gira | EL TALLERET\nArxiu d'etiquetes: gira\nPosted on gener 4, 2015 by serkeros\nFa uns dies el meu fill -que té quatre anys- va portar de l’escola una maqueta del nostre estimat planeta. Ell mateix havia pintat a classe els oceans i els continents damunt una bola de poliestirè expandit (és a dir, porexpan), i li va clavar un pal de fusta per dur-lo amunt i avall com un xupa-xup. Després d’ensenyar-me la seva obra, em va preguntar si podíem posar la maqueta en un lloc que anés girant, tal com fa la Terra en realitat (darrerament està estudiant el sistema solar i és un tema que li apassiona). O sigui que ja tenia un repte damunt la taula, havia començat un nou projecte.\nLa idea era senzilla, tant que no vaig fer ni un dibuix, va sortir tot parlant amb ell sobre com ho faríem. Vam quedar que faríem una base que s’endollaria a la corrent, on hi hauria un motor que faria girar el pal on hi clavaríem la maqueta del planeta. Som-hi!\nUn bon primer pas és sempre recopilar el material necessari. El primer que trobo és el motor, a la ja llegendària caixa de reciclatge. Si no recordo malament el vaig recuperar d’un expositor que feia girar els productes en una botiga. És perfecte perquè funciona directament a 230V, gira ben a poc a poc, i no fa soroll. A partir d’aquí la resta ve rodada: el cable per l’alimentació amb interruptor prové d’una làmpada de sobretaula; un retenidor de cables, una mica d’estany per soldar els cables al motor, tub retràctil per aïllar les soldadures, i ja tinc la part elèctrica completa. L’eix on hi clavaré el món pot ser gairebé qualsevol cosa, però el primer que se m’acut és un pal de bambú dels que et regalen als restaurants xinesos perquè el facis servir enlloc d’una forquilla; a la cuina en tinc molts. La resta del muntatge el completaré amb l’ajuda de la sempre polivalent cola calenta.\nHo he trobat tot excepte una cosa, només em falta la base. He estat rebuscant una mica, però tot el que he trobat m’ha semblat lleig o inadequat. No vull que el motor es vegi, i menys en un aparell que tindrem en un lloc de privilegi a la sala d’estar. Al final he pensat que bé em podia gastar uns quants cèntims en una base en condicions, així que he anat amb els nens al basar oriental que han obert al costat de casa. Hem trobat la base ideal, una capsa de fusta de la mida perfecta i sense cap acabat, l’excusa perfecta per fer una tarda de pintura amb els artistes de la casa. I per menys de tres euros.\nMANS A LES EINES\nLa capsa només necessita un parell de forats: un a la part superior per la sortida de l’eix (el palet de menjar arròs tres delícies), i l’altre, a la part del darrere, per permetre l’entrada del cable. Marco el centre de la tapa i la ubicació del forat del darrere amb l’ajuda del llapis i el regle. Llavors un cop de broca i llest.\nA continuació, desmunto les frontisses i la tanca amb el tornavís. Tota vostra, a pintar, nanos! Així és com ha quedat de meravellosa la capsa, superat el trauma de la pintura infantil.\nAquest hauria estat un projecte d’una sola tarda, si no hagués calgut deixar assecar la pintura. Tot i així, no queda massa feina per fer.\nEl següent pas és fixar el retenidor de cable a la capsa, fer-hi passar el cable, i soldar-lo al motor. Aïllo les soldadures i ja ho tinc, ja puc comprovar que gira.\nCom que el motor ha funcionat, segueixo endavant més tranquil. Ara és el torn d’unir l’eix al motor. Per cert, que l’eix l’he tallat i li he fet punta amb el cutter, a punt per clavar-hi la bola de porexpan. Serà l’eix de rotació del món. En aquest procés faig servir la cola calenta, sense complicar-me, un bon pilot de cola i llest. Però resulta que no és tan fàcil, el pal té tendència a caure, no s’està quiet, i la cola tarda més del previst en assecar-se. No em puc permetre que no quedi ben recte amunt, sinó quan giri serà un desastre. Una mica més de cola i un anell de plàstic provinent de la cinta adhesiva ho resolen, al final. Expeditiu i lleig, m’encanta.\nFalta enganxar el motor a la base i, per això torno a fer servir la cola calenta. Només m’he d’assegurar que l’eix del motor quedi ben bé al centre de la capsa, perquè el pal de bambú no fregui enlloc. Tampoc acaba essent fàcil, però prenent un parell de mides i aguantant el motor mentre la cola s’asseca ho acabo resolent.\nTot seguit collo les dues meitats de la capsa amb les frontisses i la tanca, això no té cap misteri; ja quasi ho tinc. Per últim, només em queda empalar la mare Gaia a l’estaca punxeguda del capitalisme… ehem, vull dir… del bastonet de bambú.\nFinalitzat! Tot seguit un preciós vídeo de demostració de l’aparell en funcionament.\nCom a nota aclaridora i disculpa, he de dir que he obviat la feina de col·locar l’eix i/o la base a la inclinació correcta per fer que hi hagi estacions, sols de mitjanit i aquesta mena de detalls. Només es tractava de fer content un nen de quatre anys que vol veure com el món gira, i de moment això ja ho he aconseguit. I amb poca estona de feina.\nPublicat a bricolatge, electrònica, projectes\t| Etiquetat DIY, gira, món, motor | Deixa un comentari


Penedesfera » La cirereta del pastís\n« BTT PER LA POBLA i CASTELLOLÍ\nCatalunya: a què juguem? »\nL’element és barroc, i per tant, amb un punt d’acudit popular, irònic i divertit. Però potser també amb una part de tesi heraclitiana sobre la mutabilitat de les coses d’aquest món i la fragilitat i la fugacitat de tot plegat. Es tracta de l’àngel que al Vendrell duen posat sobre el barret del campanar de la parròquia del Salvador Transfigurat, a la plaça Vella. Aquest àngel és una figura de metall fosc –¿bronze, ferro?– i dimensions considerables d’una canalla d’aquelles que la gent d’abans enganxava per fer bonic als quadres, com ara n’hi ha que enganxen elfs i dones d’aigua a l’entrada de la parcel·la. Un anxaneta, diríem, tenint en compte que som al Vendrell, i al Vendrell hi ha castells, i tenint en compte també que el lloc encimbellat que ocupa ens permet rematar una metàfora com cal. L’àngel, doncs, està posat allà dalt, dret al capdamunt del punt més perillós i precari del Vendrell, aguantant-se miraculosament en un equilibri vertiginós sobre la cama dreta. La cama esquerra, en canvi, li fa un angle recte, com si la criatura alada estigués corrent i saltironejant despreocupadament per un camp de nuvolets de cotó fluix. L’àngel va vestit amb una tuniqueta curta i infantil lligada amb un cordó a la cintura, i carrega dues ales grosses a l’esquena. Té la mà esquerra al costat, i el braç dret el manté estirat i amb l’índex al capdavall apuntant cap a alguna banda del món, igual que el Colom de la Rambla de Barcelona o el Travolta de Grease. La figura del campanar del Vendrell és una cosa que fa gràcia. En deu fer molta als nens i als avis, que se la miren, no tant potser als adults als qui la crisi i l’última reforma laboral han deixat sense feina i amb la hipoteca i les lletres del cotxe per pagar. Però en fa. Fa gràcia per ella mateixa i per l’emplaçament insòlit que els vendrellencs del 1700 li van voler triar. Però és que, a més a més –i aquesta és la delicada i magnífica cirereta del pastís– es mou. Dissabte al migdia al nucli antic del Vendrell hi entrava una mica de vent, i l’àngel allà dalt anava fent passets de dansa, ara una mica cap aquí ara una mica cap allà, i dient el vent d’on venia i el vent cap on anava. El Vendrell és un indret molt pla i molt construït, i el campanar hi és més aviat de poca mida, cosa que fa que la visió d’aquest àngel-penell quedi una mica ofegada. Un s’hi ha de posar molt a sota per veure’l en moviment, al carrer del Peix o a la plaça Francesc Macià. D’altra banda, jo no conec en absolut el funcionament de la rosa dels vents. Però m’atreviria a dir que dissabte al migdia el vent bufava de llebeig al Vendrell. De dins, en qualsevol cas. Però si no fos així, tant se valdria. Qualsevol altre dia segur que ho farà i l’àngel ho indicarà convenientment. No et banyaràs mai dues vegades al mateix riu, que deia aquell. I algun dia el vent bufarà del costat del teu pronòstic, s’hi podria afegir. Tot és canviant, sí.\nAquesta entrada ha estat escrita per Xavier Nicolau i enviada el 20 març 2012 at 9:40 am classificada a Actualitat, Gastronomia, Pagesia, vins i caves, Personals. Aquí tens l'enllaç permanent. Comentaris i trackbacks deshabilitats.\nAvui, provisió de càrrecs per insaculació a Cubelles »


Xarxes socials per vendre\ndimecres, 9 setembre 2020 / 14:00H\nLes xarxes socials són un pilar imprescindible per a qualsevol negoci actual, en aquest curs establirem les pautes que qualsevol empresari o comerciant necessita dur a terme per aconseguir vendre els seus productes o serveis mitjançant les xarxes socials. Aprendrem a identificar els nostres clients potencials, coneixerem quin tipus d'usuaris empren les principals xarxes socials (Facebook, Instagram, Linkedin, Twitter, Pinterest, Tiktok, WhatsApp), i us donarem 10 consells que ben aplicats es transformaran en vendes directes.\nFa vuit anys que em dedic a fer gestió de continguts en línia per a empreses i institucions. Som formadora en xarxes socials, directora comercial del diari digital economiademallorca.com i presidenta d'Activa't Inca Associació Empresarial. Abans d'emprendre vaig estar treballant cinc anys al grup nacional Anuntis i a la multinacional Shibsted fent gestió de portals com fotocasa.es, segundamano.es, coches.net i infojobs.com, entre d'altres.\nEl curs serà presencial al Museu del Calçat i de la Indústria, sempre que la situació actual provocada per la COVID-19 ho permeti, amb un aforament limitat a 15 persones.


