Revisió del 14:31, 13 maig 2010\nRevisió del 14:15, 13 maig 2010 (modifica)\nm (Robot afegeix: es:PostScript)\nRevisió del 14:31, 13 maig 2010 (modifica) (desfés)\nEstà basat en el treball realitzat per John Gaffney ena "Evans i &Sutherland" l'any []. Posteriorment, van continuar el desenvolupament 'JaM' ('John and Martin', Martin Newell) ena [[Xerox PARC]] i, finalment, va ser implementat en la seva forma actual per John Warnock i altres. Va ser precisament John Warnock, juntament amb Chuck Geschke, els que van fundar [[Adobe Systems Incorporated]] (també conegut com '' Adobe '') l'any [].\nEl concepte de PostScript es va diferenciar, fonamentalment, per utilitzar un [[llenguatge de programació]] complet, per descriure una imatge d'impressió. Imatge que més tard seria impresa en una [[impressora làser]] o algun altre dispositiu de sortida de gran qualitat, en lloc d'una sèrie de seqüències de fugues de baix nivell (en això s'assembla a [[Emacs]], que va explotar un concepte intern semblança pel que fa a les tasques d'edició).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/5362064»


Només un 15% dels usuaris recurreix a mètodes segurs per protegir els seus contes\nNomés 3 de cada 20 persones utilitzen contrasenyes segures per protegir els seus contes en dispositius i aplicacions.\nSegons un estudi fet pel Centre de Ciberseguretat Nacional del Regne Unit, només un 15% dels usuaris utilitza mètodes segurs per protegir els seus contes, mentre que més de 40 milions de persones mantenen una simple successió de nombres, dígits o paraules simples. Alguns nombres que també són rellevants per les contrasenyes són:\nMés d’un 40% utilitzen la mateixa contrasenya per tot\nMés d’un 50% afirma no canviar mai de contrasenya\nEl problema d’utilitzar una contrasenya segura és la dificultat que tenim com a usuaris de poder recordar-la. Aquesta dificultat es multiplica si configurem diferents contrasenyes per cada plataforma que utilitzem. Crear contrasenyes noves és una molèstia que molts cops volem evitar, per això quasi sempre tendim a utilitzar la mateixa seqüència utilitzada en altres contes personals. Fet que facilita la feina als ciberdelinqüents, que cada cop utilitzen eines més fiables i efectives.\nPer a protegir els nostres contes però, hi ha una sèrie d’eines que les fan quasi infranquejables, la més comuna és l’ús del “Token” electrònic, un dispositiu que emmagatzema o genera claus, firmes digitals o dades biomètriques que canvien de posició en el codi cada cop que s’utilitza. Les targetes de crèdit ja han començat a utilitzar aquesta tecnologia.


Tornar a la vida | Cultura | EL PAÍS Catalunya\n25 MAI 2019 - 19:47\tCEST\nCharlotte Delbo va acabar deportada a Auschwitz.\nEn un dels seus textos de ficció, el patriarca de les lletres judeoamericanes, Isaac Bashevis Singer, va posar en boca d’un personatge la queixa següent: si els jueus, en lloc de lamentar-se tant per la shoah, aprofitessin literàriament les terribles energies en joc, quins relats i quines novel·les més bones que escriurien! És més que probable que el vell Singer anunciés en aquest cru passatge el seu propi programa artístic; tant se val, el cas és que pocs anys després Saul Bellow, Philip Roth i Cynthia Ozick van aconseguir triomfs meravellosos furgant en les vides de les víctimes: com encaixar en un món radicalment alterat? Com canalitzar l’odi? Els obligava la desgràcia a comportar-se sempre de manera exemplar? No podien ser a estones grollers, matussers, mesquins; en definitiva: humans?\nSiguem justos: aquesta indagació artística en les exigències i en les misèries de la condició de víctima (o de la condició de pertànyer a un poble víctima) s’ha beneficiat de la literatura testimonial prèvia, tan exigent com clarivident, que els jueus supervivents de la shoah han escrit en diferents idiomes. No cal insistir en el magisteri de Primo Levi, encara que el seu nom pot servir per mesurar la dificultat del que es proposa Charlotte Delbo a Mesura dels nostres dies. Però abans ens calen dues pinzellades biogràfiques.\nDelbo va néixer a prop de París l’any 1913, els seus amics de joventut pertanyien a l’avantguarda francesa, després de l’ocupació nazi va participar, al costat del seu marit, en la resistència francesa, i va acabar vídua i deportada a Auschwitz, malgrat no ser jueva. Un cop alliberada va escriure una trilogia sobre la seva experiència, de la qual Mesura dels nostres dies constitueix el tercer volum, i que comença just després de l’alliberament.\n224 pàg. 16,50 euros\nEl nervi de llibre passa per l’adaptació de Delbo a la “nova vida”, encara que la paraula adaptació sigui d’una pal·lidesa eixorca: més aviat, del que es tracta aquí és de recuperar el llenguatge, la memòria, la confiança, el gust, la conversa... el sentit d’una vida atrofiada per la presència i la pressió constant de la tortura física i psicològica. Delbo ha sobreviscut a la fàbrica humana de la mort per caure en el món de l’absurd humà que vol seguir endavant després de la matança. Auschwitz la va desconnectar del seu passat i li dificulta relligar-se amb el seu futur. Delbo ens ofereix el testimoni d’unes seqüeles que no operen com a traumes, sinó que més aviat es projecten cap al futur com a llastos que dificulten la represa de la vida corrent. Els dies han perdut la vella mesura i el seu sentit ha quedat desfigurat pel coneixement exacte del que les persones són capaces de fer amb altres persones.\nDelbo és lluny de l’estilisme: la seva és una prosa eixuta, sense gairebé greix estilístic nutritiu. El plaer del lector (quin misteri, que de la crònica escrita del dolor també en traiem cert plaer) prové de la tensió moral de les frases, del rigor documental, de la cura de la comprensió. Cal dir que Delbo fuig de la personificació, no es tanca en la cantonada de l’experiència pròpia, sinó que obre el llibre a altres veus, altres testimonis, preferentment dones, que també sobreviuen amb l’estigma de la víctima marcat a foc en la memòria.\nSeria excessiu afirmar que Mesura dels nostres dies ofereix al lector una memòria col·lectiva d’una experiència que la mateixa Delbo considera irreductible. Però sí que podem dir que ens presenta un relligat (o més aviat un recosit) de diverses perspectives d’una mateixa experiència: un àlbum de fotografies on diverses sensibilitats van copsant el mateix paisatge desolador. Un àlbum que inevitablement alterarà en el lector l’imaginari de la deportació i els camps d’extermini: on abans amb prou feines s’hi veien homes, la memòria s’omple ara de dones, companyes en el patiment i precursores en l’anorreament.\nMesura dels nostres dies admet altres abordatges i ofereix molt més, però resulta exemplar com a testimoni de les tensions a les quals la condició de víctima sotmet una persona obligada, després de passar per una experiència gairebé inexplicable, a tornar a la vida.


LLOQUES: tu tu tu pa\ntu tu tu pa\nDiuen que quan aconseguim les coses deixen de ser desitjades... i l'any passat les japideis estàvem acostumades a les lliçons gospelianes del nostre admirat reberendu Ramon i varem deixar d'adorar-lo. Però aquest any només ens regala la seva presència un cop cada dos mesos... i aih! la cosa ha canviat. Dimarts en espera de la no cantada japiberdeituyu de les meves lloques japideis vaig tenir en canvi la lliçó de ritme i cant del nostre Ramon... i quin regal!! Si no pregunteu a la reina lloca Sònia que encara li fan mal els ulls de tant fixar-s'hi..... i és que quan aquell maestru s'aixeca del tamboret i es posa tocar el teclat enèrgicament i deixa anar els seus pu ru pa pu ru pa tu pa paaaaaaa aiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiiii s'esfumen els polluelus, els polls, i els kikirikis. Sagrada teràpia la dels dimarts cantar gospel i si no us ho creieu, veniu un dia i comproveu-ho !!\nEscrit per la Lloca Carmen a les 23:17\nDe què lloquegem: huirrrrrrrrr, JapiDei\n7 de febrer de 2011 a les 10:05\nde l'hora d'anar a dormir\nla setmana blanca...\nper molts anys mònica\nLes 10 paraules que més fem servir les dones\nTres consells de capçalera\nlloquejar és bo per a la salut !!\nmés mantes, més mantes... en detall\nmés mantes, més mantes...\nCarta de Babel\nles mantes solidàries van arribar al Senegal!\nLa mestra d’en Linus, divendres em va demanar si ...\nla tecnologia i els nens\nde polluelos sibaritas... o el que s'ha d'aguantar...\njapi dei lloca CaLmen


ERC proposa als grups del Parlament iniciar els tràmits per aprovar una llei electoral catalana\nviurealspirineus/ACN 15:32 20/09/21\nLa nova llei electoral catalana té l'oportunitat de superar la divisió provincial espanyola i fer coindicir les circumscripcions electorals amb les vegueries, que és l'organització pròpia de Catalunya\nals parlament els per catalana proposa\nLes circumscripcions electorals haurien de coincidir amb l'organització territorial catalana\nEl grup d'ERC ha enviat a totes les formacions del Parlament excepte Vox una proposta de ponència conjunta per aprovar una llei electoral catalana. Segons ha avançat el Diari Ara i ha pogut confirmar l'ACN, els republicans creuen que la ponència conjunta és el procediment legislatiu "més plural" i "adequat" per assolir l'objectiu marcat per l'Estatut de disposar d'una llei electoral pròpia. Per això, ERC ha convidat la resta de grups a sol·licitar la creació de la ponència a partir de la feina ja feta durant la VIII i X legislatura. Aposten per unificar els treballs i procediments en curs de la Iniciativa Legislativa Popular sobre la qüestió i es sol·licita la documentació i treballs necessaris per començar a treballar.\n(Foto: La portaveu d'ERC, Marta Vilalta, durant una intervenció al Ple del Parlament / Arnald Prat)\nSegons ha explicat ERC, la proposta de ponència conjunta està oberta a rebre esmenes per "sumar-hi a tothom". La formació d'Oriol Junqueras creu que la nova llei electoral ha de comptar amb una perspectiva "rellevant" en temes de drets i llibertats, amb perspectiva de gènere i amb aportacions de veus joves especialitzades en investigació electoral.\nPrecisament, la Comissió d'Afers Institucionals del Parlament va aprovar a petició d'ERC diverses audiències en el marc de la Iniciativa Legislativa Popular de la Proposició de Llei Electoral de Catalunya, que està en marxa pendent de celebrar noves compareixences.\nEntre les compareixences plantejades per ERC que s'han aprovat hi ha les politòlogues Gemma Ubasart o Sílvia Claveria, el jurista José Luís Martí o veus especialitzades en investigació electoral com Marcia Serra, Jordi Barrat o Carlos Fernández Esquer.\nSuperar la circumscripció provincial\nL'aprovació d'una llei electoral catalana suposaria una oportunitat de reconeixement de la realitat veguerial de Catalunya i de superació de la circumscripció electoral provincial. Fer coindicir les circumscripcions electorals amb les demarcacions veguerials, permetria que els pirinencs o els ebrencs poguessin elegir els seus representants territorials directes al Parlament de Catalunya.\nLa síndica general d'Andorra, Roser Suñé, es reuneix amb la presidenta del Parlament de Catalunya, Laura Borràs


Finalment, a la paret on hi havia escrites les lleis, en queda una de sola que diu: “Tots els animals són iguals, però alguns animals són més iguals que els altres”.\nPerò malgrat aquesta injustícia, els cavalls segueixen treballant més cada dia. Les ovelles es mostren acrítiques amb el règim. Els corbs parlen del cel, de futbol i de Belén Esteban als animals i reben un tracte de favor dels porcs perquè ajuda a fer més mansos els cavalls i les ovelles. Els únics que s’adonen de les manipulacions són els ases, però no hi fan res.


