“Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” | anna pinter | barcelona | Eines | L'Econòmic\n“Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” + “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” E-mail\nL’autora de ‘Reinventa tu carrera en 100 días’ és sòcia directora de TopTalents. ORIOL DURAN.\n“Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” “Socialment es valora més el fet de tenir feina que no si s’hi està a gust” E-mail\nHi ha empresaris d’èxit que voldrien canviar de vida però no saben com dir-ho a l’entorn\nMaite Piera, autora de Reinventa tu carrera en 100 días -i, anteriorment, Buscar trabajo para dummies–, és un nom de referència en el camp de la gestió del talent i el coaching professional. Ara és sòcia directora d’una consultora i fa moltes conferències, però fins als 28 anys es va dedicar de ple al món financer: “Vaig començar en l’àrea de finances segurament perquè el meu pare ha treballat tota la vida en un banc.”\nQue després de cinc anys de dedicació vaig veure que aquella activitat no m’agradava ni m’aportava res. També vaig veure que era més bona gestionant equips que no números. Aleshores vaig decidir parar i reflexionar, no volia estar la resta de la meva vida fent finances. I em vaig canviar a l’àrea de recursos humans, àmbit que m’apassiona i al qual he dedicat la meva carrera.\nEm va costar tant convèncer gent pel camí perquè em donessin una oportunitat, que la Maite Piera que havien conegut ja no era la financera!\nAmb una metodologia que demana validar amb altres persones allò que vols fer.\nQuè va esbrinar?\nVaig veure que quan els explicava que volia passar-me als recursos humans ho rebien molt bé, perquè a recursos humans no hi ha molta gent que sàpiga fer els números. Aquesta va ser la porta d’entrada en aquest món, i d’això parlo en el llibre.\nEm pot parlar d’aquesta metodologia?\nSón quatre etapes diferenciades i si vas seguint les pautes que diu el llibre trigues cent dies. La primera etapa en tot procés de canvi és l’autoconeixement. Cal dedicar un temps a pensar què vols, com ets, què et falta a la feina, etcètera.\nCosa que no solem fer.\nNo. També hem d’incorporar la visió de fora que comentava: què pensen els amics sobre què soc bo fent. La segona etapa és l’exploració del mercat: és a dir, buscar persones dins del sector d’interès que em puguin donar pistes sobre si el pla que tinc té probabilitat d’èxit o no. Ens podem adonar que el mercat no ho necessita o que no tenim credibilitat. El tercer pas és la millora de les habilitats i competències respecte a la carrera que t’han dit. Molta gent que es queda sense feina de seguida comença a enviar currículums per cercar una nova feina. El que cal fer és alinear-se amb el nou objectiu. Què diu el meu currículum? I els meus perfils a les xarxes socials? Has de saber explicar la teva història en funció del nou objectiu.\nCom s’explica que has canviat de carrera i ser creïble?\nEl que no pots fer és dir-li a algú que et contracti perquè tot i que no saps res ho faràs bé. En canvi si dius: “Jo en aquesta àrea no he treballat mai, però, tot i que treballava a finances, feia coses de recursos humans, i ara el que vull és donar més importància a aquest camp que m’agrada i que m’agradaria seguir desenvolupant”...\nSí, jo la podria contractar.\nI la quarta part és el pla d’acció. Les dues primeres etapes són 10 dies i les altres tres 30 dies cada una. En total, cent dies per reinventar-se.\nEl mercat laboral està en plena transformació. És un bon moment per fer canvis?\nBé, és cert que hi ha noves professions, però també n’hi ha d’altres que ja no hi són. I més que noves professions, ara es valoren altres tipus d’habilitats, com ara la flexibilitat, l’adaptació al canvi, saber treballar per projectes i no sempre amb la mateixa gent, saber gestionar equips en pro d’un objectiu. Després hi ha la circumstància de gent que de cop i volta es queda fora del mercat i que pensa: “I ara què puc fer?” Però a mi m’arriben sobretot persones que de sobte un dia per un avís de salut important o un altre motiu s’atura a pensar sobre el que fa a la vida i es pregunta si la feina que fa té sentit.\nLa seva experiència li diu que hi ha molta gent en aquest dilema?\nSí, molta gent no està a gust a la feina i la que arriba a mi és la que té una curiositat per saber per què, però la majoria de la gent potser ho pensa però no fa res per canviar-ho.\nSocialment no està ben vist?\nSocialment es valora el fet de tenir feina, més que no si s’hi està a gust. De fet, un dels temes que treballo més és la capacitat d’explicar que un no està content tot i que de portes enfora donem l’aparença que tenim la millor vida possible. Em trobo molts empresaris d’èxit que van relegar la seva passió per un camí més fàcil, a vegades perquè van haver d’agafar les regnes del negoci familiar, i que em venen a dir que no volen continuar fent això però no saben com explicar-ho al seu entorn ni com fer aquest trencament amb una imatge d’èxit falsa.\nHi ha una edat per fer aquest canvi?\nNo hi ha una edat. Recentment he estat treballant amb una senyora de 62 anys que va decidir que no es volia jubilar fent la feina que feia i ha aconseguit canviar. Com? Amb esforç, tenint clar l’objectiu i parlant amb molta gent. És a dir, sistema. L’èxit depèn molt de l’esforç de les ganes i del focus que li posin a aquest objectiu.\nSí, moltíssima. Però penso que dins les limitacions que ens imposa la vida sempre hi ha marge per fer progressos. Fins i tot dins la mateixa empresa, que a vegades ningú no es pensa.\nL'econòmic 08-10-2017, Pàgina 60


Parramon + Tahull arquitectes . Barcelona\nprotecció i residencial públic\nDes de 1997 Lluís Parramon i Emma Tahull formem l'estudi d'arquitectura Parramon + Tahull arquitectes i treballem en la concepció, realització i direcció d'obra de projectes d'arquitectura, per administracions públiques i per clients privats.\nSobre programes i temàtiques diferents, treballem amb necessitats i recursos diversos, aportant solucions respectuoses i equilibrades, sensibles tant al lloc com a les preexistències.\nTreballant amb la forma i la tecnologia, la nostra feina entén que l'arquitectura ha de proporcionar entorns confortables, energèticament eficients, dins de les possibilitats materials i tecnològiques apropiades a cada circumstància.\nAquesta forma de treballar ens ha permès atendre la part de la nostra feina resultat de concursos d'arquitectura pública guanyats per diferents administracions, amb programes i requeriments estrictes però impersonals i la part provinent de clients privats amb necessitats específiques i particulars.\nPer altra banda també amplia la nostra perspectiva el fet de treballar en l'àmbit docent, on des de l'any 2008 el Lluís Parramon és professor associat del Departament de Tecnologia de l'Arquitectura de la UPC i dóna classes a l'ETSAV.\nFinalment la qualitat de la nostra tasca és també conseqüència de l'estreta i sostinguda col·laboració amb altres professionals. Col·laboradors especialitzats que ens permeten arribar a l'acurada definició tècnica en qualsevol tipus de projecte. Així Bernuz-Fernández arquitectes ens assessoren en el disseny i càlcul d'estructures i Arcadi de Bobes i Toni Tribó en els temes de sostenibilitat, disseny i càlcul d'instal·lacions. Però també Maria Leandra González Matterson en les feines de redacció dels projectes i Pol Sans pel disseny de la pàgina web.\nSituació: Albatàrrec (Segrià)\nPromotor: Generalitat de Catalunya - GISA\nSuperfície: 1.863 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes i T. Tribó (instal·lacions)\nPremis: Segon premi en concurs restringit convocat per GISA\nL'edificació s'organitza en dos cossos, units pel vestíbul d'accés.\nEl cos principal (de planta baixa més dos i situat en el cantó nord de la parcel·la) conté les aules d'ensenyament infantil i primària, mentre que l'altre cos (d'una sola planta i donant façana al carrer) conté les zones d'administració, biblioteca, cuina, menjador i altres instal·lacions.\nAquests dos cossos delimiten interiorment un espai protegit i assolellat, que forma el pati de jocs de l'escola. El programa a resoldre correspon en tot a un CEIP d'una línia, exceptuant el gimnàs, que no s'ha previst en aquesta fase.\nSituació: Banyoles (Pla de l'Estany)\nSuperfície: 3.595 m2\nL'edifici es situa en un entorn privilegiat, envoltat per dos canals i a tocar de l'estany de Banyoles.\nEs col·loca la nova edificació paral·lela a la direcció dels canals, mantenint els camins per vianants que els envolten. Les pistes esportives es concentren en la part més propera al Passeig.\nEl CEIP de dues línies es reparteix en dos edificis. El primer és l'edifici existent de Cal General, que es proposa reformar, conservant la volumetria original. El segon, totalment de nova planta i connectat al primer, és un edifici de tres plantes articulat en dos volums, un d'una crugia i l'altre de dos, units per un vestíbul d’accés a les diferents estances per activitats escolars no vinculades a les aules.\nSituació: Sentmenat (Vallès Occidental)\nDates: 2008 - 2010\nPromotor: Ajuntament de Sentmenat\nConstructor: CURTO SL\nSuperfície: 825 m2 (edificació) - 660 m2 (urbanització)\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó i S. Ros (instal·lacions) - M. Leandra González (documentació)\nCol·laboradors direcció d'obra: Eva Lluch (aparelladora)\nPremis: Primer premi en concurs obert convocat per l'Ajuntament de Sentmenat\nEn un solar caracteritzat per un fort pendent, s'opta per situar l'escola en una sola planta semi-soterrada.\nPer aportar més espai lliure, la coberta es situa en continuïtat amb la cota més alta de la parcel·la i s'utilitza com a pati de jocs complementari, amb un tractament enjardinat.\nLa cresta de color viu fa de fita per assenyalar l'entrada principal i és un poderós lluernari que fa arribar la llum del sol fins el fons del vestíbul.\nTotes les sales d’estada permanent dels infants estan orientades cap al sud, protegint les obertures del sol directe amb un ràfec.\nEls patis de joc exteriors són espais ben delimitats i protegits, amb bon assolellament a sud i zones d’ombra amb plantació d’arbres.\nSituació: Sant Climent Sescebes (Alt Empordà)\nDates: 2008 - 2011\nConstructor: TEYCO SL\nSuperfícies: 720 m2 (edificació) - 1.250 m2 (urbanització) - 242 m2 (trasllat provisional) - 230 m2 (enderroc)\nCol·laboradors direcció d'obra: Albert Pladevall i Carles Serra (aparelladors)\nPremis: Primer premi en concurs restringit convocat per GISA\nEn primer lloc es va enderrocar l'antiga escola, que s'havia quedat petita.