibrar les relacions a un nivell molt local amb el treball a escala; el batec i l’energia de l’autoorganització amb la legitimitat democràtica i el poder dels recursos de l’Estat. Haurem de comprendre les nostres preocupacions i experiències i com això ens limita, per a captar les nostres suposicions i examinar-les, per a comprometre’ns amb tantes formes diferents de veure com puguem i acollir les crítiques per fer el nostre pensament més resistent.\nDues idees de l’horticultura podrien ajudar. En primer lloc, com a jardiners, tenim consells gratuïts, oberts i generosos sobre com abordar tots els problemes de jardineria coneguts pels éssers humans; com tractar les males herbes, nodrir les plantes febles, fer front als sòls poc ferms, fer front a les condicions meteorològiques difícils; podríem fer el mateix per a l’auto-organització i la democràcia? En segon lloc, en l’horticultura per a cada espècie de planta hi ha un “posseïdor de la col·lecció nacional”: algú que sap més sobre aqueixa planta que qualsevol altra. Podríem fer una cosa així per l’estat, la societat i la política? Un “Knowledge Commons” perquè sapiem a qui recórrer quan necessitem ajuda?


\tCONNOR FRANTA ESTRELLA DE YOUTUBE QUE SURT - MÚSICA\nIniciar la sessió amb l’estrella de YouTube Connor Franta: Life Post-Outing Out, i redefinir la seva carrera professional\nAmb només 23 anys, el vlogger Connor Franta ha assolit i definit un nou estrat d’estrellat a Internet. El seu canal de YouTube compta amb 6 milions de subscriptors, un total de 15 milions de seguidors quan s'inclouen les seves pàgines d'Instagram i Twitter.\nConnor va arribar a la fama de YouTube pels seus peculiars vlogs setmanals sobre #relatable (però realment, però) sobre la seva vida com a estudiant universitari, divertits suggeriments de cultura pop sobre música, pel·lícules, llibres.\nPerò va ser el seu vídeo del 8 de desembre del 2014, 'Coming Out', que va elevar la plataforma de Connor a un nou terreny.\nEl vídeo, que ha acumulat més de 10 milions de visualitzacions, va suposar un desgarrador cor de sis minuts i mig, durant el qual Connor va sortir gai, cosa que havia mantingut de la seva dedicada base de fans durant molt de temps.\nLes seves memòries del 2015, Un treball en curs, va tocar la seva vida creixent al Minnesota conservador, mentre lluitava i acceptava la seva alegria, tot davant de milions de persones. Des de llavors, el llibre ha venut 300.000 exemplars i va ser un Noticies de Nova York El més venut.\nAra, després d’expandir els seus interessos a la música, amb un segell discogràfic , i cafè i roba venuts a la seva botiga quasi-Lifestyle, Cultur comú Connor s’ha convertit en un magnat de bona fe.\nPerò el famós mitjà de comunicació de Los Angeles continua sent molt humil i es dedica a viure la seva veritat enmig de la seva fama internacional i el seu imperi mediàtic en expansió. Vam trobar-nos amb Franta mentre estava a Nova York per assistir a una cimera de YouTube del 2016 i li vam parlar sobre la vida posterior a la seva sortida i on veu la seva carrera.\nFelicitats de nou pel llibre! Acaba de sortir la tapa dura redissenyada, oi?\nGràcies! Sí, ho va fer.\nQuant de temps va passar a Nova York Temps Llista de més venuts?\nAixò devia ser surrealista!\nVa ser increïble, però realment, molt estrany. Va ser genial fer-ho una vegada i, cada setmana, seguia enviant correus electrònics al meu editor com: 'Com segueixo?' Simplement va continuar i anar.\nCom va trigar a escriure?\nVa trigar aproximadament un any a escriure i després el vam publicar com a edició de butxaca, i després la tapa dura va sortir oficialment i tot un any després. Es tracta només del meu passat per presentar. La meva educació ... i el meu procés d’anar d’un noi petit fins a on sóc ara.\nVas créixer a Minnesota, oi?\nHo vaig fer. El llibre reflexiona sobre la meva visió del món de com ser algú a qui no necessàriament li agraden els focus. Quan ets de Minnesota, ets molt conservador, no t’agrada parlar de tu mateix, t’agrada escoltar la gent. Per tant, estar en una posició que és tot el contrari és encara molt estrany per a mi.