La cònsol Laura Mas durant la visita d'obres.\nActualitzada 26/10/2021 a les 06:49\nLa primera fase de les obres de remodelació del carrer Sant Jordi del Pas de la Casa ha finalitzat dintre dels terminis, és a dir, abans que la meteorologia sigui adversa. Ho va informar ahir la cònsol major de la parròquia, Laura Mas, qui va manifestar que fins i tot han pogut començar alguna actuació més que no estava prevista en aquest període inicial de la reforma. “Aprofitant que les obres han anat superbé, hi ha hagut una afectació molt mínima per als comerços, hem decidit acabar tota la voravia fins a l’encreuament del Maià i també hem iniciat les obres en un petit tram a l’altra banda la vorera del carrer Sant Jordi”, va indicar.\nLes obres s’aturaran aquest novembre per l’hivern i es reprendran l’abril del 2022, amb l’arribada de la primavera. El termini marca que els treballs estaran enllestits completament el novembre de l’any vinent.


John Hoffman és CEO i director de GSMA Ltd., on supervisa diverses línies de negocis, incloent la guardonada cartera de fires i congressos de la marca, els seus mitjans de comunicació online, impresos i audiovisuals, serveis de recerca del sector i tota una sèrie de serveis gestionats en xarxa.\nJohn Hoffman aporta a la GSMA més de 25 anys d'experiència en el sector de les telecomunicacions: va ser director de les empreses fastmobile i Roamware i ha ocupat llocs executius a BellSouth, Pocket Communications i SONOFON; a més d'haver estat consultor independent dirigint projectes per a GSMA, BellSouth, Palm, i PCSO entre altres.\nTambé és membre de Future Trends Fòrum, el think tank de Bankinter dedicat als temes que afecten la societat i les empreses espanyoles.\nÉs part dels consells directius de GSMA Ltd. i la Mobile World Capital Barcelona Foundation. Hoffman també és autor de “Wireless Evolution Insider”, i “GPRS Demystified”; és llicenciat en arquitectura per la Universitat de Michigan i té un màster en empresarials per la Universitat de Phoenix, a més de ser arquitecte llicenciat a l'estat de Colorado.


rebaixes: L'INNOCÈNCIA PORTA AMOR I PAU... boli ràpit pintat\nL'INNOCÈNCIA PORTA AMOR I PAU... boli ràpit pintat\nAvui, les il·lusions de tots volaven\ncom ocells dilecte, estimats.\nHo has vist NOIA la innocència\nque portava a cara i cor teu PAU?\nI, els altres, en TU ens culivavem\nPreguntant-te ,ON ETS ?\nPer què has marxat ?\nI hem vist el teu lloc buit\nple del nostre immens neguit...\nAleshores, el teu esperit\nens dava com sempre AMOR I PAU.\nEra el teu lema compartit\nque com ocells volarà sempre\ncaminant al nostre pas.\nNo ha marxat amic Antón,\nnomés ha aixecat ses ales\ni volateja pel teu costat.\nEscolta el seu piular\ni reb amb el vent\nles seves carícies.\n6 de gener de 2012 a les 10:12\nAvui és un dia per enyorar i per recordar més que mai. La innocència que tos voldríem tenir, avui la tenim als ulls de tots els nens.\n6 de gener de 2012 a les 10:55\nLa inocencia en lo que creemos te lleve a sentir el vuelo de los pájaros y su presencia.\nMe gusta el paisaje que has hecho\n6 de gener de 2012 a les 14:41\n6 de gener de 2012 a les 22:19\nAntòn, avui és la nit de les il·lusions infantils que s'ho miren tot amb ulls esbatanats...però també és la il·lusió dels grans , que a través de la mirada innocent de la quitxalla, recorden a les persones amb qui les han compartides d'altres anys...\nUna volada d'ocells els farà arribar el nostre record.\n6 de gener de 2012 a les 22:26


Arrenca la segona temporada de l’OFF Liceu | Revista Musical Catalana\n<La música, primer\nTelèfons mòbils amb talent orquestral en el debut de Ferran Cruixent amb l’OBC>\nArrenca la segona temporada de l’OFF Liceu\nRedaccióon 13 febrer, 2018 /0 comments\nActuació d’Oriol Rosés. © Antoni Bofill\nOFF LICEU-DIÀLEGS MUSICALS. Oriol Rosés, contratenor. Manuel Martínez Minguez i Javier Vilaplana, clarinet; Laia Pujolassos i Oriol Capdevila, violins; Laia Martí, viola; Ferran Bardolet, violoncel. Rocío Martínez, soprano. Antoni Comas, tenor. Núria Andorrà, percussió. Obres de Carlos de Castellarnau, Pedro Pardo i Oriol Cruixent. FOYER DEL LICEU. 9 DE FEBRER DE 2018.\nDivendres 9 de febrer al vespre va tenir lloc la primera cita del cicle OFF Liceu-Diàlegs Musicals, que converteix l’ampli espai del Foyer del Gran Teatre del Liceu en un aparador per a la creació per a veu que hi ha al món musical del nostre país i amb la qual el públic pot establir un diàleg. Una creació variada i força abundant que troba un pas molt estret per l’embut que permet accedir a l’escenari principal del Liceu, i, d’aquesta manera, el Foyer esdevé una mena d’alambí que va destil·lant, en comptades ocasions com aquesta, el licor de la música feta a casa.\nPerò divendres hi va haver una excepció, que no crec que es torni a produir. Va ser la interpretació simultània de dues obres corresponents a dos compositors germans, Ferran i Oriol Cruixent, que van coincidir gairebé en temps i en espai; el primer, en Ferran, estrenant l’obra simfònica Deus ex machina amb l’Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i Kazushi Ono, i el segon, l’Oriol, convidat a l’espai polivalent del Gran Teatre del Liceu amb l’obra per a veu i percussió Zeichen im Sand Duo.\nEstem, doncs, d’enhorabona per als creadors del país, que gràcies a la iniciativa del Liceu poden fer un tast del seu esperit musical amb la programació d’una obra que pugui durar al voltant de vint o trenta minuts, a mode de selfie sonora de la seva obra concebuda per a la veu. Si parlem de veu, hem de parlar de paraula, de poesia, la font inspiradora de les tres obres que vam poder sentir en aquesta primera sessió, que va presentar els compositors Carlos de Castellarnau, Pedro Pardo i l’esmentat Oriol Cruixent. Estem parlant, per tant, de lied, no d’òpera.\nActuació de Rocío Martínez. © Antoni Bofill\nL’OFF Liceu, com el seu nom indica, agafa la idea de les programacions que es fan en un festival fora dels escenaris oficials i que serveixen de plataforma per donar a conèixer nous talents de manera més propera o més informal. Amb aquesta intenció, el Foyer del Liceu es converteix en una mena club de nit o de cabaret on el públic es pot asseure al voltant de tauletes il·luminades amb espelmes, des d’on sentir còmodament les actuacions musicals tot bevent una cervesa o una copa de cava. Això sí, per indicació de Christina Scheppelmann, directora artística del Liceu, les patates xips que ofereixen gratuïtament, és millor menjar-les quan la música no soni…\nPer amenitzar encara més aquest ambient noctàmbul, l’OFF Liceu convida noms de l’escena periodística per presentar els compositors i els intèrprets i animar el diàleg entre ells i el públic. En aquesta primera sessió, la directora del programa Àrtic de Betevé, Anna Pérez Pagès, va ser la mestra de cerimònies, que, mentre entrevistava breument els autors i presentava les obres, semblava que ens transportés a un plató de televisió amb públic assistent i estrelles convidades.\nVivim en uns temps en què els formats s’hibriden de múltiples maneres i donen uns productes performatius, a mig camí entre el concert, l’espectacle i la televisió. Posar-ho tot al mateix sac no sembla orientar-nos gaire, encara que ens faci passar una bona estona. Malgrat tot, la intenció dels compositors es va transmetre d’una manera clara, gràcies, sobretot, a l’esforç i al talent dels intèrprets que hi van participar donant cos a les seves obres. En primer lloc, vam poder sentir el contratenor Oriol Rosés, que amb fil de veu argentat va anar enfilant, vers a vers, el poema Ar’ab la forsa del freis, d’un dels trobadors més coneguts d’Occitània, Raimon de Miraval. A banda i banda d’aquest cantant, els dos clarinetistes Manuel Martínez Minguez i Javier Vilaplana, que aportaven una textura sonora que feia de contrapès i d’embolcall als aguts finíssims de Rosés, oferien un intens arabesc musical. Una obra del palafrugellenc Carlos de Castellarnau, deixeble d’Agustí Charles i també de Ramon Humet i d’Stephano Gervasoni, que va mostrar la seva vessant més preciosista i experimental, d’un ascetisme medieval que s’identificava plenament amb el llenguatge asèptic de la creació més actual.\nCom a contrast, vam tornar a tonalitats identificables i tradicionals, amb quatre poemes de Màrius Torres musicats per Pedro Pardo, un director i compositor que s’ha fet mediàtic a partir del programa Oh happy day i actualment els Homes clàssics a la ràdio i que segueix els passos de la cançó catalana creada a la primera meitat del segle XX amb noms tan insignes com Toldrà o Mompou. Pardo va fer una adaptació de la versió original per a orquestra a quartet de corda, amb membres de la seva Orquestra Victoria de los Ángeles –Laia Pujolassos i Oriol Capdevila, violins; Laia Martí, viola; Ferran Bardolet, violoncel– i amb la soprano Rocío Martínez. En aquest llenguatge dels sons que és la música, hi ha molts idiomes, i el que empra Pardo és senzill i fidel als poemes Paraules de la nit, El combat dels poetes, Cançó a Mahalta i Venus. Sobre el teixit de la corda, que agombolava la paraula i la guiava en diverses atmosferes, Rocío Martínez va interpretar aquestes cançons amb una veu que agafava més cos quan podia arribar a aguts més dramàtics, quan podia sortir de les notes baixes a què tendia la música, de vegades agafant un caràcter recitatiu que semblava donar-li una certa incomoditat per mantenir una impostació i una vocalització prou clares. L’encert de projectar els textos ajudava a introduir-se més a fons en la forma musical que prenia el poema.\nActuació d’Antoni Comas. © Antoni Bofill\nEl tercer i últim d’aquesta primera sessió de l’OFF Liceu va ser un lied en el sentit més clàssic del terme, però concebut amb una estètica totalment encaixada amb la sensibilitat present. D’una banda, el tenor Antoni Comas, que en aquesta obra va mostrar tot el seu virtuosisme escènic i vocal encarnant la veu del poeta maleït Georg Trakl, nascut a Salzburg el 1887 i que es va suïcidar a Viena el 1914, en el seu poema Balada, que Cruixent va rebatejar amb el títol Zeichen im Sand (Signar a la sorra). I de l’altra, la percussionista Núria Andorrà, envoltada d’una autèntica orquestra instrumental de metall, fusta i membranes, en la qual es va submergir la veu de Comas per interpretar un monòleg que jugava amb el deliri i amb la sonoritat, amb l’expressivitat de la cara i de tot el cos per transmetre paraula rere paraula la càrrega emocional d’aquest text. El sons dels instruments entraven en una sincronia perfecta amb la intensitat fluctuant de la veu i, enmig de tota aquesta gamma de sonoritats, hi apareixia el so automàtic d’un metrònom, com si el rellotge vital d’aquella veu, d’aquell ximple que protagonitza el poema, anés marcant el pas del temps, s’anés acostant al final que sempre arriba. Un clímax final que va despertar l’entusiasme del públic i va servir per obrir aquest diàleg entre creadors, intèrprets i assistents.\nSens dubte, al soterrani del Liceu es pot coure molt bona música que esperem que pugui anar emergint cap al cor d’aquest teatre per donar a conèixer a tot el món que a aquesta riba del Mediterrani la creació operística no és una quimera ni una utopia.


Consorci Sanitari de Terrassa - El Consorci Sanitari de Terrassa informa sobre la prevenció de caigudes\nEls dies 15 i 17 d’octubre la Comissió de Seguretat del Pacient del Consorci Sanitari de Terrassa (CST) va col·locar una taula informativa sobre els mètodes preventius que hi ha per evitar les caigudes en la gent gran a l’Hospital de Terrassa, a l’Hospital Sant Llàtzer, a diferents dispositius d’Atenció Primària i a la Plaça Vella (Terrassa).\nA més, es va habilitar un circuit que permetia detectar la fragilitat i el risc de caigudes que té cadascú. L’avaluació del circuit la va realitzar un equip multidisciplinari (metge, infermer, fisioterapeuta i terapeuta ocupacional) de professionals del CST i va entregar recomanacions d’exercicis en funció del risc detectat a un total de 198 participants.\nLes caigudes són un problema de seguretat i poden tenir conseqüències greus. La fractura de maluc és un dels principals problemes de salut en la gent gran i es pot veure afectada la seva autonomia, la seva qualitat de vida i la seva dependència.