\nEn el mateix solar, el nou edifici optimitza les reduïdes mides de la parcel·la, completa volumètricament l'illa de cases i es situa amb una bona orientació per donar protecció del fort vent dominant de tramuntana. Es conserven quasi tots els grans plataners del pati de jocs.\nl'edifici és d’una sola planta i cobertes majoritàriament inclinades per cobrir dues peces lineals en forma de L. Les façanes interiors es protegeixen amb una gelosia de lames verticals, que aporta control solar i seguretat pels impactes de la pista de joc.\nSituació: Carrer Roger, Sants-Badal (Barcelona)\nPromotor: Ajuntament de Barcelona - BIMSA\nSuperfície: 3.444 m2\nProposta en concurs restringit convocat per BIMSA\nEl programa inclou una escola bressol, un pavelló poliesportiu i un espai familiar en un sol edifici en alçada.\nCadascun dels usos integrats a l'edifici s’ha ubicat en la zona més adequada als seus requeriments. Cadascun d’ells funciona de manera totalment independent de la resta.\nL'orientació del solar permet una façana sud abocada al jardí en planta baixa i primera. Les façanes del carrer i el passatge són més tancades a excepció de la planta baixa, on es vol garantir la permeabilitat i la transparència en l'accés a l'edifici.\nUtilitzem el "joc" com a fil conductor del projecte. Tant el joc esportiu com la joguina infantil articulen les idees que organitzen l'edifici. Amb continuïtat amb aquesta idea, utilitzem materials i colors càlids i espais oberts i flexibles.\nPer la solució de façana, utilitzem panells prefabricats personalitzats a taller amb una textura vertical d’estries irregulars amb maons ceràmics, col·locades en fileres discontínues reprodueixen la imatge del cartró perforat que s’utilitza en algunes capses de música o en els "piano-rolls".\nSituació: Viladecans (Baix Llobregat)\nConstructor: Joaquín Puga - DINTER SL\nSuperfície: 245 m2\nEn un local en planta baixa situat en un edifici de construcció recent, es planteja ubicar un consultori policlínic. És un espai sense possibilitat d'il·luminació ni ventilació natural, ja que únicament disposa d'una façana al carrer i un petit pati de ventilació de l'aparcament.\nL'accés en diagonal desemboca en una sala d'estar des d'on s'accedeix a totes les consultes. S'aprofita l'espai amb menys alçada (sobre la rampa del pàrquing) per situar els espais del personal.\nEl pàrquing inferior permet fer tota la xarxa de sanejament vista i sense aixecar el paviment.\nEn tots els espais comuns s'utilitzen materials naturals: fusta i marbre, mentre que a l'interior de les consultes, per motius d'higiene, s'opta per melamina de color llis i paviment de terratzo.\nSituació: Badalona (Barcelonès)\nSuperfície: 1.237 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat per GISA\nl'edifici aprofita la seva posició privilegiada davant de la plaça, obrint les sales d’espera a aquestes vistes i les consultes a l'espai més protegit de l'interior d’illa.\nEl programa es distribueix en alçada definint dos volums diferenciats. El primer de tres plantes, obert al carrer, conté les àrees bàsiques de consultes i sales d’espera. El segon, més tancat, de quatre plantes i soterrani, conté les àrees complementàries, administració, personal sanitari, educació sanitària i instal·lacions.\nLa façana de planta baixa s'enretira i crea un espai tampó en doble alçada que protegeix les sales d’espera, distanciant l'espai interior de la via pública.\nSituació: Sant Gregori (Gironès)\nSuperfície: 486 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes i T. Tribó (instal·lacions) - M. Leandra González (documentació)\nL'edifici conforma una planta en L, que s’obre cap al sud i delimita una plaça d’accés, compartida per un futur equipament municipal.\nEl programa s'articula sobre dos eixos perpendiculars: un longitudinal de circulacions que distribueix les diferents àrees en pinta i un eix transversal que marca l'accés principal a façana. L'eix longitudinal alimenta la circulació de l'equipament i centralitza el control dels usuaris.\nLa volumetria amb cobertes inclinades s'adapta a la tipologia predominant a tot el poble i per altra banda serveix perquè l'edifici tingui major volum aparent enfront de les edificacions del voltant.\nSituació: Sabadell (Vallès Occidental)\nSuperfície: 1.082 m2\nEl criteri bàsic ha estat construir un edifici en una sola planta, esponjat per tres patis interiors, que proporcionen il·luminació i ventilació per les consultes i sales d’espera i afavoreixen les visions diagonals i una major sensació de profunditat en els espais interiors.\nl'edificació es situa recolzada en un dels angles de la parcel·la i allibera en el cantó est un espai triangular, que funciona com a plaça d’accés i articula al seu voltant els accessos als altres dos equipaments que li donen façana (la policia municipal i l'escola).\nl'edifici s’organitza sobre dos eixos perpendiculars: un eix longitudinal de circulacions que distribueix les diferents àrees en pinta i un eix transversal que marca l'accés principal a façana. l'eix longitudinal alimenta la circulació de l'equipament i centralitza el control dels usuaris.\nSituació: Cardedeu (Vallès Oriental)\nConstructor: Control de Servicios y Construcciones SL\nSuperfície: 1.748 m2 (edificació) - 395 m2 (urbanització)\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó (instal·lacions) - J/T Ardèvol (pressupost) - M. Leandra González (documentació)\nCol·laboradors direcció d'obra: SGS Tecnos SL -Xavier Condal i David Ferrero (aparelladors)\nEl CAP ocupa el buit deixat al enderrocar les naus centrals d'una fàbrica tèxtil. Encaixat entre les naus catalogades i un nou edifici d’habitatges.\nS’opta per una disposició en catifa, “sense façanes”, apropiant-se la geometria de la coberta de l'edifici existent (que la normativa municipal obliga a respectar) i ampliant-la fins a cobrir també la resta del nou edifici. Així s’obté una lectura unitària del conjunt com un “paper plegat”. Aquest joc de plecs permet també oferir una imatge de la coberta més interessant vista des de l'edifici d’habitatges que s’aixeca enganxat a l'est.\nLa solució permet dotar d’il·luminació natural a tots els espais comuns. Aprofitant els espais entre els plecs de la coberta i el cel ras, s’integren la gran quantitat de serveis que es distribueixen pel centre. El cel ras trenca la seva horitzontalitat sempre que hi ha una lluerna i ajuda a guanyar espai vertical per les zones d’espera.\nSituació: Sant Joan de les Abadesses (Ripollès)\nSuperfície: 586 m2\nL’edifici el formen dos cossos prismàtics senzills, de volum distint, que conflueixen marcant el punt d’accés del centre. La façana al carrer de Joan Maragall s’enretira, eixamplant l’àmbit de l’accés amb una rampa suau des de la cantonada nord.\nLes cobertes, obligatòriament inclinades, s’adapten a la tipologia predominant del poble. S’han plantejat per guanyar volum aparent enfront de les edificacions veïnes, que són en general més altes.\nEl programa situa tots els espais d’ús públic en la planta baixa i els espais del personal sanitari i els destinats a les instal·lacions i en la planta inferior semi-soterrada. Així s’aprofita el desnivell del carrer i s'optimitza l'excavació per arribar a l’estrat resistent del terreny que és profund.\nPavelló i piscina coberta\nSituació: Sant Celoni (Vallès Oriental)\nPromotor: Ajuntament de Sant Celoni\nCoautors: Eulàlia Cucurella i Miquel Martínez, arquitectes\nPremis: Segon premi en concurs d'idees convocat per l'Ajuntament de Sant Celoni\nS' articulen els dos volums que composen el projecte a través d’una espina central que recull i potencia les circulacions generades pels dos edificis.\nPer oposició, els dos volums construïts generen dos espais vuits entre ells, un forma la plaça d’accés a l'espai esportiu, mostra la façana representativa de l'equipament municipal i és l'espai de trobada pels usuaris, l'altre amb sol i vistes cap al Montnegre, proporciona un complement de les àrees cobertes. Per la piscina és una superfície exterior per prendre el sol les temporades d’estiu, pel poliesportiu, una ampliació de la seva capacitat en celebracions multitudinàries com concerts reunions populars, etc.\nPer aquesta raó l'edifici poliesportiu disposa d’una façana practicable que facilita al màxim aquesta relació a peu de pistes.\nSituació: Campus de Cantoblanco (Madrid)\nPromotor: Universidad Autónoma de Madrid - UAM\nSuperfície: 3.775 m2\nProposta en concurs convocat per la UAM (Universidad Autónoma de Madrid)\nLa planta de l'edifici funciona com una gran placa base electrònica que ordena al voltant de la sala poliesportiva -com si d'un microxip es tractés- els diferents components que el programa reclama. Cada component específic per a un ús determinat es relaciona amb la resta a través de connexions de circulació que eviten la interferència entre els diferents usos, però mantenint sempre la relació visual amb la gran sala poliesportiva.\nL'energia que genera el funcionament de l'edifici és la llum natural, la llum del sol que a través d'un sistema de patis penetra en tots els espais del complex esportiu. Els patis proporcionen espais amb una qualitat ambiental molt més alta, amb ventilació i il·luminació natural que permeten que el consum d'electricitat per a il·luminació o per a sistemes de ventilació, que haurien d'una altra manera funcionar durant tota la jornada, es pugui evitar i aconseguir un estalvi important. L'estratègia bioclimàtica és una solució passiva amb un espai tampó a sud que actua com hivernacle amb acumulació del sistema d'aigua calenta.\nSeu club de golf\nSituació: Raimat (Lleida)\nPromotor: Club de golf Raimat\nSuperfície: 1.875 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat pel club de golf Raimat i el COAC\nEs col·loca l'edifici en el punt més privilegiat, obrint-se cap a les vistes sobre el camp.\nDes de l'exterior el voladís que protegeix la terrassa de la cafeteria-restaurant és un punt de referència des de qualsevol punt del camp i s'ofereix com la imatge del club en el paisatge. Des de l'interior, la cafeteria-restaurant és una terrassa panoràmica, on els socis poden gaudir de les estones de descans amb una perspectiva total sobre les instal·lacions. La piscina, complement de les activitats del club durant la temporada d'estiu, queda segregada de les vistes i dels recorreguts principals, tot mantenint un òptim assolellament i unes bones vistes sobre el paisatge.\nPavelló poliesportiu triple\nSituació: Sant Jordi (Eivissa)\nDates: 2003 - 2008\nPromotor: Consell Insular d'Eivissa i Formentera\nConstructor: Ferrovial-Agroman SL\nSuperfície: 4.215 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura)\nDirecció d'obra: Lluís Gascón Folqué, arquitecte (Consell Insular d'Eivissa i Formentera)\nEl pavelló està situat al centre de la zona esportiva de Les Escoles de Can Guerxo, a Sant Jordi.