Mostrador de llibres: Texier i Segú - El Temps de les Arts\n21 febr. 2020 per Pere Antoni Pons\nZao, de Richard Teixier\nEdicions Gallimard. En francès\nLes amistats entre artistes de diferents generacions són un fet habitual en la història de l’art. Són amistats que es basen en l’admiració i el respecte mutus, en l’afecte personal, en la convicció desinteressada que el contacte més o menys regular amb l’altre creador és enriquidor tant per a la pròpia obra com per a la pròpia persona… A més, sempre sol haver-hi un comerç de beneficis mutus: l’artista veterà fa de mentor per al jove i li dona consells i el guia de cara al futur i li transmet els coneixements adquirits durant anys i anys d’experiències, mentre que l’artista jove revitalitza el veterà, el connecta amb les noves tendències, li fa veure coses noves i li ensenya maneres diferents de treballar que potser per edat al veterà li passarien per alt o simplement negligiria…\nEn el cas del pintor i escultor francès Richard Texier (1955) i del pintor xinès Zao Wou-Ki (Pequín, 1921–Nyon, 2013), la relació d’amistat que establiren va ser la fèrtil i clàssica relació entre un artista veterà i un de més jove. Des que es van conèixer als anys 80 del passat segle al Marroc, i ben bé fins a la mort del pintor xinès, es veieren amb regularitat, parlaren molt i de tota mena de temes, es tractaren personalment a fons i s’ensenyaren lliçons plàstiques i existencials l’un a l’altre.\nDe tot plegat, Richard Texier en va escriure un llibre que recreava aquella bella amistat. El llibre, viu, emotiu i càlid, es titula simplement Zao, va ser publicat el 2018 per l’editorial Gallimard i pot ser classificat com una mescla de memòries (circumscrites a l’àmbit d’una relació), de cant d’amor a l’art i de retrat personal i professional d’un home i un artista –Zao Wou-Ki– excepcional.\nFascinat per l’art occidental, el pintor xinès va arribar a París l’any 1948. Volia fer-se un nom entre els grans de la pintura mundial i, amb el temps, ho va aconseguir, amb una pintura abstracta que, si bé tenia la força de l’informalisme francès i de l’expressionisme nord-americà, també duia incorporada la tradició plàstica oriental que, de jove, Zao havia après i assumit al seu país natal. En aquest sentit, Zao va integrar-se totalment en la generació d’informalistes francesos que marcaren una fita, i irradiaren una potent i extensiva influència, en l’art europeu de postguerra. A més, va ser amic íntim o almenys col·lega de molts d’ells: Pierre Soulages –el més conegut de tots–, Georges Mathieu, Atlan, l’immigrant canadenc –i parella sentimental de Joan Mitchell durant molt de temps– Jean-Paul Riopelle…\nL’any 2018, el Museu d’Art Modern de París va dedicar una magnífica exposició a Zao Wou-Ki. Centrada en l’aspecte més purament informalista de la seva obra –abstracció, grans formats, experimentació de colors i de formes sense cap voluntat de representació de la realitat–, la mostra constava d’una quarantena d’obres: la més antiga datava del 1956 i la més recent havia estat feta a principis dels 2000. El conjunt sorprenia per la poderosa consistència pictòrica, per la coherència formal –l’espectador no dubtava en cap moment que totes les obres havien estat fetes pel mateix parell d’ulls i la mateixa mà– i, alhora, per l’extraordinària heterogeneïtat creativa que l’artista xinès va ser capaç d’obtenir treballant dins les coordenades de l’abstracció.\nUn dels molts aspectes fascinants de Zao és que quan treballava amb oli sobre tela era capaç de dotar la pintura negra de la gracilitat de la tinta xinesa, mentre que quan treballava amb tinta xinesa les obres que li sortien semblaven com sorgides d’un altre món. El llibre de Richard Texier, que és un artista també valuós i d’obra important que ha obtingut i merescut reconeixements per mèrits propis, permet conèixer més de prop, més íntimament, un dels gegants de la pintura abstracta del segle XX.\nPintar la realitat. El nou realisme a Catalunya i al món, de Josep Segú\nEl pitjor que es pot dir de Pintar la realitat. El nou realisme a Catalunya i el món, del pintor i escriptor Josep Segú (1958), és que va ser publicat el 2012 per La Magrana, una editorial avui ja extinta que fa que el present llibre, interessantíssim, segurament sigui introbable.\nEl llibre aplega una selecció de textos sobre artistes realistes escrits originàriament per Segú per a catàlegs i, sobretot, per al suplement Cultura/s de La Vanguardia. Qui li va fer la proposta de col·laboració va ser el periodista Sergio Vila-Sanjuán, director del suplement. Tal com explica el mateix Vila-Sanjuán al pròleg del present volum, durant molt de temps va semblar que “la dictadura de les avantguardes, de l’abstracció, del conceptualisme, del boom de les noves tecnologies”, havien extingit o deixat obsolet per sempre “el vell plaer de trobar en un quadre imatges reconeixibles executades per una mà humana, armada d’un pinzell sucat en pintura”.\nIndiferent a la tirania dels corrents i les idees estètiques imperants, a mitjans dels anys 90 del segle passat Vila-Sanjuán es va posar a buscar “artistes catalans que confirmessin una impressió que feia anys que em rondava: que la bona pintura realista no només no havia mort sinó que, al contrari, una nova generació de creadors estava utilitzant les tècniques de la figuració verista per plasmar imatges del nostre temps”. Va ser més o menys per aquella època que Vila-Sanjuán va conèixer Segú i li va fer l’encàrrec.\nEl llibre, que recull cinquanta-dos textos, té com a subtítol El nou realisme a Catalunya i el món. Està dividit en dues parts. La primera està dedicada al Nou realisme català i la segona, al Nou realisme internacional. (Per la senzillesa dels títols, ja es veu que Segú, a diferència de molts comissaris i crítics d’art que recorren a sofisticacions abstruses, a pedanteries argòtiques i a conceptes només comprensibles per a diguem-ne iniciats, té un estil net de floritures i escriu anant de cara a barraca.) Entre els artistes de qui parla a la primera part del llibre, hi ha pintors i algun fotògraf: Josep Roca-Sastre, Sok Kan Lai, Josep Cisquella, Pablo Maeso, Gonzalo Goytisolo, Nazario, Xavier Valls, Neus Martín Royo, Xavier Serra de Rivera, Leticia Feduchi… En l’apartat internacional, un dels més presents és Philip Pearlstein, mentor de Segú, que dedica tres articles al seu mestre. A més de Pearlstein, també hi ha comentaris sobre la figura i l’obra de, entre altres, Lucian Freud, Ramón Gaya, Chuck Close, Ron Mueck, Richard Estes, Zoran Music, Paula Rego i Antonio López. També n’hi ha sobre temes més genèrics, com ara els dedicats al Nou Realisme Espanyol i al nouveau réalisme francès.\nSegú, que a més d’escriure amb claredat i precisió té l’avantatge impagable de conèixer de primera mà l’art del qual parla i de ser amic o conegut de molts dels artistes sobre els quals escriu –i, per tant, de saber com pensen i de veure com treballen–, ofereix uns textos en què explica les obres de cada creador, en resumeix les trajectòries i les emmarca dins un context. En última instància, és clar, sempre hi ha una defensa –més i tot: una reivindicació– del valor, les virtuts, la vigència i el futur d’una manera de mirar i de pintar realistes que, per molt que li hagin cantat les absoltes molts cops, continua donant uns resultats excel·lents, si és practicada per artistes talentosos, amb personalitat i sense complexos.\nUn llibre que val la pena trobar o recuperar, si és que això és possible, tenint en compte que la desaparició de La Magrana i l’allau de novetats que cada setmana desembarquen a les llibreries deuen fer-ho molt difícil.\nUna pandèmia contra els llibres d’art Kosmopolis i els relats que mouen el món: feminisme, postcapitalisme i quàntica Trenta llibres per treure suc al Sant Jordi Mostrador de llibres: Peggy Guggenheim, Cirlot i Béatrice Joyeux-Prunel.\nEtiquetes Edicions Gallimard, Editorial La Magrana, Josep Segú, Pere Antoni Pons, Richard Teixer Navegació per les entrades


El PI reclama al Consell que executi la Ronda Nord d'Inca durant aquesta legislatura\n17 abril 2021 17:14\nLa portaveu del PI al Consell de Mallorca, Xisca Mora, reclamarà aquest dijous al ple de la institució insular que durant aquesta legislatura s'executi la Ronda Nord d'Inca.\nSegons ha informat Mora, defensarà una moció perquè s'acceleri la tramitació de el projecte i l'equip de govern es comprometi a fixar un calendari d'obres. Precisament, ha recordat que la seva formació ja va presentar una iniciativa en aquest sentit a l'abril de 2017 que «va quedar al calaix». Mora ha indicat que l'actual equip de govern va dir llavors que aquesta matèria «era una prioritat però la lentitud en la tramitació fan que ens comencin a sorgir certs dubtes respecte a l'execució de el projecte».\nPer la seva banda, el regidor del PI a l'Ajuntament d'Inca, Gori Ferrà, ha destacat la necessitat que «s'agiliti el procés i que hi hagi la màxima efectivitat per part de les diferents administracions implicades perquè sigui una realitat com més aviat millor». Mora també ha destacat que es tracta d'una «infraestructura cabdal per al futur d'Inca i de del trànsit cap a la Serra de Tramuntana i els municipis enclavats a la zona». Segons ha dit, la reducció dels embussos de trànsit i la contaminació ambiental i acústica «no poden esperar».


El XVI Curs d'Arqueologia Il·licitana se centra enguany en les dones a través de la història. Actualitat Universitària\nEl XVI Curs d'Arqueologia Il·licita..n les dones a través de la història\nEl XVI Curs d'Arqueologia Il·licitana se centra enguany en les dones a través de la història\n‘Els dilluns amb l’Alcúdia’ aborda, entre el 4 i el 30 de novembre, com la imatge de la dona i els seus rols socials han quedat reflectits en l’art prehistòric, en el registre arqueològic ibèric i la seua iconografia o en els papirs grecs de l’Egipte d’època hel·lenística i imperial\nLa setzena edició del Curs d’Arqueologia Il·licitana «Els dilluns amb l’Alcúdia» comença aquest dilluns 4 de novembre i s’estendrà fins al dilluns 30 de novembre amb cinc sessions en les quals, sota el títol «Dones, història i arqueologia», abordarà com la imatge de la dona i els seus rols socials han quedat reflectits en l’art prehistòric, en el registre arqueològic ibèric i la seua iconografia o en els papirs grecs de l’Egipte d’època hel·lenística i imperial, complementades amb la VIII Edició del Cinefòrum l’Alcúdia, en què es projectaren cinc films de temàtica relacionada amb el curs entre el 3 de febrer i el 2 de març.\nEl curs es desenvoluparà al Centre de Congressos Ciutat d’Elx i al Centre d’Interpretació de l’Alcúdia i està organitzat per la Universitat d’Alacant, l’Institut Universitari d’Investigació en Arqueologia i Patrimoni Històric i la Fundació L’Alcúdia. Està orientat a estudiants universitaris i a qualsevol persona interessada en el tema i és gratuït.\nEn aquesta edició el curs està dedicat a les dones, al que es coneix d’elles a través del registre arqueològic, de les imatges, o dels textos escrits que han arribat fins als nostres dies. Aquest curs constitueix un intent més per visibilitzar i divulgar l’activitat de la dona en la història, en aquest cas usant com a plataforma un consolidat fòrum de trobada que des de fa quinze anys s’ha encarregat, amb gran èxit, de portar el coneixement científic a la societat.\nAl llarg dels cinc dilluns que durarà el curs es proposen conferències que s’ocuparan de diferents períodes, espais geogràfics i contextos culturals. A través de metodologies i fonts d’informació igualment variades, el curs abordarà com la imatge de la dona i els seus rols socials han quedat reflectits en l’art prehistòric, en el registre arqueològic ibèric i la seua iconografia o en els papirs grecs de l’Egipte d’època hel·lenística i imperial. També com alguns estudis contribueixen a trencar falsos mites i permeten tractar aspectes com la violència cap a les dones en la Roma antiga. Finalment, una mirada cap a contextos més recents permetrà endinsar-se en la presència i visibilitat de les dones en les èpoques moderna i contemporània.\nEl curs es completarà amb la VIII Edició del l’Alcúdia, en què es projectaran cinc films de temàtica relacionada amb el curs entre el 3 de febrer i el 2 de març en el Centre d’Interpretació de l’Alcúdia: Salomé y la reina de Saba, Juana la Loca, Ravenous, El piano i Frida.