\nI estic segur que ser gai era difícil allà.\nAixò també. També va ser una part important del llibre.\nCom va ser just després de sortir?\nTot i que el suport era tan sorprenent i enorme, encara era realment aterrador i desgarrador; Encara vaig estar angoixat durant setmanes. 'D'acord, ara com és el procés després?' Tothom ho sap, però necessitava aprendre a integrar-me a la meva vida en línia, perquè era molt personal i no en vaig parlar durant tant de temps.\nJa havies sortit a la teva vida privada?\nSí. Pel que sé sobre altres històries que surten ... la meva va ser realment accelerada i, en retrospectiva, n’estic agraït. Però a principis del 2014, al gener, és quan vaig sortir a algú per primera vegada: tenia 21 anys. I després, com un mes després, vaig sortir amb un altre amic i, una setmana després, vaig sortir amb un altre amic.\nDesprés de sortir amb els meus amics, vaig sortir amb la meva mare, el meu pare i després els meus germans. Al cap de tres o quatre mesos, vaig estar amb gairebé tothom a la meva vida personal. Vaig viure aquesta vida durant aproximadament mig any, i després vaig ser com si no sé per què retenc aquesta gran part de la meva vida.\nVa haver de ser dur, perquè teniu una connexió tan estreta amb els vostres fans.\nÉs molt íntim i personal.\nT’ha pesat això? Ocultant-los aquesta gran cosa.\nSí, sí, perquè només havia de canviar la manera de parlar ... als meus vídeos. Tenia molta consciència de qui estava per aquí o fins i tot, diguem que estava fora amb un noi, no podia agafar-li la mà ni res per l'estil, perquè tenia por que algú es fes una foto i sortís accidentalment ... o a propòsit. Així que va ser tan estressant. En aquell moment, m’hi sentia molt a gust, per què no ho compartiria? Per tant, vaig fer el vídeo. Em va semblar genial.\nHeu vist altres vídeos que sortien abans de fer els vostres?\nEls vaig mirar a tots.\nDe vegades, un vídeo que surt, independentment de la positivitat del missatge, es pot sentir una mica artificiat. El vostre se sentia extremadament genuí.\nSuposo que era només la posició en què estava a la meva vida ... ja que era tan fresc per a mi; va ser increïblement emocional. A més, sóc una persona molt emotiva. Ahir plorava a la cimera de YouTube, com si, tres vegades, escoltés parlar gent aleatòria. Igual, he de parar.\nÉs fantàstic l’acceptació de les persones LGBT a la comunitat de YouTube. A Vine, però, i a altres plataformes, sembla que és molt hetero i està emblanquinat. Per què creus que és això?\nAmb Vine, sento que hi ha un element personal que hi ha a YouTube, però és tan curt que no es pot tenir tan íntim amb el vostre públic. Per tant, seria difícil ser tan autèntic i no només ... còmic. Perquè no crec que l’autenticitat prosperi a Vine. Es tracta de 'comèdia', fins i tot si aquesta comèdia és racista o homòfoba, d'alguna manera encara vola en aquesta comunitat.\nTenies gent a la qual miraves quan no estaves fora, com a Youtube o altres plataformes de xarxes socials?\nSí, vull dir, sincerament vaig veure tots els 'vídeos que surten' a YouTube. Però, en general, només mirar Tyler Oakley , Dents magnífiques , Troye sivan , BrandE Miller tots ells mateixos, autènticament, van ser molt útils per a mi.\nEls vídeos de MarkE Miller van ajudar perquè també era del mig oest. Per tant, veure’l obertament gai era inspirador. Ni tan sols era amiga de cap d’ells en aquell moment, però encara em semblava que tenia gent que “ho aconseguia”.\nUs heu preocupat mai sobre com afectaria la vostra base de fans la sortida?\nCrec que hi va haver un moment al principi on ho vaig contemplar, però al cap d’un temps em vaig adonar que a ningú li importava; si és important per a tu, bé, bon alliberament. Cancel·la la subscripció ... No mireu. Acabo d’arribar a un punt en què ja no em retenia res.\nAmb una plataforma i una notorietat tan grans, i De vegades és difícil confiar en la gent? Especialment amb fer nous amics o sortir amb cites amb nois?