Joan Roca - Aprendemos junts\n"El fracàs forma part de l'aprenentatge. És necessari assumir i aprendre dels errors".\nL'aprenentatge perpetu com a mètode.\nEl fet de seguir aprenent ens mou, ens motiva, manté viva la passió necessària per seguir sent creatius, per seguir fent coses noves, per seguir tenint en compte aquest públic que ve al restaurant amb les expectatives molt altes. Així que, afortunadament viatgem molt; anem a molts llocs on hi ha coses noves per veure, per aprendre i, després, aplicar al teu restaurant. És a dir, que és l'ofici de seguir aprenent. Jo he estat durant 20 anys vinculat a la formació. En aquesta mateixa escola a què vam ser un dia a estudiar, jo vaig entrar de professor i vaig estar 21 anys compaginant el que us he comptat de l'evolució del restaurant. Afortunadament, l'escola estava en el barri d'al costat del nostre, amb la qual cosa estava molt a prop i podia anar i ensenyar. Al mateix temps que ensenyava, aprenia. Per a mi, aquests 20 anys de formació van anar, també, una forma de seguir aprenent. Per ensenyar has de saber, has d'acumular coneixement per sentir-te còmode ensenyant, i això t'obliga a seguir aprenent. A més, aprenia i molt, dels meus alumnes, de la gent que venia a aprendre. Tots venien d'algun lloc diferent, com venen ara molts joves de molts llocs del món que venen a aprendre al Celler de Can Roca. És una simbiosi, és un intercanvi de coneixement. Tots tenim unes vivències, i en això de la cuina és meravellós perquè, d'una forma o una altra, tots estem connectats amb l'alimentació, però també amb la cuina. Tots tenim una memòria gustativa, unes vivències i un aprenentatge fet. Compartir-ho és fantàstic, perquè tot el món acaba aprenent d'això. Us animo a seguir aprenent en el que feu perquè aquest és l'ofici més bonic del món, aprendre, del que sigui.\nLa formació i l'aprenentatge són clau per a la vida, per seguir avançant, per sentir-te bé, per sentir-te còmode, confortable en una societat que és exigent, que exigeix reptes, i tu pots anar prenent molta més confiança si dediques temps de la teva vida a l'aprenentatge i al coneixement. Per això hem dedicat temps. No només en el meu cas, que he estat dedicat a la formació durant un temps, també hem emprès projectes formatius. De fet, fa ja quatre anys decidim obrir un espai complementari al restaurant, es diu La Masia. És un lloc de creativitat, d'investigació, però també i, sobretot, de formació. Allà dediquem temps, recursos, mitjans, per formar al nostre equip. A l'equip estable, però també a l'equip que ve i es forma en períodes de quatre mesos amb nosaltres, que és una cosa molt habitual en els restaurants, i que intentem dedicar-los temps i energia perquè puguin, realment, aprofitar aquest temps que passen amb nosaltres. Evidentment, també, viatgem. I quan viatgem, en cada ciutat en què ens instal·lem, estàvem una setmana cuinant, anàvem a escoles de cuina, donàvem classes magistrals els tres germans, que això és un luxe perquè és difícil ajuntar-nos als tres en una aula. I eren classes que jo creo que estaven molt bé, molt interessants perquè intentem comptar tot. O sigui, comptar en una lliçó com és el Celler de Can Roca i com el fem nosaltres allà. És a dir, compartim coneixement. I, després, alguns d'aquests alumnes ens ajudaven a preparar els sopars. És a dir, que coneixien més i millor el que fèiem.\nHi ha moltes maneres en l'actual currículum formatiu, tal com està estructurat, d'aprendre a cuinar, de tenir aquest coneixement ja no només sobre nutrició, que òbviament és molt important, sinó també sobre com transformar els productes, com cuinar que és molt senzill i és molt divertit. És una forma meravellosa de transmetre afecte a la gent que vols a casa teva. Llavors, per a nosaltres és clau, és vital per al futur, perquè les famílies segueixin connectades perquè, a més, hi ha escoles que ja l'estan fent pel seu compte. Si no els donen hores per a la cuina, que seria el seu, agafen les de química i les converteixen en una classe de cuina. Aquesta és la gran aportació, em va semblar una idea fantàstica perquè, certament, molts processos, moltes elaboracions, es poden comptar des d'una òptica química. De fet, la cuina, tu el saps, són reaccions físiques i químiques que es poden comptar des d'un llibre de text. Però és obvi que cal cercar l'encaix perquè jo creo que és clau.\nLa societat actual té interès per la gastronomia. Perquè sap que la gastronomia és molt més, és salut, és economia, és oci, és benestar, és sostenibilitat, és ecologia… Amb la qual cosa, la cuina ja no és només uns cuiners cuinant, té una altra dimensió molt més important. I els cuiners estem aquí, som els actors d'aquest nou món que, de vegades, penso sincerament que estem sobrevalorats perquè hi ha gent en aquesta societat que fa coses molt més importants que els cuiners. Però bo, entenc que el paper que nosaltres desenvolupem ha de veure amb aquest interès de la societat per aquesta dimensió més àmplia que té avui dia la cuina, i que va a tots aquests camps molt més oberts i tot connectats.\nMés de Joan Roca\nPremi Nacional de Gastronomia, Joan Roca dirigeix al costat dels seus germans el restaurant El Celler de Can Roca, guardonat amb tres Estrelles Michelin. Després d'estudiar en l'Escola d'Hostaleria i Turisme de Girona i viatjar pel món aprenent amb els millors, el xef va tornar com professor a la seva escola al mateix temps que seguia experimentant en la cuina del Celler.\nQuin aprenentatge us heu portat de tots aquests llocs i cultures del món que heu visitat?\nAprenentatge i inspiració. Cada lloc era una font d'inspiració que encara ara, després d'uns anys ja d'haver tornat, encara tenim coses en la motxilla per anar traient i van apareixent tècniques que vam veure, coses que vam aprendre, combinacions que estaven aquí i que segueixen, encara, aflorant en la nostra memòria quan pensem plats nous. Per tant, és un bagatge increïble que mantenim. Tècniques i coses concretes. Una experiència meravellosa que fa que tornis convençut que la teva cuina segueix sent la de les arrels, la de la tradició, la cuina amb què has après, la que es fa en el teu entorn, és la base, segueix sent la base, però té cada vegada més inspiració global. El Celler de Can Roca és un lloc màgic, un lloc fantàstic, és com una faula. El comptes ara i sembla un conte. Tres germans que amb esforç, amb treball, però que, a més hem tingut reconeixements inimaginables. Probablement tots els qui es donen a un restaurant en l'àmbit internacional els hem rebut. Amb la qual cosa em sec agraït a la vida, afortunat i, també, m'agradaria llançar un missatge que tot això és possible amb esforç, amb tenacitat, amb treball, amb passió, amb il·lusió… És qüestió de no deixar-se portar pels errors o fracassos que també hem tingut nosaltres i que tot el món comet i que, per tant, cal aixecar-se, tornar, seguir, seguir endavant.\n"Us animo a seguir aprenent en el que feu, aprendre és l'ofici més bonic del món".


Urdangarín i el talonmano | Des de la Mediterrània\nPàgina d'inici › Cultura i Societat › Urdangarín i el talonmano\nUrdangarín i el talonmano\nPosted on 09/12/2011 by Àlex\nSé que sotmeto a la meva imaginació a unes excessives dosis de ficció i que això pot tenir conseqüències nefastes. I sinó, que li diguin al Quixot. A mi no m’agraden les novel·les de cavalleria, però sí que el meu cervell necessita enormes dosis de pel·lícules i de series de televisió. Dic això perquè el cas Urdangarín m’ha recordat a una sèrie i a una pel·lícula.\nLa sèrie és Los Soprano. Per si no la heu vist, m’agradaria dir-vos que es tracta, en la meva humil opinió, de la millor sèrie de la dècada. El protagonista és Tony Soprano, una mena de revisió actualitzada de Michael Corleone; és a dir, Al Pacino a El Padrino. La diferència fonamental és que Toni Soprano té una cita setmanal amb una psiquiatra perquè experimenta crisis d’angoixa. I quina relació veig amb la Casa Real? La dona del protagonista és Carmela Soprano. Es tracta d’un personatge que li perdona al seu marit absolutament tot: infidelitats, crims, actes irresponsables i egoistes… I tot ho fa per mantenir el seu tren de vida i el poder que li atorga les influencies de la seva parella. En teoria, Toni Soprano es dedica a la “gestió de residus” però tothom sap que és una tapadora per amagar la seva vida plena de corrupció. En el cas Urdangarín hi ha tres preguntes que suposo que volten el cap de moltes persones: la infanta Cristina no sospitava res? No preguntava mai d’on sortien aquells diners? És la nostra Carmela? Suposo que ja heu escoltat l’acudit: Urdangarín es dedicava al talonmano. Això sí, presumptament. Era la seva “gestió de residus”?\nLa pel·lícula és Los padres de ella. En aquest divertit film, el Robert de Niro interpreta a un exagent de la CIA que vol examinar amb tot tipus de mètodes al seu futur gendre, a qui dóna vida el Ben Stiller. Hi ha una escena en la qual el pare de la núvia li diu que, si es porta bé, ell li deixarà entrar en el seu cercle íntim, en la seva família. Ho sento per la meva malaltissa imaginació però veig al Rei com una mena de Robert de Niro assegurant al Urdangarín que ja no el vol dins d’aquell cercle. Li pot dir alguna cosa semblant a aquesta: “es un motivo de honda satisfacción anunciarte que ya no eres uno de los nuestros”. I és que la Casa Real comença a ser una casa de ficció.\n‹ Slow science o fer ciència sense blocs ni piulades\nEquip petit o gran? ›\n3 comments on “Urdangarín i el talonmano”\n09/12/2011 a les 17:46\nUna barreja de ficció i realitat que no em sorprendria veure “Próximamente, en los mejores cines”.\n09/12/2011 a les 21:48\nRecordi que Cervantes aprofita les circumstàncies mentals del Quixot per descriure críticament la seva època, de vegades els bojos i els nens són els únics que diuen la veritat que els assenyats no gossen dir.\nAra toca opinar sobre els Borbons i els que els envolten. Bé, crec que en temps de crisi l’Estat hauria de mirar d’estalviar-se despesses inútils, no sé si ho he dit prou clar.\n11/12/2011 a les 17:22\nNo havia sentit això del “Talonmano”. Molt bo.\nBones les similituds que has buscat. Aquest cas em té intrigat. No entenc com algú pot ser tant tonto (si es demostra que ha fet el que la premsa ve insinuant), a no ser que es pensi que és el més llest i en definitiva s’ha passat de llest i de frenada.\nTampoc és de rebut pensar que la seva dona penses que es podien comprar una casa de 6 milions d’Euros amb el sou o els guanys que es poden percebre d’un “no negoci” sense ànim de lucre. A més de la casa imagino que hi havia moltes altres coses i despeses. Per tant, no s’entén.\nTot sembla una burla, la magnitud de la qual ens l’acabarà explicant el jutge i les proves.


Holiday home in Balatonkeresztur 19252 Balatonlelle Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBalatonkeresztur, Balatonlelle, Hongria - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Balatonkeresztur 22 està situat idealment a Balatonlelle; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Balatonkeresztur 22 asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, servei de despertador, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Holiday home Balatonkeresztur 22 és una selecció idònia per a la vostra estada a Balatonlelle.