\nS’aposta per una imatge dinàmica i lleugera, d’acord amb l'ús que tindrà l'edifici. Una coberta inclinada aixecada per sobre d’un volum ortogonal, contundent i lligat al terreny. l'escletxa entre el pla inclinat que fa de coberta i el volum que delimita les instal·lacions, permet la il·luminació de l'espai esportiu potenciant l'efecte d’ingravidesa. La solució dels materials exteriors de l'edifici, de planxa d’acer galvanitzat i lacat en color gris metàl·lic, dóna una uniformitat d’acabats que remarca el caràcter volumètric de l'arquitectura i el joc d’ombres per sobre dels contrastos de color.\nPromotor: Ajuntament de Cardedeu - Consell Català de l'Esport\nConstructor: UTE Escola Dolors Granés\nSuperfície: 540 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó (instal·lacions) - M. Leandra González (documentació)\nCol·laboradors direcció d'obra: Xavier Aumedes i Albert Bastús (aparelladors)\nAquest espai completa la dotació esportiva de l'escola Dolors Granés i també forma part de la xarxa bàsica d’equipaments esportius del municipi. Està format per un gimnàs de 15 per 23 metres, vestidors i serveis annexes.\nS’ha situat l'edifici de manera que interfereixi el mínim possible en l'assolellament dels edificis escolars preexistents i amb el seu eix longitudinal en el sentit est-oest.\nEl volum de l'edifici és regular i rotund i s’han triat materials que s'adiuen amb els que existeixen a la resta d’edificis escolars.\nEl gimnàs consta d'un sòcol d’obra vista amb coberta plana, que engloba la totalitat de l'edifici de vestidors, sobre el qual s’aixeca el volum de la coberta inclinada de l'espai esportiu que es revesteix amb planxa metàl·lica.\nGraderia i vestidors\nSituació: Club de futbol de Sant Pere de Ribes (Garraf)\nPromotor: Ajuntament de Sant Pere de Ribes\nConstructor: Excavaciones CHE SL - Ejestru SL (graderia)\nSuperfície: 212 m2 (graderia) - 472 m2 (vestidors)\nCol·laboradors direcció d'obra: Meritxell Blanco (aparelladora)\nLa zona esportiva del camp de futbol té algunes edificacions construïdes en diverses actuacions espaiades en el temps sense un criteri unitari, són insuficients i precàries.\nLa solució plantejada és eliminar les construccions de mòduls provisionals i realitzar una ampliació de l'edifici existent per les dues bandes, amb un programa de vestidors, serveis de públic i una sala polivalent. També es planteja la construcció d'unes noves graderies que s'executen en primera fase.\nLes graderies estan condicionades per la proximitat de la riera, són permeables en cas d’una possible avinguda d’aigua i estan aixecades sobre el terreny natural. Es realitzen amb una estructura de fusta laminada encolada.\nCentre de les Arts\nData: 2001 - 2002\nSuperfície: 16.390 m2\nCoautors: Lluís Gascón Folqué (Director de projecte: Serveis Tècnics del Consell Insular)\nEl Centre de les Arts a Eivissa es pensa com un motor per fomentar i acollir tot tipus d’activitats relacionades amb l'art i la cultura. Conté un auditori per mil dues-centes cinquanta persones, la biblioteca insular, sales de congressos i exposicions i espais polivalents interiors i exteriors.\nA les afores del nucli urbà d’Eivissa, té una volumetria cúbica de la que sobresurt la capsa escènica. El programa s’organitza al voltant d’un pati interior obert i espais de relació exteriors.\nLes façanes són bastant tancades per protegir-se del sol, combinant panells d’alumini lacat, llisos i perforats, il·luminats de forma que la caixa escènica funcioni de nit com una gran llanterna.\nAuditori i escola de música\nSituació: Ciutadella de Menorca\nPromotor: Ajuntament de Ciutadella\nSuperfície: 12.363 m2\nProposta en concurs convocat per l'Ajuntament de Ciutadella de Menorca\nLa primera preocupació del projecte ha estat aconseguir inserir un equipament de gran envergadura com aquest dins de l'escala de la trama urbana existent a l'entorn de la Plaça de la Pau, format fonamentalment per petites parcel·les d'habitatges. En el projecte edifici i plaça no queden definits per exclusió mútua, sinó pel fluir constant entre el dins i el fora. Es així com l'arquitectura troba la seva vocació de gran casa oberta a la ciutat i al món, un lloc on gaudir de la vida urbana, de la cultura i de la música.\nL'auditori, la peça de volumetria més potent, es soterra parcialment per mantenir una alçada homogènia al voltant de la plaça, sense renunciar a una caixa escènica que permeti fer-hi tot tipus d'espectacles. L'escola municipal de música, el conservatori i l'espai per entitats musicals s'integren en un volum de planta baixa i dos pisos que dóna façana a la contramurada, deixant el pas lliure per l'accés peatonal. A la façana sud sobre la plaça es desplega el bar-cafeteria, totalment abocat sobre l'espai exterior.\nMuseu del Clima i el Medi Ambient\nSuperfície: 2.399 m2\nCol·laboradors: A. de Bobes, T. Tribó (instal·lacions)\nProposta en concurs convocat per l'Ajuntament de Lleida\nLa posició privilegiada de l'edifici i la seva visibilitat aboquen a una peça arquitectònica amb una imatge potent. La forma es vincula a la dinàmica realitat del Medi Ambient i a les ciències que l'estudien.\nEl transit d’accés es planteja cerimonial, com una immersió, un descens cap a la terra per reaparèixer en el centre, en el hall d'un espai circular de gran alçada amb il·luminació zenital.\nLa façana de fort color vermellós, es matisarà constantment al sol i continuarà visible els dies apagats o de boira. El modulat de les peces permetrà substituir fàcilment sectors de façana per inserir panells de captació solar, indicadors climatològics, plafons de les exposicions o activitats del museu i fins i tot, aprofitant el clima local, un ‘mur de boira’, dispositiu que forçarà un efecte de condensació sobre un emmallat de coure.\nSituació: Baró de Viver (Barcelona)\nSuperfície: 1.370 m2\nProposta en concurs convocat per BIMSA\nL'espai a ocupar pel nou edifici està adossat a una pastilla d’equipaments formada per un CEIP i una escola bressol i s’aboca a l'ampli espai exterior que es generarà amb la prolongació d’un carrer i la futura zona verda.\nEls equipaments escolars existents són edificis en planta baixa, protegits del carrer amb una tanca i oberts cap a espais lliures interiors controlats. El nou edifici manté la mateixa tipologia i continua les tanques escolars, que s’interrompen generant un pati d’accés, ampli i assolellat, amb contacte visual directe amb l'espai lliure, però que proporciona una zona de transició arrecerada, on abocar obertures generoses des dels espais d’estada.\nLes cobertes de l'edifici es fan ressó de les que les envolten (tant dels edificis industrials com de la majoria dels edificis residencials i escolars) i adopten inclinacions que permeten il·luminar i singularitzar els diferents espais.\nSala polivalent i seu d'entitats\nSituació: Olzinelles, Sants (Barcelona)\nL'antic edifici cooperatiu de la Lleialtat Santsenca es recupera per activitats de les entitats del barri de Sants.\nLa proposta opta per col·locar la gran sala polivalent en planta baixa, en contacte directe amb la vida del carrer a través de l'espai del bar, que funciona també com a llotja des de la planta altell.\nAquesta opció simplifica l'accessibilitat i facilita al màxim els problemes d'evacuació d'un edifici en altura amb alta ocupació i poc perímetre lliure.\nL'escletxa entre la nova façana i la existent, permet l'aparició de terrasses verdes.\nS'allibera un gran espai lliure al terrat, per activitats de joves i nens.\nSituació: Via Augusta, Sarrià - Sant Gervasi (Barcelona)\nSuperfície: 2.679 m2\nEs recupera la superfície d’espai verd que ocuparà el nou edifici amb un jardí vertical, situat sobre la façana sud i la mitgera nord.\nA la façana sud, la vegetació té una funció de filtre i per tant, es fan servir plantes enfiladisses de fulla caduca. A nord s’utilitza la vegetació com a tapís per cobrir la mitgera amb plantes enfiladisses de fulla persistent.\nl'accés principal es fa pel cantó de Via Augusta, a nivell de pl. –1, aprofitant la cota del carrer amb una rampa suau. Accés a la resta de nivells amb una escala-mirador exterior que recorre la façana. l'espai d’accés i relació funciona com un hivernacle, protegit per la façana vegetal. Es un espai coixí, que funciona com amortidor tèrmic dels espais d’activitat més continuada o permanent.\nLa Torre de la Sagrera\nSituació: la Sagrera (Barcelona)\nSuperfície: 1.107 m2\nEs situa el màxim d'usos requerits dins de l'edifici existent, preveient una rehabilitació integral.\nL'ampliació per ubicar la sala polivalent es situa en la planta inferior. El nou volum no entra en competència amb l'existent per potenciar el protagonisme del palauet actual. Així, semi-soterrat, es redueix el volum aparent de l'ampliació i s'integra en el conjunt com una gelosia perimetral.\nTotalment exenta a l'edifici existent, la nova sala transpira a través d’un ampli pati anglès des del que rep il·luminació natural indirecta i ventilació. La seva posició semi-soterrada garanteix els màxims nivells d’aïllament sonor i un òptim condicionament acústic. La coberta d’aquesta sala -visible des de l'edifici existent- és enjardinada amb vegetació xeròfita, amb varietat de colors i poc consum d’aigua.\nMuseu del Disseny DHUB, Barcelona\nSituació: Museu del Disseny DHUB, Barcelona\nSuperfície: 155 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat per BIMSA\nAdequació de dos espais del museu del disseny de Barcelona per a desenvolupar activitats familiars o adreçades a públic en general de formats molt variats. S’intervé sobre els dos costats llargs de les sales amb mobles que integren taules abatibles i espai per l'emmagatzematge cadires i resta de materials d’ús habitual.\nEs complementa la il·luminació general de l'espai amb il·luminació de sobretaula, lluminàries de braç mòbil de radi molt ampli. El material dels mobles fixes és fusta d’avet en llistons, que es manté en la part superior amb junta oberta i llana de roca per absorció acústica.\nLa superfície de les taules, així com els nínxols que es formen al obrir-les es revesteixen amb linòleum de color intens.\nCasal i Edifici pels Mitjans de Comunicació\nSituació: l'Hospitalet de l'Infant\nPromotor: Ajuntament de Vandellós i L'Hospitalet de l'Infant\nSuperfície: 1.162 m2\nProposta en concurs convocat per l'Ajuntament de Vandellós i L'Hospitalet de l'Infant\nLa planta es configura per donar protecció enfront el Mestral dominant. La volumetria compacta, es doblega per crear un ampli espai exterior d’arribada, públic, protegit del vent dominant i assolellat.