Escola del Sol - Grup d'Investigació: de desembre 2010\nAntoni Gaudí i Cornet va néixer el 25 de juny a Reus. Des de petit va tenir un problema reumàtic que l’acompanya per sempre. Els metges li van recomanar una dieta vegetariana i que passeges de tant en tant, i per aquest motiu es va convertir en un gran vegetarià. A causa de la malaltia no podia jugar amb els altres nens i va faltar a moltes classes. Aquests fets li van permetre passar moltes hores observant els animals, les plantes i les pedres. Va estudiar batxillerat al col•legi dels Escolapis on va mostrar tots els seus dots de dibuixant en encarregar-se de les decoracions per les funcions teatrals escolars, també va realitzar dibuixos per la revista El Arlequín de la que no es conserva cap exemplar. De molt jove visqué les escorrialles del romanticisme, i amb el seu amic Eduard Toda i Güell, amb qui va compartir els estudis de batxillerat al col•legi de les Escoles Pies i Josep Ribera i Sans, conegué a fons les ruïnes del monestir de Poblet que li donà una gran familiaritat amb aquest tipus d'arquitectura històrica.\nEs trasllada a Barcelona el 1870 per estudiar arquitectura a l'Escola de la Llotja i l'Escola Provincial d'Arquitectura de Barcelona, que després d'uns anys d'estudis previs cursà entre el 1873 i 1878, alhora que treballava en diverses feines: de calderer, o en diferents estudis d'arquitectes o de mestres d'obres. A finals de 1873 o principis de 1874, durant la seva formació, ja havia fet el seu primer projecte, el pla general per la Cooperativa Obrera Mataronense, la que seria la primera cooperativa obrera de tot l'estat, a través del reusenc Salvador Pagès i Inglada, cooperativa per la que també n'elabora la bandera.Treballa com delineant per Josep Fontserè i Mestre, durant els anys 1873 al 1878, al projecte del parc de la Ciutadella on a la Cascada monumental les parts en les quals va intervenir Gaudí van ser principalment a la gruta i l'aquari, a la reixa que circumda el parc i mercat del Born. Com delineant de l'arquitecte Francesc de Paula del Villar i Carmona, treballa a l'absis i cambril de la Mare de Déu de Montserrat al monestir benedictí, l'any 1876. Els treballs que realitza també per aquesta època com delineant per Leandre Serrallach i Mas, són un altar per Masnou, la casa Grabulosa i la vil-l'Arcàdia a Montjuïc.\nEl 1876 moren tant la seva mare com el seu germà Francesc, i tres anys més tard la seva germana Rosa, i Gaudí ha de fer-se càrrec de la Rosa Egea, la filla disminuïda psíquica de la seva germana Rosa.\nDurant la seva època d'estudiant va realitzar dibuixos d'uns projectes on s'aprecien els seus dots perfeccionistes, demostrant la seva capacitat per al dibuix i l'aquarel•la.\nPublicat per Joan a 15:53 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Biografia, Informació, Personatges cèlebres\nFent clic a la imatge, us proposem un joc sobre els rius per poder practicar una mica els rius de Catalunya i les seves característiques.\nPaula i Daniel.\nPublicat per Dani a 15:47 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Geografia, Joc\nLa sardana és la dansa tradicional catalana. Es balla a tot Catalunya des de fa molts anys.\nLa sardana consta de 10 parts on es van intercalant 2 tipus de passos: curts i llargs.\nEls curts comencen la sardana i quan es vol canviar de curts a llargs o de llargs a curts es fa un dos, un tres o combinacions de dosos i tresos. L’important és acabar els passos quan s’acaba la música, per això, es balla comptant compassos... i molt important també seguint el ritme de la sardana, és a dir, suau si és suau i saltant si és alegre.\nEls curts es ballen amb els braços avall i els llargs amb els braços amunt.\nLa sardana es balla intercalada, és a dir, que es balla noi, noia, noi, noia...\nsempre i quan això sigui possible, ja que la sardana és una dansa que es balla a les places de les viles i ciutats i tothom que vulgui s’hi pot afegir.\nLes colles sardanistes\nHi ha moltes colles diferents escampades per tot Catalunya.\nGeneralment, a dins de cada colla, hi ha diferents grups: infantils, juvenils, grans i veterans.\nA cada rotllana, (menys quan es ballen al carrer) hi ha sempre dotze persones.\nCada any es fan campionats de sardanes i un jurat puntua quines ho fan millor.\nTambé hi ha les sardanes de punts lliures. S’assagen passos inventats que creen els propis sardanistes.\nPer exemple el dissabte 27 de novembre de 2010, es va celebrar el campionat de Catalunya de punts lliures que en categoria gran va guanyar la colla Mare Nostrum de Barcelona.\nNo ens oblidem de parlar de la cobla, que és la formació musical única que toca les sardanes, amb un so molt característic.\nLa cobla està formada per 11 músics i 12 instruments. Hi ha: un flabiol i un tamborí (que els toca la mateixa persona), dues tenores i dos tibles (que són els instruments específics de la cobla), dues trompetes, dos fiscorns, un trombó i un contrabaix que és el que marca el ritme.\nPublicat per Anna Maria a 15:16 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: dansa, Informació\nLa Garrotxa és una comarca prepirinenca que limita amb les comarques del Ripollès, Osona, la Selva, el Gironès, el Pla de l'Estany, l'Alt Empordà i el Vallespir.\nEl nom "garrotxa" significa terra aspra, trencada, de mala petja. Possiblement aquesta comarca agafa el nom d'aquesta paraula, ja que el seu relleu és molt muntanyós, amb bells paratges com els que es troben a la zona volcànica d'Olot, capital de la comarca, de gran interès geològic i natural.\nTé una extensió de 735,39 km2 i una població de 54.437 habitants (2008). Comprèn l'alta conca del Fluvià i les capçaleres de les rieres d'Amer i de Llémena.\nPublicat per Dani a 15:15 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Geografia, Informació


Repescant el passat | Els ‘constitucionalistes’, contra la Constitució\nEls ‘constitucionalistes’, contra la Constitució\nEls partits autodenominats constitucionalistes –PP, PSOE i C’s- i els seus followers han elaborat un relat històric sobre la Constitució de 1978, que ha consistit a remarcar el seu caràcter intocable i gairebé sagrat. Però, ara, aquestos mateixos partits comencen a qüestionar certs drets civils i socials que aquesta conté –que és la seva part més progressista– i el sistema autonòmic, en el qual no han cregut mai. Els constitucionalistes han estat autonomistes per interès però antiautonomistes per convicció. Perquè realment l’Espanya profundament jacobina no es creu l’Espanya autonòmica. Simplement va ser un invent –com va reconèixer la insigne Esperanza Aguirre– per a diluir el sentiment nacional de catalans i bascos.\nFa anys que aquesta sacralització de la Constitució del 78 i l’apropiació descarada que se n’han fet alguns dels sectors més retrògrads, centralistes i amb tuf de franquisme que pul·lulen per la premsa i per les tertúlies, ja donava alguna pista sobre la fragilitat d’aquesta exaltació i fervor constitucional.\nPerò, ara, concretament amb l’aplicació de la coneguda com a Llei Mordassa –irònicament el seu nom és Llei de Seguretat Ciutadana– i la Reforma del Codi Penal (totes dues del 2015) s’està produint una clara involució en matèria de drets civils i socials. Curiosament els constitucionalistes, que defensaven la Constitució de 1978 com el definitiu encaix d’Espanya en la democràcia, avalen la censura, la repressió, a través de sancions i penes, sobretot dels drets a la llibertat d’expressió i de manifestació.\nA tall d’exemple, només el 2016 va haver-hi més de 12.000 sancionats per infraccions greus relacionades amb la desobediència o resistència a l’autoritat. I, el 2017 hi ha quasi 36.000 sancions imposades per faltes de respecte a l’autoritat o a un membre de les forces de seguretat. Milers de sancions, totalment subjectives –perquè la presumpció d’innocència ha desaparegut amb la Llei Mordassa i preval la paraula de qualsevol membre dels Cossos de Seguretat–, difícils o impossibles de recórrer i que sembla que sempre cauen sobre opinadors, periodistes, cantants, ecologistes, humoristes, feministes i d’altres opositors de l’Estat.\nEstirem el fil de la història i veurem de què va el constitucionalisme espanyol…\nOrigen del sistema constitucional modern\nLa constitució de 1812, que dóna origen al sistema constitucional espanyol té com a fonament jurídic i polític els Decrets de Nova Planta que , a principis del segle XVIII, van arrabassar la sobirania als diferents Estats que formaven la monarquia hispànica de tipus confederal, el veritable Estat espanyol.\nEls Decrets de Nova Planta, el nou ordenament jurídic i polític, implantat manu militari als territoris de la Corona d’Aragó, després del canvi dinàstic que va portar la Guerra de Successió, van tenir conseqüències molt profundes: a part de la supressió de la Corona d’Aragó com a entitat territorial sobirana de ple dret -fet insòlit que cap canvi dinàstic no havia provocat- i la seva conversió en simples províncies administratives, les Corts castellanes varen esdevenir les Corts espanyoles, excepte en el cas de Navarra, que es van mantenir fins al 1841… És a dir, la monarquia, així com el poder executiu, legislatiu i judicial de l’Espanya constitucional dels segles XIX al XXI, són hereus i continuadors dels poders i de les institucions de Castella, no de la confederació que suposava la monarquia hispànica dels Àustries .\nAquests, els Decrets de Nova Planta, són el veritable antecedent jurídic de la història constitucional espanyola i la manifestació del seu fonament ideològic. Són la manifestació originària de l’ideari d’una constitució que ha consagrat la negació dels pobles i la dominació de l’individu als interessos d’una oligarquia. Hi ha historiadors que han observat que la Constitució de 1812, en comptes de portar els fonaments de la democràcia i de la participació política va obrir un llarg període de “guerra civil perpetua” (1812-1939) i de dominació militar quasi permanent, que va anar suprimint les veritables manifestacions de la participació política de la sobirania popular.\nDes d’aleshores, el constitucionalisme espanyol en totes i cadascuna de les seves formes, les constitucions del segle XIX (1837, 1845, 1869, 1876) i les del segle XX, (la de 1931 -eliminada amb un nou pronunciament militar, la Guerra Civil de 1936, quan va tocar interessos materials dels poderosos de sempre i també ideològics pel que fa al poder territorial-, i també la de 1978) ha estat un instrument al servei, en general, de les elits dominants.\nL’oligarquia espanyola a partir del segle XIX va utilitzar uns instruments polítics que d’entrada semblaven més avançats que l’absolutisme, com el parlamentarisme i la uniformització jurídica, però que, en realitat, van eliminar qualsevol manifestació directa de la sobirania dels pobles peninsulars. Tot concretant: el parlamentarisme era una farsa, basat en la manipulació descarada de les eleccions per part del Ministeri de l’Interior, en el caciquisme que políticament es va convertir en el sistema de “turnos” –alternança pactada de dos partits–, i en un sufragi en què podien votar quatre gats , que naturalment es cobraven el seu vot.\nEl veritable mèrit de l’oligarquia espanyola rau en el fet que va saber vendre la centralització del poder polític i la concentració del poder econòmic com una “gran conquesta social”. I, de fet , ho va ser. Però els conquerits van ser els ciutadans.\nConstitucionalisme i militarisme\nL’Estat liberal del segle XIX, seguint la tradició de la Inquisició, va traslladar l’absolutisme de la fe catòlica a l’absolutisme d’un Estat absolut centralitzat. Aquest és un punt a destacar. Es fa molt difícil d’entendre la creença absoluta en la bondat d’un Estat centralitzat sense tenir en compte la política inquisitorial dels segles anteriors que van anestesiar gran part de la població espanyola. I la traducció d’aquest suposat estat liberal va ser la instauració d’un règim de terror, una altra Inquisició; per exemple, la Guàrdia Civil, creada el 1844 amb la finalitat de reprimir les protestes dels camperols. Cal recordar que els membres de la Benemèrita pul·lulaven pel camp en parelles i eren especialment odiats i temuts per la població rural, en especial a Andalusia.\nL’altra institució era l’exèrcit, i totes dues, Guàrdia Civil i exèrcit, es van erigir en els autèntics artífexs del constitucionalisme espanyol. Durant, gairebé dos-cents anys l’exercici de la sobirania nacional ha residit en els estaments militars. Dos-cents anys de pronunciaments militars, sublevacions i cops d’Estat, quatre guerres civils i dues dictadures ho demostren clarament.\nMalgrat la creença popular, en tota la història constitucional espanyola, no hi ha hagut un sol procés constituent, ni un sol canvi de dinasties, ni de règim polític sense la intervenció directa o l’aprovació de l’exèrcit. I ara, malauradament, no és diferent: totes les Institucions, des de les Corts fins a les Diputacions, deuen la seva legitimitat a l’anterior règim dictatorial i militar. Ni tan sols l’última transició a la democràcia es va dur a terme sense la intervenció i de la influència dels estaments militars i de l’oligarquia que els va utilitzar de manera ben clara…\nI , ara, a més , quan la Constitució de 1978, en els seus aspectes més avançats, defensa drets civils i socials, resulta que comença a resultar molesta als estaments que dominen l’Estat profund i que són els teòrics defensors del constitucionalisme. I aquests intenten qüestionar-la i preferirien una democràcia com la de Hongria, denominada iliberal, tal com l’anomena el primer ministre hongarès l’ultraconservador Victor Orban. Però, potser no cal fixar-se en un altre país, la tradició política de l’Estat espanyol, excepte en l’època de la I República i la Segona, períodes súperbreus, sempre ha estat clarament antidemocràtica…


El CSdM inicia el desenvolupament d’una APP terapèutica\nPermetrà gestionar crisis emocionals en pacients amb trastorn límit de personalitat\nDijous, 17 Octubre 2019 10:57\nDesenvolupament de l'app\nEl Consorci Sanitari del Maresme (CSdM) està desenvolupant una aplicació mòbil que incorpora Intel·ligència Artificial i aprenentatge automàtic per ajudar els pacients amb trastorn límit de personalitat a automonitorar les crisis emocionals i aportar-los eines de suport psicològic per afrontar-les.\nL’aplicació, anomenada B·RIGHT, incorpora la tecnologia Kontexting, creada per Eurecat, la qual permet recollir les dades de context i de comportament del pacient a través d’un dispositiu mòbil. Per als professionals sanitaris, B·RIGHT permet detectar canvis en la conducta del pacient, conèixer el seu estat en temps real i proposar solucions per millorar-ne la qualitat de vida i evitar crisis emocionals. D'aquesta manera, se simplifiquen els controls que fins ara es feien a través de qüestionaris o visites hospitalàries periòdiques.\nL’app s’inscriu en el Programa d’Innovació del CSdM que compta amb la col·laboració d’Eurecat i té per objectiu innovar en l’àmbit de la salut. Altres projectes desenvolupats són un protector integral del peu realitzat amb un innovador teixit en 3D, o una app per autoavaluar el dolor postquirúrgic en cirurgies ambulatòries.