Arxiu del bloc d'Antonio Balmón (anys 2005-2008): Gràcies per quatre mesos de blog\nAvui vull començar agraint-vos a vosaltres, als que esteu llegint, la vostra atenció. Fa quatre mesos que vaig decidir obrir aquest blog. El vaig plantejar com un nou instrument de comunicació i relació amb vosaltres, amb la ciutadania. Gairebé 2.000 visites en l'últim mes donen fe de què ha estat molt útil per reflectir allò que et vas trobant en el dia a dia, per fer-vos arribar el que penso o percebo sobre la ciutat.\nCom a valoració d'aquests quatre mesos, crec que he de donar les gràcies a totes les desenes de persones que s'han posat en contacte amb mi a través del correu electrònic, a vegades per criticar durament la gestió municipal, a vegades aportant bones idees que hem posat en pràctica. I alguns, molt pocs, només per dir que això era un mer instrument de propaganda i de perdre diners. Bé, com a mínim els he de dir que el cost econòmic és 0, i que respecte a la propaganda, tenen dret a pensar el que vulguin. Jo prefereixo destacar -com a exemple- i felicitar molt especialment, l'aportació d'un veí gràcies al qual vam poder detectar un grup d'adolescents que posaven en risc la comunitat. Amb la seva informació, vam poder actuar de forma ràpida i eficaç.\nCal reconèixer que a vegades m'heu advertit sobre qüestions en què no érem suficientment ràpids, o qüestions de carrer que quedaven oblidades, o també sobre algunes en què la decisió municipal era la correcta, però potser no l'havíem explicada prou bé. En resum, crec que les vostres aportacions al blog serveixen per posar en tensió l'organització municipal.\nPer acabar, vull fer un agraïment especial a totes aquelles persones que han acceptat venir a parlar amb mi sobre algun dels temes que m'advertien. Per a mi és molt important que existeixi aquesta comunicació, directa i sincera. Per conduir aquesta ciutat crec que és imprescindible mantenir-me molt proper, passejar-hi, conversar, acostar-te, reflexionar, atendre, actuar… Seguim en contacte.\nenviat per Antonio Balmón Arévalo a les 11:32\nEl viaducto, en marcha\nNoves dades sobre els indicadors de la renda famil...\nL'Ajuntament de Cornellà rebutja la manipulació i ...\nLa nova estació d'Almeda elimina barreres i obre h...\nEl interés por saber


Amanecer Dorado - El Barrejat - columna de opinión - elperiodic.com\nEls partits nazis, feixistes, de dreta extrema, sempre estan a l'aguait. A vegades no formen encara partit o associació.\nTanmateix, quan la pàtria (l'Ibex-35) es creu que perilla la seua desmesurada pecúnia, llavors aquesta gent, quasi de la nit al matí, com els bolets a aquesta època, apareixen al panorama polític amb molta força, ben untats uns pocs, i molt aborrallonats la majoria.\nI si s'escau, junt als altres "defensors" dels rics, l'exèrcit. Dona un cop d'estat, separen als seus bons de la seua zitzània. Passa el temps i els mateixos que van impulsar el cop, ens porten la seua democràcia. I així, eternament.


UD Taradell - El Femení cau al camp de La Pera\nEl Femení va sortir derrotat aquest diumenge del camp de La Pera per 6 gols 1. El Femení es va veure superat en un dels pocs camps de terra que queden a Catalunya i que per culpa de les pluges de diumenge a la nit, estava poc practicable per jugar a futbol. Tot i l’estat del terreny de joc, les taradellenques no van tenir el dia i es van veure superades totalment pel joc de les locals.\nEl primer gol del partit va arribar al primer minut, per part de l’equip local. En una indecisió de la defensa blanc-i-blava, la davantera feia una passada a l’interior de l’àrea perquè La Pera posés l’1-0 en el marcador. Cinc minuts més tard, en una altra bona jugada de la Pera per la banda, la jugadora local feia una passada de la mort a la davantera local i ampliava l’avantatge en el marcador.\nAl minut 14, el Taradell semblava que reaccionava i amb una bona passada a l’espai de Marta Ramonet, l'aprofitava Laura Masramon per definir a gol i retallar distàncies.\nL’alegria de les taradellenques no va durar massa. De fet, en una jugada idèntica que el segon gol, al minut 22, La Pera feia el tercer i posava el 3-1 a l’electrònic i, al minut 28, les gironines deixaven molt ben encarrilat marcant el quart gol en un xut potent des de fora l’àrea. La primera part no va tenir gaire més història. Només un xut de Sílvia Ylla, que va poder aturar la portera local.\nA la segona part, el Taradell va voler buscar el gol que els tornés a posar en el partit. Al minut 5, Laura Masramon va estar a punt de tornar a marcar, però en aquesta ocasió, no aprofitava una bona passada de Sílvia Ylla i xutava desviat a la porteria.\nAl minut 61, però, la Pera va deixar sentenciat el partit marcant el cinquè gol. En una bona jugada en llarg, la davantera local aprofitava per driblar a Alba Canal i marcava a porteria buida. Al minut 72, Sílvia va estavellar una pilota al pal després d’una bona passada de Júlia Cardellach. Tres minuts més tard, l’efectivitat de La Pera, es va veure reflectida en el marcador i, en la seva sisena arribada, posava el 6-1 en el marcador en un bon xut que va entrar per l’escaire.\nCap al final del partit, Sílvia Ylla, va tornar a estavellar la pilota al travesser després de marxar en velocitat de la defensa en una bona passada de Núria Espona.\nMal dia pel Taradell que no va saber interpretar el joc del partit des del seu inici. Aquesta setmana, l’equip entrenarà per aconseguir els tres punts davant el Sant Fost, partit que es jugarà a La Roureda a partir de la 1 del migdia.\nUD Taradell Femení: Alba Canal, Anna Baldomà, Elena Huguet, Marta Ramonet, Cristina Pol, Júlia Cardellach, Núria Espona, Ariadna Puigvila, Sílvia Ylla, Laura Masramon i Berta Roura.


Un mort i dos ferits en un accident de trànsit en la N-332 en la Vila Joiosa\nUna volta ha arribat l'equip mèdic, només s'ha pogut certificar la mort de la víctima\ndijous, 24 d’octubre 2019 - 10:15h\nImatge d'arxiu d'un accident de trànsit | 112\nEste dimecres de vesprada, cap a les 18.15 hores s'ha produït un accident mortal entre dos cotxes en la carretera nacional N-332, en el punt quilomètric 136, en terme municipal de la Vila Joiosa, en la comarca de la Marina Baixa (Alacant). Segons pareix, els dos vehicles han patit una col·lisió.\nDesprés de rebre l'avís d'accident, el Centre d'Informació i de Coordinació d'Urgències de la Generalitat Valenciana (CICU) ha desplaçat una ambulància del Servici d'Atenció Mèdica Urgent (SAMU). Una volta ha arribat l'equip mèdic, s'ha confirmat la defunció d'un dels hòmens implicats en l'accident.\nD'altra part, van ser atesos un xic de 30 anys, per abrasions en el tronc, i una dona de 59 anys, que va eixir il·lesa de l'accident. Els dos ferits van ser atesos en el lloc de l'accident, sense necessitar un trasllat posterior a cap centre hospitalari. La víctima d'este fatal accident, del que encara no han transcendit les causes, tenia 46 anys.\nCommoció per la mort de 'Coco', el capità de rugbi de la Vila Joiosa\n"Incendi intencionat calcina un bar en el barri de Tres Forques de València" "Comença el juí de l'assassí d'Helena"


Gabriela Palatchi, la milionària hereva convertida en emprenedora | Estil | EL PAÍS Catalunya\nGabriela Palatchi, la milionària hereva convertida en emprenedora\nFilla de Susana Gallardo, esposa actual del polític Manuel Valls, i d’Alberto Palachi, fundador de Pronovias, revela en un llibre de cuina alguns secrets de la seva blindada família\nGabriela Palatchi Gallardo, Alberto Palatchi Ribera, Marta Palatchi Gallardo i Alberto Palatchi Gallardo. Getty Images\nBarcelona 9 GEN 2021 - 23:16\tCET\n“La meva mare em matarà per haver publicat aquesta recepta. Em va demanar específicament que no ho fes. Ho sento, mare”. Gabriela Palatchi (Barcelona, 1990) ha publicat un llibre de receptes en el qual revela la seva mestria entre els fogons però també alguns secrets familiars. El descobriment més important de la seva mare, l’empresària Susana Gallardo, és la seva recepta del gaspatxo. Gabriela, emprenedora culinària a Istanbul, on viu amb el seu marit, li demana perdó i Gallardo segurament ja ho ha fet –per això l’amor matern és incondicional. El llibre, titulat Casa i autoeditat per l’autora, està dedicat a la seva àvia, morta el 2020 a causa de la covid-19.\nGabriela i els seus germans, Alberto i Marta, són la nova generació d’una de les fortunes espanyoles que més titulars de premsa ha protagonitzat en els últims anys: Susana Gallardo, principal accionista de la farmacèutica Almirall, es va casar el 2019 en segones núpcies amb l’ex-primer ministre francès Manuel Valls; el seu pare, Alberto Palatchi, va ser fundador i president de la companyia de moda Pronovoias, empresa que va ser venuda el 2017 per 550 milions d’euros a un fons d’inversió britànic. Gabriela explica que per muntar Gabfoods, el seu restaurant i marca de dieta ‘paleo’ –a base d’aliments no processats–, va seguir el consell que li va donar el seu pare: “La millor manera per conèixer un negoci és començar des de baix”. A Pronovias, relata l’autora del llibre, va començar com a venedora a les botigues del grup. D’aquella experiència assegura que va néixer la seva convicció, que va transmetre al seu pare, que els vestits de núvia havien de ser “més sexis”.\nGabriela Palatchi viu a cavall de Madrid i Istanbul, on es va establir el 2016 seguint l’amor de la seva vida, el seu marit, l’empresari Ediz Elhadef. Gabfood, la seva empresa, està domiciliada a la capital d’Espanya en un conegut edifici d’habitatges d’alt standing del barri de Salamanca. Les receptes de Palatchi s’inspiren en una gastronomia internacional molt variada i en plats tradicionals jueus, per influència de la família Elhadef. Gabriela revela a Casa que el plat preferit del seu marit és el pollastre al forn que ella li prepara amb devoció. “En el discurs de casament, el meu marit va esmentar aquest pollastre: ‘Sempre em fas feliç quan cuines el pollastre que m’agrada’.\nLa recepta del gaspatxo de la seva mare porta tomàquet, all, ceba, pebrot verd, pa del dia anterior, oli d’oliva, sal, vinagre i un toc especial de vi negre. Hi ha altres aportacions culinàries que Palatchi va degustar primer a la llar familiar o durant les seves vacances hivernals a la Cerdanya. D’una cuinera italiana que els Palatchi Gallardo van contractar per a un viatge d’esquí, va aprendre a elaborar un pa de focaccia amb flors i altres herbes. Al xalet dels Pirineus catalans on es va casar amb Elhadef, Gabriela evoca el fricandó que menjava després d’una llarga jornada d’esquí i l’ànec amb foie que prepara la seva mare per a la Nit de Cap d’Any. “Aquest plat és tan sofisticat que, si pogués parlar, recitaria Baudelaire”, escriu Gabriela.\nLa filla gran estava predestinada a dedicar-se a la moda, però l’amor es va creuar al seu camí. L’adaptació a Turquia ha estat immillorable, segons el seu testimoni. Ella mateixa hi té arrels per la família Palatchi, segons admet al llibre: l’avi Palatchi era un sefardita turc que va emigrar a Espanya quan va esclatar la I Guerra Mundial. L’avi va arribar a Barcelona acompanyat del seu germà. Amb una maleta plena de teles com a única propietat, els germans Palatchi es feien passar per sastres suïssos per guanyar-se la confiança de la burgesia local. En poc temps es van fer un nom entre les elits de Barcelona. Van obrir una botiga i després el patriarca va fundar Pronovias amb el seu fill Alberto.\nGabriela explica que té tanta vida social a Istanbul que ha hagut de renunciar al costum de comprar-se un vestit per a cada ocasió. Ho ha substituït per dissenyar-se ella mateixa la roba, comprant les teles en un dels barris més tradicionals de la ciutat, Osmanbey. Als agraïments del llibre apareixen diverses amigues locals –el pròleg el firma una d’elles, la professora de ioga kundalini Serra Gürkaynak–, el gerent de Gabfoods, Omer, que va començar sent el seu xofer, i els seus “monitos”, com anomena afectuosament els treballadors de la cuina del seu establiment.\nLa mort de la seva àvia, María Teresa Torrededía, el març passat als 84 anys, va ser un cop per als Palatchi Gallardo. Gabriela va publicar a Instagram un emotiu homenatge a la seva àvia: “Cada dimecres junts, el Nadal, els passejos per la Rambla, pel mercat. Em vas ensenyar a cosir, a cuinar, a cuidar dels altres... És injust com te n’has anat, sense poder acomiadar-nos. Què farem sense tu?”. Gabriela ofereix a Casa els secrets de la saviesa culinària deTorrededía, com la recepta d’un aperitiu d’escopinyes que li va ensenyar l’àvia per videotrucada, ella a Barcelona i la neta a Boston, on va estudiar Administració i Direcció d’Empreses.