\nAquest espai central exterior es perllonga en l'interior de l'edifici, creant un atri en doble altura, que comunica visual i funcionalment tots els espais. Té també un paper essencial com a coixí tèrmic, que permet acumular els guanys solars a l'hivern i dissipar l'escalfor a l'estiu amb màxima ventilació.\nl'entorn més immediat a l'edifici el formen cases de construcció senzilla, amb façanes de revoc clar i cobertes inclinades de teula. La proposta, tot i apostar per solucions constructives més eficients tecnològicament, planteja mantenir una imatge coherent amb aquest entorn, amb una façana que combina l'aplacat de pedra llisa i el revoc blanc i solucions de coberta inclinada.\nCasal, aules i espais d'entitas\nSituació: Caldes de Montbui\nPromotor: Ajuntament de Caldes de Montbui\nSuperfície: 692 m2 (edificació) - 302 m2 (urbanització)\nPremis: Segon premi en concurs restringit convocat per l'Ajuntament de Caldes de Montbui\nL'edifici actual és sobri i sever. Es proposa una ampliació respectuosa, però no mimètica, que permet llegir perfectament les dues fases, com volums diferenciats, que es toquen però no s'arriben a maclar.\nLa forma com es col·loca el nou edifici condiciona i modifica l'espai lliure que es genera al seu voltant. Treballem la relació cap enfora amb la plaça existent i el carrer, la relació cap endins amb el pati interior,la oportunitat de crear un jardí tranquil en dos nivells.\nPer fomentar la relació amb l'espai exterior, es genera una gran obertura a nivell de planta baixa, un gran "llindar" que fa totalment permeable l'espai interior d'illa i el connecta amb la plaça Catalunya. Sobre aquest llindar, la nova façana permet identificar clarament l'accés de l'edifici des de la plaça.\nEdifici del cos de bombers\nSituació: El Pont de Suert (Alta Ribagorça)\nPromotor: Ajuntament de El Pont de Suert\nConstructor: Construccions Cirera SL\nCoautors: Maria Salinas, arquitecta (coautora projecte)\nCol·laboradors direcció d'obra: Minerva Auñón (aparelladora)\nEl projecte consisteix en l'ampliació de l'edifici existent amb un nou cos de geometria en planta marcada per la forma irregular i en punxa de la parcel·la.\nL'ampliació continua i remata la coberta a dos vessants amb una solució geomètrica i constructiva mimètica de l'edifici existent. Es va prioritzar la idea d'aconseguir una imatge tranquil·la i uniforme per tot l'edifici, sense singularitzar la peça ampliada. Es cuida la solució constructiva per obtenir la màxima eficiència energètica en un clima extrem.\nLa construcció es va realitzar amb la intervenció molt activa dels propis membres del cos de bombers voluntaris.\nComissaria de Mossos d'Esquadra\nSuperfície: 1.540 m2\nL'organització en planta del programa consta de diferents zones independents pels tres tipus d’usuari: mossos d’esquadra, públic en general i persones detingudes.\nEl primer criteri ha estat el de construir un edifici compacte, amb una volumetria bastant rotunda, adient amb el seu caràcter institucional.\nEl volum s’organitza al voltant d'un pati interior, que permet introduir llum natural en tots els espais del programa que així ho requereixen, alhora que proporciona visions creuades i una sensació de major amplitud en un edifici que “per se” necessita ser bastant tancat.\nPer requeriment del concurs les façanes incorporen els colors corporatius dels mossos d’esquadra que fan l’edifici clarament identificable en el seu entorn.\nResidència Infantil - CRAE\nSituació: Vilafranca del Penedès (Alt Penedès)\nConstructor: Qualitat Obres SL\nSuperfície: 1.044 m2 (edificació) - 1.200 m2 (urbanització)\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó i Sílvia Ros (instal·lacions) - M. Leandra González (documentació)\nCol·laboradors direcció d'obra: GESOB - M. Teresa Solé i Albert Canals (aparelladors)\nEl centre és un CRAE (centre residencial d'acció educativa) i dona acollida a vint nens que estan temporalment fora del nucli familiar. Es pensa per ser més una "casa gran" que una residència.\nPer integrar-se en l'espai urbà existent, una zona de trànsit entre habitatges plurifamiliars i cases aïllades, l'edifici s'articula en dos volums de proporció apaïsada, cadascun de mida semblant a la dels xalets que completen l’illa i obre una escletxa que marca pel costat nord l’accés des del cantó públic.\nLa façana nord, que dóna a la plaça, és més discreta i neutra, mentre que la sud és més oberta i alegre, abocada al jardí i pati de jocs.\nResidència per gent gran\nSituació: Santpedor (Bages)\nPromotor: Ajuntament de Santpedor\nSuperfície: 3.982 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó (instal·lacions)\nProposta en concurs convocat per l'Ajuntament de Santpedor\nEs considera fonamental treure el màxim profit de la situació privilegiada de l'edifici pel fet de situar-se dins d'un espai verd. Els volums de la residència s'aboquen cap al parc, sense crear una barrera visual enfront del carrer i obrint una escletxa que travessa l’edifici i permet penetrar visualment fins als jardins.\nL'edifici s'organitza en dos volums quasi paral·lels de planta baixa i dos pisos (que contenen els dormitoris) i un tercer volum, que fa de pont entre els dos (on es situen les sales d'estar). Tots els dormitoris estan orientats al sud, amb vistes cap al parc i incorporen unes petites terrasses per permetre gaudir del sol. Les sales d'estar són passants est-oest i tenen vistes sobre el carrer i sobre el parc.\nSituació: Calaf (Anoia)\nPromotor: Ajuntament de Calaf\nSuperfície: 1.902 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat per l'Ajuntament de Calaf\nEl nou edifici estableix vincles amb l'edifici existent del Centre de Dia, amb el que es connecta funcionalment. Adopta el sòcol diferenciat que engloba tota la planta inferior, manté la proporció dels forats de façana i la presència important de la coberta inclinada.\nLes tres plantes tenen un funcionament el més autònom possible, per permetre agrupar els residents en funció del seu nivell d'autonomia, formant grups reduïts i familiars i reduir al màxim els desplaçaments entre plantes.\nEls criteris de sostenibilitat adoptats són: reducció de la demanda energètica de l'edifici, millora del rendiment dels sistemes i reducció del consum d'aigua de l'edifici, que permeten un estalvi d'un 71% de l'energia anual consumida i un 54% de les emissions de CO2.\nHabitatges per Joves i casal\nSituació: Vidal i Barraquer (Barcelona)\nPromotor: Ajuntament de Barcelona - BAGURSA\nSuperfície: 6.500 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat per BAGURSA\nLa proposta pretén convidar als recorreguts en diagonal i a la riquesa en l'experiència espacial dels recorreguts urbans. l'articulació dels volums permet definir uns espais públics d'escala acollidora i de fàcil apropiació pels veïns.\nEl Casal ocupa tot el sòcol comú als dos edificis i les façanes sobre el sòcol quan aquest queda sota la cota del carrer, garantint la privacitat de tots els habitatges.\nEls dos edificis d'habitatge, amb orientació bàsicament est-oest, s'organitzen amb passera central i nuclis humits al centre de la planta. Es garanteix l'assolellament a tots els habitatges, així com l'economia dels recorreguts comunitaris. A nivell de planta 2 una passera comunica els dos edificis porxant les sortides al carrer. En aquest espai s’ubica un recinte per petits equipaments comunitaris dels habitatges (bugaderia i ciber-cafè), amb vistes sobre les dues places.\nHabitatges en remunta d'edifici\nSituació: Ausiàs March (Barcelona)\nConstructor: Construccions Cisteller SL\nSuperfície: 275 m2\nCol·laboradora direcció d'obra: Eva Brugal (aparelladora)\nEn un edifici catalogat de l'Eixample de Barcelona, s'afegeix una última planta endarrerida respecte de les façanes principals, de manera que es generen unes àmplies terrasses accessibles des dels dos nous habitatges. El resultat són uns habitatges molt lluminosos i assolellats, amb una profunditat atípica per l'eixample i molt perímetre de façana. Les façanes amb obertures fins a terra permeten la màxima continuïtat entre l'espai interior i les magnífiques terrasses. La protecció solar es realitza amb persianes mallorquines corredisses de lames orientables.\nL'estructura és metàl·lica per afegir el mínim pes possible i no sobrecarregar l'edificació existent, que té llums considerables en alguns punts.\nSituació: Campdevànol (Ripollès)\nPromotor: Generalitat de Catalunya - INCASÒL\nSuperfície: 1.415 m2\nPremis: Proposta finalista en concurs restringit convocat per l'INCASÒL\nAl costat del pont del riu Fresser, els nous habitatges s'adossen parcialment a un edifici existent amb què formen una "L". L'edifici té un accés a peu i un per vehicles a l'extrem nord-est (a un nivell inferior), en la zona de l'espai lliure privat de la parcel·la. L'aparcament aprofita el desnivell existent, sense excavació.\nEs planteja un volum net, amb coberta inclinada com la majoria dels existents, però sense ràfecs. Façana amb materials locals i mallorquines corredisses de fusta.\nLa planta s'organitza amb un nucli d'escala central i sis habitatges per replà. Cap sala d'estar a nord. La distribució interior de cada habitatge és la més senzilla i diàfana possible, integrant totalment la cuina a la sala d'estar i sense passadissos. Els nuclis de banys i safareigs s'agrupen cada dos habitatges i són iguals per tots ells.\nSituació: Figueres (Alt Empordà)\nConstructor: Constructora San José SL\nSuperfície: 4.686 m2\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - A. de Bobes, T. Tribó (instal·lacions) - Aumedes DAP (pressupost) - M. Leandra González (documentació)\nCol·laboradors direcció d'obra: Toni Quer (aparellador)\nPremis: Primer premi en concurs restringit convocat per l'INCASÒL\nL'edifici de 45 habitatges i places d'aparcament de lloguer se situa dins d'un sector de nova urbanització, envoltat per altres edificis d'habitatges de nova planta.\nLa planta s'organitza amb un esquema en “U” al voltant d'un pati interior des d'on s'accedeix als habitatges. La façana exterior està ocupada per les peces principals de cada habitatge (dormitoris i sales d'estar), la interior pels espais de servei (banys, cuines i safareigs).\nEl pati central garanteix la ventilació creuada en els habitatges i permet ventilar i il·luminar de forma natural les cuines i els banys. Aquest pati es converteix en el nucli principal de l'edifici: un espai comunitari de relació entre veïns, protegit del vent de tramuntana, però ampli i assolellat i que permet diferents usos segons l'època de l'any.\nSituació: barri de la Mina. Sant Adrià del Besós\nSuperfície: 4.542 m2\nPremis: Proposta premiada amb un accèssit en concurs restringit convocat per l'INCASÒL\nL'ordenació volumètrica segueix els criteris del pla especial de la Mina.