El passat diumenge, 43 persones van poder participar en dues visites guiades, una als espais naturals del Riu i altra a les Basses de Can Dimoni, on a més d’observar la biodiversitat de l’ecosistema deltaic, es va aprofundir en els problemes que generen les espècies invasores com les tortugues de florida o els crancs de riu americà.\nLes espècies exòtiques invasores són animals, plantes o altres organismes introduïts per l’esser humà fora de la seva àrea de distribució natural, on s’estableixen i dispersen, provocant un impacte negatiu a l’ecosistema i les espècies locals.\nSegons la UICN (Unió Internacional per a la Conservació de la Natura) les espècies exòtiques invasores representen la segona causa de pèrdua de biodiversitat a nivell mundial, després de la destrucció hàbitats. El delta del Llobregat no és una excepció i per això des del Consorci s’actua i es desenvolupen programes de prevenció, gestió i seguiment i s’exerceix un control actiu sobre aquestes. Tanmateix, s’organitzen jornades com la del diumenge per sensibilitzar la població sobre aquesta problemàtica.\nEl proper diumenge 31 de maig, i com a continuïtat de la celebració del Dia Mundial de la Biodiversitat es podrà participar en una jornada d’activitats; a l’espai natural del Remolar-Filipines, a Viladecans, que tractarà sobre el mon de les abelles, i que servirà per divulgar la importància d’aquests insectes i la d'altres pol·linitzadors per al manteniment de la biodiversitat del planeta. El 71 per cent dels principals cultius a nivell mundial i prop del 90 per cent de les plantes amb flor silvestres depenen de la pol·linització per insectes.\nL’assemblea general de les nacions unides va declarar el 22 de maig dia mundial de la diversitat biològica, coincidint amb l’aniversari de l’aprovació del conveni sobre la biodiversitat el 1992. Des de aleshores desenes de països i organitzacions aprofiten aquesta data per a posar en valor la riquesa biològica del planeta.\nLa biodiversitat fa referència a la diversitat, no sols d’organismes que poblen el planeta, sinó també d’ecosistemes i fins i tot a la variabilitat genètica dins d’una mateixa espècie. Les relacions establertes entre aquestes comunitats, espècies, individus, fruit de milions d’anys d’evolució, és la que permet que el nostre planeta sigui habitable.\nEn les darreres dècades el planeta ha patit un procés d’extinció massiva causat per multitud d’accions directes i efectes secundaris que l’esser humà provoca en el seu entorn. L’empobriment de varietats agrícoles, d’espècies salvatges claus en els cicles dels elements o d’ecosistemes on viuen vegetals amb propietats terapèutiques encara per descobrir, posen en perill la pròpia pervivència de la nostra espècie. La biodiversitat ha esdevingut un indicador de la salut del planeta i la seva conservació una estratègia per a arribar a un desenvolupament sostenible.\nEl delta del Llobregat, amb la varietat d’ecosistemes presents (aiguamolls, pinedes, platges, zones agrícoles...) i la diversitat d’espècies que hi habiten (de la qual les 338 espècies d’ocells observades son una mostra espectacular) constitueix un lloc excepcional. A més la responsabilitat de protegir aquests ecosistemes i espècies va més enllà de mantenir una biodiversitat local, doncs el delta és una de les estades clau en la ruta migratòria dels ocells entre Europa i Àfrica.


L'Estat obre la via per reclamar el miler de béns immatriculats per l'Església - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Estat obre la via per reclamar el miler de béns immatriculats per l'Església\nEl Govern central publica la llista on consten 1.098 propietats de les comarques centrals inscrites entre el 1998 i el 2015\nqueralt casals 24.02.2021 | 23:53\nVisita del Govern català a Sant Pere de Vallhonesta, a l'estiu | ARXIU/Q.C.\nVisita del Govern català a Sant Pere de Vallhonesta, a l'estiu\nLes comarques de l'àrea de Regió7 (Bages, Moianès, Berguedà, Solsonès, Anoia, Cerdanya i Alt Urgell) tindrien un total de 1.098 béns immatriculats per l'Església Catòlica, segons el llistat que ha fet públic el Govern espanyol. D'aquesta manera, com ja va fer la Generalitat de Catalunya l'estiu passat, el Govern central obre la via perquè particulars, entitats o organitzacions que han patit un greuge puguin presentar reclamacions, ja sigui per via administrativa o judicial. La llista de l'Estat completa el mapa d'immatriculacions del Govern català i a les 940 que hi figuraven de les comarques esmentades s'hi sumen nous béns, com els del Berguedà, que el llistat de la Generalitat pràcticament no contemplava.\nEl Consell de Ministres va enviar la setmana passada al Congrés un llistat amb els 34.961 immobles immatriculats per l'Església Catòlica a tot l'estat entre els anys 1998 i 2015 i va penjar el llistat complet a la pàgina web del ministeri de Presidència. Es tracta, en tots els casos, de propietats que l'Església catòlica ha registrat al seu nom sense aportar cap títol que n'acredités la propietat. D'aquesta manera, es complia amb una proposició no de llei aprovada el 2017 en què s'urgia el Govern a fer públiques aquestes dades.\nLa Generalitat, pionera\nL'Estat ha seguit un procés molt similar al que va dur a terme l'estiu passat el departament de Justícia de la Generalitat, que va ser la primera administració que va publicar les immatriculacions. A partir dels registres de la propietat de tot Catalunya va elaborar un mapa on es pot consultar el nombre de finques, el tipus, la ubicació, el registre corresponent i la titularitat dels immobles.\nD'aquesta manera, va treure a la llum que l'Església catòlica hauria inscrit al seu nom, sense cap títol que n'acredités la propietat, un total de 951 finques a les nostres comarques. Segons les dades del govern català, l'Alt Urgell (295), l'Anoia (264) i la Cerdanya (185) es troben en el rànquing de les comarques amb més immatriculacions del país. En total, a Catalunya va comptabilitzar-ne 3.722, entre llocs de culte, terrenys i edificis civils. El llistat publicat pel Govern central amplia aquesta xifra, que s'eleva a 4.192.\nSegons el recull que va dur a terme la Generalitat les comarques de casa nostra sumen el 25% del total de les inscripcions fetes a Catalunya. Amb les dades que ara ha publicat l'Estat aquests xifra s'amplia sobretot perquè de les 3 úniques immatriculacions que la Generalitat tenia registrades al Berguedà s'ha passat a les 129 que ha comptabilitzat l'Estat (67 llocs de culte, 21 edificis civils i 41 terrenys).\nAmb les dades del Berguedà i ajustant també les del Bages i el Moianès, amb algunes immatriculacions més de les que contemplava la Generalitat, les comarques de la nostra zona tindrien un total de 1.098 béns immatriculats, dels quals 449 (40,8%) correspondrien a llocs de culte, 108 (9,8%) a edificis civils i 541 (49,2%) a terrenys. A banda d'elaborar el mapa interactiu de les immatriculacions, el departament de Justícia també va posar en marxa una oficina de mediació per facilitar l'entesa, en cas de conflicte pels béns immatriculats, entre l'Església i les persones i entitats.\nUP va aixecar la llebre\nLa polèmica de les immatriculacions la va iniciar Unió de Pagesos el 2018 des de la comarca del Bages quan va denunciar que el bisbat de Vic s'havia apropiat de l'ermita de Sant Pere de Vallhonesta i la casa de Cal Campaner (Sant Vicenç de Castellet) i de la capella de Sant Jaume del Clot del Grau (Castellfollit del Boix). Mentre que les dues darreres s'ha aconseguit recuperar-les, es manté oberta la lluita per l'ermita. El sindicat va denunciar uns mesos més tard que els bisbats de Vic i Solsona haurien immatriculat els últims 25 anys prop de 430 patrimonis de 95 municipis del Bages, l'Anoia i el Berguedà.\nUna promesa de Pedro Sánchez\nLa identificació dels immobles immatriculats que ara acaba de fer públic el Govern espanyol havia estat una promesa de Pedro Sánchez durant el seu debat d'investidura, el gener del 2020, on es va comprometre a realitzar les modificacions legislatives oportunes per facilitar la recuperació d'aquests béns.\nLa llista d'immobles que va poder inscriure l'Església catòlica va ser gràcies a una modificació de la llei hipotecària del govern del PP de José María Aznar, que va permetre la inscripció dels centres de culte només amb una certificació emesa per l'òrgan diocesà corresponent. Ara, el govern espanyol ha xifrat el nombre de casos, fet que, segons indica, permet «donar transparència» a la situació.\nEn aquest sentit, el Govern ha remarcat que les immatriculacions es van fer «a l'empara d'una situació legal» que, tot i que pot generar «discrepàncies», s'ha fet «a la llum d'una legalitat» que ha propiciat aquest volum d'immatriculacions. Amb la remissió d'aquest informe del Govern al Congrés, el llistat es converteix en públic i tots els particulars que ho desitgi podran presentar les reclamacions que considerin oportunes si estimen que tenen drets previs sobre alguna propietat que ha estat immatriculada indegudament per l'Església i la poden contestar per la via administrativa amb una investigació o per la via jurídica.


El que aprenem sobre els bevedors habituals de poble | Oriol Roig\nQui hagi estat a Irlanda ho sabrà: estan com una cabra. L’escriptor Kevin Barry no n’és una excepció, com tampoc ho són els personatges que es passegen al llarg d’aquest recull de contes que l’editorial Raig Verd ens ofereix en la traducció al català de Ferran Ràfols.\nRegust de malta i de llúpol, de ments desequilibrades, de clima malaltís. |\nEls quinze relats que integren Fosca descansa l’illa (Raig Verd, 2018) no són grans reflexions filosòfiques, ni sofisticats engranatges literaris que combinen diferents instàncies narratives amb notes desconcertants a peu de pàgina; tampoc juguen a confondre el lector amb relacions intertextuals només a l’abast dels més erudits, ni formulen paradoxes metafísiques que fan dubtar de la consistència de l’espai-temps. No, no són “alta literatura” (sigui el que sigui el que això vulgui dir), més aviat diria que es tracta de literatura de consum o d’entreteniment, i d’entretinguts ho són una bona estona, aquests relats. Es deixen consumir tant bé com la sopa de galets que cuinava la meva àvia.\nSol passar quan es publica un recull de contes que abans havien estat publicats per separat: hi ha alts i baixos, desnivells, n’hi ha que són millors i n’hi ha que són pitjors, uns agraden més i uns altres agraden menys, és el que té poder comparar. Però tots comparteixen una certa senzillesa en la forma: es tracta, bàsicament, de narracions planes, unitàries, en primera o en tercera persona, de perspectiva única, sense complicar-se la vida. Ara bé, és precisament sota l’empara d’aquesta facilitat formal que Barry es permet desplegar la seva prosa àgil, grollera, gamberra, plena d’humor negre i d’ironia però amb tocs puntuals de gravetat i de lirisme descriptiu, per endinsar-nos en l’atmosfera densa i humida d’un hotel de mala mort de la costa oest d’Irlanda, regentat per un poeta de ciutat en ple bloqueig creatiu que es queda aïllat, juntament amb els seus curiosos hostes, per causa d’una tempesta atlàntica de divertides conseqüències; o per retratar-nos el tedi alcohòlic dels parroquians del pub North Star i l’existència anodina d’un poble de carretera secundària; o per evocar records estivals d’una joventut viscuda als anys vuitanta entre taules de billar, màquines de pinball i fum de tabac. Tampoc hi falten personatges estrambòtics de la talla del Doctor Mam, un metge alcohòlic que parla amb el seu cotxe i s’imagina cares als retrovisors, o l’ambient de terror gòtic del relat que dona nom al conjunt, protagonitzat per la pulsió hemofílica de la Sara. Tots els relats (menys un, que està situat a Berlín) comparteixen aquest sabor local de les illes britàniques, i en particular el de la Irlanda més profunda: el regust de malta i de llúpol, de ments desequilibrades, de clima malaltís, de carreteres en mal estat que travessen paisatges inclements i brutals on no voldries pas quedar-te sense cobertura, de descampats d’extraradi poblats de caravanes i gossos escanyolits.\nLa traducció de Ferran Ràfols s’esforça per adaptar al català l’argot tavernari irlandès i desmuntar d’una vegada per totes el vell tòpic que diu que el català no és una llengua massa apta per a registres baixos i grollers. Si bé és veritat que en alguns moments es crea, inevitablement, un cert estranyament davant la pròpia llengua, la feina feta pel traductor és més que lloable, i és que, si hem de fer cas dels paratextos d’aquesta edició, l’arxipremiat i elogiat-fins-a-la-sacietat Kevin Barry és un mestre a l’hora de plasmar literàriament l’anglès vernacular d’Irlanda. En definitiva, es tracta d’un tipus de literatura irreverent, fresca, sense pretensions intel·lectuals, crua, incòmodament realista, dotada d’un humor àcid i sense complexos. El format del relat curt li atorga una certa lleugeresa, encara que, si un llegeix amb atenció, no li serà difícil identificar, sota la superfície de cada història, una espècie de desassossec, una mirada tràgica que s’escuda en les aparences. D’entre tots els relats destaca El fiord de Killary, el millor de la col·lecció, sens dubte.\nFerran Ràfols Kevin Barry Raig Verd