2 min. Palma 04/10/2019 23:10\nNo és gens sorprenent que la justícia hagi decidit tancar el cas que la patronal del lloguer turístic Fevitur va obrir contra l’exbatle de Palma per regular el lloguer turístic. Sembla lògic que un ajuntament tingui el dret de decidir a quins espais es pot realitzar o no una activitat econòmica com aquesta. Argumentar que la regulació es va fer de manera preconcebuda i per això tractar d’imputar un delicte a un representant dels ciutadans pareix més una maniobra de pressió que un cas judicial sòlid.\nLa regidora de Seguretat Ciutadana de l’Ajuntament de Palma no s’ha torbat gaire a complir una de les promeses de la legislatura anterior en matèria d’igualtat: la de treballar per posar fi a la subrepresentació de les dones en algun àmbit de l’administració. Per donar compliment a aquest compromís, ha reservat el 40% de les noves places de policia local per a les dones, que només suposen en aquest moment un 6%. Això significarà la incorporació de prop de 50 noves agents de policia.\nMalgrat que agafi com a exemple la Llei de residus balear, el govern en funcions de Pedro Sánchez la qüestiona. Consideren que el Govern no té competències per eliminar les bosses molt lleugeres de plàstic que es fan servir per envasar la fruita i també discrepa sobre la possibilitat que l’Executiu illenc pugui aplicar taxes per als qui més residus generen. I si no s’arriba a un acord, l’Estat enviarà el cas al Tribunal Constitucional.


29 d’octubre: Dia Mundial de l’Ictus. Uns 400 pacients ingressen cada any a l’Hospital deMataró per ictus | La Clau -Revista gratuïta del Maresme 29 d’octubre: Dia Mundial de l’Ictus. Uns 400 pacients ingressen cada any a l’Hospital de Mataró per ictus. malaltia que suposa la segona causa de mort i la primera de discapacitat funcional en la població adulta\n29 d’octubre: Dia Mundial de l’Ictus. Uns 400 pacients ingressen cada any a l’Hospital deMataró per ictus\nAquesta malaltia suposa la segona causa de mort i la primera de discapacitat funcional en la població adulta. En el Servei d’Urgències de l’Hospital s’activen cada mes una mitjana d’entre 12 i 15 Codis ictus\nHi ha dos tipus d’ictus, Isquèmics i hemorràgics.\nEls isquèmics, que suposen el 80-85% i que són deguts al taponament d’una artèria que provoca una manca de circulació a un segment determinat del cervell; i els hemorràgics, causats pel trencament d’un vas. Els símptomes depenen de la zona del cervell afectada, però els signes d’alerta més habituals i que apareixen de forma sobtada són: pèrdua de força a un costat del cos, desviació de la boca, impossibilitat per parlar, adormiment d’un costat del cos, dificultat per caminar o pèrdua de visió d’un ull.\nDiada centrada en la prevenció. El lema de la campanya del Dia Mundial de l’Ictus, impulsat per l’Organització Mundial de l’Ictus (OMI), és “1 de cada 4 de nosaltres patirà un ictus. No siguis l’1“, amb l’objectiu de sensibilitzar la població en la prevenció de la malaltia mitjançant algunes mesures:\nReduir el colesterol. Més d’un de cada quatre accidents cerebrovasculars es relacionen amb nivells alts del colesterol conegut com a “dolent”.


El fracàs de l’èxit – A prop de l'Onyar\nFrancesc Brunés 27 Desembre 2016 Cultura,diversitat,Societat\nSón pocs els dies que resten de l’any 2016. Ben aviat, la seva vida es començarà a mesurar per hores, minuts, segons. Una mort anunciada que donarà pas a un naixement més que previst. El cava trontollarà dins les copes que, xocant lleument les unes amb les altres, dringaran escampant bons desitjos per al nou nascut. I el primer dia de l’any es despertarà mig endormiscat, el sol sortirà de nou per a tothom, tot i que, malgrat tot, molts no el veuran. La roda continuarà girant i els bons auguris, tan efímers com el dringar del cristall, semblaran engolits per la voracitat de la rutina quotidiana.\nL’any finat, des del meu punt de vista, ha estat any de sorpreses. O potser d’ensurts, depèn com es miri. Aquí, allà i més enllà èxits no previstos han col·locat al cap davant presidències estranyes, fins i tot estrafolàries. Èxits que podrien menar-nos cap al fracàs. Morts inesperades, esperades i previstes. Guerres que no acaben i d’altres que comencen. La indústria de les armes que sembla no poder fracassar mai. Immoralitats elevades al podi de la normalitat. Ensurts mortals, esquitxant la geografia de por i sang. Ensurts d’arrels profundes, gens casuals. Violència dels uns contra les altres i també dels uns contra els altres. Llibertat, massa sovint encadenada. Igualtat, cada cop més desigual. Fraternitat, tancada en el bagul a pany i forrellat.\nCada dia, a cada lloc, notícies bones. Invisibles. Bones notícies que només surten a la llum en un lloable, però insuficient, dossier de premsa del dia de Nadal. La bondat de les persones, que fa suportable viure en un món hostil. La solidaritat, que fa camí fins a topar amb els murs dels interessos. L’amor que neix i creix dia rere dia malgrat l’ofec (mal)intencionat del mercat. El diàleg que malda per sobreviure enmig les paraules llancívoles que prenen en va el seu nom. El perdó que soterradament apaivaga l’odi, a casa i fora de casa. La justícia que amb la respiració assistida, esbufega per no anar a raure en la mort cerebral. La tendresa, amagada sota mil cuirasses, que no para d’alleujar el sofriment aliè. El somriure que, vencent la ganyota de la fredor, ofereix espurnes de joia a qui passa.\nI el perill que continua viu. En aquest 2017 que ens disposem a encetar, em fa l’efecte, que el perill més punyent és el fracàs de l’èxit. Tots aquests èxits aconseguits a base d’imposicions, hegemonies, corrupcions, immoralitats, interessos gens confessables i cops de talonari, ens poden portar a un seguit de fracassos estrepitosos. Fracassos que acaben arrossegant sempre als mateixos, mentre els culpables resten aparentment indemnes. Un món cada cop més plural i més interdependent, no pot continuar sota el guiatge d’èxits imposats, sinó compartits. Les hegemonies haurien de formar part d’un passat per oblidar, donant pas a la riquesa de la diversitat compartida. L’èxit del poder hauria de restar inútil davant la necessitat de compartir els fracassos.\nPossiblement el fracàs col·lectiu més lacerant a compartir és la vergonya dels milers de persones que truquen a la porta d’Europa, fugint de la mort i la desesperació, i troben els murs per frontera, la indiferència per resposta, la diplomàcia de la mentida per viàtic. Tan de bo iniciatives com “Casa nostra, casa vostra” es multipliquin fins trencar tots aquests murs de la vergonya. Tan de bo la força de la comunitat, s’obri camí per damunt dels letals èxits que empenyen la humanitat pel pedregar de l’individualisme i l’egoisme. Tan de bo la persona perdi el seu paper de mer consumidor, per prendre el protagonisme que li pertoca en la història. Tan de bo la humilitat, la transparència i la generositat esdevinguin els únics títols necessaris per a ser servidor del bé comú. Tan de bo d’aquí a 365 dies, aquest article estigui absolutament desfasat i calgui escriure’n un altre de bell nou. Tan de bo aquest 2017, sigui un any ple de vida per a tothom, sense exclusions.\nAnterior Nadal a ciutat\nSegüent Va de símbols?


Ara cuina: Musclos en escabetx\nDia 20. Proposta de Desafío en la Cocina. Aquest mes, facilet, la proposta era fer un escabetx. La idea de la Carolina del bloc Tomillo, laurel y otras cosas de comer, em va agradar des del principi. No he fet mai escabetx, quan m'ho vaig plantejar, vaig pensar que podia fer de verat o perdiu però al final m'he decantat a començar pel clàssic, uns musclos que a més a casa sempre en tenim en llauna. És fàcil i el gust és exquisit. Us animo a fer-los ja que la textura del musclo és molt més bona que en les llaunes.\n100ml de vinagre de bona qualitat\nPrimer de tot prepareu l'escabetx. Poseu en un cassó l'oli i la ceba. Deixeu-la coure uns 10 minuts fins que la ceba estigui transparent.\nAfegiu-hi els alls tallats a làmines.\nDeixeu coure fins que estiguin una mica daurats. Afegiu ara les espècies.\nRemeneu i afegiu el vinagre i el vi. Quan comenci a bullir deixeu que bulli 10 minuts.\nMentre, netegeu els musclos i poseu-los en una olla. Poseu un dit d'aigua i obriu-los al vapor. Quan s'hagin obert, aparteu-los del foc. Reserveu una mica de líquid de la cocció. Traieu els musclos de les seves cloves. Reserveu.\nQuan hagi bullit l'escabetx, afegiu els musclos i apagueu el foc. Deixeu els musclos dins l'escabetx. Podeu deixar fins a una setmana l'escabetx a la nevera. Quan hagueu de menjar els musclos us recomano que els traieu una estona abans de la nevera.\nPodeu trobar més propostes d'escabetx dels altres participants al Desafio aquí.\nEtiquetes de comentaris: Aperitius, Peix i marisc, Tupper\nAlejandra Morán 24 de gener de 2017 a les 20:38\nHemos coincidido en la receta jeje, y qué buenos que están.


El foc de Blanes ja està estabilitzat i les persones desallotjades poden tornar a casa - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioUncategorisedEl foc de Blanes ja està estabilitzat i les persones desallotjades poden tornar a casa\nL’incendi que s’ha declarat aquest diumenge a migdia al turó del Vilar de Blanes ja està estabilitzat segons han informat els Bombers en un comunicat. Tot i això, hi continuen treballant una cinquantena de dotacions terrestres per tal d’extingir-lo definitivament. El foc ha obligat a desallotjar per\nprecaució la urbanització Sant Daniel de Tordera i també Les Planes, la\nFauna i El Vilar de Blanes. També han estat desallotjades 35 persones\nd’un hotel de la urbanització Condado del Jaruco de Lloret de Mar.\nPer altra part, cap a dos quarts de set totes les persones que han estat desallotjades de forma preventiva -unes 310- han pogut tornar a les seves llars. Segons informa el Cos d’Agents Rurals, el perímetre afectat pel foc ha estat de 22,4 hectaàrees.\nA hores d’ara es mantenen a la zona 35 patrulles dels Mossos d’Esquadra, una ambulància preventiva i un cap territorial del Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), efectius del cos d’Agents Rurals, de Creu Roja Catalunya i de la Policia Local, així com tècnics de Protecció civil de la zona i les ADF de Lloret, Hostalric, Santa Susanna, Riells, Cassà de la Selva, Sils i Vallalta., Llagostera, Argimon, i Cadiretes entre d’altres.\nSegons informa Protecció Civil, segueix activa la prealerta del pla especial d’emergències per Incendis Forestals a Catalunya, Infocat, i s’ha activat l’alerta del Pla Municipal als municipis de Tordera i Lloret de Mar.\nL’Ajuntament de Pineda anuncia el tancament la taula de diàleg pel trasllat del centre de culte musulmà


Sitgesinfoguia – 2017 – novembre – 17\nLes obres seleccionades als concursos de pintura Sanvisens i d’escultura Pere Jou s’exhibeixen en una mostra\nnov. 17, 2017 RP Noticias 0\nDe les 192 pintures i escultures presentades als dos certàmens artístics, el jurat n’ha escollit 87. La inauguració de l’exposició amb les obres seleccionades al XXXI Concurs de Pintura...\nLa companyia de titelles La Tija tanca la celebració del cinquè aniversari amb l’espectacle ‘Circ cobrellit’\nEl muntatge de titelles de taula es representarà aquest diumenge 19 de novembre a les 12 del migdia a l’Escorxador. El preu de l’entrada és de 5 euros. L’exposició commemorativa sobre la...\nRestriccions viàries amb motiu de la 23a Pedalada Barcelona-Sitges\nLa prova ciclista tindrà lloc aquest diumenge i transcorrerà des del Canal Olímpic de Castelldefels a Sitges. La carretera de les costes estarà tallada al trànsit rodat en els dos sentits de...\nL’Ajuntament ofereix assessorament a les persones afectades pel tancament d’Elbrus Viatges\nL’OMIC ha obert un canal de comunicació entre els advocats de l’establiment, l’Agència Catalana del Consum i els afectats, que podrien arribar a la vintena. L’Ajuntament...\nEl Casino Prado acollirà la XXa edició de la Nit de Premis Sitges el divendres 24 de novembre a les vuit del vespre. Durant l’acte, l’Ajuntament de Sitges lliurarà la Distinció Especial al...