Es tracta d'una bèstia que té el cap, el coll i el llom de drac, té les ales de ratpenat plegades i una cua de porc. Està inspirada en les gàrgoles que coronen les catedrals gòtiques.\nParticipa en la Festa Major\nEspardenyes de set vetes, pantalons texans blaus, camisa vermella o granat, armilla negra i faixa negra.\nPantalons texans blaus, camisa vermella o granat i armilla negra.\nSant Cugat Diables\nCentre Parroquial d'Ordal (Centre d'Esplai), C/ Mn. Isidre Solsona, núm. 4.\nEscurcerot i Diables d'Ordal\n120, 250, 320 cm i 65 kg\nEn algunes zones de la figura, la pintura cau.\n1999-2000 - Repintat - Dolors Sans Osete\nPresentació del Drac Escurcerot\nCap de colla i President de l'entitat (2018)\nÉs un drac alat suportat per dues potes, amb el coll estirat, la cua cargolada, dues banyes al cap i la boca oberta amb actitud ferotge, pintat de color verd amb reflexes daurats.\nEs portat per una sola persona situada a l'interior de la peça\nQuatre punts de foc: un a la boca, un a cada ala i un a la cua\nEl mes de maig de 2005 va arribar una enorme caixa de fusta a la Plaça de la Vila. El 14 de maig al vespre, abans del inici del correfoc, la caixa es va obrir i entremig del fum va aparèixer un drac trient foc pels queixals. Sa senyoria Dom Fumera de Pavillard, drac de Badalona, és el fruït de l'empemta de la ciutat, s'inspira en les imatges dels rajols de la casa modernista de l'enginyer Enric Pavillard, construida per l'arquitecte Joan Amigó Dom Fumera és el drac de Badalona i fou concebut per dominar carrers i places de la ciutat.\nParticipa en els actes de les Festes de Maig de Badalona; Sigues la Festa, Nit de St. Anastasi, Passada del Sant i Correfoc. També participa en la Festa del Badiu.\nPantalons ratllats de colors, camisa blava, mocador al cap blau marí, mocador al coll ratllat de colors (com els pantalons) i faixa groc mostassa.\nEs situa al Ventre de la bèstia\nCap, cos, ales, potes i cua\n210, 250, 310 cm i 45 Kg\nOriol Montoliu, Marc\nPresident de l'entitat i Cap de Colla (2018)\nEs tracta d'una bèstia multiforme, té el cap de llop, el tors nu d'una dona, ales de ratpenat i cua de serp.\nPortat per una sola persona situada a l'interior de la peça.\nVint-i-dos punts de foc: un a cada mà, quatre a cada ala, dos a la cua i deu a l'esquena.\nEs desmunta en quatre parts parts: cos, cua i les dues ales.\nLa llegenda explica que, el 1983, una estranya criatura va dipositar un ou a l'atri de l'Ajuntament de Terrassa. Aquell ou era el fruit d'una folla nit d'amor entre en Llucifer dels Diables de Terrassa i una estranya i no determinada criatura. Aquesta no volia saber-ne res, ja que només havia estat un amor momentani –tot i que molt apassionat–. Així doncs, va decidir deixar la seva futura filla, encara dins l’ou, en mans dels Diables. Aquests, es feren càrrec de l'ou fins que, el 2 de juliol de 1983, durant la celebració del Raval Infernal, l'ou s'obrí. Al crit d'"Habemus Pàjara!", tot Terrassa va celebrar el naixement d’una criatura amb cos de dona, cap de llop, cua de serp i ales de ratpenat: la Pàjara de Terrassa. La figura sorgeix en els primers anys de recuperació de la cultura popular de Terrassa després de la dictadura, i sorgeix com a alternativa a la tradicional figura del drac.\nFesta Major de Terrassa i l'enterrament del Carnestoltes de Terrassa\nEspardenyes negres de set vetes, pantalons de color verd amb part dels camals morats. casaca verda amb els punys morats, de les espatlles en pengen unes ales morades que simulen les del ratpenat, també porten caputxa de pell.\nEspardenyes negres de set vetes, pantalons bombats negres, polo negre amb el logotip de la colla brodat al pit.\nBall de la Pàjara Dansa boja dels pits de la Pàjara Toc de la Pàjara\nBall de la Pàjara\nFlabiol, gralla, tarota, tuba, tabal valencià i tabal de tres quarts.\nDansa de lluïment que es balla en totes les celebracions de gala i protocol.\nBall_de_la_Pàjara_Partitura_i_Particel·les - Pàjara de Terrassa.pdf\nDansa boja dels pits de la Pàjara\nFlabiol, gaita, gralla, tarota, tabal valencià i tabal de tres quarts.\nEntrada a la plaça.\nDansa_boja_dels_Pits_de_la_Pàjara_amb_Flabiol-Partitura_i_Particel·les - Pàjara de Terrassa.pdf Dansa boja dels pits de la Pàjara (arranjada ministrers).pdf Dansa boja dels pits de la Pàjara (original, gralla).pdf\nToc de la Pàjara\nTabals tres quarts tradicionals\nCercaviles de foc\nToc de La Pàjara de Terrassa - Anna Verdaguer.pdf\nPasseig vint-i-dos de juliol, 200\nEntitat Cultural La Pàjara de Terrassa\nCap de llop, cos de dona, cua de serp i ales de ratpenat.\n140, 215, 250 cm i 48 kg.\n2012 - Restauració total - Josep Casasayas "Flip"\nTeresa Jarque Martínez\nBall de protocol de Festa Major.\nMostra de la Diversitat Cultural de Terrassa.\nCercavila de foc de Festa Major de Terrassa.\nVerdaguer Villalobos, Anna\nPersona activa a la colla i secretària des del 2014 (2018)\nAlcaraz Sànchez, Francesc\nPersona activa a la colla i encarregat de la pirotècnia des del 2014 (2018).\nMulassa vestida de roba verda amb una gualdrapa vermella de vellut amb l'escut dels pallaresos. en el coll i porta un collar de color vermell amb picarols, per marcar la seva presencia. Pota cua feta amb pel natural.\nEs portada per dues persones situades a l'interior de la bèstia.\nEs pot desmuntar en tres parts, el cap, el cos i la cua.\nLa mulassa és una caracterització de la mula que acompanyava a jesús en el seu naixement, utilitzada popularment des del segle XV en diferents seguicis populars. S'encarrega d'obrir pas a les autoritats del poble en el seguici després dels gegants de la localitat.\nParticipa en la Festa Major d'hivern i en el seguici popular de la Festa Major d'estiu dels Pallaresos, moment en que pot entrar a l'església a saludar al sant.\nEspardenyes de set vetes, pantalons blancs i camisa de l'entitat\nPantaló blanc i samarreta de l'entiat\nMusica tradicional de Gralla\nEs troba exposada a l'entrada de l'Ajuntament dels Pallaresos\nCap: Joan Miró, Estructura: Jose Maria Roig / Carlos Brunet\nAl llom de la mulassa\nEscut dels pallaresos. Escut cairat (quadrat recolzat sobre una des arestes) de color verd sobre el qual hi ha tres palles disposades horitzontalment de color gro, acompanyades a la part inferior d'una creu Tau o Creu de Sant Tecla negra. Sobre hi trobem una corona mural, formada per quatre torres i quatre portes, de les quals només se'n veuen tres.\nCap, cos i cua\n100, 230, 380 cm i 60 Kg\n2017/05/20 - Josep Casamajó - Renovació de l'estructura interna\nLlar de Colors\nMembre actiu de la colla, vocal de la junta (2018)\nÀliga d'estil naturalista, amb el bec obert i les ales plegades. Al cap hi porta una corona.\nEs portada per una sola persona situada a l'interior de la peça que carrega el pes a les espatlles.\nElement festiu que neix per la Cercavila de Lavern, que té lloc l'últim diumenge de juny.\nCercavila de la Festa Major de Lavern l'últim cap de setmana de juny.\nPantalons i camisa blanca i faixa o mocadors de colors.\nJota de Majorales\nL'àliga es situa enmig de quatre portadors. En primer lloc, es realitza el primer pas, on els portadors fan uns passos semblants als curts de la sardana amb els braços alçats movent-se ràpidament, mentre la bèstia es mou enmig dels dansaires, al ritme d'aquests. Quan canvia la música, els dansaires inicien el segon pas, on s'agenollen deixant un peu completament flexionat, primer s’ajupen mirant cap a la dreta, s'alcen i flexionen un peu mirant cap a l'esquerra, i, per últim, miren a dreta i esquerra de forma seguida, fan una volta sobre si mateixos i tornen a començar la roda. Un cop acaben aquests dos passos, es repeteix el primer pas i el segon pas fins a tres cops. Finalment, donen la volta sobre si mateixos en el mateix moment en què l'àliga es troba amb els braços en creu.\nLluís Capellades Serrano\n60, 100, 120 cm i 15 kg\nCapellades Serrano, Lluís\nMembre de l'Ateneu i creador de la bèstia.\nAnimal multiforme, amb cap i cos de gall, pell de gripau i cua de serp.\nÉs portat per una sola persona situada a l'interior de la peça.\nOnze punts de foc: quatre a la boca, dos a cada ala i tres a la cua.\nCom a figura festiva de Mataró, representa el camp, la pagesia, el món rural... En record de la llegenda popular catalana. Aquesta llegenda diu que el Basilisc neix de l'ou rodó d'una gallina fecundat per una serp i covat per un gripau. Aquest ou ha de ser cremat, ja que si no, causa desgràcies i calamitats en una masia.\nParticipa en l'Encesa del mar de les Festes de les Santes de Mataró (el diumenge abans de Santes).\nEspardenyes, pantalons i casaca de lli de color marró amb detalls vermells, a l'esquena de la casaca hi ha el dibuix del basilisc de color blau. Faixa blava i mocador blau.\nToc de Ball de diables\nSignatura i data de l'autora a l'interior de la peça.\nDolors Sans, 2014\nCap, coll, cos, ales i cua.\n150, 320, 340 cm i 70 kg\nCantallops Pons, Jordi\nPresident de l'entitat i cap de colla del Basilisc (2018).


proosdijstraat, kortrijk, bèlgica\nFa uns anys que va desaparèixer l’activitat en aquests terrenys davant de Proosdijstraat; només una filera d’arbres recorda el conjunt dispers d’edificacions i espais oberts que allà hi havia. La seva posició en el barri d’Overleie els dota, però, de valor estratègic per a la renovació del seu extrem nord-oriental.\nEl seu entorn és fonamentalment residencial, caracteritzat per habitatges unifamiliars en filera i tres nuclis d’antics habitatges obrers: un de forma lineal, un altre entorn a un espai obert central i un tercer discontinu. A través d’un passatge, tenen accés directe a St.-Amandsplein, cor del barri, i, a través d’un altre, a Brugsestraat, el bulevard perimetral intern de Kortrijk. Són, a més, davant dels terrenys de Guldensporencollege, que tanquen Overleie per la seva banda est, i poden connectar a través dels laterals de l’església de Sant Eloi amb Overleiestraat, eix que enllaça el barri amb el centre de Kortrijk.\nANTICS HABITATGES OBRERS\nL’organització d’edificació i espais lliures proposta situa els habitatges unifamiliars amb pati a l’interior de l’illa i orienta un petit nucli d’apartaments cap a Proosdijstraat. Les peces de mida més gran es reserven per a usos terciaris i organitzen la façana dels carrers interiors que permeten travessar l’illa tant en sentit nord-sud com en sentit est-oest.\nAquesta xarxa d’itineraris s’articula mitjançant dos espais públics de bona mida que ocupen posicions estratègiques: un el punt on conflueixen els itineraris i un altre davant de Proosdijstraat, entorn als arbres existents.\nL’objectiu, tant de la disposició dels elements construïts com de l’articulació dels espais públics, és activar l’interior de l’illa i fer-lo partícip de la vida del veïnat, garantint que l’accessibilitat als diversos edificis es fa per mitjans sostenibles.