Consum i sostenibilitat eixos de la TREC més esperada - Escoltes catalans\nConsum i sostenibilitat eixos de la TREC més esperada\nQuè és el fast fashion? Quines conseqüències mediambientals i socials provoca? Quines alternatives de consum hi ha i que treballen per reduir l’impacte en el medi ambient? Les raieres de l’associació han trobat la resposta a aquestes i d’altres preguntes relacionades amb el consum i la sostenibilitat al llarg de la TREC.\nHa estat un cap de setmana intens i significatiu, on més de 350 raieres i caps han viscut la primera trobada associativa presencial des de l’inici de la pandèmia. Una TREC que s’ha adaptat a les mesures de prevenció i per això s’ha celebrat en sis municipis diferents de manera simultània i els agrupaments han pogut decidir si volien pernoctar o no.\nA cada terreny s’hi ha reunit un màxim de tres agrupaments i durant dos dies han realitzat dinàmiques al voltat dels efectes mediambientals que provoca la manera en què consumim. Tot plegat s’ha desenvolupat a través d’una l’ambientació protagonitzada per un empresari decidit a construir una nova seu per la seva empresa sense tenir en compte la població i la fauna de l’indret escollit.\nActivitats i trobades associatives , Agrupaments , Covid-19\nRaieres durant la TREC en un dels terrenys\nDinàmica durant la TREC


L'Espanyol inicia la setmana del retorn a l'Europa League | betevé\nDijous, l'Espanyol rep l'Stjarnan a la segona ronda de la Lliga Europa\ndilluns, 22 de jul. del 2019, a les 13.45\nEls jugadors i tècnics de l’Espanyol han iniciat la setmana en la qual l’equip debutarà a la Lliga Europa. Els blanc-i-blaus s’enfrontaran dijous (21 h) a l’Stjarnan islandès en el partit d’anada de la segona ronda de la competició.\nAmb gairebé tota la plantilla\nDe cara al partit contra l’Stjarnan, David Gallego podrà disposar de gairebé tots els jugadors. Wu Lei, que ja va jugar alguns minuts en l’últim partit amistós contra el Lens, s’ha recuperat a temps i les úniques baixes confirmades seran les de Pablo Piatti i David López, que continuen recuperant-se de les greus lesions que van tenir.\nEl que caldrà veure és si els fitxatges d’aquest estiu Bernardo Espinosa, Ander Iturraspe, Andrés Prieto i Matías Vargas surten en l’11 inicial o hauran d’esperar i veure el retorn del club blanc-i-blau des de la banqueta.\nEl conjunt de l’Stjarnan és un gran desconegut per a la majoria d’aficionats. Això sí, les seves celebracions després de marcar un gol s’han fet virals i han estat de les més visualitzades durant la temporada.\nI després de l’Stjarnan…\nSi l’Espanyol elimina els islandesos, els de David Gallego no hauran d’esperar per conèixer el seu pròxim rival. La UEFA farà el sorteig de la tercera ronda abans de disputar-se’n la segona. Un fet que permetrà als equips preparar les següents eliminatòries amb més temps de marge.


El Cambrils CH signa el seu segon empat consecutiu a la pista del Casal l'Espluga - Revista Cambrils\nPublicat el Dijous, 14 de març de 2019 11:07h\nImatge del partit de la primera volta entre el Cambrils CH i el Casal l'Espluga, disputat el passat mes d'octubre | Berta Ruiz\nCasal l'Espluga 2 - Cambrils CH 2\nEl Cambrils CH va signar, aquest passat diumenge, el seu segon empat consecutiu. En aquesta ocasió, l'equip es va desplaçar a la pista de l'Espluga per disputar un partit que va estar marcat per la actuació d'ambdós porters.\nL'encontre va començar de la pitjor manera possible per als cambrilencs amb un gol dels locals després d'un dos contra contra u davant del porter del Cambrils. Amb el marcador en contra, els cambrilencs van lluitar per aconseguir l'empat però el porter local desbaratava les ocasions dels visitants. A més, el plantejament espluguí va ser molt defensiu fent una defensa zonal que acumulava molts efectius en camp propi.\nA la segona part, el partit va seguir amb la mateixa dinàmica, amb ocasions a les dues porteries. El porter del Cambrils –Oriol– va aturar la falta directa al que fins al desembre va ser el seu company. Per la seva banda, Adrià va errar un llançament de falta directa que va tenir el Cambrils a favor. A falta de 7 minuts, els cambrilencs van posar l'empat amb un xut ras ajustat al pal obra d'Adrià. Dos minuts després, el Cambrils va posar-se per davant amb un contraatac culminat per Joan. Amb el marcador a favor, els visitants van veure com els àrbitres perdonaven una targeta blava molt clara. Per contra, sí que van veure una blava més que dubtosa d'Adrià per al Cambrils. Afortunadament, el porter de l'equip cambrilenc la va tornar a aturar. A falta d'un minut, amb la superioritat per la targeta blava, els espluguins van posar l'empat en el marcador amb el qual s'arribaria al final del partit.\nAquest proper dissabte 16 de març, a les 20 hores, el Cambrils CH rebrà la visita de l'Amposta amb la intenció de tornar a sumar tres punts després de dues jornades empatant.


Marc Ambit 6.8.15 Chad Hodge , Ciència ficció , M.Night Shyamalan , Sèries , Suspens 5 comentaris\nNo calia. Gràcies, però no calia, senyor Shyamalan. De debò que no ens calia perdre el temps amb Wayward Pines. I menys després de sentir parlar del seu projecte des de fa més de dos anys (en realitat és una adaptació del Chad Hodge per a la TV, però que el Shyamalan ben aviat va voler fer servir com a pista d'aterratge a la petita pantalla).\nA priori, una sèrie basada en un poble misteriós amb l'aval de la producció del Shyamalan no deixava de ser un caramel que esperes amb un cert delit. Si bé ens confessem uns autèntics antifans del Shyamalan en la majoria de les seves pel·lícules (arrencades molt prometedores, desenllaços lamentables, falsables i enganyosos), no volíem crucificar-lo abans d'hora i, tot reconeixent-li el seu enginy a l'hora de plantejar escenaris interessants, n'esperàvem alguna cosa decent d'aquest Wayward Pines.\nI, siguem sincers i justos, Wayward Pines no és una mala sèrie de TV. Però és una d'aquelles que, d'haver-se estrenat fa 5 anys, potser ens hagués captivat i fascinat més. Al cap i a la fi, la història d'un policia que arriba a un poble del que no es pot sortir i en el que tothom sembla comportar-se d'una manera força estranya i amagar secrets és un bon punt de partida. Els ecos de The prisoner, una de les sèries mítiques i fundacionals de la televisió moderna (tot i la seva precocitat: és de l'any 1867) ens poden mantenir en suspense una bona estona. Però el problema amb el Shyamalan és el de sempre: el desenvolupament i el desenllaç.\nNo sabem per on van els trets en la novel·la en la que es basa la sèrie, però la seva adaptació a TV incorre en diversos errors imperdonables:\n1- Deixa sense explicar alguns aspectes molt importants de la trama, aspectes amb els que fins i tot la pròpia sèrie, en algun moment, ha volgut jugar per generar més intriga (com per exemple com és que era possible en els primers episodis comunicar-se en temps real amb les oficines de l'FBI <<< el David Soler ja ens ho ha aclarit, en els comentaris).\n2- Oblida desenvolupar dramàticament els personatges, fent-los fins i tot en algun cas comportar-se erràticament.\n3- Deixa passar l'oportunitat de parlar d'un munt de temes importants i sucosos, oblida les arrels de la ciència ficció que el relat porta al seu ADN, per concentrar-se en la resolució atropellada de la trama principal. I aquest tercer punt és el pitjor. Wayward Pines desestima aprofundir en el que significa veure't forçat a viure una vida diferent de la teva, una vida assignada per algú, a dit, encara que, aparentment, sigui una vida millor, regalada, sense dificultats (és a dir, el que significa viure en una bombolla). Descarta treballar a fons el que pot suposar descobrir que el món com el coneixes ja no existeix, la civilització ha caigut, i ja només romans tu i la teva comunitat. I així podríem seguir, oportunitat perduda rere oportunitat perduda.\nAixí, Wayward Pines, si bé es pot veure sense dificultat si un es deixa portar per una trama que rodola pendent avall, cansa, desespera i et deixa la sensació d'haver perdut el temps. Una sensació que, avui en dia, l'espectador avesat de sèries de TV ja no té cap necessitat de sentir.\nSobre el punt 1 que comentes: (SPOILERS a partir d'ara!!!!!)\nA l'inici de la sèrie sembla que parlin en temps real amb l'FBI però en cap moment passa.un cop hi ha hagut l'accident l'Ethan intenta parlar amb l'FBI però contesta una dona que es fa passar per l'operadora (després queda clar que és una de les voluntaries que hi ha al búnquer) i quan intenta parlar amb la seva dona salta la bústia de veu, el manteix que passa quan ella intenta parlar amb ell.\nSí que es cert que durant uns episodis es creuen les "dues realitats temporals" fent creure que estan en la mateixa època, però en realitat estem veient com la dona i el fill el van a buscar (2014) i com ell està al poble intentant fugir (24XX?).\nJo m'ho estic passant pipa amb la sèrie, potser perquè sóc un fan afèrrim del Shyamalan :-P\n7 d’agost de 2015 a les 14:24\nGràcies per l'aclariment, David, però no hi ha un moment en què els de l'FBI alerten als del poble que la dona i el fill van cap allà?\n8 d’agost de 2015 a les 18:50\nEn realizat alerten al doctor i aquest alerta al "poli" que provoca l'accident. Però això passa al 2014 i els crionitzen fins a despertar-los poc després de l'Ethan.\nEstà fet per a què en aquells capitols creguis que estàs veient successos paral•lels quan en realitat estan en diferents espais temporals (i això ho s'enten mes endevant).\n8 d’agost de 2015 a les 21:15\n8 d’agost de 2015 a les 21:16\nAaaaah!!! Clar, tens raó!!! Ben vist, David!\n9 d’agost de 2015 a les 22:17


Rereguarda al descobert – JORNADA 7 | Lliga de MicroRelataires Catalans\nRereguarda al descobert – JORNADA 7\nTema: Naus espacials\nRereguarda al descobert\nL’alt comissionat de la Agrupació de Sistemes havia ordenat posar en alerta tots els seus sistemes de protecció davant la possible invasió de les colònies exteriors per part de l’Imperi del Nucli, ja que havien rebut detalls sobre preparatius militars a gran escala a les colònies margeneres establertes durant el darrer mil·lenni.\nAixí que es van dur a terme treballs de manteniment sobre una de les seves millors naus que romania en estat d’hibernació durant més de 500 anys terraqüis. La nau era colossal, tant que generava el seu propi camp de gravetat, això obligava als seus astro-navegants a mantenir-la allunyada dels sistemes estel·lars, podria alterar les òrbites dels seus cossos celestes.\nUn cop adobada i preparada per l’acció va ser enviada al seu destí prop d’un sistema colonial al marge dels dominis de l’Agrupació de Sistemes. Un cop va sortir de l’hiperespai i es va ancorar a una distància prudencial els sistemes de radars van detectar una calma absoluta. No semblava pas que allà hi haguessin elements hostils de cap tipus.\nLa guerra hauria d’esperar.\nO no… Ja que els equips de transmissió van rebre centenars de missives de l’explosió de la capital de L’Agrupació.\nOne thought on “Rereguarda al descobert – JORNADA 7”\n16/04/2015 at 0:12\nEl meu vot per a aquestes lluites de més enllà de l’espai conegut. I que guanyi el millor! 🙂