Cosmic Background Imager - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nradiointerferòmetre i cosmic microwave background experiment\nEl Cosmic Background Imager (CBI) fou un interferòmetre de 13 elements situat a una alçada de 5.080 metres a l'Observatori Llano de Chajnantor als Andes de Xile. Va començar a operar el 1999 per estudiar la Radiació còsmica de fons a la banda de microones i va funcionar fins al 2008.\nEl CBI realitzava measures a freqüències d'entre 26 i 36 GHz en deu bandes d'1 GHz d'amplada de banda. Tenia una resolució d'un 1/10 de grau, (en comparació, el satèl·lit pioner COBE, que va produir la primera detecció de les fluctuacions en el fons de microones el 1992, tenia una resolució d'uns 7 graus). Entre les principals conclusions del CBI és el fet que les fluctuacions que tenen una grandària petita en l'espai són més febles que les fluctuacions que tenen una mida gran, el que confirma anteriors prediccions teòriques. Més tècnicament, el CBI va ser el primer experiment per detectar l'anisotropia intrínseca de la radiació de fons de microones en escales massives dels cúmuls de galàxies, sinó que va proporcionar la primera detecció de la cua de l'amortiment de Silk, sinó que van trobar un indici de l'excés d'energia en alt l[Cal aclariment] multipolos (CBI-excés) del que s'esperava del model ΛCDM, i es van detectar fluctuacions en la polarització de la radiació de fons de microones.\nEl CBI va ser construït al Califòrnia Institute of Technology, i els emprats amplificadors sensibles a la ràdio de la National Radio Astronomy Observatory, dos experiments similars són el Very Small Array, operat a l'illa de Tenerife i el Degree Angular Scale Interferometer, operat a l'Antàrtida. En tots dos experiments també es va utilitzar interferometria de ràdio per mesurar les fluctuacions del CMB a menor resolució sobre grans àrees del cel. Un altre experiment va funcionar des de l'Antàrtida, el Arcminute Cosmology Bolometer Array Receiver, que s'utilitza energia total (bolométrica) detecció i una sola antena a una freqüència més alta i similar resolució angular per obtenir resultats comparables als resultats de la CBI. La confluència d'aquests experiments del CMB i altres que empren diferents tècniques de mesura en els últims anys és un gran triomf de la cosmologia observacional.\nCBI va ser una col·laboració entre diverses institucions als EUA i Europa. Encara col·labora estretament amb les institucions xilenes Universitat de Xile i Universitat de Concepción a través de l'Observatori Chajnantor.\nEl 2006, les noves antenes d'1,4 m van reemplaçar als vells reflectors de 0,9 m per més estudis d'alta resolució en mode d'intensitat total. Durant aquesta etapa, CBI va ser anomenat CBI-2.\nEl juny de 2008, el CBI-2 va deixar de les observacions i l'instrument va ser retirat. El nou telescopi QUIET instrument va ser instal·lat a l'agost del 2008 a la muntanya CBI, en substitució de CBI-2.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Cosmic Background Imager\nCaltech Observatori Chajnantor\nLa connexió Caltech-Xile\nPàgina Web Oficial de CBI\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cosmic_Background_Imager&oldid=19758963»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 març 2018 a les 21:56.


Pelegrins: fotos i comentaris | Sant Pere Claver – Verdú\nPelegrins australians – Maig 2016\nDia 12 de maig: Arriba a Verdú un grup de 18 pelegrins australians. 14 dones i 4 homes, dels quals 2 són jesuïtes. Formen un grup molt alegre i divertit! Porten una pelegrina especial, una rèplica de la imatge de la Virgen de Arantzazu. La destinació final de la imatge serà la renovada capella de Sant Ignasi a Santa Maria del Mar a Barcelona.\nEls pelegrins estan fascinats de poder passar la nit a la casa natal de Sant Pere Claver!\nPelegrins alemanys – Maig 2016\nCansats de la rutina de cada dia decideixen fer el Camí Ignasià per desconnectar! Només tenen 2 setmanes a la seva disposició. Així que decideixen començar el camí a Lleida!\nTambé m’han informat que el dia 1 de maig a Alemanya s’ha publicat la primera edició de la Guia del Camí Ignasià escrita per un periodista alemany, que va fer el camí Ignasià fa 2 anys!\nA Verdú coneixen la vida de Sant Pere Claver i estan realment admirats de la seva bondat amb els esclaus! És una il·lusió per a ells descansar a la casa natal del primer sant jesuïta català!\nCarta d’un pelegrí dels USA – Maig 2016\nUna nit meravellosa vam passar aquí els últims dies d’aquest pelegrinatge del Camí Ignasià. Quina benedicció romandre en un refugi “oficial” en aquesta ruta del Camí, a càrrec de la Companyia de Jesús! Veronica ha estat una amfitriona meravellosa i generosa amb el seu temps, explicant-me sobre la vida del “fill de Verdú”, i mostrant-me els tresors del santuari. Jo tenia ganes d’arribar a la ciutat natal del gran Sant Pere Claver, SJ i la meva experiència aquí va ser encara més rica i estimulant del que podia haver imaginat. De la bondat de la gent del poble, a la bellesa de l’artesania de ceràmica, a una missa a la nit amb una dotzena de locals en una petita capella propera, tot sobre la meva estada aquí va ser meravellós. El més especial per a mi va ser poder pregar amb una veritable inspiració per mi, Sant Pere Claver, però el refugi segur i net, amb una dutxa calenta i còmodes llits van ser molt agradables també! Oracions pel continu avanç de la iniciativa Camí Ignasià i aquest meravellós apostolat a Verdú.\nEns visita la Jessica, una pelegrina dels USA – Abril 2016\nJessica, pelegrina dels USA, ha dormit al refugi i està encantada amb el camí, amb el temps que l’acompanya, i està fascinada pels diferents paisatges que troba durant el camí!\nLi queden els darrers 100 km. Marxa il·lusionada d’haver conegut la vida de Sant Pere Claver.\nEntrevista amb la “Vera” – Gener 2016\nEns plau fer l’entrevista a una persona que realitza una tasca ben important a la nostra vila, la de ser responsable del refugi de pelegrins del Camí Ignasià a Verdú.\nSheeba, la primera pelegrina de l’Índia, a Verdú – Octubre 2015\nEns visita la Sheeba, una pelegrina índia, que se sent molt atreta per la vida de Sant Ignasi, i decideix venir dues setmanes a conèixer el Camí Ignasià.\nSheeba, la primera pelegrina índia\nFarm Street Camino Ignaciano – Setembre 2015\nAquest setembre un grup de pelegrins van arribar a Verdú.\nLa Sandra McNally ens invita a visitar el seu blog, on n’explica els detalls i les fotografies.\nPelegrins d’Arizona – Juliol 2015\nEl dia 15 de juliol arriba a Verdú un grup de joves pelegrins de Phoenix, Arizona, “Brophy college”.\n“Estem caminant força ràpid” diu el guia del grup. Estan cansats però contents d’haver arribat al Refugi per descansar i “carregar les piles”.\nMarxen encantats d’haver pogut dormir a la casa natal de Sant Pere Claver.\nPodem dir que, fins ara, és el grup més jove i rapit de l’any.\n“Cansats, però bé. Contents de l’experiència!”\nEnhorabona per tot l’esforç i les ganes d’arribar a la meta final: la Cova de Manresa! Pensen arribar-hi el 19 de juliol.\nMoltes felicitats, pelegrins!\nPelegrins de San Francisco (California) – Juliol 2015\nEl dia 30 de juny arriba al Refugi sant Pere Claver un grup de 16 pelegrins de San Francisco (California). Els acompanya el P. Josep Lluís Iriberri, director del Camí Ignasià.\nDesprés d’instal∙lar‐se còmodament i refrescar‐se amb una dutxa ben merescuda, el P. Iriberri comença a curar els peus dels qui els tenien malmesos per la llarga caminada. Segons ells això és: “Real life!” Tot el patiment i duresa del camí sota el sol, és vençut amb un petit somriure, bona convivència i el gran suport del grup. Res pot aturar les ganes d’aquests valents nois i noies d’arribar fins a la meta final: la Cova de Manresa!\nTelevisió de Catalunya ha estat fent un reportatge durant la caminada del matí i aquesta tarda en el Refugi i Santuari.


L'addicció als videojocs, un problema a l'alça | Faros HSJBCN\nEls pares han de parar especial atenció als joves d'entre 14 i 18 anys molt aficionats als videojocs. I és que hi ha un risc potencial d'addicció a aquest tipus d'entreteniment. De fet, el coordinador de la Unitat de conductes addictives de l'adolescent de l'Hospital Sant Joan de Déu, el Dr Josep Matalí i la psicòloga clínica i responsable de la unitat de joc patològic de l'Hospital de Bellvitge, la Dra Susana Jiménez, destaquen que les visites per addicció s'han triplicat en els últims cinc anys i en alguns centres ja consideren els videojocs un problema de salut pública.\nI és que per als nois, són de molt fàcil accés i els permet passar-ho bé sense moure's de casa. Així, no són un mal entreteniment si els teus fills juguen de forma dosificada, però el problema arriba quan se supera el límit de temps davant la pantalla, que es recomana que no superin les dues hores al dia.\nQuà passa si els teus fills dediquen masses hores als videojocs?\nLes notes baixen, estan més irritables, alterats, els entra ansietat si no es poden connectar i no s'aixequen ni per anar al lavabo. En els casos més extrems poden estar fins a 20 hores sense parar de jugar. A tot, se li sol unir l'allunyament de les persones del seu entorn. De fet, molts dels adolescents que han passat per la consulta del Dr Matalí fa anys que no sopen amb la família. En casos més greus fins i tot la policia ha hagut d'intervenir-hi per treure un noi de la seva habitació.\nEls professionals, per la seva banda, assenyalen que hi ha dos tipus d'adolescents addictes: els rebels i els reclosos.\nAdolescents rebels: en aquest cas els nois juguen a la tarda, han començat a empitjorar els seus resultats a l'institut, tenen algun conflicte a casa però conserven el seu grup d'amics.\nAdolescents reclosos: un perfil es considera reclòs quan el noi ja és una mica més gran, té problemes per relacionar-se i se li pot detectar un trastorn mental més greu que implica un tractament mèdic.\nCom evitar l'addicció als videojocs\nVal a dir, però, que no cal alarmar-se. Jugar una estona cada tarda no farà que el teu fill es converteixi en un addicte. No obstant, sí que cal saber que els sol passar a persones amb una autoestima molt baixa i fins i tot amb alguna dificultat emocional i que es poden evitar aquestes addiccions a temps.\nEl paper clau en aquesta tasca el té la família. Un consell és instal·lar l'ordinador (o la zona de joc amb videojocs) en una zona comunitària de la casa perquè els nois no es tanquin a la seva habitació. També és recomanable pactar amb els teus fills quant temps estaran connectats, saber a què juguen, ensenyar-los com fer un bon ús dels videojocs i evitar que juguin sols.\nMalgrat tot, no només són els videojocs els elements que comporten aquest risc addictiu. Les xarxes socials són també motiu de visites d'adolescents al metge. Cada vegada més experts avisen que si no es posa fre, aquesta addicció pot esdevenir un problema de caràcter social.\nLas consultas médicas de adolescentes adictos a los videojuegos ‘online’ se han triplicado en Catalunya en cinco años. La Vanguardia. Maig 2014