⏯ Tallen la llum, per raons de "seguretat", a un bloc ocupat de la Seu d'Urgell | Lleida.com\nL'hidroelèctrica Peusa ha tallat aquest dijous el subministrament a un bloc de pisos ocupat de la Seu d'Urgell. Fonts de la companyia han assegurat que l'actuació s'ha dut a terme per "seguretat" i tenint en compte que "aquesta connexió il·legal suposa un risc greu per a les persones". De fet, en aquesta ocasió s'ha fet efectiu després d'uns treballs a la xarxa elèctrica que hi ha en aquest punt i que pretenen evitar que hi hagin més reconnexions irregulars. Des del consistori de la capital alturgellenca han explicat que posaran a disposició "els recursos necessaris" per ajudar a les persones en situació de vulnerabilitat que viuen en aquests habitatges, però que cal que aquestes aportin primer la documentació del seu cas a serveis socials.\nEntre el bloc de pisos, ubicat al carrer Portal d'Andorra de la Seu d'Urgell, i unes cases adossades que queden al darrere hi ha més d'una trentena d'habitatges ocupats. El vicealcalde de la capital alturgellenca, Francesc Viaplana, ha explicat que la tipologia de casos que es donen entre les persones que hi resideixen és diversa i que cal que aquests veïns iniciïn els tràmits amb serveis socials per poder determinar quins d'aquests corresponen a situacions de vulnerabilitat. Tot i això, segons els informes dels tècnics d'aquesta àrea, creu podrien ser fins a nou, els quals, ha afegit, són els que més els "preocupen".\nDetingut per robar en una caseta de la ONCE a la Seu d'Urgell\nViaplana ha assegurat que des de l'ajuntament es treballarà per buscar els recursos habitacionals necessaris i que porten més d'un any dient als veïns que ocupen aquests pisos que és imprescindible portar la documentació del seu cas a serveis socials per a què es puguin atendre les seves demandes. El vicealcalde ha afirmat que són conscients del problema d'habitatge que hi ha al municipi i que s'han signat convenis amb fundacions per adquirir-ne i destinar-los al lloguer social. També amb aquesta finalitat s'ha fet una crida a propietaris de pisos buits per a què en cedeixin el seu ús al consistori.\nA més, l'hivern passat hi ha haver un foc en un dels habitatges i també s'han produït dos conats d'incendis. Davant d'aquesta situació, Peusa va demanar empara a la justícia i en un auto se li ha recordat la seva "obligació" de garantir la seguretat, tenint en compte el risc que pot suposar per a les persones aquest tipus de connexions a la xarxa elèctrica. Per la seva banda, el grup municipal de la CUP va denunciar a finals del mes d'abril que un cop es produís el tall de llum, aquests veïns no podrien ser recol·locats perquè, asseguren, l'ajuntament no disposa de cap habitatge social.\nDos pobles de Lleida rehabilitaran i llogaran habitatges en desús per atreure-hi famílies