SIGNA: Perquè els petards es limitin a Sant Joan per no molestar mascotes i persones - XCatalunya.cat\nSIGNA: Perquè els petards es limitin a Sant Joan per no molestar mascotes i persones\nLa iniciativa de Tortosa posa l’accent en els trastorns que el soroll dels petards provoca en moltes persones i mascotes\nA Tortosa, una campanya, a través de la plataforma Change.org (es pot signar AQUÍ), està recollint firmes per reclamar que l’ús de la pirotècnia es limiti a la revetlla i la festivitat de Sant Joan i es restringeixi a una franja horària que no interfereixi en el descans veïnal. Més de 300 persones s’han adherit a la iniciativa que es presentarà a l’Ajuntament de Tortosa per demanar una regulació d’ús dels petards.\nLa seva promotora, l’educadora Cinta Baubí, remarca que moltes persones amb trastorns i malalties pateixen “ansietat, pànic o inseguretat”, unes alteracions que afecten també molts infants, persones grans i animals. “No tothom ho viu igual i busco l’empatia, no prohibir la revetlla de Sant Joan”, ha apuntat. Les persones que pateixen alta sensibilitat als sorolls de la pirotècnica ja busquen la manera d’aïllar-se o aïllar les seves mascotes durant la festivitat de Sant Joan.\nEl problema, com recorda Cinta Baubí, és que els esclats dels petards comencen moltes setmanes abans i duren molts dies després de la revetlla. Cinta Baubí va decidir iniciar la campanya per reclamar una regulació al consistori a principis de juny, una nit que els petards ja sonaven al centre històric de Tortosa on viu, no li permetien dormir i espantaven el seu gos.\nHa rebut el suport de més de 300 persones i intentarà que la petició sigui escoltada a l’Ajuntament de Tortosa. “Per intentar-ho no es perd res i almenys es parla d’aquesta qüestió”, ha apuntat Baubí. Si enguany no ho aconsegueix, ho seguirà intentant l’estiu vinent.\nCom a mestra d’educació especial, veu en els seus alumnes el patiment que els suposen els sorolls dels petards en aquestes dates. També té una mascota que pateix un trastorn des que algú li van tirar un petard a sobre. Preveient el sofriment, Baubí ha portat el seu gos a una guarderia aïllada de la ciutat. “Sé que el 23 de juny l’he de deixar, però el puc deixar allà un mes i mig”, ha apuntat. “Et pots preparar si tens persones que ho pateixen a casa, però si comença un mes abans no saps com prevenir-ho”, ha insistit.\n“No vull prohibir la revetlla, he estat petita i m’han comprat petards, però m’han ensenyat que es tiren el 23 de juny. El que demano és una regulació en temps i hores”, ha dit. Ciutats com Vic han regulat la potència dels petards al centre històric i entitats animalistes també han demanat a Terrassa canviar la pirotècnia sorollosa per lluminosa.\nTags: petards, Tortosa


A continuació, expliquem quant valia Bob Kulick quan va morir - Música\nA continuació, es mostra la pena de Bob Kulick quan va morir\nYouTube Per J.E. ric/29 de maig de 2020 17:24 EDT\nAficionats al metall, rock and roll, i els banda glam KISSestan de dol la pèrdua de Bob Kulick, un prolífic guitarrista i freqüent col·laborador musical de KISS a l'estudi. Kulick va morir als 70 anys el 29 de maig del 2020.\n'Estic desconcertat per haver de compartir les notícies del pas del meu germà Bob Kulick'. ha tuitejatBruce Kulick, ell mateix que fou membre de la banda de KISS. 'El seu amor per la música, i el seu talent com a músic i productor sempre s'han de celebrar'.\nBob Kulick va tenir una trajectòria musical en la història que va incloure treballar com Lou Reed, Diana Ross i fins i tot SpongeBob SquarePants (va escriure la cançó popular del dibuix del dibuix)Dolça victòria. ') Però és possible que el seu patrimoni net en el moment de la seva mort no fos exactament equitatiu amb el seu èxit industrial. De fet, els problemes monetaris poden haver provocat una ruptura entre els germans Bob i Bruce. A continuació, es detallen els detalls que han marcat aquesta famosa carrera de músic.\nBob Kulick va afirmar que va ser estafat pel seu germà i KISS\nEl novembre de 2019, Bob Kulick va compartir a post descarat a Instagram al·legant que el seu 'germà de suport Bruce' (a la foto a l'esquerra) i els membres del KISS Keith Leroux, Doc McGhee, Paul Stanley i Gene Simmons (a la foto dreta) es venien mercaderies a semblança de Bob sense el seu permís. Bob també va afirmar que no se li compensava per aquestes vendes. 'Es tracta de gent que farà trampes i robatori només per tot el dòlar poderós', va dir Bob.\nEl feu de la mercaderia KISS es va escalar i, en un moment determinat, Bruce va presentar una ordre de contenció contra el seu germà - una ordre de contenció que tampoc va permetre a Bruce comentar públicament la disputa, segons Roca clàssica final.\nNo sembla que els germans Kulick tallessin tanques abans de la mort de Bob el maig del 2020. En un anyEntrevista d'abril de 2020, Bruce va dir que la relació entre els dos no era 'sana', i va afegir que 'és millor només dir que no hi ha res més a dir'. Malgrat això, en un comunicat després de la mort de Bob, Bruce parlava amablement del seu germà: 'Sé que ara està en pau, amb els meus pares, tocant la guitarra el més alt possible.'\nSegons Valor net de celebritats, La fortuna de Bruce s’estima al voltant 15 milions de dòlarsi es calculava que Bob era aproximadament 8 milions de dòlars.\nlòbul de jennifer


Imatge d'una alumna de les PAU començant a fer l'examen de llengua castellana i literatura, al Campus Catalunya de la URV, el 8 de juny del 2021 ELOI TOST / ACN\nLes Proves d'Accés a la Universitat (PAU) han començat aquest dimarts amb un descens d'alumnes a la demarcació de Tarragona. Enguany s'hi han presentat 3.592 estudiants -3.749 el 2020-, que fins aquest divendres faran els exàmens de les diferents matèries en la vintena de tribunals que s'han habilitat. Igual que l'any passat, la covid-19 ha obligat a prendre mesures extraordinàries, com el distanciament social d'un metre i mig entre els joves, l'obligació de dur la mascareta en tot moment o el gel hidroalcohòlic a les aules, que en aquesta ocasió s'han incrementat fins a les més de 300. La resolució del TSJC que obligava el Govern a facilitar els enunciats en català, castellà i aranès no ha condicionat el desenvolupament de les proves.\nEl coordinador de les PAU a la Universitat Rovira i Virgili (URV), Antoni Garcia Español, ha indicat que els exàmens han comentat sense contratemps inesperats. L'única incidència, que ja preveien, ha estat l'absència d'alguns alumnes que pateixen la covid-19 i s'han hagut de quedar a casa. Aquests joves està previst que s'examinin la setmana que ve al Tribunal d'Incidències.\nEn canvi, la resolució del TSJC no ha estat "en absolut" cap problema, ha remarcat Español. "Fora de les aules s'han posat cartells dient el que ja se'ls ha dit sempre, que no hi ha cap problema i que poden demanar l'examen en castellà", ha raonat. A més, ha assegurat que aquesta qüestió els joves "ja la saben de l'institut". "Ha efectes pràctics no ha canviat res", ha reiterat. El cartell, en català, castellà i aranès, diu el següent: "Recordeu que, com cada any, teniu a la vostra disposició els exàmens en les diferents llengües cooficials de Catalunya. Us desitgem tots els encerts en la realització de les PAU".\nMenys alumnes, però més aules\nEl nombre d'estudiants que enguany s'ha inscrit a les PAU a la demarcació és lleugerament inferior al del 2020. Així, de 3.749 s'ha passat a 3.592, segons dades facilitades per la URV. Tot i el descens, Garcia Español ha explicat que la xifra continua estant unes 100 persones per sobre del que correspondria demogràficament.\nTot i això el nombre d'aules s'ha incrementat. La raó és que l'any passat les proves es van fer el juliol i això feia que els centres, tant universitats com instituts, estiguessin buits. Una situació que enguany no es produeix i que ha obligat a habilitar nous espais, com el Complex Educatiu de Tarragona o l'institut Jaume Huguet de Valls.\nEl primer examen, fàcil\nLa primera prova que han fet els estudiants ha estat la de llengua castellana i literatura. "M'ha anat millor del que m'esperava. Pensava que suspendria però crec que aprovaré", ha dit alleugerida Laia Sellarès. Amb tot, creu que on patirà més serà a història, una matèria allunyada de la carrera que vol fer, ADE o dret.\nTambé s'esperava un examen més difícil Nerea Recasens, que vol fer llengües aplicades. "Em pensava que seria més difícil. Ha estat un any dur per la pandèmia, amb classes virtuals i confinaments", ha recordat. Però tot i les dificultats que han hagut de superar fins ara, en la seva opinió el pitjor moment és ara, amb la selectivitat. "La paraula és devastació. És la setmana tràgica. Mai ens havíem enfrontat a una setmana tant dura perquè determina el teu futur. Mai havíem estat sotmesos a una pressió tan alta", ha assegurat.\nUn dels aspectes que els podia preocupar era el de les mesures sanitàries a l'hora de fer les proves. Tot i haver de dur la mascareta constantment, els joves han afirmat que s'han sentit "segurs" a l'aula. En totes s'ha garantit el metre i mig de separació i, en algunes, tan sols s'hi han ubicat una desena de joves.


La logística a Metges Sense Fronteres - ESCI-UPF News\n“La logística en emergències humanitàries: solucions ràpides i eficients per a reptes complexos”\nLogística a Metges Sense fronteres: el tercer sector també és per al perfil ESCI-UPF\nAnna Lázaro, 28/10/2019\nAnna Lázaro, alumni d'ESCI-UPF, dalt de l'escala amb la seva cap i els seus companys de Metges Sense Fronteres./ Foto: Anna Lázaro\nL’alumni Anna Lázaro comparteix la seva experiència laboral amb Metges Sense Fronteres a Iraq. Treballa en logística i ens explica com en el sector humanitari això significa molt més que transport o gestió d’estocs.\nQuan jo vaig escollir la carrera de Comerç Internacional, una de les poques coses que tenia clara era que volia treballar en l’àmbit internacional i tenir l’oportunitat d’aprendre i conèixer noves cultures. El que no sabia llavors era que 10 anys després estaria vivint a Iraq per continuar la meva carrera en el sector humanitari.\nDesprés d’acabar els meus estudis a ESCI-UPF l’any 2011, vaig decidir emprendre el vol i la meva primera parada va ser Berlin. Durant uns quants anys vaig estar voltant i agafant experiència en el sector privat a diferents països, especialitzant-me cada vegada més en logística. Van ser uns anys molt productius on vaig aprendre moltíssim a nivell professional i personal. Però tot té el seu moment i l’any 2016, quan la crisi de refugiats estava en el seu punt àlgid, vaig decidir fer un canvi vital. Recordo estar asseguda al despatx on treballava mirant per la finestra i pensar “Què estic fent?”.\nDins meu bategaven diferents idees i totes anaven dirigides cap una mateixa direcció: el sector humanitari. Qualsevol decisió implica un sacrifici i volia assegurar-me que el pas que anava a fer valia la pena: vaig anar com voluntària a un camp de refugiats a Grècia i aquella experiència va fer que desapareguessin tots els dubtes que tenia.\nEl comerç internacional dona l’oportunitat d’especialitzar-se en diferents àmbits i, per sort, molts d’aquests són compatibles amb moltes de les feines i perfils buscats dins el sector humanitari. En el meu cas, la meva experiència en logística em va ajudar a posar un peu dins de l’ONG Metges Sense Fronteres (MSF).\nDesprés d’acabar el meu màster en Acció Solidària Internacional, vaig passar un any a la seu de MSF a Ginebra fent el meu traineeship i d’allà vaig donar el salt al “terreny”. La meva primera missió va ser a l’Iraq i recordo les reaccions de sorpresa dels familiars i amics quan els vaig donar la notícia: “A l’Iraq? Estàs segura? Però allà no és perillós?”. És en aquestes situacions quan recordo la sort d’haver pogut estudiar una carrera d’àmbit internacional on, entre altres, m’han ensenyat l’enriquidora història de l’islam i no s’han resignat a repassar les grans potències mundials i el seu conegut passat. Em sento afortunada per haver tingut l’oportunitat d’entendre que no som el melic del món, agafar perspectiva i tenir una opinió pròpia sobre les moltes notícies tergiversades que ens arriben de l’àmbit mediàtic.\nUs avanço que a Iraq mai t’avorreixes si et dediques a la logística. Importar, transportar, emmagatzemar, anàlisis de consums… activitats logístiques que es fan arreu del món, però que la seva simplicitat varia depenent del context. Iraq és un país complex en molts aspectes. Per exemple, no sempre és fàcil transportar medicaments, material mèdic i altres eines logístiques. En un país com l’Iraq s’ha de considerar l’estat de les carreteres, l’accés a determinades zones i sobretot la burocràcia i els permisos necessaris per moure els articles i medicines. A més, el context polític impacta directament i substancialment en la nostra feina. Qualsevol canvi governamental pot representar bloquejos als checkpoints militaritzats, canvis de permisos, nous registres, etc. En aquest sentit, treballar amb un equip nacional ha sigut la clau. Sense aquestes persones no hauríem estat capaces d’entendre el que passava, quines eren les normatives del país, però especialment a qui i com adreçar-nos a la gent. Gràcies a ells i a la meva cap, originària de Kirguizistan i que té una llarga experiència dins de MSF, he pogut aprendre de primera mà com funciona la logística en emergències humanitàries. Solucions ràpides i eficients per a reptes complexos.\nEstar sobre el terreny implica un compromís de 24/7 i no sempre és fàcil. Per sort, no estàs sol. A la meva coordinació érem 15 expatriats i uns 40 treballadors nacionals. Les experiències personals i culturals que vivia diàriament amb els meus companys i amics feien que cada dia fos diferent i m’impregnés de cadascun d’ells. En recordo algunes especialment: una excursió amb l’equip a les muntanyes de Sinjar (una regió Yazidi que es va veure fortament afectada durant la guerra), una conversa sobre la història del país amb un company de Bagdad, o un dinar a casa de la família d’un company kurd. Totes aquestes experiències compensen les dificultats que puguin sorgir quan estàs en una missió.\nTreballar per un fi compartint dia a dia experiències multiculturals és, sens dubte, de les millors coses que aporta la vida al terreny.\nEstudiar comerç internacional (ara negocis i màrqueting internacionals) és obrir la porta al món i obrir-se a un infinit d’alternatives laborals. En el meu cas, he escollit l’àmbit social perquè vull contribuir en la transformació de les injustícies socials que es pateixen arreu del món a conseqüència del sistema global tan complex en el que vivim. Una globalització que he entès i comprès, entre altres, des de la universitat.\nAmb aquest article comparteixo l’opció de dirigir la vostra carrera professional amb un fi d’impacte social. Qui sap si d’aquí uns anys algú de vosaltres podria estar aterrant a Bagdad…