14 d’abril (UN DIA NO QUALSEVOL) | La Cerdanya des de Can Fanga\n« Poema projecte Agatha\nUN COMTE ROMANÈS »\n14 d’abril (UN DIA NO QUALSEVOL)\n14 Abril 2014 per rcasas22\nLes notes vibrants de l’himne nacional el despertaren dels seus somnis i l’acuitaren a deixar-se anar dels braços de Morfeu.\nEl dosser vaporós tapava tènuement la vista cap els finestrals. La claror era com la de qualsevol dia quan començava la seva jornada “laboral”. Però, un estrany silenci planava pel dormitori on es guardaven els més recòndits secrets reials. Malgrat la discreció, el tràfec habitual era el que donava una banda sonora de fons que l’acompanyava durant les primeres passes matinals i la seva absència era un element curiós.\nFeu una fonda inspiració i, d’un cop gens assajat de malucs, es gronxà fins donar amb els peus a la catifa oriental, regal del Xa de Pèrsia. Girant amb pesantor el cap a esquerra i dreta, estudià la situació, es recolzà al coixí i tirà de l’avisador que imitava en tons daurats una soga aràbiga, obsequi d’un emir saudita. Malgrat tirar amb decisió, la resposta fou de nou el silenci. Posà en pràctica els plans B i C amb idèntics resultats. La campaneta s’esgargamellà inútilment i el timbre de disseny antiquari semblà mancat de la més mínima energia.\nArrugant el front, i ben contrariat, cercà les sabatilles per sota del llit, el qual per cert acumulava més pols que coneixences femenines havia fet. En una de les poques concessions al seu gendre havia substituït les sabatilles grises amb l’efígie de Babar que li havia enviat la corporació EuroDisney. Ara lluïa unes de més tradicionals en la línia de les que calçava David Niven a les primeres pel•lícules en color. Finalment les trobà palplantades en posició marcial al peu de l’asta de la bandera.\nUn cop posades, sentí un calfred que li pujà per l’espinada. Algú havia desprogramat la calefacció i el temps tampoc ajudava. Vivia una primavera moguda, que per tant no es tractava d’una millora ambiental, al contrari, li calia posar la barba en remull per rebre un afaitat definitiu. En la seva línia tradicional a l’hora de les intimitats era més partidari de brotxa, sabó i navalla d’Albacete, que no pas les avançades tecnologies d’un rasurat efectiu, però sorollós.\nRecorregué el lavabo per a fer les seves necessàries ocupacions diàries, a fi de comptes, això i la fi igual per tothom, com prediu el cant de la Sibil•la, eren les úniques dues coses que l’unien al populatxo.\nFeia anys i panys que a palau s’havia substituït el paper de la mítica marca “El elefante” per una tramesa de rotllos amb un nou, suau i revolucionari tacte vingut des de la Base americana de Torrejón de Ardoz. Fet que evitava un estat de desagradable encetament permanent. Aquest luxe no era accessible a les classes baixes i, només pels diumenges, es reservaven el paper setinat que embolcallava les taronges valencianes.\nAcabats els primers treballs del dia, passà revista de si mateix al mirall. Iniciant un monòleg es digué retòricament: Qui t’ha vist i qui et veu. El mal humor anava aquell dia “in crescendo” malgrat que tenia previst a l’agenda una cita amb una aristòcrata fina, que li buscava les pessigolles d’una altra manera.\nAmb vestit de nit començà a recórrer el passadís. Mai no s’hi havia fixat, però a les fosques els detalls que li passaven inadvertits ara eren paranys mortals. Així abans d’arribar al seu despatx, una cornamenta d’espècie protegida se li enganxà a la solapa de la bata d’estar per casa, que amb tanta recargolamenta francesa el feia presa fàcil d’una banya esmolada. En desenganxar-se, una nova caiguda s’afegí al seu currículum d’aterratges i topades amb la fauna.\nEntrà al despatx força contrariat i enfilant-se per les parets. Darrera la seva taula una fotografia hieràtica presidia l’espai com si es tractés del retrat d’en Dorian Gray, però sense efectes aparents, fet que feia del fotògraf d’aquell moment un freelance antipàtic. Tot el parament que ocupava la taula de fusta guineana esdevenia un museu estancat en el temps, sense el seu secretari personal. Les noves tecnologies incorporades a la seva tasca no es mostraven gaire útils: els SMS, els “guasaps”, el Walkie-Talkie que li havia regalat el seu fill un Sant Joan de feia dècades eren andròmines innecessàries per a un hipotètic dia després, com sembla que li estava tocant viure.\nSemblava una catàstrofe que tenia com a conseqüència una aturada digital. Només la línia telefònica tradicional el comunicà amb la resta del món, però la resposta de Presidència de que les coses s’arreglarien soles ni li donà gaires ànims. De fet la cara ja la tenia més vermella que un perdigot i com si d’un drac es tractés, treia foc pels queixals. Totes aquestes circumstàncies li obriren la gana, però localitzar la cuina era una feina d’un nivell al que no havia arribat des que era a l’Acadèmia. La gana li entelava els ulls i aquell laberint de salons, alcoves i amagatalls esdevenien terreny per a una emboscada de funestes conseqüències.\nAmb una mà fregant-se la panxa i amb l’altra prement tots els interruptors, botons, alarmes que va trobar, arribà davant d’una porta que tenia una silueta de la gorra de cuiner clavada al bell mig.\nEmpenyé la porta, però malgrat tremolar, no s’obrí gens ni mica. Provà amb les dues mans i, en fer un esforç lateral, la començà a córrer per una guia metàl•lica fins deixar davant seu una cuina que només els experts en alta nouvelle cuisine francesa es podien imaginar, sense oblidar els més detallats dissenys italians i anglesos.\nAgafà i es mirà un estri per fer ous durs quadrats, un suport per tallar pernil, un molinet manual de cafè, un ratllador multiformes de pastanagues o un altre per treure el cor de les pomes. Tota una maquinària selecta que no li trauria la gana.\nMil i una preguntes li passaven pel cap. On era el pa integral de motllo vienès? On era la mantega danesa? On era el caviar rus? On era el rosbif que li enviava la reina mare anglesa? On era el xampany francès? On eren els ous de guatlla hongaresa? En resum, tot un Cafarnaüm de gustos estrangers, ja que els productes patris els tenia en poca consideració. Bé, aquí els gustos patriòtics no tenien massa importància, de fet el que tenia era gana i en aquests casos s’ha de fer el que el cos demana, màxima que ja seguia fil per randa a tots els aspectes de la seva vida. Però ara, els microones, les torradores, les cuines vitroceràmiques… eren un camp de mines pel qual no s’hi havia aventurat mai i que impedien aconseguir el seu objectiu.\nSaber que una de les portes metal•litzades corresponia a una nevera fou per ell un pas endavant, un pas decisiu per a la seva naturalesa humana, encara que era una minúcia per a la humanitat.\nAl seu interior havia un mostrari d’àpats incomplets: uns ulls de llobarro el fitaven com si fos de lluç, una cuixa de paó semblava una estaca inclinada sobre un camp de verdures bullides i puré de patates, el marisc descansava de pinces creuades i jeia a prop de muntanyetes d’ostres avorrides. Als altres prestatges cremes de diversos colors reproduïen paisatges exòtics d’Àsia i del nord d’Àfrica. Tot aquest menú, fred i desmanegat, s’oferia inabastable als seus ulls. A un costat un plateret amb restes de verdura en tempura i una cassoleta amb formatge parmesà ratllat eren les peces comestibles més apreciades.\nAixí, sense coberteria, va fer servir la cullera d’En Falgars, la que té cincs dits i un braç, i començà a menjar. Com si d’un confessionari es tractés la cuina n’era testimoni dels pecats de gola. Ara una vareta de carbassó, ara un pessic de formatge ratllat començà a matar la gana que el consumia. Per acompanyar, només veié llet, però no li feia res fer-la servir per a un brindis en la més estricta intimitat. Un bon glop li tornà els dubtes, aquell líquid tenia gust de quefir i l’experiència li deixà un regust amarg que barrejat amb els fregits i el potent formatge serien un còctel estomacal que l’acompanyaria una bona estona.\nAbans de sortir de les cuines es mirà el quadre d’anuncis amb les comandes i el calendari d’una empresa de pneumàtics. Mirant-se la noia recautxutada del mes de març observà que l’última creu corresponia al dia 27. Deduí, malgrat el desconcert, que era 28 de març.\nSi hagués fet una passejada fins al quiosc o navegat per internet s’hauria assabentat que el servei contractat a palau feia vaga per mantenir les condicions laborals.\n*Curs d’escriptura creativa, a partir d’una notícia d’El Punt Avui\na 14 Abril 2014 a 7:11 pm | Resposta Elfreelang\nplas plas plas ep són aplaudiments!!!!!! un relat que m’ha captivat …..tant debò fos real que no reial ….vsica la república catalana!\na 14 Abril 2014 a 7:12 pm | Resposta Elfreelang\nvolia dir visca…..\na 15 Abril 2014 a 7:49 am | Resposta Gerònima\nClar! pobre home! és que la vaga s’avisa!!!!! 🙂 je je je!\na 15 Abril 2014 a 3:38 pm | Resposta Bruixeta\nEn trec el barret! Un relat sensacional.


Borràs refusa deixar l'escó com li ha demanat la CUP per evitar el Suprem - La Valira\nLa portaveu de Junts per Catalunya al Congrés dels Diputats, Laura Borràs, rebutja deixar el seu escó tal com li va suggerir la CUP per evitar el judici al Tribunal Suprem. D’aquesta manera, el cas passaria de nou a la justícia ordinària, on va començar, i es podria “aclarir” si hi va haver o no delicte.\nA la diputada se la investiga per una presumpta fragmentació de contractes corresponent a l’etapa en què Borràs va ser directora de la Institució de les Lletres Catalanes.\nBorràs sosté que és víctima de “persecució política” per la seva condició independentista i que els informes de la Guàrdia Civil a la seva causa “són inventats”. Així, l’exconsellera de Cultura entén que, si renuncia a la seva acta de diputada, enviarà a “les clavegueres de l’Estat” el missatge que la seva estratègia funciona: “Continueu fent-ho perquè és efectiu, perquè quan apunteu a una persona i li construïu casos amb informes falsos de la Guàrdia Civil, l’efecte és que aquesta persona s’aparta”, ha indicat en una entrevista a Catalunya Ràdio.\nLa CUP va fer arribar la proposta en privat a la mateixa Borràs i a Esquerra Republicana, els tres grups han mantingut contactes sobre la qüestió per “donar una resposta conjunta a la situació”, i el dijous a la nit ho va fer arribar a la seva militància.\nLa diputada cupera Mireia Vehí argumenta que “no es pot donar ni un bri d’aire a la persecució de l’Estat contra l’independentisme”, però “tampoc es pot donar oxigen a les sospites de corrupció que pesen sobre els càrrecs electes”. “Si deixa l’escó tindria un judici més just que al Suprem i s’aclariria si hi va haver delicte o no”.


El Black Lives Matter també es fa sentir a Catalunya\nMilers de manifestants antiracistes omplen la plaça Sant Jaume de Barcelona i surten al carrer en unes quantes ciutats més\n4 min. Barcelona 07/06/2020 15:27\n651x366 La concentració contra el racisme i per protestar contra la mort del ciutadà afroamericà George Floyd ha omplert de gom a gom la plaça de Sant Jaume de Barcelona / CÈLIA ATSET La concentració contra el racisme i per protestar contra la mort del ciutadà afroamericà George Floyd ha omplert de gom a gom la plaça de Sant Jaume de Barcelona / CÈLIA ATSET\n"He vingut perquè estic molt emprenyada. Soc afrocatalana i he vingut molts cops a aquesta plaça. Soc filla de Barcelona, he estudiat aquí, soc infermera en un hospital. Són molts anys lluitant i estic cremada que em diguin: "Integra't, no n'hi ha per a tant". Aquí hi ha racisme com a tot arreu, som benvinguts mentre ens donen caritat, però quan reivindiquem els nostres drets ja no ho som tant. Els meus fills saben que han d'anar un pas per davant, perquè si a un blanc se li exigeix un 10, un negre ha de donar un 12", denunciava aquest migdia a la plaça Sant Jaume Maria Teresa Martínez Asumu. Milers de persones han omplert de gom a gom la plaça del centre de Barcelona en una protesta en el marc de l'onada de mobilitzacions antiracistes a tot el món arran de l'assassinat a mans de la policia de Georges Floyd a Minneapolis. Organitzada pel col·lectiu CNAAE (Comunitat Negra Africana i Afrodescendent a Espanya), la protesta s'ha desenvolupat en un to reivindicatiu i s'hi han destacat els episodis de brutalitat policial contra persones negres o àrabs que s'han produït a Catalunya i Espanya.\nAmb crits de " Black lives matter" [La vida dels negres compta], "Prou abusos policials" i "Llibertat!", els manifestants, la majoria joves, s'han fet sentir malgrat les mascaretes. L'organització recordava les mesures de seguretat, però era impossible fer respectar les distàncies. La plaça s'ha omplert i molta gent s'ha hagut de quedar als carrers adjacents.\n"Quan vaig veure el que li van fer a George Floyd em vaig indignar. Passa el mateix a gairebé tot el món i això no pot continuar així. Hi hauria d'haver lloc perquè tothom pugui viure amb dignitat", deia l'Aliou, un camioner de 38 anys que en fa catorze que viu a Barcelona. "Aquí també hi ha racisme i l'he viscut en pròpia pell: el 2009 em van aturar tres agents de la Guàrdia Urbana perquè deien que traficava amb drogues. Em vaig passar una nit i un dia al calabós i el jutge em va deixar lliure perquè no en tenien cap prova. El racisme és odi i l'odi només sembra odi. Quan la gent es rebel·la és perquè ja no pot més. Hem de lluitar perquè hi hagi pau".\nEn la protesta s'han recordat episodis com la mort el 2012 de quinze nois a la platja del Tarajal de Ceuta quan agents de la Guàrdia Civil els van disparar bales de goma dins l'aigua o el cas d'Idrissa Diallo, el noi guineà mort el 5 de gener del 2012 al Centre d'Internament d'Estrangers de Barcelona. L'exigència del desmantellament definitiu d'aquests centres on s'empresona persones simplement pel fet de no tenir papers també ha estat present en la protesta.\n"La comunitat negra, africana i afrodescendent, persones del poble gitano, magribins, musulmans i asiàtics, amb la resta de persones aliades contra el racisme, sabem que l'assassinat [de Floyd] no és una qüestió puntual, sinó que respon a la violència històrica i estructural a què estan sotmeses les persones negres", denunciava el manifest llegit en la protesta. Pel megàfon durant l'acte també ha passat el sindicat de manters i a la plaça s'han vist grups de treballadores de la llar.\nCom passa als Estats Units, la pandèmia del covid-19 ha evidenciat encara més les desigualtats: "Aquest virus ha afectat amb duresa les nostres comunitats perquè els nostres cossos negres són els que estan als llocs de treball més precaris, se'ls nega l'accés a la sanitat i estan tancats en habitatges paupèrrims situats en barris insalubres".\nTambé hi ha hagut manifestacions a Salt (on s'ha fet una marxa improvisada fins a Girona), Lleida, Granollers, València i Vilafranca del Penedès, a més de Bilbao, la base nord-americana de Rota, Madrid, Màlaga, Mallorca, Múrcia, Oviedo, Sitges, Vitòria i Saragossa.\nMalgrat la indignació, l'Aliou, el camioner, està esperançat i fins i tot darrere la mascareta s'intueix un gran somriure. "Sempre hi ha hagut racisme als Estats Units, però ara la gent ha sortit massivament, blancs i negres, tots units per una causa: això vol dir que ara avancem. Sempre hi haurà racistes, però un dia cridaran i ningú els farà cas. I els pares i les mares han d'educar els seus fill ensenyant-los que ningú és superior a ningú".