El Sindicat Ara en RTVV Qui som\nCalendari laboral de 2009 a RTVV\nBy La Intersindical a RTVV\n1.- PÈRDUES DESBOCADES: RISC DE DISOLUCIÓ\nINFORME DEL SÍNDIC DE COMPTES:\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (1er.)\nA conseqüència de les pèrdues acumulades i de la insuficiència de les aportacions de fons de la Generalitat, TVV i RAV es troben en un dels supòsits de dissolució prevists en la Llei de Societats Anònimes, ja que el patrimoni net d'ambdues societats ha descendit per sota de la meitat del seu capital social. A més a més, els fons propis del Grup RTVV al tancament de l'exercici, presenten un valor negatiu de 904.780.035 euros.\nLa Sindicatura de Comptes conclou que TVV i RAV han d'adoptar les mesures previstes en la citada Llei per tal de reequilibrar la seua situació patrimonial en els terminis prevists legalment. En este punt se cita “un pla de viabilitat a mitjà i llarg termini, a l'objecte de paralitzar el procés de deterioració i de restablir la seua estructura patrimonial i la seua situació financera, prenent en consideració –entre altres aspectes- un major rigor en la gestió de la despesa i en el consegüent control pressupostari, especialment en despeses de programes i adquisició de drets i despeses de personal”. O el que és el mateix, el Contracte Programa que mai s'ha arribat a presentar.\n2.- PUBLICITAT: BARATA O REGALADA\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (2on.)\n- Hi ha saldos d'intercanvis publicitaris classificats com de dubtós cobrament, per import de 145.645 euros. No es formalitzen en cap contracte ni estan subjectes a les normes generals de publicitat pel que fa a la formalització d'aval, per la qual cosa existeix el risc d'incompliment de la compensació per falta de garanties jurídiques. El Síndic recomana que els intercanvis publicitaris es regulen de forma adequada. Només en 2007 s'han donat de baixa saldos incobrables, per import d'1.183.067 euros.\n- Les tarifes de preus d'anuncis publicitaris, aprovades anualment pel director general d'RTVV, perden la seua efectivitat al ser minorades en alguns casos de forma significativa, a conseqüència de l'aplicació de descomptes no prevists en les dites tarifes (encara que això siga habitual en el mercat audiovisual), que en la majoria dels casos signifiquen entre el 48% i el 65% del preu fixat; de la consideració de l'índex d'audiència (GRP) per a fixar els preus; de la realització de contractes globals, i en menor manera per l'emissió d'anuncis de patrocini i promoció\n- En els contractes de patrocini publicitari, hauria d'acreditar-se en l'expedient la necessitat de fer la despesa i la justificació del preu contractat.\n- Subvencions que es comptabilitzen com a ingressos publicitaris: En l'exercici de 2007 el Grup RTVV ha rebut de la Generalitat una subvenció de 921.000 euros, destinada a la campanya de sensibilització del medi ambient. Aquesta operació ha sigut considerada i comptabilitzada com un ingrés publicitari i s'hi ha emés una factura de 793.965 euros, més 127.035 euros d'IVA repercutit. Atesa la naturalesa de l'operació, calia haver-la registrada com un ingrés per subvencions. En conseqüència, existix una sobrevaloració en els comptes "Ingressos publicitaris" i "IVA repercutit" pels imports esmentats anteriorment i una infravaloració en el compte de "Subvencions d'explotació" per 921.000 euros.\n3.- RETRANSMISSIONS ESPORTIVES: UN GOL A CANAL 9\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (3er.)\n- Les despeses per adquirir drets d'emissió dels partits de Lliga, Copa i altres competicions del València CF en 2007 s'eleven a 28.498.206 euros i els ingressos aconseguits per la seua venda són de 21.119.410 euros. Pel que fa al Vila-real les despeses pugen a 22.955.160 euros i els ingressos es queden en 12.985.911 euros.\nLa Sindicatura recomana que l'adquisició de partits amistosos de futbol, els pagaments efectuats per uns altres drets i per col•laboracions comercials, haurien d'anar precedits d'una anàlisi rigorosa dels preus que s'hi han de satisfer i dels possibles ingressos que se'n puguen obtenir.\n- A més, RTVV s'ha gastat 506.000 euros en l'adquisició dels drets d'explotació de la mascota del València i altre tant en la mascota del Vila-Real.. La sindicatura adverteix que TVV no hi ha registrat cap ingrés, raó per la qual es recomana “intensificar les actuacions tendents a rendibilitzar els drets adquirits en concepte d'explotació de mascotes de determinats clubs de futbol”.\n4.- DESPESES DE PERSONAL: LA BURLA DEL CONTRACTE PER OBRA\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (4rt.)\nLes dotacions previstes per a despeses de personal en els pressuposts del Grup RTVV de l'exercici de 2007, són de 50.586.940 euros; mentre que les despeses de personal comptabilitzades han sigut de 77.339.676 euros. Aquesta desviació pressupostària es produeix per haver inclòs en el capítol II del pressupost del Grup les despeses del personal contractat per obra o serveis per a la producció de programes. El Síndic adverteix que esta distribució de les despeses de personal no s'adequa a la LLei de Pressupostos i que les contractacions efectuades pel Grup RTVV han superat les dotacions previstes per a la despeses de personal en els seus pressuposts.\n- Al llarg de l'exercici fiscalitzat, determinats treballadors han adquirit la condició de fixos, a conseqüència d'haver estat vinculats per mitjà de contractes temporals durant el termini previst a aqueix efecte en l'article 15.5 de l'Estatut dels Treballadors. A fi que els dits treballadors no consoliden una condició de fixos en plantilla sense haver superat els procediments de selecció, es recomana que els dits contractes es classifiquen com a indefinits.\n5.-CONTRACTACIÓ: BORSES DE TREBALL, JA!\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (5è)\n- TVV i RAV continuen sense utilitzar les borses de treball en la majoria de les contractacions realitzades. El síndic recomana que, tal i com recull el Conveni Col.lectiu, s'activen les borses de treball en cadascuna de les categories. També, es recomana que l'objecte dels contractes d'obra o servei s'hi definisca amb precisió i claredat.\n- El personal de suport o d'assessorament a directius, denominat "Extra-plantilla", supera el màxim previst en el Conveni Col•lectiu i en la normativa interna.\n- Durant l'exercici de 2007 el Grup RTVV ha aprovat un nou organigrama, variant el vincle contractual del personal directiu, el qual passa a ser d'alta direcció. Tanmateix, aquesta modalitat contractual requereix l'exercici de poders inherents a la titularitat jurídica de l'empresa, que no es dóna en molts dels contractes seleccionats. Es recomana que es regule en una circular interna tant la contractació del dit personal, com les condicions laborals i retributives aplicables.\n- El 9 de juliol de 2007 el director general de RTVV posà en coneixement del Consell d'Administració un document en el qual es recullen els requisits i les funcions de cada lloc de treball. Existeixen diferències entre els grups i les categories que es detallen en el Conveni Col•lectiu vigent i aquells que presenta el citat informe, i que caldria conciliar.\n6.- PACTES DE RODATGE: A DISCRECIÓ I FORA DE CONTROL\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (6è)\n- Els conceptes retributius "Pactes de rodatge i/o addicionals" (que no vénen considerats en el Conveni Col•lectiu), haurien de quedar clarament motivats en l'expedient i ser regulats en la normativa interna. En aquest sentit, es pot assenyalar que s'han satisfet complements per hores, plus i pactes de rodatge per import de 4.176.837 euros.\nLa Sindicatura critica que s'han pagat sense l'autorització prèvia de la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació, tal i com estableix la Llei de Pressuposts.\n7.- ADQUISICIÓ DE PROGRAMES: UN CLUB SELECTE\nELS 7 PECATS CAPITALS DE RTVV (i 7)\n- Igual com en exercicis anteriors, es recomana que, abans d'adquirir un programa, se'n faça una estimació del cost total imputable i dels ingressos de publicitat derivats de la seua emissió i induïts per l'audiència que hom preveu obtenir. A més a més, una vegada emés el programa, se n'hauria de conéixer la rendibilitat, comparant els costs reals associats al programa amb els ingressos efectivament obtinguts derivats de la seua emissió.\n- També es reiteren les recomanacions relatives a l'elaboració de normes sobre els preus que s'han de satisfer a les productores i sobre la justificació que s'ha de fer en els expedients quan no s'usa personal propi.\n- Els expedients no contenen la documentació justificativa suficient que permeta comprovar si les productores han complit les clàusules del contracte.\n- En les adquisicions de les produccions no intervenen els òrgans col•legiats creats a aqueix efecte per la normativa interna.\n- Tots els justificants de despesa aportats per les productores haurien de ser formalitzats i documentats de manera adequada.\n- Les productores no aporten -en els casos en què això és aplicable- la documentació relativa a la prevenció de riscs laborals.\nL'ÚLTIM INFORME (2007) DE LA SINDICATURA DE COMPTES SOBRE RTVV\n- "A conseqüència de les pèrdues acumulades en TVV i RAV i de la insuficiència de les aportacions de fons de la Generalitat, les dites societats es troben en un dels supòsits de disolució prevists en l’article 260 de la Llei de Societats Anònimes".\n- "Els procediments de contractació temporal no es realitzen conformement al que es determina en el conveni col.lectiu aplicable al Grup RTVV."\nAcí pots consultar l'informe íntegre. "Any 2007. Volum III. Empreses públiques i altres ens. Pàgines 427- 468"\nTEXT ÍNTEGRE DEL PREACORD DEFINITIU DEL VIIIè CONVENI COL.LECTIU\nPer consultar detalladament l'articulat del document on ja s'inclouen les modificacions i millores introduïdes per la Intersindical només heu de clicar en este enllaç.\nMODIFICACIONS INTRODUÏDES PER LA INTERSINDICAL AL PREACORD FIRMAT PER LA USO I LA UGT\n1.- Art. 30: Es donen garanties que tots els treballadors gaudiran de tres dies de lliurança més a l'any. Este punt, pensem que no estava suficientment explicitat en l'anterior text.\n2.- Art. 41 – Desapareix d'este article tota referència als pactes de rodatge.\n3.- Art. 27.- Es posa límit a la finalització de la jornada continuada de matí que s'havia eliminat i que es manté en els mateixos termes que en el VII Conveni Col.lectiu. És a dir, la jornada de matí acaba, com a molt tard, a les 15:30 hores o a les 16:00 hores per als periodistes d'informatius.\n5.- Art. 19.2 sobre estabilitat en l'ocupació – Se li donen competències a la Comissió Paritària per fer un seguiment de l'aplicació i compliment de l'anomenat decret Zapatero, que regula la transformació de treballadors temporals en indefinits. Este punt és bàsic perquè permetrà controlar l'estabilitat de l'ocupació i fomentar el manteniment dels llocs de treball.\n6.- Hores extraordinàries – Es manté que totes les hores que passen de 35 tindran caràcter extraordinari, a diferència de les 40 que es necessitaven segons l'extraestatutari.\n7.- Art. 26.1 – En els processos productius de Nadal, Setmana Santa, Magdalena, Falles, Sant Joan, Nou d'Octubre i altres tres esdeveniments més s'elimina el còmput mensual i se substitueix pel còmput quinzenal. També s'acorda que no afectarà tots els treballadors, sinó únicament a aquells que estiguen adscrits als operatius implicats.\n8.- Art. 9 c). S'elimina l'obligació que tenien els treballadors en l'extraestatutari de passar per la Comissió Paritària abans de presentar cap reclamació per via administrativa o judicial. Este punt representava per a la Intersindical una limitació de dret fonamental dels treballadors i podria convertir-se en una nova coacció per impedir les demandes.\n9.- Art. 28.1 – Es lleva a l'empresa la capacitat de modificar els horaris fixos totes les vegades que vulga amb una simple comunicació a la Comissió Paritària i és redueixen a dos el canvis que pot fer unilateralment en un any.\n11.- Permís de paternitat- Es reconeix que els tres dies que hi ha en l'extraestatutari són addicionals als que legalment corresponen als treballadors.\nPer a llegir el text complet de l'acord clica ací.\nEncara no saps com sentar-te correctament davant l'ordinador? Vols saber com evitar lesions ? T'oferim un enllaç amb exercicis de mans, esquena, muscles, cap i coll. Molts d'ells pots fer-los en el mateix lloc de treball.\nMinut a minut: LES 26 HORES QUE PRECEDIREN EL TRENCAMENT DE LES NEGOCIACIONS EL 18 DE NOVEMBRE\nDimarts, 12 hores:\nCCOO, Intersindical, UGT i CGT lliuren a l'empresa un document unitari on es fan diverses concessions amb l'objectiu de desblocar el conveni.\nDimarts, 18 hores:\nL'empresa concova a CCOO, Intersindical, UGT i CGT a un sopar a un restaurant de València en considerar que hi ha elements d'aproximació que poden concretar-se en un acord.\nDimarts 22 hores:\nSopar amb menjar, però sense papers i en unes condicions deplorables per negociar. Hi ha elements d'avanç i altres que es demostren clarament insuficients. No es fa cap redacció i es queden en l'aire moltes concrecions.\nDimecres 01 hores:\nAcaba el sopar i l'empresa es compromet a lliurar-nos per escrit a les 10 del matí allò que suposadament s'ha acordat. S'allarga fins les 12 la firma del “principi d'acord”.\nDimecres 10 hores:\nL'empresa no ha enviat el text.\nDimecres 11'25 hores:\nArriba per correu electrònic tot el conveni sencer que són 98 pàgines. Busca i captura de fotocopiadores per imprimir-lo. Ens reunim els quatre sindicats sense haver pogut llegir cada secció sindical per separat el seu contingut.\nDimecres 11'45 hores:\nLi fem saber a l'empresa que és impossible anar a firmar a les 12 hores. És a dir, quinze minuts després. L'empresa, magnànima, ajorna la reunió de la firma fins les 14'15 hores.\nDimecres 13 hores:\nResulta ja evident per a tots que el contingut del document no pot ser abordat en una hora ja que qüestions com horaris, jornades especials, hores extraodinàries, etc no es poden despatxar per les bones.\nDimecres 14'15 hores:\nSe n'anem a la reunió i l'empresa no dona altra opció que firmar o no firmar. USO, en una intervenció antològica, diu que accepta les millores introduïdes per nosaltres en el conveni, però adverteix que no n'acceptarà més millores. Segurament perquè les coses bones engreixen. Intersindical, CCOO i CGT no firmen en considerar que abans de firmar cal saber el que es firma. UGT opta per firmar.\nConveni per a principiants: PLURIFUNCIONALITAT I FLEXIBILITAT\nEt ací un home orquestra. Et ací, un home plurifuncional. Ell soletes, toca alhora un instrument de vent, un de corda i dos de percussió. Sense massa virtuosisme, però els toca. Però si ell fa la feina que normalment fan tres músics, on estan els altres dos?. La plurifuncionalitat, crea llocs de treball o cues a les portes de l'INEM? Ara, observa la foto següent:\nParlem de flexibilitat. T'imagines en esta postura? A que només de pensar-ho et fa mal tot el cos? Tanmateix, la xica de la foto no fa cara de patir. Tot el contrari, es veu relaxada i tranquil.la. El motiu és molt senzill: és ella qui ha elegit posar-se així. En la flexibilitat laboral passa el mateix: no dol la flexibilitat, sinó que et flexibilitzen sense tu voler-ho. Què succeeix quan a una persona li imposen alhora la plurifuncionalitat i la flexibilitat laboral? Doncs el mateix que passa si l'obliguen a posar-se en la postura de la jove i tocar al mateix temps els instruments de l'home orquestra. I això, és una putada que no ajuda a fer la digestió. Ara bé, si algú d'USO vol fer una exhibició per demostrar el contrari, la Intersindical posa el bombo.\nUSO: LES FRASES QUE FAN HISTÒRIA\nSobre les virtuts miraculoses del conveni que ha presentat l'empresa: "en lugar de trabajar, si es preciso, te formas para reciclarte". Com si formar-se no fora treballar! La filosofia de la frase és molt clara: per a USO, formar-se equival a escaquejar-se del treball.\nCOMPAÑEROS, O CAMARADAS ?\nUSO ha fet arribar als treballadors un pamflet en el qual assenyala despectivament que dubta entre anomenar-nos compañeros o camaradas. Hem de dir-los que a nosaltres ens dona igual com ens diguen. Això si: sempre que quede clar que en el nostre hit parade mai no han estat cançons com aquesta.\nPedro García: Més flexibilitat laboral i menys estabilitat per als treballadors\nHo va dir en la reunió del Consell d'Administració segons publicà el diari Levante el passat 17 d'octubre\nPROBLEMES EN EL CONTRACTE PROGRAMA DE RTVE\nLa crisi econòmica complica el finançament\nQUIN CONTRACTE PROGRAMA ?\nAixí manipulen Canal 9 i Ràdio 9\nInforme del 8 d'abril de 2008\nInforme del 2 d'abril de 2008\nInforme del 26 de març de 2008\nInforme del 18 de març de 2008\nInforme de l'11 de març de 2008\nInforme del 4 de març de 2008\nInforme del 26 de febrer de 2008\nInforme del 19 de febrer de 2008\nInforme del 12 de febrer de 2008\nInforme del 5 de febrer de 2008\nCanal 9 i Ràdio 9 amaguen que Cartagena, qui acaba d'entrar a la presó, va ser conseller d'obres públiques amb el PP. Clica sobre la foto.\nEl programa de Ràdio 9, La calaixera, emet un montatge propagandístic sobre els 17 anys d'alcaldia de Rita Barberà.\nCamps supera al seu mestre\nLes memòries de Julian Lago posen de relleu com es manipula descaradament a Canal 9 a colp de consigna. I el que és pitjor, deixa en conill les misèries humanes de Zaplana i Camps. Res que no imaginarem. Més informació ací.\nTELEMADRID PLANEJA UN RETALL LABORAL I DE CONTINGUTS\nLos informativos serán la gran baza de Telemadrid. El ente autonómico que dirige Isabel Linares se propone volcar sus medios en la producción de formatos de actualidad. El plan diseñado por la empresa es dejar en manos de productoras privadas el resto de los contenidos de la parrilla, según explican representantes del comité de empresa tras la reunión mantenida hace pocos días con la dirección. Además, el ente ha expresado a los sindicatos su intención de poner en marcha un plan de viabilidad que afectaría también a la radio autonómica y a La Otra, el segundo canal televisivo.\nClica ací per llegir la resta de la notícia publicada a El País.\nGarrotades de la sindicatura de comptes\nPosem a la teua disposició els cinquanta fulls que dedica la Sindicatura de Comptes a l'extraordinària gestió de RTVV en l'any 2006. Esta casa és una ruina, per si no te n'havies adonat. Perquè no et perdes en la maror, l'informe de RTVV està entre les pàgines 570 i 619.\nEls números de RTVV\nEn només un any, entre 2006 i 2007, la RTVV va augmentar el número de treballadors (que no la plantilla) en més d'un 77 %. En paral.lel, els números rojos de l'empresa van seguir creixent i creixent. Clica ací per llegir tota la informació publicada a la premsa.\n"La refundación de Ràdio 9"\nAclaridor article sobre la situació de l'emissora autonòmica firmat per Miguel Mazón, membre del Consell d'Administració de RTVV pel PSPV-PSOE. Ací el pots llegir.\nC9 dona el cante en Nadal\nLa direcció de Canal 9 ha tornat a despreciar els seus professionals i els ha marginat de la gala de Nadal. El resultat, segons denuncien els realitzadors i productors, ha sigut un producte de dubtós acabat, orfe d'audiència i molt més car. Ací tens l'opinió del col.lectiu de realització i producció de programes de Canal 9.\nEns cal un Comité de Redacció ja!\nEls periodistes no poden destriar les seues condicions laborals de les professionals. Cal que tornem a posar en marxa els comités de redacció. Estem en la pitjor de les situacions: els periodistes sense una via per plantejar els seus drets i problemes professionals, i l’empresa presumint de que si no la tenim és perquè no volem o perquè tot va bé. Clica ací per llegir més sobre este tema.\nTreballar a Guantánamo\nEl passat mes de març més de 50 persones que treballen a 'Guantánamo' li enviaren una carta al director general de l'empresa, Pedro García, explicant-li les condicions laborals als barracons on s'elaboren els programes de TVV. Un any abans li van enviar una carta de semblants característiques al cap de recursos humans, David González Wonham. Cap de les dos no ha rebut resposta. Si vols conèixer en quines condicions es treballa en TVV, ací pots llegir la carta.\nSobre fraus i estafes\nA igual treball, igual salari. Les persones que realitzen una tasca pròpia d’un grup o categoria professional superior a la que consta en el seu contracte tenen dret a cobrar d’acord amb el treball real que desempenyen. L’empresa combina el frau amb el robatori. Fa frau, per exemple, quan fa als periodistes o realitzadors un contracte de guionista per evitar la borsa de treball. I els roba quan els paga com si realment foren guionistes. Els roben més de sis mil euros a l’any. Volem acabar amb esta situació i que els tornen els diners que han deixat de percebre. Clica ací si en vols saber mes.\nDe 9, la privatització\nNo intentes enganyar-te perquè el PP no amaga les seues intencions. Si els populars guanyen les pròximes eleccions generals modificaran la Llei de Tercers canals per privatitzar les ràdiotelevisions autonòmiques. No es tracta de resucitar històries velles. Esta notícia és del passat 12 d'octubre. De veres eres tan il.lUSO que penses que aquesta informació només afecta a Telemadrid? El dia 26 hi haurà eleccions sindicals a RTVV. És el moment de pensar a qui voldries tindre al teu costat si les coses es posaren malament. Posar la rabosa a guardar el galliner és una mala idea.\nUN NADAL DIFERENT (clica sobre la foto)\nEL SUPREM CONDEMNA CANAL 9\nL'Alt Tribunal ha estimat el recurs presentat por una dona que exercia la naturopatia i que va ser gravada amb càmara oculta, sense ella saber-ho, per un periodista que es va fer passar per un possible pacient l'any 2000. Ací pots llegir la notícia completa.\nRTVV PRIVATITZA "SENSE FILTRE"\nSense vergonya. L’empresa ha fet una nova retallada de la producció propia i ha regalat a una productora privada la realització de Sense Filtre. Un programa que tenia un cost minim. “Sense filtre” era ja un clàssic de Punt Dos. Portava 9 anys en antena traslladant als espectadors valencians l’actualitat cinematogràfica i, especialment, el món del cine valencià. Els primers cinc anys del programa es va especialitzar en curts. Des del 2004 es va ampliar a tota l’actualitat cinematogràfica. Era un programa fet, en una gran part, pel personal de plantilla i amb un cost mínim. Però la direcció de TVV ha decidit desfer l’equip i concedir a una productora privada la realització d’un nou programa de cine que s’anomenarà “Ficcionari” i que comença demà. La decisió encaixa en la línia de l’empresa de privatitzar la pràctica totalitat de la graella de programació de Canal 9 i Punt Dos. A hores d’ara el departament de programes de la casa només fa cinc programes de producció pròpia: “Guamipi”, “Encontres”, “Matí, matí”, “En exclusiva” i “En connexió”. Esta temporada, a més de “Sense filtre”, també ha caigut de la graella el programa “Trencadís” mentre que l’any passat van desaparéixer “Solidaris” i “Babalà”. La caiguda dràstica de la producció pròpia afecta greument el manteniment dels llocs de treball a TVV. En els últims anys, la desaparició dels programes i el seu pas a productores privades ha provocat la rescissió de contractes de centenars de treballadors i la pèrdua d’una gran part del capital humà de l’empresa. Des de la secció sindical de la Intersindical a RTVV considerem inadmissible esta decisió de l’empresa en la situació econòmica en què es troba RTVV i reiterem que esta empresa té personal i infraestructura suficient per realitzar molta més producció de la que s’està fent. Considerem, per tant, que la decisió de privatitzar el programa de cine és inexplicable i no avança en la busca de solucions per al futur econòmic de RTVV.\nEL QUE CAL SABER DEL CONVENI\n- Comparació, línia a línia, del conveni actual amb l'acord signat per USO i UGT\n- Quines diferències hi ha entre el conveni actual i l'acord signat per USO i UGT?\n- Què és un conveni extraestatutari?\n- Com treballar 60 hores en una setmana sense generar ni una hora extraordinària?\n- Per què es van trencar les negociacions?\nMANTÉ LA SEUA PARAULA?\nEls sindicats CCOO, Intersindical i CGT hem demanat al Director General de RTVV la represa de les negociacions per aconseguir un conveni col.lectiu per a la nostra empresa. A més, els 3 sindicats li hem sol.licitat una reunió urgent per analitzar la situació creada després que l'empresa, USO i UGT firmaren un pacte extraestautari. Com podeu vore al vídeo, el Director General assegurava la setmana passada a les Corts que volia firmar un conveni col.lectiu amb tots els sindicats. Manté la seua paraula?\nLA CABRA QUE VOL VENDRE UGT\nUGT ha fet públic un document on especula sobre l'acord que ha firmat amb l'empresa juntament amb USO i dóna a entendre que els treballadors que s'hi adherisquen conservaran els drets inclosos en l'actual conveni i, alhora, les millores pactades per ella. Doncs no: o una cosa, o l'altra.\nAfirma que la inclusió de l'art. 15-5 de l'Estatut dels Treballadors sobre la conversió de contractes temporals en indefinits “dóna una eixida mitjançant acord públic al que en el VII conveni es va fer sense publicitat”. Primera: un conveni extraestatutari no és un acord públic ja que no va a cap registre i de fet no obliga l'empresari. Segon: UGT hauria d'explicar en què es basa per afirmar que l'empresa ha aplicat l'esmentat article. Que més voldríem!\nLa UGT hauria d'explicar que la borsa de treball no ha funcionat fins ara perquè l'empresa no ha volgut que funcionara. I a continuació, per què pensa que ara va a ser diferent amb un conveni que encara obliga menys a l'empresa.\nDiu que es manté el poder adquisitiu però en el document no es concreta res.\nA UGT no li preocupa que l'empresa puga pactar jornades diferents a les incloses en el conveni sense control sindical. A nosaltres, sí.\nDiu UGT que es lliuraran tres dies més a l'any. No diem que siga mentida, però això no està en el text firmat.\nUGT és capaç d'afirmar que totes les hores que passen de les 35 setmanals són extraordinàries a pesar que l'acord assenyala textualment que ho seran “aquelles que superen les 40 hores”.\nConcreta millores en els permisos, però no diu que queden per sota del Pla Concília de la Generalitat.\nUGT s'ha afegit al discurs d'USO d'afirmar que no cobrar hores extraordinàries millora l'ocupació estable. El que podria millorar l'ocupació és no fer-les. Que no té res a vore amb fer-les sense cobrar-les, que és el que pretén l'empresa.\nI ens quedem sense saber que pensa UGT del còmput mensual, la flexibilització de jornada i horaris,la retallada al dret de trasllat, l'obligació del treballador de passar per la paritària abans de presentar un recurs contra l'empresa i moltes coses més.\nPer a UGT, tot l'acord està molt bé. La seua, és la fe del convers.\nNO PODEM APARCAR\nFalten places a l’aparcament del CPP de Burjassot. Els treballadors de torn partit han de aparcar al solar del Parc Científic de la Universitat o fer cua entre 20 i 40 minuts a la porta de l’aparcament amb el perill que això comporta a causa de la densitat de trànsit que té la via d’accés . Proposem habilitar el solar que té l’empresa al costat del centre de formació on hi hauria lloc per a uns cinquanta cotxes. Demanem també establir la preferència dels treballadors de l’empresa sobre eles empreses alienes i productores que omplin l’aparcament. La Intersindical ha plantejat este problema en la Comissió Paritària del dia 16 però l’empresa no ha volgut tractar-la al.legant que no havia tingut temps per estudiar-la. Tornarem a presentar-la.\nUSO: PEROGRULLADES QUE FAN HISTÒRIA\nUSO diu en el seu últim comunicat açò: “Igualdad de derechos: la propuesta de convenio garantiza que todos los trabajadores gozarán de los mismos derechos, sin diferencias, salvo las previstas en la legislación vigente”. A nosaltres també ens agraden molt les perogrullades i les obvietats. “La vaca es un animal todo forrado de cuero. Tiene las patas tan largas que le llegan hasta el suelo”.\nLa vida a Guantánamo es fa cada vegada més difícil. Una olor nauseabunda s’escampa per part de la planta baixa sense que es conega si és la descomposició provocada per les pluges o un animal mort als baixos del barracó. Al primer pis, un grill cantarí s’havia colat als aparells d’aire condicionat i destrossava des de feia dies l’oïda dels treballadors fins que algú ha agafat la decisió d’utilitzar un insecticida. John Mc Cain i Barack Obama han promés el tancament de Guantánamo. Ens adherim a la proposta dels candidats nord-americans.\nLA MISÈRIA DE CADA DIA\nEls informatius de Canal 9 no no informen sobre les mobilitzacions ni sobre les multitudinàries manifestacions que es feren dijous passat contra l’ordre el Govern Valencià d’impartir en anglés l’assignatura d’educació per a la ciutadania. I això, a pesar que hi havia una unitat mòbil de TVV a les portes del Palau de la Generalitat per a cobrir una reunio de Serafín amb representants d’altres conselleries. Els nostres directius pensen que el que no ix a Canal 9 no existeix, però l’únic que aconsegueixen és fer el ridícul perquè tots els informatius de la ràdio i la televisió i tots els diaris es feren ressó en les seues portades. Quina misèria!\nLES CORTS REBUTGEN TRES PROPOSTES SOBRE EL CONTRACTE PROGRAMA\nLes tres van ser presentades pel PSPV en el debat de política general i no van prosperat pel vot en contra del PP.\n1- Les Corts Valencianes insten al Consell de la Generalitat a garantir, en el Contracte Programa que s’aplicarà a RTVV, un nivell mínim de producció pròpia vinculada a les emissions i a ampliar l’oferta de RTVV per tal d’assegurar l’estabilitat de les plantilles a través d’una major oferta de qualitat.\n2- Les Corts Valencianes insten al Consell de la Generalitat a que el Contracte Programa que s’aplicarà a RTVV servisca per contribuir a liderar el sector audiovisual valencià, atorgant la prioritat imprescindible a la producció pròpia.\n3- Les Corts Valencianes insten al Consell de la Generalitat a incloure, en el Contracte Programa que s’aplicarà a RTVV, a més dels compromisos econòmics de finançament per part de la Generalitat, els valors que haurà de traslladar a les respectives programacions: assegurar el pluralisme polític, religiós i cultural; ser model de credibilitat i independència; fomentar el debat plural sobre qüestions d’interès públic; fomentar la cohesió social; contribuir a la normalització lingüística i cultural; impulsar el coneixement dels valors democràtics o fomentar la solidaritat, la participació i l’esperit crític.\nA Guantànamo ens xuclen la sang\nLiteralment, una plaga de puces ataca cames, turmells i altres parts delicades de la redacció de Canal 9 que es troba confinada als barracons provisionals!!, més coneguts com territori Guantànamo. Els efectes ja els han pogut comprovar bona part del treballadors: picades, erupcions i urticària. Les preguntes que ens venen al cap són: Després de congelar-nos els sous des de gener, esta és la nova estratègia de l'empresa per desfer-se del personal?\tHi ha més insectes a la casa, com per exemple, xinxes, aranyes tipus viuda negra o, fins i tot, les temudes lladelles i els agressius polls púbics?. Mesures de prevenció: compreu repel.lents d'insectes fins que facen el tractament oportú, si vos piquen acudiu al servei mèdic, demaneu un informe per escrit i ens ho porteu a la secció sindical. I sobretot, quan fumiguen, assegureu-vos que no vos pillen dins, que hi ha moltes maneres de reconvertir la plantilla.\nInforme d'Ernst & Young sobre RTVV\nUs aconsellem una atenta lectura a l'auditoria d'Ernst & Young que descriu la situació a la que els gestors de la RTVV han dut a l'empresa. Dimissions d'algú? Per a què?\nTesi doctoral sobre la manipulació a RTVV\nUna investigació universitària demostra els mecanismes de manipulació informativa que sistemàticament practica Canal 9 a favor del PP.\nHAN CANVIAT DE PREDICADORA PERÒ EL SERMÓ ÉS EL MATEIX I EN CASTELLÀ\nA C9 no podràs vore-ho\nImatges del Palau de les Arts censurades per C9\nCamps fuig quan no li pregunta C9, la televisió "amiga"\nVolem informació de qualitat, no propaganda política\nA RTVV JA TENIM PATRÓ\nCompromís proposa a les Corts la creació del Consell Assessor de RTVV\nCompromís proposa que el Consell assessor estiga format per tres representants del comité d’empresa de RTVV; un representant per cadascuna de les empreses que formen l’ens; tres membres del Consell de Cultura; un representant per cadascuna de les Diputacions; tres representants a proposta de les associacions d’usuaris i consumidors; un representant per cada Universitat valenciana i tres membres designats pel Consell de la Generalitat entre persones que no ocupen càrrecs polítics.\nCristina Tàrrega torna a C9, et sona?\nA Infotelevisió sí som notícia\nIntersindical, la primera força de l'administració valenciana en vots\nLa Intersindical a RTVV Powered By Red White Web 2.0 Blogger Template Originaly by Carl Mason | Jack Book