\nLes dues torres, de mides desiguals, se singularitzen amb colors diferents per una mateixa solució de façana.\nEls habitatges obren les sales d'estar cap a les orientacions amb més sol, tancant-se a nord. Tots els habitatges disposen d'una terrassa exterior, enretirada respecte al pla de façana. Aquesta terrassa és "gratis", ja que no computa com edificabilitat (criteri del pla especial). Tots els habitatges tenen ventilació creuada. La distribució interior de cada habitatge la més senzilla i diàfana possible, la cuina és tancada (segons criteris de partida del concurs), però pot obrir-se total o parcialment a la sala d'estar.\nSituació: Sector de Pep Ventura, Esplugues de Llobregat\nPromotor: Àrea Metropolitana de Barcelona - IMPSOL\nSuperfície: 2.954 m2\nPremis: Segon premi en concurs restringit convocat per l'IMPSOL\nL'edifici és una secció central d'un llarg bloc lineal d'orientació nord-sud rigorosa, situat en el límit de l'autopista B23.\nLa distribució interior dels habitatges està bolcada sobre la façana sud, integrant tot el possible el paquet cuina-sala-menjador.\nEl pati interior permet garantir la ventilació creuada, mantenint la privacitat dels dormitoris i facilita l'assecatge de la roba sense robar espai a les terrasses. La crugia interior amb banys, cuines i safareigs permet optimitzar els recorreguts de les xarxes de serveis i evitar peces excessivament profundes. L'habitatge de 2 dormitoris disposa també de ventilació creuada gràcies al pati i totes les seves estances disposen de sol.\nLes façanes, sense ser una còpia simple de l'edifici veí, mantenen la continuïtat del conjunt establerta pel pla especial.\nSituació: Sant Joan Despí\nPromotor: Ajuntament de Sant Joan Despí - ADSA\nSuperfície: 4.214 m2\nProposta en concurs convocat per ADSA\nL'edifici s'organitza en dos volums, un d'ells format pels habitatges de dos dormitoris i l'altre pels d'un sol dormitori. La solució tipològica és la d'habitatges en passera. Un nucli vertical en la intersecció dels dos volums, marca el punt d'accés a l'edifici i centralitza les comunicacions.\nLa via del tren no té visualment una gran presència des dels habitatges, està situada en trinxera i a bastants metres per sota de la parcel·la, per tant s'ha prioritzat la bona orientació solar de l'edifici. En l'aspecte acústic s'han buscat estratègies per garantir una protecció adequada.\nTots els habitatges tenen doble orientació, garantint la ventilació creuada. Les sales d'estar s'obren cap al sud-oest i disposen d'una petita terrassa refosa respecte al pla de façana. Les cuines estan obertes a la sala d'estar i en els habitatges de dos dormitoris, poden independitzar-se.\nPromotor: Empresa Pública del Suelo de Andalucía - EPSA\nProposta en concurs convocat per EPSA\nLa gran profunditat edificable (25 metres), permet una solució en doble bloc amb orientació estricta nord-sud. A partir d'aquesta volumetria bàsica, la geometria dels dos blocs es fragmenta, per obrir al sud les sales d'estar de tots els habitatges. El volum perd severitat i guanya en matisos de llum i ombra.\nEntre tots dos blocs, el pati funciona com un atri i espai de relació generós. En ell se situa el nucli d'accés amb dos ascensors i les passarel·les que donen accés a cada habitatge.\nTot l'edifici té una altura de pb+6, però els habitatges que tanquen l´atri en la façana sud, tenen només 4 plantes, deixant un pas inferior a doble altura, que permet el contacte directe amb l'espai enjardinat comunitari.\nDues cases unifamilars\nSituació: Cabrils (Maresme)\nConstructor: 92 Acción SL\nSuperfície: 393 m2\nCol·laboradors: Manel Fernández Pérez, arquitecte (estructura)\nCol·laboradors direcció d'obra: José Vicente González (aparellador)\nAquestes cases van ser el nostre primer encàrrec professional l'any 1997.\nDues cases situades en parcel·les veïnes, en una zona residencial.\nEl terreny és pràcticament pla i l'accés es produeix des del cantó sud. La planta és d'una gran simplicitat (quasi idèntica en els dos casos) formant una L i generant un petit pati que vincula els dos volums. Sobre la sala d'estar, una gran terrassa permet la visió llunyana del mar.\nLa qualitat dels espais i la llum, juntament amb la optimització de solucions constructives tradicionals van ser els principals criteris en unes obres marcades per un pressupost molt ajustat.\nSituació: Castellvell del Camp (Baix Camp)\nConstructor: JALDO SL\nSuperfície: 210 m2\nCoautors projecte: Anna Gener i Albert Cibiach, arquitectes.\nCroquis a ma: Albert Cibiach\nCol·laboradors: Manel Fernández Pérez, aquitecte (estructura)\nCol·laboradors direcció d'obra: Santi Torredemer (aparellador)\nPublicacions: revista AT nº3 (revista COAC Tarragona)\nLa casa es situa en una parcel·la amb un desnivell molt acusat i unes magnífiques vistes que coincideixen amb la bona orientació.\nL'accés es produeix pel punt més alt, on es situen l'aparcament, la sala d'estar i la cuina.\nEl programa s'esglaona en mitges plantes, que es van adaptant a la topografia, de manera que des de tots els espais s'accedeix a peu pla al jardí o a una terrassa exterior.\nEn la plataforma del nivell superior es situa una piscina lineal rematada pel mur de contenció.\n5 cases unifamilars\nSituació: Cuarte de Huerva (Saragossa)\nSuperfície: 1.588 m2\nCol·laboradors: Ingeniería Europea (estructura)\nLes cases estan orientades obrint-se cap al sud-est i a les vistes sobre el monestir.\nSituades en la part més alta del solar, per obtenir major privadesa, vistes i un millor assolellament, formen una barrera visual que oculta la presència de les naus industrials situades a la seva esquena.\nEl projecte planteja una tipologia d'habitatge en dues plantes, en la qual els espais comuns (sala d'estar i cuina) se situen en planta baixa, en contacte directe amb el jardí i els espais més privats (dormitoris) en planta primera.\nSituació: Cervelló (Baix Llobregat)\nConstructor: Miguel Angel Moreno - TDC Obras y Servicios SL\nCol·laboradors: Bernuz-Fernández SLP (estructura) - M. Leandra González (documentació)\nLa parcel·la té un pendent molt marcat que baixa cap al nord-est, de manera que les bones vistes i l'assolellament queden en direccions oposades.\nL’habitatge té l'accés a la planta primera des del carrer superior. La sala d’estar està oberta cap a un jardí a peu pla amb sol i també cap a una terrassa a nord-est, cap on estan les vistes. Els dormitoris estan a la planta inferior semi-soterrada, oberts cap a les bones vistes. En la planta segona hi ha un estudi amb un gran finestral panoràmic i amb sortida a la coberta.\nEl projecte incorpora proteccions solars amb persianes de lames corredisses i zones d'ombra no realitzades per limitacions del pressupost final.\nSituació: carrer Sagrat Cor, Sarrià (Barcelona)\nConstructor: Kunts Decor SL\nSuperfície: 92 m2\nEl pis està situat un edifici dels anys seixanta. La sala d'estar, petita pels estàndards actuals, s'aboca a un carrer estret, mentre que dos dels dormitoris tenen terrassa sobre la plaça. Es planteja intercanviar la posició de sala i dormitoris, per aconseguir una sala d'estar més agradable.\nEs modifiquen els nuclis humits, amb petits desplaçaments, per obrir una doble circulació al voltant de la cuina, que comunica el vestíbul amb la sala d'estar.\nS'instal·len persianes amb lames orientables per millorar la privacitat i el control solar.\nEls materials d'acabat són naturals i de colors neutres.\nSituació: carrer Dalmau, Sants (Barcelona)\nConstructor: Richard Rodríguez Machín\nL'edifici, de primers de segle XX, té una bona qualitat constructiva i presenta una certa riquesa d'elements decoratius d'estil modernista eclèctic. En canvi té importants mancances en les instal·lacions, aspecte que també es reflecteix en la mateixa distribució dels espais de servei dels habitatges (bany i cuina), que se situen a la galeria posterior, bloquejant la façana.\nEl projecte es respectuós amb els elements originals de fusteria, mosaics i cel rasos. Allibera la façana de la galeria de les seves servituds i desplaça els elements de servei cap a l'interior de la planta. Els nous elements que s'introdueixen són neutres, utilitzant majoritàriament la fusta contraxapada pels mobles i el marbre i el mosaic porcellànic pels revestiments.\nSituació: carrer Volta dels Tamborets, El Born (Barcelona)\nConstructor: José Miguel Aguilar Llopis\nHabitatge minúscul en una finca molt antiga del barri vell de Barcelona. L'escala de veïns molt empinada i estreta condiciona l'execució de l'obra.\nAmb un espai de trenta metres quadrats i tres finestres s'optimitza la distribució interior, aconseguint trobar un racó agradable per cuinar, menjar, estudiar i dormir.\nS'unifiquen materials i textures i s'utilitza el color blanc per ampliar la sensació d'amplitud en un habitatge amb sostres baixos i espais reduïts, únicament uns pocs elements de fusta per donar un toc de calidesa.\nSituació: carrer València, Eixample (Barcelona)\nEl projecte va consistir en recuperar l'ús d'habitatge d'un pis que s'havia transformat en despatx durant molts anys.\nUn habitatge amb molts metres i obert a dues façanes, amb espais amb molta altura i elements decoratius interessants en les motllures i paviments de nolla.\nEs van recuperar els elements originals, es van renovar les instal·lacions, cuina i banys, tot amb un pressupost molt ajustat.\nSituació: carrer Almogàvers, Sant Martí (Barcelona)\nConstructor: Richard Rodríguez Machín -Ebanistería Manuel Capilla\nHabitatge en una finca dels anys noranta. Originalment un sol espai tipus loft amb un altell amb alçada del tot insuficient.\nEn primer lloc es va enderrocar l'altell per gaudir de tota l'alçada i es va generar un nou dormitori. La cuina es va separar visualment de l'espai d'estar amb un nou moble que incorpora un petit racó per esmorzar.\nTotes les noves divisions es van fer amb portes corredisses i mobiliari a mida, sense utilitzar envans.\nReforma de dos habitatges\nSituació: carrer Bailén, Gràcia (Barcelona)\nConstructor: Fórneas - Guida SL\nSuperfície: 215 m2\nFotografies: Adrià Goula (fotògrafa: Judith Casas)\nEl punt de partida és un pis amb molts metres en una finca que ocupa la meitat d'un xamfrà típic de l'Eixample de Barcelona. És una última planta, amb patis interiors lluminosos i molt perímetre de façana. Pèssim estat de conservació, ha estat subdividit en despatxos i l'interior està trinxat.\nEs generen dos nous habitatges a ocupar per dos nuclis funcionals de la mateixa família. Per aconseguir la divisió es fa necessari intervenir en l'estructura, tot i que amb intervencions puntuals i molt segures.