Holiday home Pula 62 with Outdoor Swimmingpool Liznjan Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Pula 62 with Outdoor Swimmingpool\nConvenientment situat a Pula, Holiday home Pula 62 with Outdoor Swimmingpool és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Pula 62 with Outdoor Swimmingpool asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix caixa forta.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses bany, piscina exterior, parc infantil, ping pong, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Holiday home Pula 62 with Outdoor Swimmingpool és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Pula.


CaixaBank i l'Obra Social 'La Caixa' han aprovat un pla d'ajudes que inclou línies de finançament especial destinades a donar suport a tots els veïns, comerços i empreses que han resultat damnificats per les inundacions i fortes pluges registrades a la Comunitat Valenciana per la Depressió Aïllada en Nivells Alts de l'Atmosfera (DANA).\nUn nou mort eleva a cinc les víctimes mortals pel temporal\nEls directius de CaixaBank a la zona han mantenint diferents trobades amb representants de les administracions públiques i institucions per donar resposta als afectats, detalla l'entitat financera en un comunicat.\nLa companyia ha habilitat diverses línies de finançament que es destinaran, entre altres fins, a anticipar el cobrament de les indemnitzacions de les companyies asseguradores, de manera que els afectats puguin recuperar com més aviat els seus béns danyats.\nPer la seva banda, l'Obra Social 'La Caixa' destinarà una aportació econòmica de 100.000 euros en suport a les persones damnificades per les inundacions. Aquests ajuts es van a gestionar d'acord amb les prioritats i necessitats establertes per entitats socials i organismes públics de cada població i estaran destinades, especialment, a garantir la cobertura de les necessitats bàsiques dels afectats.\nTambé s'habilitarà un compte solidari per recollir donatius a favor dels damnificats. A totes aquestes línies d'ajut podran accedir els afectats a qualsevol oficina de la xarxa de CaixaBank de la Comunitat Valenciana.\nCaixaBank també ha aprovat una línia de finançament especial destinada a donar suport a tots els agricultors valencians i empreses agroalimentàries que han resultat damnificats per les inclemències del temps durant les últimes hores.\nEls titulars de les explotacions afectades també podran accedir a la bestreta del pagament del sinistre d'Agroseguro que els pugui correspondre o a qualsevol altre ajut que s'estableixi en pròximes dates.


Biografia Santiago Grisolía | UPV - Universitat Politècnica de València\nL'obra científica del professor Grisolía s'inscriu a l'època d'or de l'enzimologia i del descobriment dels cicles metabòlics; en tots dos aspectes, la seua contribució en la primera línia del desenvolupament "de la bioquímica, ha sigut transcendent per a l'avanç d'aquesta ciència".\nSantiago Grisolía va nàixer a València l'any 1923 i va estudiar medicina a les Facultats de Madrid i València, on fou un dels deixebles més brillants del seu temps.\nEl 1945 va guanyar per concurs una de les deu beques convocades pel Ministeri d'Educació i Ciència per a estudis a l'estranger, i al gener del 1946 va començar a col·laborar amb el professor Severo Ochoa, als EUA, en els estudis sobre l'enzim màlic. Més tard va passar a la Universitat de Chicago, on va iniciar l'ús dels isòtops marcadors per a l'estudi de pautes metabòliques, tècnica amb la qual va aconseguir demostrar la fixació del CO2 en teixits animals.\nL'any 1948 va ser contractat per la Universitat de Wisconsin on va fer una contribució decisiva al coneixement del cicle metabòlic de la urea.\nEl 1954 va treballar a la Universitat de Kansas com a professor associat i director de l'Institut d'Investigació Mèdica -una fundació privada, unida a la Universitat.\nEl 1959 és nomenat catedràtic a Kansas, i el 1962 és nomenat director del Departament de Bioquímica, moment que coincideix amb la constitució d'aquest departament. Allí va efectuar una tasca admirable com a mestre i com a investigador sobre el cicle de la urea, degradació de les bases pirimidíniques, glicòlisi, etc., va aïllar els enzims implicats, va aclarir reaccions i va establir nous criteris sobre la natura de l'acció enzimàtica.\nEl 1974 és nomenat professor distingit de la Universitat de Kansas. L'any 1976 Grisolía va fer-se càrrec de la Direcció de l'Institut d'Investigacions Citològiques, fundat per la Caixa d'Estalvis de València, on ha realitzat una extraordinària tasca.\nGrisolía és premi Príncep d'Astúries, doctor honoris causa de moltes universitats, membre de les més prestigioses societats científiques, conseller de fundacions i entitats, president del Comité de Coordinació de la UNESCO per al Genoma Humà, etc. Així mateix, ha sigut distingit amb les condecoracions de més prestigi i amb diversos càrrecs honorífics.


Resum de la XXXII edició de la regata Mare Nostrum - Club Nàutic Garraf\n30 de agost de 2021\tRegata\nEl dia 25 d’agost va començar formalment la XXXII Mare Nostrum organitzada pel Club Nàutic Garraf amb els controls de seguretat i precinte dels motors de tots els participants d’aquesta edició en la que han participat un total de 10 embarcacions, dues de les quals del Club: Pep Costa amb el Tip Top Too i el Istuardo de Quim Sant.\nEl dia 26 d’agost a les 10:30h va tenir lloc la reunió de patrons amb el repartiment dels trackers de seguiment i l’obsequi d’una jaqueta a cada participant. A les 14:49h es dona la sortida, sense incidències, amb un vent del 225º i una intensitat de 15 a 18 nusos.\nUnes de les impressions més comú entre tots els regatista és que aquesta Mare Nostrum ha estat força ràpida, però “bastant dureta!”\nLa tarda i la nit van ser ràpides fins a arribar a Menorca i fins tot passant la Illa de l’Aire (1er punt de control obligatori) fent que cap de les embarcacions baixes dels 7 nusos de velocitat i algun fent alguna punta de fins a 15 nusos.\nLa baixada entre Menorca i Mallorca va ser una mica més lenta, ja que els barcos havien de cenyir. Aquí els navegants van posar en practica les seves tàctiques, que no sempre donen els resultats esperats. Els regatistes es van trobar amb força onatge i vents fins a 22 nusos, cosa que va posar a prova el material. Malauradament no tots van resistir. Diferents trencadisses, sobre tot de veles, va fer que alguns vaixells alentissin molt la seva marxa i fins i tot el Salao Tu hagués de retirar-se en trencar la major just per sobre del 2on ris.\nAl tram entre Cabrera i Formentera, la nit de divendres a dissabte, va aparèixer la primera i temuda encalmada que va propiciar “l’efecte acordió”. Els més ressagats van atrapar als de davant, retallant distancies i fent que el grup es tornes a compactar. Aquí es van tornar a veure diferents tàctiques per poder avançar el més ràpid possible. Cal destacar que l’Smerit va caure en aquesta encalmada per culpa de trencar un floc i que si no hagués passat això, possiblement hagués completat el recorregut molt més ràpid i amb moltes possibilitats de batre algun rècord.\nPassada La Mola, 2on pas obligatori, la flota es va tornar a estirar, excepte un grupet de 4 – 5 barcos. El primer en sortir va ser l’Smerit, que va trobar fins a 18- 24 nusos i molta onada novament. La resta de la flota no va trobar tant de vent però sí el mar que havia quedat.\nEl tram entre Eivissa i l’arribada ha estat molt diferent per cada competidor. L’escapat Smerit ha tingut una bona travessa gairebé tota amb vents portants, cosa que va fer que arribes el primer en temps real sobre el migdia del dissabte.\nEl grupet de 5 barcos formats pel Gospeed, Tip Top Too, Fragil V, Inteman i Istuardo, han tingut una historia molt diferent. De fet, l’Istuardo ha quedat despenjat del grup convertint-se en perseguidor. La resta han tingut un frec a frec fins a l’arribada. A la solpostada, el vent ha començat a caure i a unes 5 milles de l’arribada, nova encalmada! Un altre cop a intentar treure el màxim de cada vaixell i a idear bones tàctiques!. Sobre la mitjanit de diumenge ha entrat al Port de Garraf el Tip Top Too, seguit molt d’aprop pel Godspeed, Fragil V i Inteman. Una hora més tard arribava l’Istuardo i una hora més tard d’aquest ho feia el Ia Orana, que havia quedat despenjat per diverses trencadisses a les veles. Qui tampoc s’ha salvat de l’encalmada ha estat el Badoc i el Coketo 2, que han arribar força junt a trenc d’alba.\nClassificacions XXXII regata Mare Nostrum 2021


Situació crítica a l’incendi de la Ribera d’Ebre | Diari La República Checa\nSituació crítica a l’incendi de la Ribera d’Ebre\nImatge d’un dels flancs de l’incendi\nLa situació de l’incendi de Torre de l’Espanyol és crítica. Segons les autoritats, el foc ja ha arrasat més de 5000 hectàrees durant la tarda d’ahir i aquesta matinada, però no descarten que les condicions climatològiques compliquin les labors d’extinció de les flames i han declarat l’alerta de risc extrem.\nDe fet ahir el conseller d’Interior de la Generalitat, Miquel Buch assegurava que la situació no milloraria a causa del fort vent i la potencialitat del foc. A més la Generalitat de Catalunya ha hagut de demanar la intervenció dels cossos UME de l’exèrcit per tal d’ajudar als Bombers en les tasques d’extinció.\nAra mateix aquestes labors d’extinció s’estan centrant a intentar contenir el flanc esquerre d’aquest incendi, per intentar utilitzar la carretera C-12 com tallafocs i ajudar a extingir les flames que, segons estimen des de Bombers podrien arribar a calcinar 20.000 hectàrees de terreny forestal.\nMés de 80 dotacions de Bombers de tot arreu del país estan lluitant contra les flames amb mitjans aeris i terrestres. El president de la Generalitat, Quim Torra també s’ha desplaçat fins a Torre de l’Espanyol per conèixer de primera mà els efectes d’aquest incendi a la Ribera d’Ebre.\nLes autoritats han confirmat que l’origen del foc s’hauria produït a causa de l’autocombustió d’un femer d’una de les granges de la zona que s’ha expandit amb molta rapidesa a causa del fort vent, la baixa humitat i les altes temperatures derivades de l’onada de calor.\nFins al moment 6 carreteres de la comarca ebrenca es troben tallades en els dos sentits i prop de 50 persones han hagut de ser desallotjades dels seus habitatges per precaució a les zones de Palma d’Ebre, Bovera, Flix, Maials i Llardecans.\npreviousUn xef vila-secà entre els millors del món\nnextA punt el nou marxandatge de St. Magí