L'Informatiu - El Ple aprova un nou sistema de gravació de vídeo-acta\nEl Ple aprova un nou sistema de gravació de vídeo-acta\nEl Ple de la Corporació del mes de març va aprovar aquest dijous per unanimitat un nou sistema de gravació de vídeo-acta per a les sessions plenàries. De fet, durant aquest Ple es va provar el sistema que per aquest mes de març no tindrà cap valor legal. Una càmera fixa instal·lada a la Sala de plens i controlada per la secretaria de l'Ajuntament des de la nova cabina de Comunicació grava i enregistra la sessió des de diferents tirs de càmera. La sessió del mes d'abril comptarà amb aquest nou sistema de videoacta que, segons es va explicar el tinent d'alcaldia d'Organització i Economia, Albert Ortiz, garanteix una major transparència i accessibilitat als ciutadans dels continguts del ple.\nFins ara, les actes del Ple estaven accessibles a través d'un document escrit. Sobre aquest assumpte el regidor d'ERC Jordi Umbert ha expressat que el nou sistema oferirà més transparència i farà que el contingut sigui més accessible i estigui més organitzat. Per a Umbert el sistema no incorpora cap canvi de fons perquè "el reglament és rígid" però "és un canvi de forma que esperem ajudi a que més gent tingui interès per veure què passa als plens".\nD'altra banda, el Ple va aprovar també una modificació de crèdits de més d'1.7 milions d'euros per a la rehabilitació dels blocs de pisos 86-87 del barri de Can Folguera en el marc d'una col·laboració entre el veïnat, l'Ajuntament, la Generalitat i l'Estat. El Consistori executarà subsidiàriament aquestes obres de reparació de les patologies estructurals de l’edifici. Els grups d'iCV, PSC i CS van votar a favor d'aquesta modificació mentre que ERC, CUP i la PCCA es van abstenir.\nDurant el Ple, la Corporació va aprovar també amb els vots favorables d'ICV, PSC, ERC, CS i les abstencions de CUP i la PCCA la modificació puntual del Pla general sobre disposició addicional en edificacions existents en zones industrials d'edificació aïllada per facilitar mesures de millora i de seguretat ambiental, alimentària i industrial.\nAltres dos punts de l'ordre del dia del ple de març van ser la declaració d'interès i utilitat municipal d'execució de les obres d'instal·lació d'un aparell elevador a l'Escola Santa Perpètua, aprovada per unanimitat, i l'aprovació provisional del Pla de Millora urbana per a l'accés des de la C-59 al carrer Montsià, amb l'abstenció única de la CUP.\nFoto: Sessió plenària del mes de març / L'Informatiu


ETSID » ¡Hyperloop UPV i la ETSID, de nou a Califòrnia!\n¡Hyperloop UPV i la ETSID, de nou a Califòrnia!\nAquesta setmana us avancem en exclusiva una molt bona notícia. Després de la videoconferència amb els jutges de SpaceX, acabem de conèixer que l’equip hyperloop UPV ha tornat a ser seleccionat com a finalista de la hyperloop Pod Competition IV, que se celebrarà el proper estiu a Los Angeles. Amb això, el nostre equip torna a convertir-se en l’únic equip espanyol i un dels pocs europeus que aconsegueix arribar a la fase final de la competició un any més.\nAquesta notícia es farà oficial i es traslladarà als mitjans de comunicació al llarg de demà.\nL’equip està completament motivat i llest per consumar tot el treball realitzat fins a la data, intentant portar al nostre nou prototip, Turian des de la pantalla directament al tub instal·lat a les instal·lacions de SpaceX. Per això, ara més que mai, necessitarem tot el vostre suport perquè junts puguem lluitar per guanyar la competició.\nComença el bo. Seguim treballant.\nUna salutació de part de tot l’equip de hyperloop UPV.


El govern espanyol prohibeix impulsar el corredor 5G pactat entre Catalunya i Occitània « L’Esquella de la Torratxa\nInicio » Perpinyà » El govern espanyol prohibeix impulsar el corredor 5G pactat entre Catalunya i Occitània\nLa presentació s’havia de fer el mes de juny passat a Bucarest, Romania, però Borrell va intervenir per a vetar-lo.\nEl conseller Puigneró dins un dels vehicles que fan les proves de conducció autònoma a l’AP-7 a Girona\nEl ministeri d’Afers Estrangers espanyol ha aturat el projecte del corredor 5G del Mediterrani, impulsat pel Departament de Polítiques Digitals en col·laboració amb Occitània i amb l’aval de la Comissió Europea. Ho avança Catalunya Ràdio, qui explica que el ministeri de Josep Borrell ha fet pressió per intentar paralitzar aquest projecte transfronterer que havia de ser un banc de proves per a projectes que investiguen en vehicles autònoms i connectats.\nAquest corredor era una aposta de la Unió Europea. De fet, la presentació s’havia de fer el mes de juny passat a Bucarest, Romania, i a la qual hi havien d’assistir el conseller Jordi Puigneró, el vice-president de la regió d’Occitània i alts càrrecs de la Comissió Europea. Tanmateix, la intervenció de Borrell va fer que aquest acte es vetés.\nSegons Catalunya Ràdio, fonts del Departament de Polítiques Digitals, el ministeri es va posar en contacte amb la Comissió Europea perquè suspengués l’acte, on s’havia d’aprovar un pla de treball i obrir el projecte del corredor 5G a finançament europeu i privat. Jordi Puigneró: ‘L’IdentiCAT pot servir per a votar, no ens n’amaguem’\nEl ministeri argumenta que el document que s’havia de signar a Bucarest no s’adequa al llenguatge jurídic propi d’un tractat internacional d’aquestes característiques. I proposava una sèrie de canvis a la Generalitat. Per exemple, s’havia d’incloure una referència al ‘Regne d’Espanya‘ cada vegada que es mencioni la Generalitat i es mostrava en contra que la Catalunya es presentés com un ‘país’ o una ‘part signant’, i proposava que es canviés aquests termes per ‘regió’.\nTambé demanava una rectificació perquè en el text en anglès s’anomeni ministeri la conselleria de Polítiques Digitals ni ministre el seu titular, Jordi Puigneró.\nPor Jaume Satorra i Hervera en Perpinyà el 17 septiembre, 2019 .\n← Espanya, abocada a les quartes eleccions en quatre anys?\tFelip VI, cinc anys de regnat inestable →


Història de l'Art del segle XIX - WikiLingua.net\nEn general, les arts del segle XIX van tenir una primera fase de recerca en el passat, gigantismo i sentimentalismo; i una segona fase de crítica a l'estètica anterior, volta a la racionalidad.\nArticle principal: Arquitectura del Segle XIX\nArticle principal: Història de la literatura moderna\nArticle principal: Pintura del segle XIX\nLa Pintura del Segle XIX no va estar exonerada del trenqui històric amb la seva història. Tampoc ho va estar de la multitud de corrents de filosofia de l'art. També es va deixar influenciar pel fenomen polític francès, la ruptura amb el tradicional artista que mostra el que la monarquia i la seva aristocracia pretén. El món no està en ordre, i això pretén mostrar el nou art, al mateix temps que proposa un nou órden: El Romanticisme. Allí on el neoclasicismo proposa una bellesa ideal, el racionalismo, la virtut, la línia, el culte a l'Antiguitat clàssica i al Mediterrani, el romanticisme s'oposa i promou el cor, la passió, l'irracional, l'imaginari, el desordre, l'exaltació, el color, la pinzellada i el culte a l'Edat Mitja i a les mitologías de l'Europa del Nord.\nEls pintors paisajistas anglesos del romanticisme asseurien les bases sobre les quals més avanci treballarien els impresionistas. De Turner els impresionistas prendrien el seu gust per la fugacidad, les seves superfícies borrosas i vaporosas, el difuminado i la barreja de colors intensos; però deshecharían el component sublim, propi de la pintura romàntica.\nArticle principal: Música del segle XIX\nCategories: Wikipedia:Esbós art | Segle XIX | Història de l'art\tViews\nAquesta pàgina va ser modificada per última vegada en 16:05, 6 feb 2008 per Usuari Akhram de Wikipedia. Basat en el treball d'Usuari(s) AlbertoViña de Wikipedia.\tContingut disponible sota els termes de la Llicència de documentació lliure de GNU (vegi's Drets d'autor).


Xerrada: Afectivitat i sexualitat en els nens/es amb discapacitat\nData d'inici: 20/09/2017\nOrgantizada per Nexe Fundació\nActivitat per a famílies (pares, mares, avis, avies…) d’infants amb discapacitat\nMaster Class: "La violència sexual contra les dones a les rutes migratòries"\nData d'inici: 14/09/2017\nMáster Class organitzada per la Fundació Pere Tarrés.\nXV Sopar Solidari Fundació Avan\nOrganitzat per la Fundació Avan\nFesta del Fitness: "Farem suar la ciutat"\nData d'inici: 24/09/2017\nOrganitzada per la Fundació Claror\n20è Aniversari Fundació Adana\nFundació Adana celebrarà el seu 20è Aniversari amb una gran festa a la Sala Luz de Gas de Barcelona,\namb l'actuació dels grups La banda Líquida i Abbey 's Bead comptarem amb moltes sorpreses per als assistents\nentre elles el sorteig de 4 invitacions al Restaurant Lasarte ( únic amb 3 estrelles Michelin a Barcelona).\nConcert a benefici de la Fundació Joan Salvador Gavina.\nData d'inici: 28/09/2017\nNou esmorzar-networking “Les noves professions en l’era digital”\nEl proper dijous 20 de juliol el CTecno organitza un nou esmorzar-networking amb la col·laboració i patrocini de Barcelona Activa.\nLa sessió, titulada “Les noves professions en l’era digital“, se celebrarà a la Sala Barcelona de l’edifici MediaTIC.\nPresentació del llibre: "De què parlem quan diem envelliment actiu?"\nLa Fundació Agrupació us convida a l’acte de presentació del llibre “De què parlem quan diem envelliment actiu?” que es celebrarà el proper dia 5 de juliol de 2017 a la Sala Cotxeres del palau Robert de Barcelona (Passeig de Gràcia, 107) a les 11h.\nLa presentació de l’acte i la conferència anirà a càrrec del Doctor Antoni Salvà i Casanovas, director de la Fundació Salut i Envelliment de la UAB i de la Senyora Imma Playà i Pujols, directora de la Fundació Agrupació.\nMàster Class: "Potencia els teus recursos personals amb PNL"\nOrganitzada per la Fundació Pere Tarrés\nMàster Class amb el Dr.Robert Long, professor i formador de PNL (AEPNL).\nSessió Actualitat cultural i religiosa\nData d'inici: 19/06/2017\nOrganitzada per la Fundació Joan Maragall, Cristianisme i Cultura.