\nEs substitueixen totes les fusteries al carrer amb noves de fusta de gran qualitat, que permeten un interior silenciós enfront del soroll del centre de Barcelona. Es col·loca un paviment continu de llistons fusta massissa i nous paviments hidràulics en algunes zones.\nEs fan totes les instal·lacions noves, cuines, banys, mobles i armaris a mida.\nReforma d' habitatge\nSituació: carrer Torrent de l'Olla, Gràcia (Barcelona)\nAquest era un pis antic que havia estat reformat parcialment amb poc criteri. Vam recuperar els pocs elements originals que encara es mantenien i vam tornar a dotar-lo del caràcter que havia perdut amb la reforma.\nEs va fer un reforç estructural, recuperació de bigues i fusteries de fusta, renovació total d'instal·lacions, cuina i bany. Noves fusteries també de fusta natural, substituint algunes que s'havien canviat per alumini. Redistribució per un millor aprofitament de l'espai i per fer arribar la llum natural a tots els espais. Es van utilitzar materials naturals i càlids. Es van fer alguns mobles a mida amb fusta contraxapada.\nConstructor: Fórneas - Guida\nFotografies: Judith Casas\nNova intervenció en l'edifici catalogat del carrer Dalmau, respectant els elements originals (paviments de tipus hidràulic, fusteries i bigues de fusta). L'edifici té importants mancances en les instal·lacions, aspecte que també es reflecteix en la mateixa distribució dels espais de servei dels habitatges (bany i cuina), que se situen a la galeria posterior, bloquejant la façana.\nEl projecte es respectuós amb els elements originals de fusteria i mosaics. Allibera la façana de la galeria de les seves servituds i desplaça els elements de servei cap a l'interior de la planta. Els nous elements que s'introdueixen són neutres, utilitzant majoritàriament la fusta contraxapada pels mobles i el marbre i el mosaic porcellànic pels revestiments.\nSituació: carrer Buenaventura Muñoz, Sant Martí (Barcelona)\nDates: 2014 -2016\nPromotor: comunitat de propietaris\nConstructor: Kylma Systems SL\nSuperfície: 494 m2\nRehabilitació de les dues façanes de la finca, al carrer i a l'interior d'illa.\nVa ser necessari enderrocar i reconstruir totes les lloses dels balcons i les balustrades. Es van reforçar els dintells de les obertures, reconstruir motllures i acabats. Pintura final amb veladures de silicat.\nEs van gestionar i obtenir els ajuts a la rehabilitació de l'Ajuntament de Barcelona.\nRehabilitació de façana\nRoca i Batlle\nSituació: carrer Roca i Batlle, El Putxet (Barcelona)\nDates: 2016 -2020\nSuperfície: 272 m2\nRehabilitació de la façana al carrer de la finca.\nEdifici dels anys 70, obra de l'arquitecte Jordi Adroer, amb una solució de façana poc convencional, un tancament lleuger de fusta recolzat entre sostres. Una composició plàstica i tècnicament molt interessant amb fusta i alumini, i franges horitzontals de pedra artificial marcant els cantells dels forjats. La composició aconsegueix amb plecs trencar visualment el pla de façana i al mateix temps solapar els canvis de material i les trobades més delicades.\nVa ser necessari repicar i substituir l'antic revestiment de pedra de 18mm dels cantells de sostres totalment esquerdat per la carbonatació dels ancoratges originals, per noves peces fetes a mida de pedra artificial armada amb acer inoxidable. Es van refer els paviments de les terrasses amb peces del mateix format original i es van substituir els panys cecs de persiana d'alumini i els passamans de fusta de les baranes castigats per 30 anys de sol i aigua. Tots els bastiments de fusta que modulen la façana es van sanejar i es van protegir amb lasur. Els ampits de fusta es van repintar i es van instal·lar fixacions per possibles futurs tendals en els sofits dels balcons.\nmodel de casa de joguina\nverkami / facebook\nProjecte de creació de models didàctics i experimentals d'arquitectura que, utilitzant el joc participatiu, permet una reflexió activa sobre les possibilitats dels espais domèstics contemporanis.\nLa manera com els últims anys diferents iniciatives han fet servir la gran oferta del catàleg de Playmobil© per fer divulgació històrica, ens va portar a la idea de combinar les escales i proporcions d'aquests productes amb la maqueta de treball que fem als despatxos professionals, (tradicionalment abstracta, delicada i poc vistosa) per així poder experimentar amb les possibilitats del joc simbòlic sobre una arquitectura contemporània.\nLa proposta es concreta en un kit de casa preparat, d'execució senzilla. Pensat pel muntatge en família o en tallers reduïts. Es van oferir a través de Verkami i durant un parell d'anys la Cooperativa d'Arquitectes Jordi Capell va comercialitzar els kits.\nAquesta és una casa construïda per l'arquitecte Robert Platt a San Diego als anys seixanta.\nEs una casa de dues plantes construïda totalment en fusta.\nQuasi com una continuació de les "cases mini" vam aixecar la maqueta de la casa, pel pur plaer de jugar amb ella.\nCal prendre's molt seriosament els jocs, també gaudir de la feina com un joc.\nmodels de casa amb Lego\nEn una escola pública del barri de Sants a Barcelona s'organitzen cada curs tallers on els pares treballen amb els nens en petits grups dins de l'horari escolar. Els tallers amb peces de Lego són un clàssic.\nVam simplificar i redibuixar algunes de les cases dels arquitectes més interessants de l'arquitectura moderna per poder-les reconstruir amb peces de Lego i vam proposar als nens aixecar-les sobre els dibuixos en planta.\nEls tallers s'organitzen en diverses sessions, començant per les cases predefinides i acabant per cases inventades pels propis nens i nenes.\nÉs una forma divertida i lúdica d'introduir l'arquitectura a l'escola.\nEscriure el codi\nEl missatge ha estat enviat correctament\nHi ha hagutalgun problema a l'hora d'enviar el missatge.\nCarrer Dalmau 11, 1er


Restaurants - Andorra Park Hotel\nAdreça LES CANALS 24\nTelèfon +376 877 777\nSituada enmig del jardí, la Pèrgola és la proposta del Park Hotel per a un àpat informal.\nLa Pèrgola és un bistrot situat al jardí del Park Hotel, a tocar de la piscina. És un porxo amb portes corredisses que es poden obrir o tancar segons el temps que faci, per les quals s'escola un subtil però encisador perfum de vegetació. La cuina que proposa és simple però gustosa: amanides, arrossos i fideus, platets, postres, vins, aigües. Per dinar i sopar i, a l'estiu, per menjar a qualsevol hora, que és el que pertoca.\nUna experiència gastronòmica excepcional que reinterpreta i actualitza el receptari mediterrani i andorrà.\nL'equip dirigit pel xef Marc Mora s'esforça cada dia per oferir al client plats preparats amb ingredients frescos, de temporada, de proximitat i, sempre que és possible, ecològics (molts condiments provenen de l'hort de l'hotel). A això s'hi suma una atenció especial a les postres i una carta de vins de més de tres-centes referències. El restaurant compta amb un elegant saló amb vistes al jardí i un reservat.\nPlats per compartir i sandvitxos fets al moment, còctels i àmplia selecció de destil·lats.\nTot xerrant animadament al bar és fàcil que entri la gana. Si això passa, la qüestió es pot solucionar de diferents maneres. La que nosaltres proposem és a base de refrigeris: plats per compartir, sandvitxos, snacks... Tots elaborats amb el màxim zel pel nostre equip i amb productes de la més alta qualitat. Si el mos s'acompanya amb una cervesa del país, una copa de vi o un còctel, la satisfacció és completa.\nUna proposta centrada en el producte fresc i de temporada i, quan és possible, del nostre propi hort.\nEl restaurant que dona servei als clients allotjats a l'hotel té com a eix central el producte de proximitat i, sempre que és possible, orgànic. En la seva carta hi juguen un paper destacat els plats de les cuines mediterrània i andorrana, als quals el xef Marc Mora dona un toc personal. L'espai rep abundant llum natural i compta amb servei de terrassa.\nAdreça Les Canals, 24\nTelèfon +376 877777


L'Ennatura't comptarà amb una cinquantena d'activitats el mes de maig - El Gerió Digital\nL'Ennatura't comptarà amb una cinquantena d'activitats el mes de maig\nMés d'un miler de visitants van participar en l'edició passada\nDijous, 20 d'abril de 2017 15:00h\nParticipants al passeig en globus per la Garrotxa que s'ofereix a l'Ennatura't\nEl Patronat de Turisme Costa Brava Girona i el seu club de màrqueting Natura i turisme Actiu han presentat aquest dijous la nova edició de l'Ennatura't. Enguany hi participen una cinquantena d'empreses que oferiran activitats en espais i parcs naturals de la demarcació. L'objectiu és sensibilitzar i despertar l’interès de visitants sobre els recursos i atractius naturals del territori gironí des d'un punt de vista de turisme sostenible. La campanya, que es farà durant el mes de maig, ha reduït el nombre d'activitats i propostes combinades, de les 140 de l'any passat es passa a 46, però s'aposta per les experiències úniques amb novetats com ara el 'coastering', les sortides en veler quan es pon el sol o l'observació de peixos lluna. Per primer cop també es pot contractar allotjament en algunes de les activitats. Els preus van des dels 3 euros fins als 310 euros.\nEl tret de sortida d'aquesta tercera edició serà l'1 de maig a l'Estartit amb una trobada dels millors Instagramers de la zona (#InstaEnnaturat,) i l’activitat d'Els Robinson, una sortida en vaixell que portarà els participants de l’Estartit a l’Escala per descobrir els penya-segats del parc del Montgrí.\nEnnatura’t 2017 ofereix un gran ventall d’activitats dirigides a famílies, amants de l’aventura, aficionats a la bicicleta, o a aquells que cerquen la natura per conèixer millor la història del territori. La campanya permet als visitants descobrir el territori d’una manera diferent amb activitats que van dels 3 euros fins als 310 euros com a màxim.\nUn impacte econòmic de 83.000 euros\nUn total de 1.117 visitants van participar en l'edició de l'any passat. En total, es van generar 83.000 euros d'impacte econòmic, segons l'informe encarregat pel patronat. El document recull que el 50% dels usuaris procedia de les comarques gironines i, el 50% restant era de l’àrea metropolitana de Barcelona. Els visitants participaven a les activitats en família i amics, manifestaven un alt grau de satisfacció (9,01 sobre 10), i només el 8 % va pernoctar a la destinació.\nPrecisament, la combinació d’activitat i allotjament serà el premi que rebrà el guanyador del concurs que el Patronat de Turisme organitza durant tot el mes de maig a Instagram. Per participar en el concurs cal que els usuaris de la xarxa social etiquetin les seves fotografies amb #InstaEnnaturat #InCostaBrava #InPyrenees.