Mig milió de cotxes a les carreteres en la primera "operació sortida" d'estiu\nEl Servei Català de Trànsit preveu que al llarg d'aquest cap de setmana mig milió de vehicles sortiran a les carreteres catalanes amb motiu de les vacances de juliol. La gran majoria d'aquests cotxes sortiran de Barcelona i la seva àrea d'influència, entre la tarda de divendres i tot el dissabte. Les vies més complicades seran les que van cap a la costa, especialment l'AP-7. La circulació per l'A-2, entre Cornellà i Sant Joan Despí, i entre Abrera i Esparreguera; la B-20, entre Cornellà i Sant Boi; la B-23, entre la Diagonal i Esplugues; la B-30, a Cerdanyola; la C-31, entre el Prat i Castelldefels, i la C-32, entre Sant Boi i Viladecans i entre Sitges i Sant Pere de Ribes, tampoc serà senzilla.\n29/06/2007 - 19.34 Actualitzat 30/06/2007 - 00.57\nEn canvi, Trànsit vaticina que l'"operació tornada" del cap de setmana serà menys complicada que el retorn de diumenge passat, després de la revetlla de Sant Joan. Això és així perquè, en molts casos, els viatgers ja no tornaran a Barcelona perquè passaran les vacances en una segona residència.\nAsseure's correctament pot evitar moltes complicacions en cas d'accident, segons un estudi\nUn atropellament ha obligat a tallar la circulació de trens entre el Masnou i Mataró