\nHa estat una corba d’aprenentatge i crec que és una corba d’aprenentatge per a tothom; tothom ho fa a la seva manera. Per a mi, definitivament em quedo amb moltes coses i sóc molt conscient del que faig i no comparteixo. Quedo amb els amics cada dia i mai faig servir SnapChat durant [aquest temps]. Mantinc la meva vida personal personal i estic molt calculat en el que comparteixo perquè vull mantenir les coses per a mi.\nAlguna vegada heu experimentat el ciberassetjament o us agrada el troll? Sobretot des que surts?\nDefinitivament. Crec que el que la gent no se n’adona és que això, i no ho sé per a altres YouTubers, però ho veig molt. Segueixo els fans a Twitter, sempre estic consultant Twitter i veig molts comentaris. Per tant, si me’n queda massa atrapat, començaré a buscar el meu nom i començaré a buscar mencions indirectes ... i pot ser un túnel molt fosc que baixeu i només heu d’evitar-ho; és un cicle perillós. He arribat al punt que, si no busco una cosa concreta, no ho faig.\nEn termes de clots d’Internet no tan negatius, quin és el vostre preferit per baixar?\nSóc tan nerd, només m’agrada mirar pàgines de la Viquipèdia i citar comptes i coses per l’estil. M’encanta veure tutorials de bellesa a YouTube, tot i que no em maquillo. Encara m’encanta veure; és catàrtic.\nSé la importància de la música per a vosaltres, amb el vostre segell, etc. En quins grups o músics us heu interessat darrerament, en general?\nNomés per citar-ne alguns, Oh Wonder, Broods, Aurora.\nEn realitat, el segell va marcar una pel·lícula anomenada recentment Gayby Baby i era un documental australià sobre pares del mateix sexe i les seves famílies. I es va portar als Estats Units i ens ajudà amb la banda sonora i el màrqueting. Per tant, hi vaig posar Aurora als crèdits, i va estar a Fallon la nit següent: era un moment fantàstic.\nCom va funcionar la línia amb aquesta pel·lícula?\nPer tant, havia estat a Austràlia per molts motius abans i vaig veure la pel·lícula en un vol com quan anava cap allà. I era com oh, això és fantàstic, i després, un mes després de tornar, van contactar dient: 'Ei, voldries ajudar aquesta pel·lícula, la portem als Estats Units'.\nIN aquí us veieu anant amb tot això? Més música? Moda?\nM’han encantat les coses de Common Culture que he estat fent i tot amb Heard Well. M'encantarà per sempre la creació de contingut de Youtube i tot, però el vessant empresarial de la plataforma ha estat tan divertit. Així doncs, amb Common Culture, ara té roba i música a través de Heard Well i una subscripció a cafè, i són tot tipus de coses que m’interessen ampliar més, des d’una perspectiva empresarial.\nI amb la pel·lícula?\nM’encantaria marcar més pel·lícules. I estic entrant en la producció d’una pel·lícula. M’he dedicat molt a la fotografia i a la implicació general darrere de la càmera més que davant.\nPodeu navegar per les coses sancionades per Connor a Cultura Comuna , i compreu l'edició de tapa dura de les seves memòries aquí.\nPrimera foto feta per Kat Irlin @kat_in_nyc\nLa resta de fotos de Connor fetes per Matt Bernstein, @mattxiv


Qui som - Audioson | Centre auditiu de salut Girona, Olot i Vic\nCentres de salut auditiva des de 1987\nEl nostre objectiu és que les persones amb dificultats d’audició puguin sentir‐hi millor de forma fàcil i còmode, i així gaudeixin d’una bona qualitat de vida.\nVolem donar solucions als que ens diuen:\nJo hi sento, però no entenc el què em diuen.\nÉs que em parles molt fluix.\nEl pare ja no participa a les converses.\nServei tècnic de reparacions d'audiòfons


La victòria de Verstappen al GP d'Holanda, protagonista avui al Formula Marca - Radio Marca Barcelona\nInicio @FormulaMarcaBCN La victòria de Verstappen al GP d’Holanda, protagonista avui al Formula Marca\nLa victòria de Verstappen al GP d’Holanda, protagonista avui al Formula Marca\n📸 © @redbullracing\nAquest vespre, a les 19:30h, nova edició del programa de motor ‘Fórmula Marca‘, amb Josep Lluís Merlos. Analitzarem el GP d’Holanda de F1 amb Sergio Rodríguez; provarem la nova gamma 500 d’Honda Motos; coneixerem tots els secrets del nou Volkswagen Tiguan Allspace; us explicarem la campanya d’accions que impulsa Kawasaki amb motiu de l’arribada del mundial de Superbikes al Circuit de Barcelona-Catalunya; i us presentarem l’aplicació CityTrip del RACC. Us hi esperem!