Joan Playà repetirà com a candidat a l'alcaldia d'Alternativa per Castellbisbal a les properes eleccions municipals – 772.cat\n09/01/2019 15/01/2019 Vicenç Moliné PolíticaNo comments\nJoan Playà, durant el discurs institucional del passat 11 de setembre\nL’actual alcalde i líder d’Alternativa per Castellbisbal, Joan Playà, tornarà a presentar-se com a candidat a l’alcaldía de Castellbisbal a les properes eleccions municipals, previstes per al 26 de Maig.\nAixí ho va decidir per unanimitat l’assamblea del partit a finals de l’any passat i s’ha fet públic amb el darrer butlletí de la formació, publicat al desembre.\nEn aquest mateix text, s’apunta que ara es comançarà a treballar en la llista electoral i es remarca que esperen “poder seguir treballant per totes les veïnes i veïns de Castellbisbal i continuar fent realitat tots els projectes que hem encetat aquest mandat”.\nAmb la d’enguany, Joan Playà haurà liderat Alternativa per Castellbisbal en sis campanyes electorals, després de ser candidat a l’alcaldia els anys 1991, 1995, 1999 i 2003 i posteriorment tornar al capdavant d’Alternativa el 2015 després d’una pausa de dos mandats on es va situar en un segon pla.\nTagged: Eleccions municipals 2019 Joan Playà\nLa regidoria de cooperació destina 135.000 € a projectes solidaris


Els "errors" de la Guàrdia Civil: 10 casos fabricats per policies i jutges - CATzona\nAquesta setmana ha esclatat la guerra a la Guàrdia Civil. Primer va ser cessat el coronel Diego Pérez de los Cobos, a qui va seguir la dimissió del número dos del cos, el tinent general Laurentino Ceña, i la destitució del número tres, el tinent general Fernando Santafé. El ministre Fernando Grande-Marlaska ho ha emmarcat en un “nou impuls” a la institució, però hi ha una gota que ha fet vessar el got: el polèmic informe de la Guàrdia Civil sobre la manifestació del 8-M a Madrid i la propagació del coronavirus.\nQuè diu aquest informe? Bàsicament és un document replet d'”errors” clamorosos i notícies tergiversades que responsabilitza el govern espanyol per no haver impedit la concentració feminista quan els contagis començaven a contagiar-se. Assenyala directament el Ministeri de Sanitat i el doctor Fernando Simón, director del Centre de Coordinació d’Alertes i Emergències Sanitàries. Fins i tot inclou testimonis manipulats, que en l’informe diuen el contrari del que van dir a la Comandància de Tres Cantos.\nPerò aquests “errors” de la Guàrdia Civil no venen de nou. Un repàs a l’hemeroteca dels últims anys envia un trist avís a navegants: és un recurs recurrent. El principal mòbil ha estat el terrorisme, amb i sense ETA. Els bascos i els catalans n’han estat les principals víctimes, però no han estat els únics. Enmig hi ha hagut fins i tot denúncies no investigades per tortures. Quan policies, fiscals, jutges i fins i tot mitjans van de la mà, de vegades fins i tot han tingut èxit, amb condemnes judicials. Altres caso s’han evaporat ben ràpid davant l’estupefacció generalitzada.\nEls Jordis i el 20-S\nEls líders civils Jordi Cuixart i Jordi Sàchez van ser els primers que van entrar a la presó, l’octubre del 2017. Ho van fer després de les multitudinàries protestes contra l’Operació Anubis. La Guàrdia Civil va ser l’encarregada de construir el relat que va acabar condemnant per sedició. El primer atestat relatava un clima d’”insurrecció” amb “els nombrosos danys que van patir els vehicles, els llançaments d’objectes, l’intent d’assalt a l’edifici i la privació de llibertat a la qual van ser sotmesos la comitiva judicial i els agents que es trobaven dins l’edifici”. I els assenyalava directament, assegurant que hi havia “una acumulació d’indicis sobre la possible responsabilitat d’ambdues persones (Jordi Sànchez i Jordi Cuixart) com a responsables últims dels fets del dia 20 i 21″. Un atestat que van ratificar en el judici al Tribunal Suprem amb relats apocalíptics. Avui els Jordis continuen empresonats a Lledoners, malgrat que Amnistia Internacional i el Grup de Treball de les Nacions Unides n’han demanat l’alliberament. El mateix patró va repetir-se per a l’1-O per construir un suposat alçament violent i tumultuari.\nEls nois d’Altsasu\nJa fa gairebé 1.300 dies que els primers joves d’Altsasu van entrar a la presó d’on no n’han sortit des de llavors. Van ser condemnats inicialment a penes de presó que anaven dels dos als 13 anys per desordres públics amb agreujants d’abús de superioritat i d’odi. La Fiscalia fins i tot va intentar acusar-los de terrorisme. L’origen de tot plegat: una baralla de bar amb dos guàrdies civils fora de servei, que van sortir amb les camises impolutes. La mateixa Guàrdia Civil va fer l’informe que els va acabar condemnant, tot i que hauria d’haver recaigut en la Policia Foral. Fins i tot la jutgessa està casada amb un alt càrrec del cos armat. Amnistia Internacional va denunciar “motivació ideològica” i parcialitat en la sentència. Aquests joves continuen a la presó.\nEls set CDR\nEl 23 de setembre de l’any passat, després d’una investigació de la Guàrdia Civil, l’Audiència Nacional va ordenar l’empresonament de set membres dels CDR. El relat de la premsa de Madrid era esfereïdor. “Els CDR ultimaven un atemptat terrorista a Catalunya el Dia D”, titulava El Mundo en la seva portada. “Torra va planejar amb els CDR prendre el Parlament després de la sentència de l’1-O”, assegurava l’ABC. No només havien creat suposadament una banda armada anomenada ERT (Equips de Resposta Tàctica) sinó que fins i tot els havien trobat explosius —primer Goma2 i després termita— en els escorcolls practicats. Tres mesos de presó més tard, tots set membres van ser alliberats. La interlocutòria del jutge constatava l’“objectiva inexistència d’explosius”, malgrat que l’atestat de la Guàrdia Civil dibuixava el relat perfecte.\nDesprés d’una investigació de la Guàrdia Civil, el 2003 l’Audiència Nacional va ordenar el tancament del diari basc Euskaldon Egunkaria i tots els seus béns van ser embargats. Se l’acusava de ser part de l’entramat empresarial d’ETA. Els vincles eren “evidents”, segons el cos armat. El seu director, Martxelo Otamendi, va ser acusat d’integració en banda terrorista. No va ser fins set anys després que els cinc imputats van ser absolts, perquè no es va poder acreditar. Fins i tot el Tribunal Europeu de Drets Humans va acabar condemnamt l’Estat espanyol. Per què? Per no investigar la denúncia per tortures presentada per Otamendi.\nL’abril del 2018, la Guàrdia Civil va detenir un membre també dels CDR (Tamara Carrasco) i va anunciar la recerca d’un altre (Adrià). Se’ls investigava pels delictes de terrorisme, sedició i rebel·lió per haver participat en talls de carreteres i sabotatge de peatges durant aquella Setmana Santa. Durant l’escorcoll van confiscar un xiulet groc, una careta de Jordi Cuixart i una papereta de l’1-O. Després de passar pels calabossos de l’Audiència Nacional, Tamara Carrasco va ser obligada a un confinament (precoronavirus) a Viladecans. Dissimuladament, l’Audiència Nacional va anar retirant-se de la causa, que va passar als tribunals ordinaris només per desordres públics. No va ser fins més d’un any després que va poder sortir del seu poble. La Fiscalia encara li demana set mesos de presó.\nEls mestres de la Seu i Sant Andreu\nDesprés de l’1-O, fins a vuit professors de tres escoles de La Seu d’Urgell van veure’s davant d’un jutge. Se’ls acusava d’un suposat delicte d’incitació a l’odi. En l’orígen, un atestat de la Guàrdia Civil, segons el qual alumnes d’aquests centres estaven sent discriminats i assetjats per ser fills de guàrdies civils. L’informe policial denunciava que “estaven patint un assetjament tant del personal docent com dels propis alumnes únicament pel fet que els seus pares formaven part dels Cossos i Forces de Seguretat de l’Estat”. Fins i tot relatava que un d’aquests fills de guàrdies civils va ser agredit per això. El mateix va passar amb nou docents de Sant Andreu de la Barca, amb ajuda de la premsa, que els va exposar davant l’opinió pública. “Los 9 maestros catalanes de la infamia”, va arribar a titular El Mundo. Les dues causes van acabar arxivades.\nAquest cas té com a protagonista el llavors jutge de l’Audiència Nacional Baltasar Garzón, encarregat d’instruir el macrosumari 19/98. El magistrat va ordenar la detenció de fins a 76 persones de diverses organitzacions que conformaven el que mediàticament es va batejar com l’”entorn d’ETA”. Entre aquestes hi havia la coordinadora AEK, que ensenya euskera a persones adultes, o la Fundació Joxemi Zumalabade, acusada de fomentar la desobediència civil per un manifest. Els seus membres van ser condemnats a penes d’entre nou i onze anys de presó per integració en banda terrorista. La sentència feia copy-paste de paràgrafs sencers dels informes presentats per la Guàrdia Civil i la Policia Nacional (amb errades incloses). No va ser fins nou anys després que el Tribunal Suprem va absoldre tots els membres de la Fundació i va rebaixar la pena dels altres 38 condemnats. Alguns d’ells van passar igualment per la presó malgrat la posterior absolució.