Jordi Tiñena, professor, ciutadà, escriptor\nLa Casa de les Lletres de Tarragona ha organitzat l'exposició itinerant "Jordi Tiñena, professor, ciutadà, escriptor" itinerant sobre la vida i obra d'aquest tarragoní il·lustre, recentment finat, la qual visitarà diferents espais i institucions destacades de la ciutat durant els propers mesos.\nDes de la biblioteca del nostre centre hem aconseguit que l'Institut Comte de Rius participi com a entitat col·laboradora en aquesta activitat cultural. L'exposició es podrà gaudir al hall principal de les nostres instal·lacions des del 15 de setembre fins al 30 d'octubre. Actualment la pots veure al Hall del nostre centre.\nQui era en Jordi Tiñena?\nSi vols més informació, a part de visitar l'exposició, pots fer un clic al seu perfil de TINET: http://usuaris.tinet.cat/jta/ on podràs veure una petita ressenya de les seves noveles històriques i de novela negra.\nVisita l'exposició i digues-hi la teva\nEtiquetes de comentaris: 2019 Exposicions


marfanta.com: Més d'un miler de persones visiten l'exposició d'escultures 'Llavor ebreca al Palau'\nMés d'un miler de persones visiten l'exposició d'escultures 'Llavor ebreca al Palau'\nTORTOSA (Baix Ebre).- L’exposició 'Llavor ebrenca al palau. Patrimoni escultòric dels segles XIX i XX' va tancar portes aquest diumenge, 27 de juliol, amb un balanç molt positiu. Més d’un miler de persones han visitat la mostra que es va inaugurar el passat 27 de juny i que, durant els últims quatre dies, ha ampliat els horaris coincidint amb la Festa del Renaixement. Així, un dels dies que més visitants han passat per l’exposició ha estat aquest dissabte, 26 de juliol. També s’ha fet una important difusió a través de les xarxes socials, concretament s’ha creat una pàgina de Facebook, que en poques setmanes ha aconseguit 269 seguidors i un abast mitjà de més de 600 persones.\n“Estem molt satisfets de la resposta del públic i del ressò que ha aconseguit l’exposició. Creiem que la informació sobre l’important patrimoni escultòric de les Terres de l’Ebre ha arribat a molta gent i aquest era el nostre objectiu principal”, ha explicat la comissària de 'Llavor ebrenca al palau', Núria Gil, doctora en Història de l’Art i professora de la Universitat Rovira i Virgili. “Creiem que ha estat interessant perquè ha servit per donar a conèixer una mica més l’important patrimoni cultural que tenim a les Terres de l’Ebre”, ha manifestat per la seua banda el director dels Serveis Territorials de Cultura a les Terres de l’Ebre, Ferran Bladé.\nOrganitzada pels Serveis Territorials del Departament de Cultura a les Terres de l’Ebre com l’acte central del Departament per commemorar el Tricentenari a l’Ebre, l’exposició ha estat instal·lada al Palau Oliver de Boteller de Tortosa i ha reunit en un mateix espai una quarantena de peces (escultures, dibuixos, pintures, gravats) de catorze artistes ebrencs dels segles XIX i XX, entre els quals hi ha Agustí Querol, Inocenci Soriano-Montagut, Julio Antonio, Santiago Costa o Víctor Cerveto. Tots ells són autors que es van formar i germinar a l’Ebre, però que van triomfar fora i que actualment compten amb un reconegut prestigi nacional i internacional i algunes de les seues obres es conserven i s’exposen als principals museus de l’Estat, del continent europeu i del món.\nL’exposició ha estat possible gràcies a la implicació de moltes institucions com els ajuntaments de Tortosa, Amposta i Móra d’Ebre, el Museu d’Art Modern de Tarragona, el de Tortosa i el de les Terres de l’Ebre i l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona, a Tortosa. A més d’un col·leccionista privat que ha cedit algunes de les peces exposades. Ara, una vegada desmantellada la mostra, la comissària ha obert converses amb d’altres institucions de Catalunya i de fora perquè l’exposició es pugui traslladar a d’altres llocs. La mateixa comissària apunta que també seria interessant anar més enllà i organitzar una exposició monogràfica sobre Agustí Querol a la seua ciutat natal, Tortosa.


Es desclou la tenebra...: 20111218\nAles que apropen\nLa pell dels núvols, l'ombra.\ni la boira és fidel com el meu esperit\nL'Eustaqui s'adona aviat que no ha estat bona idea voler-se estalviar els peatges abusius del túnels de la C-32, i agafar el traçat ple de corbes amb ràfegues de vent constants és l'afegitó d'aquesta boira que persisteix dia rere dia i que no escampa. Potser avui... Malgrat tot, els seus pronòstics personals no són gaire esperançadors perquè es tenyeixen amb el seu tarannà depresiu i, inclús, pessimista que sempre l'ha caracteritzat. Des que té ús de raó i memòria per recordar-ho...\nL'Eustaqui és aprensiu, un xic hipocondríac i, segons la seva dona, controvertit dins de la seva introversió. Perquè rarament se'l convenç al cent per cent si no ho veu clar des del bell començament. Però si alguna cosa se li fica entre cella i cella... I aquesta boira no ajuda a treure's del cap una idea que li ronda massa vegades els darrers dies... Un clàxon potent, l'embalum d'un camió que gairebé frega el minúscul turisme que condueix, un gir a la dreta després del cop de volant per esquivar l'ombra d'una corba inesperada. Aquestes sorpreses el desperten dels pensaments. Per això també, intueix que avui tot plegat és una suma de despropòsits. Des que ha posat el peu a terra.\nL'Eustaqui s'adona aviat que no ha estat bona idea llevar-se avui en topar contra el mur de protecció i notar com el vehicle cau al buit, penya-segat avall. Ni que hagi demanat cita, en secret de la dona, per treure's la boira dels ulls a la Clínica Barraquer.


Els avions - Gabriel Salvadó - Els avions - Gabriel Salvadó\nVaig veure un avió.\nI diràs: “I a mi què?”.\nAls anys setanta, hi havia menys avions. Per tant, quan un nen en veia un, era normal que cridés: “mira, un avió!”.\nFins aquí s’entén, oi?\nEscric això durant la pandèmia de la COVID, perquè et situïs:\nNo fa gaire, vaig veure un avió al cel.\nNormal, perquè els avions volen. El fet extraordinari és que em va fer molta il·lusió. No me’n feia tanta des que era petit.\nI vaig sentir l’enyorança de les coses que no podem fer com abans, com ara anar a les llibreries a remenar, fer un cafè amb amics, o viatjar.\nVaig enyorar els avions.\nNo perquè jo hagi viatjat gaire, que no, ni perquè m’agradin especialment… Al viure a prop del Prat, sentir avions més aviat em sobrava.\nNo, va ser una cosa més profunda, com si de cop m’encenguessin el llum del menjador i veiés què estava menjant.\nDe cop, vaig ser conscient de l’estat de les coses, d’on som i què està passant.\nVaig sentir “el retrocés”.\nAra no hi ha gaires avions. Això és una frase molt simple i fàcil d’entendre, però el que hi ha més enllà, el sentit real, és una gran sacsejada.\nSi ets molt jove no entendràs això, però vaig sentir que tornàvem a ser als anys setanta (o vuitanta, va).\nVaig veure clar que potser mai més hi haurà tants avions com hi havia. Que perdrem coses que teníem, que en guanyarem d’altres que no havíem tingut mai.\nQue som al futur.\nI, de cop, vaig trobar a faltar anar al teatre, a comprar el que sigui que no necessiti, anar a restaurants que no he anat mai, quedar amb amics que no tinc, i tot això que ja sabem, que hem repetit tant.\nI anar amb avió.\nAquest any terrible, tu també trobes a faltar “fer la vida normal”.\nAixò vol dir anar al cine, fer vacances, reunions innecessàries, anar a comprar al centre, entrar a la llibreria a remenar, anar al metge a fer-se una revisió anual.\nEt fa l’efecte que “necessites” reunir-te amb gent, anar a sopar fora, a ballar a hores intempestives.\nI en dius “sentir-se viu”.\nEn el fons, saps que és una bajanada, perquè et pots sentir viu sense tot això.\nNo; el que trobes a faltar no és això.\nSi busques, si et respons amb franquesa, t’adones que cap d’aquestes coses és imprescindible, “necessària” de debò.\nPer tant, el que enyores és una altra cosa. No és viatjar, ni els els avions. T’agrada molt viatjar, i ho trobes a faltar, esclar que sí.\nPerò el que REALMENT enyores és la POSSIBILITAT de poder-ho fer.\nEnyores poder triar. No enyores veure els teus amics, sinó el ser lliure de veure els teus amics o no.\nTenir l’opció d’anar al teatre, encara que no vulguis veure aquella merda. Enyores que facin aquella merda al teatre, i tenir l’opció de no anar-hi.\nPoder anar amb avió a aquell país brut i incòmode, i tenir l’opció de no fer-ho. Poder NO comprar aquella merda de llibre guanyador d’aquella merda de premi. Poder NO anar a veure el cosí plasta que no té res a veure amb tu.\nEnyores poder triar NO fer coses.\nEnyores el progrés.\nAixò és el que vaig sentir l’altre dia al veure l’avió al cel.\nPer comptes de pensar: “Mira, un avió!”, vaig pensar: “ostres, el progrés que teníem i no tenim!”.\nAllò que ens permetia viure amb comoditat, gràcies a la ciència i als grans descobriments: viatjar, la literatura, l’art, els drets civils, la higiene, l’atenció mèdica.\nAllò que ens va costar tants segles d’assolir.\nEncara que no ho féssim servir, teníem la possibilitat de desplaçar-nos a on volguéssim i quan volguéssim.\nVols barats, llibreries, botigues innecessàries, anar al metge a fer-te un cony d’analítica, veure cada dia aquell imbècil de la feina, al cine a veure aquella merda de pel·li només perquè els altres hi volien anar…\nNo preocupar-te de com serà la setmana que ve, sentir-te emparat per l’administració, tenir la família a prop quan vulguis.\nEnyores el que tenies.\nI potser llavors no ho valoraves prou, o sí. Però ara ho veus diferent. Ara ho veus “imprescindible”, encara que no ho sigui, perquè no ho tens.\nPerò tens el més important, i aquesta enyorança no t’ho deixa veure.\nTens la vida.\nI encara hi ha avions. Mira’ls bé, ara pots. No serveix de res lamentar-se del que es tenia. N’hi ha que fa gairebé un any que s’estan queixant. Però tenen els pares, o els fills, o el cos, la salut, la respiració…\nNo sóc ningú per aconsellar, jo. Tu sabràs què fas. Jo només t’explico el que vaig sentir al veure un avió al cel.\nI tu, ¿què sents?\n5 comentaris a “Els avions”\n07/12/2020 a les 13:37\nUna reflexió guai que ajuda a reflexionar, que és una cosa que ara podem fer. Aprofitem-ho.\nSempre s’enyora allò que ara no pots fer, quan això passi enyorarem allò que ens impedia triar si fer o no fer.\nPotser, però, haurem après a deixar de fer coses que abans vèiem obligatòries – ara impossible- i després serà més fàcil deixar de fer si no ens vénen de gust.\nMolt guai, Gabriel, gràcies!\n12/12/2020 a les 18:08\nTens raó. Estem perdent massa temps queixant-nos, i potser podríem d’aprofitar aquesta situació per reflexionar sobre això que dius.\n11/12/2020 a les 16:02\nDoncs sento que estic aprenent a encaixar el que toca a cada moment.\nSóc -encara- un motor explosió i ara, per força, en transformació cap a un motor dièsel i, mira, cada cop aprecio més aquest fer més conscient, menys accelerat, de més qualitat que fa gaudeixi més de cada cosa, per petita que sigui malgrat els ais i oiss del meu voltant.\nI és que he decidit no queixar-me tant i entomar el que vingui esportivament.\nPotser havíem perdut una mica el nord i ara, com en tot, per força ens hem d’espavilar a recalcular la nostra ruta de vida.\n12/12/2020 a les 18:09\nN’anem aprenent com podem, Núria! Per a mi està sent un any molt especial en aquest sentit.\n12/12/2020 a les 18:06