SATSE i FUDEN, al Congrés Internacional d'Infermeria\nEl Sindicat d'Infermeria, SATSE, i la Fundació per al Desenvolupament de la Infermeria, FUDEN, no han volgut deixar passar l'ocasió d'estar presents al Congrés Internacional d'Infermeria 2017, per oferir la seva visió del present i futur de la professió infermera al nostre país i la resta del món.\nUn stand de 100 metres quadrats, situat a la denominada ‘zona hispànica’ del Centre de Convencions Internacional de Barcelona (CCIB), donarà a conèixer des del diumenge, 28, a tots els professionals d'infermeria l'activitat i objectius d'ambdues organitzacions. En el stand, a més, s'impartiran tallers gratuïts, sota el nom Fuden Forum, per als professionals interessats organitzats per professionals i personal docent de FUDEN.\nMés de 12.000 llibres sobre diverses temàtiques infermeres, prop de 30.000 publicacions informatives (Món Sanitari, Infermeria en Desenvolupament i FUDEN al dia) i uns 25.000 fullets es repartiran en aquests dies, a més de tot tipus d'articles de marxandatge.\nEl stand explicarà també amb un plat d'Enfermeria tv, en el que es realitzaran entrevistes a moltes de les personalitats i experts que acudiran al Congrés.\nLa televisió de la infermeria realitzarà un seguiment diari de tota l'activitat del Congrés, prestant especial atenció a les taules i ponències que es desenvoluparan en el transcurs del mateix.\nDues són els responsables del Sindicat i la Fundació que participaran, com a ponents, al Congrés Internacional d'Infermeria, que acull, en aquesta ocasió, Barcelona, fins al proper 1 de juny, sota el títol “Les infermeres a l'avantguarda, millorant les cures”.\nEn concret, seran Rafael Reig, secretari general d'Acció Sindical de SATSE, que participa el dilluns, 29 de maig, en la taula rodona que abordarà la problemàtica sociolaboral de la Infermeria, i Amelia Amezcua, directora executiva de FUDEN, que intervé el dimarts, 30 de maig, en la taula rodona “Enquestes sobre dotació de personal”.\nD'igual manera, professionals de SATSE i FUDEN participaran amb posters i comunicacions, que ja han estat acceptats pel Comitè Científic del Congrés Internacional d'Infermeria.\nTots els professionals interessats tenen l'oportunitat de participar en diferents tallers organitzats per FUDEN, que tindran lloc, en jornada de tarda, en el stand de SATSE.\nEl diumenge, 28 de maig, és el dia centrat en l’ “Aplicació de la Metodologia de les Cures Infermeres”. A les 15.00 hores començarà el taller gratuït “Valoració Clínica Infermera””, i es lliurarà el llibre “Prescripció Infermera en la Terapèutica de la Cura”.\nEl 29 de maig, dilluns, la jornada se centra en les “Cures en situacions d'emergència”. Des de les 15.00 hores se celebrarà el taller “Canalització d'un accés intraóseo i aplicació d'un sistema de triaje”, i es regalaran les publicacions “Manual de Rutes de Cures al pacient adult”.\nEl 30 de maig, dimarts, s'abordaran les cures en salut matern-infantil. També des de les 15.00 hores se celebrarà l'activitat “Lactància Materna i diversitat cultural””, i es lliuraran els llibres “Manual de Rutes de Cures al Pacient Pediàtric”.


Llibertat d’expressió. Quins són els límits? – Seminari d'Anàlisi de l'Actualitat\nLlibertat d’expressió. Quins són els límits?\nEl mateix dia en què Charlie Hebdo esgotava als quioscos 3 milions d’exemplars del primer número després de l’atemptat, la policia va arrestar Dieudonné M’bala M’bala, actor i humorista francès, acusat d’apologia del terrorisme. Dieudonné, conegut per les repetides declaracions antisemites i racistes en públic, havia publicat a la seva pàgina de Facebook la frase “Je me sens Charlie Coulibaly” (em sento Charlie Coulibaly).\nDesprés de les recents manifestacions massives en defensa de la llibertat d’expressió, és paradoxal que Dieudonné sigui detingut. Davant la llei, on està la diferència entre el comentari de l’actor i les vinyetes que ridiculitzen el profeta Mahoma de Charlie Hebdo? És diferent el tracte perquè el mitjans de comunicació gaudeixen d’una llibertat d’expressió més àmplia que els individus?\nFrança reconeix la llibertat d’expressió des de la Revolució Francesa. L’Article 11 de la Declaració dels Drets de l’Home i del Ciutadà, de 1789, la qualifica com “un dels drets més preuats”. A més, el país gal està adherit al Conveni Europeu dels Drets Humans, que recull la llibertat d’expressió a l’article 10. Tots dos textos legals ja inclouen que aquesta llibertat està limitada en determinats casos.\nUn dels supòsits més importants en què es veu coartada la llibertat d’expressió és quan hi ha discurs de l’odi (entès com a “comunicació que inciti a la discriminació, odi o dany de qualsevol persona a causa de la seva pertinença o no a una ètnia, nació, raça, religió, sexe o orientació sexual o per discapacitat”). Les penes poden ser de fins a un any de presó i 45.000€ de multa, segons la Llei de Llibertat de Premsa. El comentari de Dieudonné enaltia el terrorisme (en identificar-se amb Amedy Coulibaly, el responsable de la mort de 4 hostatges al supermercat Kosher i d’un policia), i per tant podia ser considerat discurs de l’odi.\nEn canvi, els dibuixos de Charlie Hebdo no són punibles, perquè la llei no prohibeix que s’expressi allò que pugui ofendre una persona o grup, si no hi ha instigació directa. La laicité a França està tan arrelada que va més enllà de la separació de l’Estat i l’església, i la neutralitat del primer respecte les diferents creences: la llei protegeix els individus, però no les esglésies ni les religions.\nÉs per això que pots caricaturitzar un profeta però no incitar a l’odi dels seus seguidors. Ni enaltir l’assassinat de 4 persones, pel fet de ser jueves. Per tant, les restriccions no tenen a veure amb el suport on es publica ni amb el fet que Charlie Hebdo sigui un mitjà de comunicació, si no amb el contingut d’allò publicat.\n← Charlie Hebdo: les dues cares de la moneda\nEl periodismo realimentando noticias →


Hollande renunciarà a presentar-se a les eleccions del 2017 si l'atur no baixa\nEn una entrevista televisiva, el president francès admet errors com ara vaticinar una recuperació de l'ocupació per al 2013 que no es va produir\nRedacció 07 Nov 2014 - 10.35\nHollande, amb un objectiu clar: reduir l'atur. (Foto: Reuters)\nFrançois Hollande diu que no té intenció de presentar-se a la reelecció si abans no aconsegueix reduir l'atur. El president de França ha comparegut aquesta nit per ràdio i televisió per sotmetre's a preguntes dels ciutadans. I ho ha fet en un moment complicat de la seva presidència, perquè, a l'equador del seu mandat, no deixa d'acumular sondejos negatius: l'última xifra sobre la seva popularitat és d'un 12%.\nTot i que diu que confiar en una França més forta a les acaballes del seu mandat, el 2017, reconeix errors, com quan va predir que a finals del 2013 l'atur baixaria: "La voluntat era fer baixar l'atur i em vaig dir a mi mateix que, si no ho aconsegueixo al final del mandat, no compareixeré davant els francesos i els diré: 'No ho he fet en cinc anys però us prometo que ho aconseguiré els pròxims cinc'. Això no funciona així. Els francesos serien implacables i tindrien raó."\nEn tot cas, el president francès ha remarcat que d'aquí tres anys espera deixar un país més fort. Durant l'entrevista, François Hollande ha admès que, de cara als comicis, no es pot descartar que el Front Nacional (FN) de Marine Le Pen arribi al poder i ha atribuït l'ascens del partit ultradretà que molts francesos ja no creuen en la capacitat de la política per canviar les coses. El seu missatge a aquestes persones és intentar que no votin les propostes de Le Pen dient que van a contracorrent dels temps: "Sortir de l'euro, sortir del món, no és entrar en el segle XXI."\nDavant d'aquesta voluntat d'aïllar-se de l'FN, Hollande subratlla que "França és un país excepcional" i que "pot ser la primera en el món", que és, apunta, el seu objectiu més ambiciós per a l'horitzó de deu anys. Potser per engrescar els desencisats, Hollande s'ha declarat favorable a la candidatura olímpica de París per al 2024 i a la de França per a l'Exposició Universal del 2025.


4 dies per la Zero Food Waste Barcelona! | CETT\nNotícies > 4 dies per la Zero Food Waste Barcelona!\n4 dies per la Zero Food Waste Barcelona!\nZero Food Waste Barcelona, àpat popular gratuït i\ncuina de reaprofitament a càrrec del Campus CETT-UB\nUna acció de la Plataforma Aprofitem els Aliments (PAA) per lluitar contra el malbaratament alimentari\nSegons l’Organització de les Nacions Unides per a l’Alimentació i l’Agricultura (FAO), un terç dels aliments produïts a escala mundial per a consum humà no arriben a ser consumits; es perden al llarg del cicle alimentari, del camp al plat.\nA Catalunya, la quantitat d’aliments malbaratats cada any s’estableix en 262.471 tones, l’equivalent a 35kg per persona i a 112 euros per habitant. Aquesta xifra només té en compte les darreres fases del cicle alimentari: restauració, comerç al detall i consum. Si es contempla la totalitat del cicle (incloent sector primari, agroindústria i distribució), la xifra arriba a 500.000 tones d’aliments malbaratats/any.\nZero Food Waste Barcelona, aprofitament alimentari en l’àpat gratuït per a mil persones.\nDavant d’aquesta situació, destaquen iniciatives per la prevenció i reducció del malbaratament d’aliments com la Jornada Zero Food Waste, organitzada per la Plataforma Aprofitem els Aliments (PAA) que se celebrarà el pròxim dissabte 24 de novembre a la Rambla del Poblenou. Al migdia s’oferirà un àpat d’aprofitament popular, per a 1.000 persones, elaborat amb aliments recuperats que, tot i ser de qualitat, queden fora dels circuits de comercialització.\nEl Campus de Turisme, Hoteleria i Gastronomia de la Universitat de Barcelona (CETT-UB) lidera l’equip de cuina. Oscar Teixidó, cap de cuina del Campus CETT, i els xefs Felipe Celis i Fernando Martínez-Conde lideren la proposta gastronòmica i dirigiran la cuina, assumint el repte de cuinar per mil persones. Els experts cuiners del Campus CETT, compromesos amb els objectius de la PAA, reconeixen que “l’aprofitament és un coneixement que estem desaprenent, però hauríem de recuperar perquè ens lliga a l’origen de molts dels nostres plats i fa la pràctica del nostre ofici més sostenible”, fet que els engresca a participar en aquesta edició del Zero Food Waste BCN.\nEl menú encara és una incògnita, doncs l’espigolada per la recollida d’aliments encara no ha acabat. Els del Campus CETT accepten amb entusiasme i professionalitat el fet de no saber de quins productes disposen fins el mateix divendres, treballant amb el que anomenen “improvisació controlada”. L’equip de cuina del CETT ha dissenyat un menú amb plats contenidor genèrics, que podran adaptar-se a l’últim moment en funció dels ingredients recollits. El que sí és segur que l’àpat de dissabte serà ric en verdures i fruita, amb plats culturalment coneguts i arrelats a la nostra cultura i tradició gastronòmica ja que, tal i com expressa Martínez-Conde, “la cuina tradicional és plena de receptes exquisides d’aprofitament que s’han transmès de generació en generació”.\nMés de 40 alumnes del CETT i altres 60 voluntaris s’encarregaran de cuinar per els 1.000 assistents, una experiència única per ells que, d’altra banda, ajudarà a sensibilitzar als futurs professionals del sector restauració -un dels sectors que més aliments malbarata- sobre el malbaratament alimentari, contribuint en termes de transformació social. La jornada és un exemple d’acció col·laborativa i transversal, possible gràcies a la implicació de diversos agents del cicle alimentari.