4 RUTES DE SENDERISME I MUNTANYA PER LA VALL DE BENASC (PIRINEU ARAGONÈS)\nLa Vall de Benasc (Benás en aragonès, Benasque en castellà) és una vall situada a l’extrem nordoriental del Pirineu d’Osca, una zona privilegiada dels Pirineus on trobareu els 2 cims més elevats de tota aquesta gran serralada i també alguns paratges que són un autèntic regal per als sentits.\nBé, doncs en la present entrada us proposo quatre rutes de senderisme per la Vall de Benasc que us permetran conèixer alguns d’aquests indrets paradisíacs que s’amaguen en aquesta zona del Pirineu Aragonès. Són 4 rutes sense dificultat tècnica sempre que no les feu amb neu, i de diversa exigència física, des de la més fàcil, que són només unes 3 hores de caminar; fins la més dura, que requereix unes 7 hores de caminada i de superar un desnivell de més de 1.000 metres.\nBé, som-hi amb aquestes 4 rutes de senderisme per la Vall de Benasc.\n1- Circ d’Armenya\nEl Circ d’Armenya es troba situat a l’extrem sud-occidental de la Vall de Benasc, als peus del majestuós Cotiella, un cim que malgrat no arribar als 3.000 m – en fa 2.912 m- és considerat per molts muntanyencs i alpinistes com un dels “imprescindibles” dels Pirineus.\nTot i ser no tan espectacular com els populars circs de Gavarnie o de Troumouse, als Pirineus francesos, el Circ d’Armenya és un indret de gran bellesa, on és possible apreciar les capritxoses formacions geològiques de la roca calcària. El refugi lliure d’Armenya, ubicat gairebé al bell mig del Circ d’Armenya, hi posa el toc bucòlic. És un refugi molt útil com a base per a pujar al Cotiella, un cim recomanat per a persones amb experiència en alta muntanya, perquè hi ha algun pas una mica tècnic que requereix grimpada.\nDe les 4 propostes de rutes senderistes per la Vall de Benasc aquesta és la més fàcil, amb una durada total d’unes 3-3.5 hores, i una bona varietat de paisatges: boscos de pi negre, profunds barrancs, prats alpins, i un petit llac poc abans d’arribar al Circ d’Armenya.\nDades pràctiques de la ruta senderista del circ d’Armenya\n- Durada total: 3-3,5 hores\n- Distància: 7 km\n- Desnivell positiu (de pujada) acumulat: 514 m\n- Grau de dificultat: baixa; és factible fer-la amb nens, però haureu d’estar atents a l’arribar al Barranc de Bilse, un pas suficientment ample, però amb un precipici important.\n- Millor època: Tot l’any, excepte l’hivern.\n- Senyalització: bona; una part de la ruta coincideix amb el traçat del GR11, senyalitzat amb els colors blanc i vermell.\n- Fonts: al Refugi d’Armenya hi ha una font, i en cas de necessitat podríeu beure aigua d’algun dels torrents que trobareu.\n- Punt de sortida: Aparcament al final de la pista de 4 km que surt des de l’entrada del poble de Barbaruens. En el meu cas vaig aparcar el vehicle a una bifurcació situada al km 3 de la pista, perquè l’estat de la pista havia empitjorat. Amb un cotxe alt no tindreu problemes per fer els 4 km de pista.\n- Cartografia disponible de la ruta: Sí, al wikiloc\n2- Vall de Grist (Eriste en castellà)\nL’Aigüeta de Grist és un cabalós afluent del riu Éssera que neix al massís del Posets, i durant el seu curt recorregut ha modelat una profunda i estreta vall glacial, que és la que recorre aquesta ruta senderista, situada íntegrament dins del Parc Natural Posets-Maladeta.\nÒbviament l’aigua és un dels grans protagonistes d’aquesta ruta senderista, perquè el camí va paral·lel al riu durant bona part del trajecte, i els salts d’aigua hi són ben presents, com la Cascada d’Espigantosa, un afluent de l’Aigüeta de Grist que us trobareu al poc de començar l’excursió.\nLa ruta senderista finalitza al Refugi Ángel Orús, situat estratègicament a la Pleta del Forcau, una gran balconada natural a 2.148 m que ofereix una excel·lent panoràmica de la Vall de Grist i de les muntanyes dels voltants. El Refugi Ángel Orús és el punt de sortida per emprendre les ascensions al Posets, el segon pic més alt dels Pirineus amb 3.369 m , i a altres cims que superen els 3.000 metres. No obstant són rutes físicament exigents, gairebé totes amb desnivells superiors als 1.000 m, i que quasi durant tot l’any requereixen de piolet i grampons.\nDades pràctiques de la ruta senderista de la Vall de Grist\n- Desnivell positiu (de pujada) acumulat: 600 m\n- Grau de dificultat: baixa-mitja; és factible fer-la amb nens.\n- Senyalització: bona, coincideix amb el traçat del sender de petit recorregut PR-HU 36, marcat amb els colors blanc i groc.\n- Fonts: al llarg del camí trobareu algunes fonts.\n- Punt de sortida: Aparcament d’Espigantosa, situat al final de la pista de 5 km que surt a mà esquerra al final del poble de Grist (Eriste). El darrer quilòmetre de la pista no és asfaltat, però un turisme hi puja bé. Heu de tenir en compte que és una pista regulada durant els mesos d’estiu, de manera que per arribar fins l’aparcament d’Espigantosa haureu d’agafar un minibús, o bé pujar a peu des de Grist.\n- Cartografia disponible de la ruta: Sí, al wikiloc i a la pàgina oficial dels espais naturals d'Aragó\n3 – Val de Batisielles\nBatisielles, situat al cor del Parc Natural Posets-Maladeta, és considerat per molts com un dels grans tresors de la Vall de Benasc i del Pirineu aragonès, i la veritat és que no estan mancats de raó.\nLa ruta senderista per la Val de Batisielles us permetrà descobrir paratges espectaculars: fagedes, prats alpins d’un verd ben viu, llacs d’alta muntanya, salts d’aigua...I com a cirereta del pastís, els Ibons (llacs) d’Escarpinosa, presidits per la imponent Agulla de Perramó, que són el destí final de l’excursió; uns llacs de postal que no tenen res a envejar als paisatges que us podríeu trobar al Tirol o als Alps Suïssos.\nOpcionalment podeu allargar l’excursió i pujar fins els ibons de Perramó i/o el Gran Ibon de Batisielles.\nDades pràctiques de la ruta senderista de Batisielles\n- Durada total: 5 hores\n- Longitud: 13 km\n- Desnivell positiu (de pujada) acumulat: 780 m\n- Grau de dificultat: mitja; és factible fer-la amb nens.\n- Millor època: Tot l’any, excepte l’hivern. Molt recomanable a la tardor, per gaudir dels canvis de color de les fagedes.\n- Senyalització: bona; tant el tram inicial per l'ampla pista de la Vall d’Estós, com el camí que puja als llacs de Batisielles estan marcats amb els colors blanc i vermell del GR 11. La desviació cap a Batisielles està perfectament senyalitzada des de la Vall d’Estós.\n- Fonts: al llarg del camí trobareu fonts.\n- Punt de sortida: Aparcament situat a l’inici de la Vall d’Estós, a uns 3.5 quilòmetres de Benasc.\n4 – El Turbó (Turbón en castellà)\nEl Turbó és un cim emblemàtic de la Vall de Benasc, malgrat que tingui una alçada “relativament” modesta, de 2.492 m. La seva ubicació més meridional i desplaçada respecte els grans cims del Pirineu Axial fa que sigui un massís aïllat i ben visible des de la llunyania, amb un relleu calcari ben vistós i espectacular, de grans parets verticals que cauen de manera vertiginosa a diversos punts.\nA més a més el Turbó és una muntanya associada a diverses llegendes, especialment de bruixeria i aquelarres.\nLa ruta senderista que us proposo puja al Turbó per la cara nord des de la Múria, i posarà a prova la vostra forma física, perquè haureu de superar més de 1.000 m de desnivell. No obstant, el vostre esforç serà recompensat amb escreix, atès que les vistes des del cim són IMPRESSIONANTS, amb un extens panorama que arriba fins el Pedraforca! Òbviament és una ruta llarga i variada, i al meu parer reservada a persones amb certa experiència en alta muntanya i bon sentit de l’orientació, perquè a partir que abandoneu la pista de pujada, el camí està senyalitzat amb fites (ocasionalment també amb algun pal senyalitzador), que en algun punt em va costar de seguir. Aquest problema de trobar les fites també em va succeir de forma puntual durant la baixada per la variant del Port de la Múria.\nBaixant del Turbó pel Port de la Múria\nDades pràctiques de la ruta senderista del Turbó\n- Durada total: 7-8 hores\n- Desnivell positiu (de pujada) acumulat: 1.200 m\n- Grau de dificultat: alta pel desnivell; és factible fer-la amb nens que aguantin bé caminar moltes hores.\n- Circular: Parcialment.\n- Senyalització: Regular. El tram inicial és per pista. A partir que agafeu el corriol, que està ben indicat, només trobareu fites, que en algun moment em van costar de seguir.\n- Fonts: No recordo trobar cap font, però la pujada final va per una petita vall amb un torrent, on podeu agafar aigua.\n- Punt de sortida: Zona de pícnic de les Fonts de la Múria. Per arribar-hi cal que agafeu la carretera N-260 (l’Eix Pirinenc) fins el Coll de Fadas (km 375), on us haureu de desviar (a mà dreta, si veniu des de Castejón de Sos) i seguir per una estreta carretera local direcció San Feliu de Veri i després la Múria. La zona de pícnic és a uns 500 m del petit llogaret de la Múria. Té una petita caseta amb barbacoes, on hi podeu dormir, però sense cap comoditat, perquè no hi ha lliteres. Sempre que hi he anat l’he trobada neta i sense tancar amb clau. Per tant, cal deixar-la tal com l'heu trobat.\n- Cartografia disponible de la ruta: Sí, al wikiloc. Vaig fer aquesta ruta en sentit invers, la pujada per SelvaPlana, i la baixada pel Port de la Múria.\nMapa amb la ubicació exacta de les 4 rutes senderistes per la Vall de Benasc\nAragón Benasc fagedes natura Pirineus senderisme tardor\n4 RUTES DE SENDERISME I MUNTANYA PER LA VALL DE BE...


Refugio Juli Soler i Santalo Naut Aran Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nRefugio Juli Soler i SantaloCarretera Deth Port, s/n, Salardu, Naut Aran, Espanya - Veure al mapaNotable7,8Basada en10comentarisRefugio Juli Soler i SantaloVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 8,8Veure al mapa8,8UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsbarjardíRestaurants\nSobre l'allotjamentDescripcióAquest refugi de muntanya ofereix habitacions senzilles per a grups de fins a 4 persones a la localitat de Salardú, a la Vall d'Aran. L'estació d'esquí de Baquèira Beret es troba a 4 km.\nLes habitacions del Refugio Juli Soler i Santalo tenen vista sobre la muntanya, internet WiFi gratuïta i calefacció. Els banys es comparteixen amb altres habitacions.\nEl Refugio Juli Soler i Santalo ofereix guardaesquís i llocs per assecar les botes. La zona és ideal per practicar senderisme. A més, la ciutat de Vielha és a 8 km.\nEl restaurant del Juli Soler i Santalo ofereix esmorzars i plats casolans per dinar i sopar. El refugi també té una terrassa gran on dóna el sol als matins.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-seesquíjardívisites turístiquesÀpats, begudes i refrigeribarcuina compartidaRestaurantsServeis i comoditatsmagatzem d'equipatgezona de fumadors Per als nenshabitació familiar Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantLa recepció obre de 8:00 a 23:00. Si teniu previst arribar fora d'aquest horari, cal que ho comuniqueu a l'establiment amb antelació mitjançant les dades de contacte que trobareu a la confirmació de la reserva. Comentaris recents de clients


El professorat català es formarà per detectar el radicalisme - educaweb.cat\nEl professorat català es formarà per detectar el radicalisme\nEl Departament d'Ensenyament ha preparat materials per facilitar la reflexió i la discussió sobre els atemptats de Barcelona i Cambrils\nEl curs escolar 2017-2018 ha començat marcat pels terribles atemptats ocorreguts a Barcelona i Cambrils el passat 17 d'agost. La consellera del Departament d'Ensenyament, Clara Ponsatí, ha anunciat l'aplicació d'una sèrie de mesures per prevenir, detectar i actuar davant possibles casos de radicalització islàmica durant la presentació del curs escolar. En concret, n'ha esmentat tres:\nLa revisió del protocol de prevenció, detecció i intervenció de processos de radicalització als centres educatius, elaborat per les conselleries d'Ensenyament i d'Interior;\nL'ampliació al professorat de la formació que fins ara rebien els directius dels centres educatius sobre aquest tema;\nL'elaboració de materials de suport per reflexionar i debatre a l'aula sobre els atacs produïts aquest estiu.\nEl protocol de prevenció, detecció i intervenció de la radicalització és el tercer en matèria de convivència fruit de la col·laboració entre Ensenyament i els Mossos d'Esquadra. En 2011 es va elaborar el Protocol de prevenció, detecció i intervenció de l'alumnat susceptible de formar part dels Nous Grups de Joves Organitzats i Violents (NGJOV); i el 2014, el Protocol de prevenció, detecció i intervenció de situació d'odi i discriminació.\nCom lluitar contra l'abandonament escolar des dels equipaments juvenils L'accés a la cultura i als recursos destinats al desenvolupament de l'aprenentatge cultural és limitat per als joves És imprescindible que l'alumnat pugui dissenyar el seu propi projecte vital No podem consentir que la digitalització es converteixi en una barrera addicional per als més vulnerables Una oferta d'orientació permet als joves prendre decisions sobre el seu futur acadèmic i professional Falta utilitzar la intel·ligència artificial per ajudar l'alumnat amb la presa de decisions sobre el seu futur