L'Alt Empordà, un any després de l'incendi - Diari de Girona\nL'Alt Empordà, un any després de l'incendi\neditorial 23.07.2013 | 10:24\n«Però encara no hi ha, tot i que se n'ha parlat molt, una política forestal efectiva que ajudi a mantenir nets els boscos»\nAhir es complia un any de l'incendi que va arrasar més de 10.000 hectàrees a l'Alt Empordà i va causar la mort de quatre persones; els pobles afectats van recuperant la normalitat, però els danys del foc encara són evidents i es mantenen els problemes que va posar de manifest.\nEls municipis que més van patir els efectes de l'incendi d'ara fa un any el van rememorar ahir amb activitats diverses, que s'allargaran durant els propers dies. Sense tots aquests actes, el record de les flames hauria estat igualment present a la zona, perquè la seva petja és encara ben visible, i els efectes de les destrosses que van provocar trigaran molt temps a poder ser superats, si és que mai ho són del tot. En els últims dotze mesos, els veïns que es van veure afectats han mirat de tornar a la normalitat, però hi ha danys i pérdues irreparables; els ajuntaments han treballat de valent per arreglar els danys causats per l'incendi, però encara han de rebre bona part de les ajudes que van sol.licitar als Governs de la Generalitat i de l'Estat; i alguns dels problemes que va posar de relleu aquella tragèdia, especialment les deficiències de la política forestal i la permissivitat amb situacions urbanístiques irregulars, són molt lluny d'haver quedat resolts. Al marge de les actuacions humanes, la natura també ha fet la seva feina i hi ha arbres que van quedar cremats pel foc que han tornat a brotar; en molts casos és només un miratge, perquè els arbres estan en realitat morts, però almenys el fenomen ha tornat el color verd a un territori en el qual fa un any dominaven el gris i el negre de les cendres. Sobre aquestes cendres s'han reconstruïts cases, equipaments i negocis que el foc va arrasar, i també s'ha començat a bastir un futur en el qual hi hagi més prevenció contra el foc: en molts municipis afectats s'han posat en marxa actuacions d'aquesta mena (eiminació d'arbres propers a les cases, recuperació de zones de pastura, consolidació d'espais sense vegetació a l'entorn dels pobles...). Però encara no hi ha, tot i que se n'ha parlat molt, una política forestal efectiva que ajudi a mantenir nets els boscos, un dels principals problemes per resoldre. També hi pot tornar a haver sequera i tramuntana, és clar, però això són fenòmens naturals i no s'hi pot fer res. Però hi ha errors que sí que es poden esmenar. I cal fer-ho.


La finestra: La Costa del silencio i altres\nNo em pregunteu per què penjo ara aquesta cançó, que no ho sé ni jo. Simplement, avui m'he llevat, i he recordat Mago de Oz, i he començat a buscar a l'Spotify... I ha estat com tornar un any enrere, quan escoltava els vídeos al Youtube, buscant d'un en un. M'he sorprès a mi mateixa al descobrir que encara em sé alguna de les lletres! No sé quan els vaig deixar de banda, als pobres, però el cert és que ho vaig fer. Així que avui m'he dedicat a tornar-los a escoltar, amb les seves melodies enganxoses i els crits del cantant. I m'he adonat que em segueixen agradant tant com abans. Podria posar moltes cançons seves, però seria saturar l'entrada de vídeos, i tampoc es tracta d'això... Així doncs, he triat la Costa del silencio, que em sembla una cançó preciosa i plena de força. Recordo que la vaig descobrir gràcies als nois del grup, que me la van passar, i a partir d'aquí, tota la resta. Com la de Hoy toca ser feliz, que és una dosi de postivisme directa a la vena. O La rosa de los vientos, una cançó preciosa. També he redescobert La voz dormida, que vaig tocar amb la flauta a l'orquestra de l'institut, i que tant m'agradava. I bé, Somewhere over the rainbow, que és una cançó que em toca la fibra la toqui qui la toqui i sigui la versió que sigui.\nPotser sembla una entrada estúpida, però necessitava recollir aquestes cançons totes juntes a algun lloc, i per alguna cosa el bloc és meu... xD\nPublicat per Liju a 15:40\nCandara Yaren 17 de gener de 2011 a les 16:58\naix, els adolescents som absurds...\nTenim problemes morals i en comptes de mirar al nostre voltant, i veure que els altres tambe en tenen, el que fem es amagar-nos i patir. Jo crec que si parlessim mes del que ens preocupa, en comptes de parlar de coses tant superficials com el temps, no serien tan desgraciats i la vida seria molt millor dde pair.\nPero l'home esta fet d'errors, i els errors estan fets per l'home.\nRYAN SCOTT 30 de gener de 2011 a les 13:20\nCom a mi em passa, tots els dies estic escoltant música i quan em ve una melodia al cap, que l'escoltava fa molt el busco per youtube i no saps el temps que ha passat fins l'última vegada, a vegades em posa una mica trist quan veig que ha pasat molt de temps ... Molt trist.


Un total de 553 persones de 195 nuclis familiars participaran demà dissabte, 4 de març, en la 13a Jornada de Campus Oberts per a famílies de la Universitat de Lleida (UdL), en la primera de les dos sessions programades per aquest curs. La propera tindrà lloc a finals d'abril. La xifra de visitants suposa un augment del 13% respecte a la mateixa sessió del 2016 (448 visitants).\nAquesta jornada s'adreça a les famílies d'alumnat de Batxillerat i Cicles Formatius de Grau Superior que estiguin interessats a cursar estudis universitaris a la UdL. Organitzades pel Vicerectorat d'Estudiants, el Servei d'Informació i Atenció Universitària (SIAU) i els propis centres, tenen com a objectiu donar a conèixer la Universitat de Lleida i proporcionar un primer contacte amb l'entorn universitari als pares i mares de futurs alumnes.\nLa majoria dels participants en la primera sessió de la jornada provenen de la província de Lleida (295) i la resta, de les altres demarcacions de Catalunya, l'Aragó, les Illes Balears, el País Basc, La Rioja, León i Andorra. Alguns d'ells aprofiten per conèixer diferents centres de la UdL. El que rebrà més visites és la Facultat d'Educació, Psicologia i Treball Social (137), seguida per l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (112), la Facultat de Medicina (96), la Facultat d'Infermeria i Fisioteràpia (81) i la Facultat de Dret, Economia i Turisme (74).


Violencia i desembar\n¿Desencadena la violencia el desembarcament?\nMetge traumatòleg, retirat des de l'abril de 1985, als 69 anys. Membre de les Joventuts d'Esquerra Republicana abans de la guerra, quan tornpa de Mèxic va formar part de la Junta Democràtica. Desprès, vicepresident del PSP de Tierno. Fervent partidari de la unitat dels socialistes es retirà de la política. L'any 1977, però fou presentat pel PSOE, com a candidat independent per al Senat a la primera legislatura democràtica. Fou elegit.\nSimplement l'accentuà. La violència es desencadenà des del primer instant. La persecució de persones sospitoses de ser d'esquerres i progressistes començà el primer dia del cop. No crec que això sia doscutit per ningú. Morts, també n'hi va haver des del primer dia.\nEl desembarcament propicià un augment quantitatiu en morts, però mai es va procedir desgraciadament, d'una forma pacífica. Des d'abans, hi havia un clima de violència continguda. Els fets més immediats a l'Alçament ja tenen caire. Va ser quelcom "natural" als fets. El desembar i el bombardeixos significaren un augment dels excesos passionals.\nJa dic: la violència estava continguda i precedia al cop d'Estat. Quan va fracassar el cop, va desencadenar-se la guerra. I als dos bàndols hi va haver violència. La construcció del país, passava per l'eliminació física dels altres\nAdvocat i periodista mes advocat que periodista per mala sort apostilla ell mateix- prou conegut. Va néixer a Artà l'any 1939. Elegit Procurador a Corts l'any 1974, inspirà un partit de classe autonomista a les primeres elecciions democràtiques, que no reixí. Ocupà durant el govern de Suárez la Secretaria d'Estat per a la informació. No ha tornat participar directament en el joc polític de les illes, desprès d'ocupar la Delegació del Gover de Catalunya.\nJo ho sé molt poc. Només tenc referències sociològiques i literàries. I aquestes referències em fan pensar que el desembarcament no propicià la repressió sinó que aquesta ja estava planificada de molt abans, amb l'organització del cop d'estat. Pot ser, el desembarcament servís d'excusa, una excusa més a aglutinar l'acció i fer despatxar comptes pendents a alguns indrets.\nDiria i tot, des d'un punt de vista teòric, que a mesura que es consolidà el nou règim desprès del reembarcament, la violència deixà de manifestar-se obertament i va prendre una aparença de legalitat. En defintiva, el desembarcament no és més que un episodi dins la repressió planificada des del primer moment, una excusa per a realitzar determinades accions esporàdiques. Perquè desprès del reembarc seguiren els mètodes expedititus, com ja he dit, sota l'aprença de legalitat.


MÁSTERS DEL MULTIVERSO, de Sergi Escolano – Xarxa de Biblioteques de Cornellà\nUna novel·la d’humor al Multivers. Acompanya en Bonifaci en aquesta perillosa aventura i no et conformis amb el fet de riure’t del teu univers. Te’n pots burlar de molts més! Si la Teoria del Multivers és certa, existeixen d’altres universos en què els fets han succeït de manera diferent. Sota les lleis del Multivers poden existir universos on el teu equip hagi guanyat més lligues, lliures de reggaeton i d’altres, on els teus somnis esdevindran realitat.\nTots aquests universos podrien desaparèixer aviat en mans del malvat més cruel de la història. L’única persona que ens pot salvar és un noi de nom Bonifaci, que encara no sap que esdevindrà l’heroi més important de la humanitat. Un llibre per riure sense parar. El tenim disponible al nostre gabinet de curiositats.


Miniposts, bookmarks i clipblog | pofHQ\nMiniposts, bookmarks i clipblog\nFa un temps vaig crear una nova categoria al blog per fer un experiment i encara no n’havia parlat fins ara per que no tenia massa clar si li donaria ús o no, es tracta de la categoria minipost on en el moment de publicar aquest article hi ha 8 mini-posts. En principi és una categoria especial, que no apareix a la portada ni als feeds (rss, atom) i la vull usar per emmagatzemar informació que em fa gràcia tenir al blog, però que no considero important com per a publicar-la a portada, simplement per que és un enllaç per recordar, una tonteria que m’ha fet gràcia o algo que m’he de mirar amb més calma però pel que sigui no he tingut temps… així que totes aquestes coses acaben a la categoria mini-post. Aquesta categoria té un feed rss propi on us podeu sindicar si voleu llegir els meus miniposts.\nTambé he afegit dues seccions noves: Bookmarks i ClipBlog. La secció Bookmarks és un mirror del meu del.icio.us, i la secció ClipBlog és un mirror del ClipBlog de Bloglines on guardo els posts que llegeixo a altres blogs que considero interessants. Aquestes seccions també tenen un rss propi on us podeu sindicar: Bookmarks rss i ClipBlog rss\nPerquè he fet això? Doncs perquè així des de la capsa de cerca del meu blog tinc un lloc unificat per buscar també als enllaços que publico a del.icio.us i als clips que faig a bloglines. La idea inicial va sorgir perquè bloglines al teu clipblog només et mostra els últims 20 clips, i no permet fer cerques als clips antics (molt lleig per un site que pertany a un cercador, Ask Jeeves) i això és molt incomode perquè sempre busco algo que he clipejat fa temps i mai ho trobo. Un cop muntat per bloglines vaig pensar que no costaria molt adaptar-ho també per del.icio.us, i així ha quedat.\nCom ho he fet? Doncs utilitzant 4 plugins per wordpress i tocant una mica el codi per integrar-ho tot. Els plugins son aquests:\nMiniPosts per fer la categoria miniposts, i fer que els miniposts, els bookmarks i el clipblog no apareguin ni als feeds ni a la portada.\nFeedWordpress, per a importar els RSSs de delicious i bloglines, l’he modificat per a que quan importi els RSS els faci directament miniposts, així apareixen ocults. (hint: es podria fer el mateix amb flickr o qualsevol altre site que tingui feed)\nSearch Everything, aquest ja l’utilitzava (permet buscar dintre de comentaris i pàgines estàtiques) i l’he modificat per a que també busqui dintre dels posts ocults, ja que al filtrar-los del loop el wordpress els excloïa de les cerques.\nFinalment Custom Posts Per Page per a augmentar el nombre de enllaços que es mostren a les categories de 10 (per defecte) a 25 que és el valor que he deixat de moment.\nSi voleu baixar-vos els plugins amb les meves modificacions per integrar-ho al vostre blog els he empaquetat tots aquí, que aprofiti :).