Alumnes de l’IES L’Estació i els seus guinyols visiten el CEIP Bonavista | TV Digital Ontinyent\n16 gener 2021 - 1:12 h\nInici Educació Alumnes de l’IES L’Estació i els seus guinyols visiten el CEIP Bonavista\nEls guinyols de l’IES L’Estació han visitat el CEIP Bonavista de la mà d’uns titellaires molt especials: els joves que enguany estan cursant l’assignatura d’Arts Escèniques i Dansa. La iniciativa, coordinada per la professora Ana Belén Gandía Jiménez, ha fet possible la representació al col·legi de primària de quatre espectacles breus que s’han convertit en un reflex del treball desenvolupat pels alumnes en l’àmbit teatral. “El nostre objectiu era materialitzar les representacions davant d’un públic real”, explica la docent, “especialment davant d’uns infants als quals cal inculcar valors morals i humans tan necessaris en la societat actual”.\nLa diversitat sexual i de gènere, la tolerància cap a altres races o col·lectius, el foment de la imaginació i l’addicció a les pantalles digitals han sigut les quatre temàtiques abordades en aquests muntatges teatrals que a penes han sobrepassat els cinc minuts de duració. A més, el resultat final és producte d’un treball totalment artesanal, ja que cada alumne ha dissenyat la seua pròpia titella amb un calcetí, a qui ha donat vida i personalitat. Així és com han nascut Lola ‘la molona’, Amor, Victoria, Pamga o Bamba, els divertits personatges creats aquest curs.\nEl projecte no contemplava només l’elaboració dels guions i la representació de les històries, sinó també la interacció amb els menuts de primer i segon de primària, que van rebre com a detall unes petites titelles confeccionades per l’alumnat de l’IES L’Estació.\nArticle anteriorIniciades la creació de noves zones esportives i d’oci als barris\nArticle següentMés de 300 estudiants s’examinen de la PAU al Campus d’Ontinyent\nTV Digital Ontinyent - Data modificada: 13/03/2018 0\nObra Social de Caixa Ontinyent i l'Ajuntament d'Aielo de Malferit han signat hui un conveni de col·laboració per a realitzar obres d'ampliació en l'Escola...


10 propostes per aprofitar el cap de setmana! - Fet a Sant Feliu\nFestes, concert, cinema i molt més en un cap de setmana llarg per la Diada Nacional de Catalunya\nDivendres, 8 de setembre de 2017 10:00h\n1. Propostes pels més petits al primer dia de les Festes de la Hermandad de la Salud\nEls que busquin activitats per al públic familiar no es poden perdre aquest dissabte les festes en honor a la Verge de Nostra Senyora de la Salut. Al matí, hi haurà animació i jocs infantils, a la confluència entre els carrers de Doctor Brugarolas i Marquès de Monistrol. A les 16h, festival infantil i a les 19h, correfoc infantil al mateix carrer Doctor Brugarolas. Per completar la jornada, a les 21h, botifarrada popular i a les 22.30h revetlla.\n2. Les foques, en el punt de mira del documental Angry Inuk\nCineBaix reprèn la seva programació de cinema documental amb la projecció, aquest dissabte, del DocsBarcelona del Mes. En aquest cas, es podra veure Angry Inuk, dirigit per Alethea Arnquq-Baril que dona veu al poble inuit, la cultura indígena que viu al nord del Canadà, Alaska i Groenlàndia. Un dels seus aliments bàsics són les foques, alhora principal símbol de l'activisme pels drets dels animals. El documental dona veu als inuits a partir d'aquest tema tan controvertit com interessant. Serà dissabte a les 19.45h.\n3. Jazz als jardins del Palau Falguera per preparar la Diada\nSi voleu disfrutar d'un bon concert, reserveu-vos el dissabte al vespre als jardins del Palau: a les 22.30h concert de la Diada amb Kosmos Quartet i la ContraBaix Big Band, dirigida pel guitarrista i compositor Vicens Martín. Interpretaran un repertori basat en el jazz, en diferents vessants. Tot plegat organitzat per l'Ateneu i Òmnium que s'avança dos dies a la celebració de la Diada de Catalunya.\n4. Escalfant motors per la Festa de Tardor amb la presentació Sanfestiu\nPels que tinguin ganes de festa, dissabte a les 22.30h, a la Sala Ibèria, festa de presentació de la tercera edició de SanFestiu, que se celebra durant la Festa de Tardor, amb les propostes musicals de DJ Txivi i el seu mestissatge electrònic i el mestissatge de Trencant Mites. L'entrada és lliure.\n5. Animar al Santfeliuenc FC perquè continuï en bona ratxa\nAquest dissabte teniu l'oportunitat de fer costat al primer equip del Santfeliuenc FC, que juga a casa, a Les Grases. Serà un partit a les 18h contra el Palamós, on els blanc-i-blaus intentaran mantenir el bon inici de Lliga d'aquesta cinquena temporada a Tercera, en què de moment acumulen tres victòries consecutives.\n6. El plat fort de les festes de la Hermandad Nuestra Señora de la Salud\nDia intens d'aquesta celebració amb actes durant tot al dia. El primer serà la missa d'honor a la Verge de la Salut, a les 12 del migdia a l'ermita de la Salut. A les 12.15h, assemblea dels germans cofrares, el vi d'honor i el tradicional sorteig del germà gran al Centre Cívic Roses. I a les 20h, processó de la Verge Nostra Senyora de la Salut, amb la Banda Simfònica Ciutat de les Roses. Una festa que té l'origen en Laujar de Andarax, el municipi d'Almeria agermanat amb Sant Feliu.\n7. Allargar el cap de setmana celebrant la Diada Nacional de Catalunya\nAquest cap de setmana és llarg perquè dilluns és festiu: es commemora la Diada Nacional de Catalunya i Sant Feliu ho comemmorarà amb la tradicional ofrena floral d'institucions a les 12 del migdia, al passeig Onze de Setembre. Els actes continuaran a la tarda, en què es farà una ballada de sardanes a les 19h la Plaça de la Vila amb la Cobla Rambles i a les 21h, tindrà lloc el repic de campanes a la Catedral de Sant Llorenç.\n8. Pel·lis per tots els gustos a CineBaix\nAnar al cine sempre és un bon plan i aquest cap de setmana llarg podeu aprofitar per veure pel·lícules de tota mena a CineBaix. Des de la proposta d'animació de Tadeu Jones 2 a l'última pel·lícula de Ventura Pons, Sabates grosses, passant per Abracadabra de Pablo Berger, la comèdia francesa Los casos de Victoria o el drama romàntic alemany Return to Montauk.\n8. Anar d'exposicions al Palau Falguera i Les Tovalloles\nEls que tingueu ganes d'anar d'exposicions, fins el 17 de setembre es pot veure el Taller d’art dels alumnes de Rafael Plaza al Palau Falguera i el recull de pintures d’Ezequiel Tejero al Centre Cívic Les Tovalloles.\n10. Diumenge, dia de ball\nPer acabar la setmana, doble ració de ball. A les 17.30h, ball per a la gent gran al Centre Cívic Roses. I a les 18h, ball per tothom a La Unió Coral.\nUna mirada arquitectònica a la Biblioteca Montserrat Roig\n“Quan toques una nota de l'orgue, pots fer que soni tota una coral”\nSant Feliu es Mou Plataforma en defensa de l'educació pública de qualitat\nDemanem una bona planificació en l'escolarització dels nostres fills i filles\nLes presses no semblen bones conselleres\nBarbal o un ramat de camins\nL'organització és la llavor de les victòries\nSoterrar les vies: espai lliure, oportunitats… i riscos\nEl carrer Joan de Batlle celebra les seves festes coincidint amb Sant Joan\nL'Ateneu Santfeliuenc commemora el Dia de la Música\nSant Feliu rebrà la Flama del Canigó amb una catifa de flors a la Plaça de la Vila\nLes presses no semblen bones conselleres (8)\nDemanem una bona planificació en l'escolarització dels nostres fills i filles (1)\nSoterrar les vies: espai lliure, oportunitats… i riscos (3)\nFestes del barri de La Salut\nManifestació per reclamar uns salaris, condicions de treball i pensions dignes\nOrgull de Baix (gastronòmic)\nMaryam Mirzakhani. La primera dona que guanya la Medalla Fields\nPa de pagès\nCop al cotxe aparcat sense cap nota\nLiceuBIB: Sortida al Gran Teatre del Liceu “Manon Lescaut"\nAntonio Baño Lorente\nMaria Monclús Daban\nBenito Patino Mateos\nCarrer Remigi Guix florit


EL CAU DE CALPURNI: VESTIMENTES BRODADES AMB FILL D'OR\nNo dónes tanta importància a les vestimentes\nencara que estiguen brodades amb fill d'or.\nMes sí a cada hora i minut\nde la teua florida adolescència.\nLes flors cal collir-les a temps.\nSi no, només et quedaràs\namb la tija nua i seca.\n(poeta xinesa del s. IX)\nEtiquetes de comentaris: Bellesa, Du Quiuniang, Poesia, Temps\nEncara que l'exterior sigui bonic, millor mirem cap dins i veurem florir les roses de la Il·lusió...\n20 d’octubre de 2017, a les 19:53\nUn exterior bonic sense un interior bonic no és un exterior bonic.\n22 d’octubre de 2017, a les 18:03


Bonig adverteix: "L'educació dels alumnes valencians està en mans d'un comissari ideològic més preocupat en catalanitzar que a educar"\n2:31 am - Friday, 7 August 2020\nBonig adverteix: “L’educació dels alumnes valencians està en mans d’un comissari ideològic més preocupat en catalanitzar que a educar”\nEl PP liderarà una bateria d'iniciatives perquè a les aules entre la llibertat i isca el sectarisme.\nLa Presidenta del Partido Popular de la Comunitat Valenciana (PPCV), Isabel Bonig, ha titllat de “preocupant” que l’educació dels alumnes valencians “estiga en mans d’un comissari ideològic com Marzà, més preocupat en catalanitzar i a seguir el full de ruta de Quim Torra que a educar”.\nBonig s’ha referit d’aquesta manera a la defensa del Botànic al fet que s’espie a les escoles valencianes i sobre aquest tema ha assenyalat que l'”hostilitat política” demostrada ahir per PSPV i Compromís “no ens acoquinarà perquè no farem un pas arrere per a denunciar aquesta imposició en els centres valencians”.\nAixí, ha assenyalat que “els que aposten per polititzar l’escola pública, els que la posen en risc, els que fugen d’un model plural i els que volen una escola pública mediocre són PSPV i Compromís. És el PP qui defensa una escola plural, lliure i despolititzada”.\nLa Presidenta del PPCV ha assenyalat que no solament l’adverteix el PP, l’adverteixen les famílies, els centres i els tribunals i ha recordat que en una sentència del TSJCV ja posava de manifest que hi havia municipis de la Comunitat Valenciana on el castellà “estava en perill” perquè “hi ha molts municipis on no hi ha oferta en llengua castellana”. Tant és així que es reconeixia que el 93% dels alumnes a la província a Castelló estudien només en línies en valencià, ha recordat.\n“És molt trist que l’educació valenciana siga notícia nacional una vegada i una altra per l’espionatge i el sectarisme, i no per la seua excel·lència, perquè tenim grans professionals, un gran sistema i un gran potencial, però tot s’apaga en mans de Marzà”, ha assenyalat. En aquest punt ha denunciat la feblesa del conseller “que sempre està amagat” mentre envia als seus emissaris a defensar un model “sectari del qual parla tota Espanya”.\nAixí, Bonig ha titllat de “molt greu” que ahir el portaveu de Compromís reconeguera obertament que s’estava espiant en els col·legis valencians i que el “normalitzara” al mateix temps que ha qualificat de “lamentable” que ni tan sols sabera que aqueixes enquestes s’estan realitzant indistintament en centres públics i concertats.\nTorra i Puig, la dues cara de la mateixa moneda\n“Torra i Puig són les dues cares de la mateixa moneda, obstinats a imposar una manera de pensar, una manera d’educar i una manera de parlar” un “pensament únic” que el PP no permetrà pel que ha anunciat una bateria de mesures per a aquest curs polític “perquè a les aules entre la llibertat i isca el sectarisme”.\n“Ha sigut el PP el que ha estat des del minut un defensant la llibertat i la pluralitat, qui ha defensat l’ensenyament en valencià però sense imposicions, sense ser un element de divisió, o una eina d’enginyeria social per a controlar als menors, per a crear una societat a imatge i semblança seua”.\nDes del PP, ha afegit, “rebutgem el model opac del comissari Marza, perquè no dirigeix l’educació, l’espia. Només li importa imposar el seu full de ruta per a aconseguir la catalanización de la societat valenciana”.\nPrevious articleBorriana recupera el tradicional art de pesca amb rall en les festes de la Misericòrdia\nNext articleAlcoi registra quasi 1.200 tràmits electrònics en la primera meitat de l’any