\nJosé María Aznar havia de justificar l’invasió d’Iraq visibilitzant l’amenaça gihadista. És per això que, el gener del 2003, l’Audiència Nacional va posar en marxa una operació que va detenir fins a 23 persones en diversos punts de Barcelona i Girona. Eren acusats de pertinença a una cèl·lula terrorista i de tinença d’armes i explosius. Va ser un informe de l’Exèrcit espanyol que va apuntar cap al “napalm casolà”. Però no va trigar a saber-se que els suposats explosius eren simplement productes de neteja. Tot i així, dels sis processats, només un va ser absolt. Els altres cinc van complir íntegrament les penes de presó, que després d’una revisió del Tribunal Suprem van anar dels 6 als 9 anys. En tractar-se de “terroristes”, ho van fer en règim d’aïllament i dispersió penitenciària.\nDel terrorisme de l’organització Resistencia Galega només n’hi ha constància als grans mitjans de comunicació, als informes de la Guàrdia Civil i la Policia Nacional i a l’Audiència Nacional. Tot i això, s’han produït desenes de detencions. Cap dels detinguts no ha admès mai pertànyer a la suposada banda terrorista, tampoc els que van ser condemnats a llargues penes de presó. No se li han trobat armes. No s’ha fet responsable de cap atac. No ha emès cap comunicat. Fins i tot el magistrat de l’Audiència Nacional Ramón Sáez Valcárcel va qüestionar-ne l’existència en un vot particular: no estava provat.\nTerrorisme anarquista vegà\nUn nom conegut, la jutgessa Carmen Lamela, va dirigir l’Operació Ice. Anava dirigida contra el grup anarquista i vegà Straight Edge, a qui s’acusava de terrorisme per suposadament atemptar contra sucursals bancàries. Però novament no van confiscar explosius, sinó caldo de col llombarda i productes de neteja. L’única prova de l’atestat policial, una pintada amb el nom del grup en una sucursal bancària dues setmanes abans que fos atacada. Finalment es va transformar en un cas d’enaltiment del terrorisme per piulades com “Goku vive, la lucha sigue”. Juan Manuel Bustamante ‘Nahuel’ va passar un any i quatre mesos a la presó, la major part del temps en règim d’aïllament.\nDesprés de rebre un atestat policial on diverses persones denunciaven el contingut d’una obra, l’Audiència Nacional va enviar dos titellaires a presó preventiva durant cinc dies. Els fets van tenir lloc el febrer del 2016, quan van representar a Madrid una obra on s’exhibia un cartell irònic on s’hi podia llegir “Gora Alka-ETA”. Tan sols tres mesos després, la causa es va desfer sencera. El magistrat la va arxivar, concloent que volien criticar els quatre poders de l’Estat. La Fiscalia hi veia possibles delictes d’enaltiment del terrorisme (entre un i tres anys de presó) i contra les llibertats fonamentals (entre un i quatre anys de presó).


Els joves se sumen al projecte del canvi del PP per a Vila-real\n"Els joves de Vila-real han de passar d'espectadors a protagonistes dins del projecte de futur que encarna el Partit Popular", així ho ha explicat avui el candidat del PP per Vila-real, Héctor Folgado, durant la renovació de Noves Generacions de la localitat.\nEl candidat, que ha volgut que el primer acte de precampanya siga justament un acte amb els joves de la localitat, ha destacat que "som el canvi que Vila-real necessita i que Vila-real es mereix". Una renovació en la qual els joves del PP han apostat per César Durà per a liderar l'organització juvenil i que suposa alhora el tret d'eixida per al canvi que Vila-real necessita.\nFolgado ha explicat que "lamentablement, en vuit anys Bell-lloc no ha escoltat als joves i ha governat d'esquena a les necessitats dels més joves de Vila-real que han de ser els protagonistes del canvi que requereix la localitat".\n"En vuit anys de Bell-lloc s'ha demostrat que l'esquerra solament ha servit per a pujar-nos els impostos i per a fer-nos perdre qualitat de vida", explica Folgado qui assenyala que "en mans de Bell-lloc s'ha produït l'augment històric de l'IBI" i l'abandó de Vila-real "que està més bruta que mai".\nEl candidat popular ha recordat que "la primera decisió que prendré en arribar a l'Ajuntament serà demanar que s'apliquen els nous valors cadastrals perquè baixen els impostos a Vila-real".\nA més, "tenim un projecte ple d'il·lusió, de llibertat i d'oportunitats per a Vila-real". Durant els vuit anys de govern Bell-lloc solament "s'han fet fotos, titulars... però cap inversió: no s'ha fet gens per a captar empreses, hi ha pufos pertot arreu, no es paga a les ONG, no s'ha invertit ni un euro en els polígons, els camins rurals estan abandonats..." Folgado ha assenyalat que "tot açò canviarà a partir del pròxim 26 de maig quan el PP recuperarà l'Ajuntament per als veïns".\nPer la seua banda, el nou representant de NNGG, César Durá, ha advertit que "els joves de Vila-real volem un futur millor que represente il·lusió, transparència i que si tots ens movem podem canviar les coses". Per a Durá Vila-real és un exemple de "falta de polítiques actives i reals per als joves" i que "els joves necessitem un canvi".\nEl projecte de César Durá compta amb Carmen Mesquita com a secretària general, Christian Sánchez com a coordinador general i una àmplia junta de joves de la localitat.\nEl president del PP a Castelló, Miguel Barrachina, també ha assistit a l'acte i ha mostrat la necessitat de "apostar per aquells que defensem la llibertat, les oportunitats d'ocupació i que som els únics que defensem a aquesta província".


Segell hotel cicloturista i 5 rutes en bicicleta per Andorra\nPark Piolets rep el segell d'hotel cicloturista a Andorra\nA Andorra trobaràs moltes opcions d'allotjament, però només alguns dels hotels del país comptem amb el reconeixement oficial d'hotel per a ciclistes. Per això ha estat necessari disposar d'alguns serveis complementaris que et permetran preparar a consciència la teva sortida cicloturista. Vols veure que t'oferim?\nCom hotel d'Andorra amb el segell cicloturista comptem amb serveis especialment orientats a la pràctica del ciclisme:\n- Un espai tancat per guardar la teva bicicleta, amb sistema de seguretat individual que garanteix que estarà en un lloc segur\n- Una zona específica per netejar les bicicletes, un requisit especialment important per als que practiqueu BTT.\n- Bomba d'aire, perquè abans de la teva sortida puguis comprovar la pressió dels teus pneumàtics\n- Ampli horari d'esmorzar, amb productes aptes per a començar el dia amb tota l'energia que necessitaràs per dur a terme la teva sortida amb bicicleta.\n- Informació sobre les rutes cicloturistes del país i la guia especialitzada amb el detall de cadascuna d'elles.\n- Informació d'empreses especialitzades en turisme.\nA més, recorda que en acabar la teva sortida, pots relaxar els músculs en el nostre Mountain Spa o fins i tot regalar-te un massatge recuperador.\nAmb l'arribada del bon temps, les carreteres andorranes s'omplen de ciclistes de tots els nivells que aprofiten l'àmplia xarxa de carreteres del país per gaudir d'un esport que cada vegada està més de moda. Així que encara que vagis a sortir en solitari, és fàcil que coincideixis amb altres aficionats a la bicicleta o que fins i tot tinguis la sort de trobar-te amb alguns esportistes d'elit que resideixen al país i que s’entrenen a les nostres carreteres com els germans Espargaró, Maverick Viñales o el mític Purito.\nD'entre les moltes rutes disponibles, et proposem aquestes 5 per anar obrint boca. Són rutes exigents en el seu traçat però que discorren per carreteres senyalitzades amb panells especials per a ciclistes i que a més compten amb un asfalt impecable. I el millor de tot és que mentre pedaleges gaudiràs d’espectaculars paisatges i monuments històrics. Esport + turisme + cultura: la fórmula perfecta!\nUna ruta de 5,2 km de recorregut, amb un port de segona. El desnivell positiu és de 388 m, amb un pendent mitjà del 7,5%. En el camí passaràs davant de l'Església de Sant Miquel de Prats, un exemple de romànic rural andorrà.\nD'Escaldes-Engordany al Port d'Envalira (2.408 m)\nAquesta ruta de 26 quilòmetres recorre les parròquies d'Escaldes-Engordany, Encamp i Canillo. Durant la sortida gaudiràs d'increïbles vistes, veuràs en passar el Santuari de Meritxell, el conjunt medieval de les Bons o l'església romànica de Sant Joan de Caselles. Després, 1354 m de desnivell, amb un pendent acumulat del 5,2% arribaràs al port més alt dels Pirineus.\nD'Encamp a la Collada de Beixalís (1.796 m)\nAquesta ruta de 6,6 km, i final d'etapa de la Volta a Espanya, inclou un port de 1a categoria, amb 556 m de desnivell i un pendent mitjà del 8,4%. Aquest recorregut, que ha estat senyalitzat i asfaltat recentment, és un lloc perfecte per gaudir de les vistes de les parròquies d'Encamp i de La Massana.\nEl repte: un port de primera especial, de 10,5km de recorregut, 724m de desnivell i un pendent mitjà del 6,9%. Aquest recorregut ha estat final d'etapa del Tour de France el 1997, 2009 i 2016. Va ser precisament en aquestes rampes, on el 1997 Ulrich va coronar l'etapa amb un ascens vertiginós que li va donar el mallot groc que conservaria fins a arribar a París.\nD'Aixovall al Coll de la Gallina (1.910 m) Especial\nUn altre exigent recorregut de 12 km amb un port de 1a especial. Amb els seus 982 m de desnivell i un pendent mig del 8,3% l'ascens no serà fàcil però et regalarà la vista sobre el pintoresc poble de Bixessarri abans d'arribar al Santuari de la Mare de Déu de Canòlich, patrona de Sant Julià de Lòria. Aquest port va ser final d'etapa de la Volta a Espanya els anys 2012 i 2013\nCom pots veure, ja estem preparats perquè puguis gaudir de la bicicleta a Andorra aquest estiu. A partir del 29 de juny gaudeix de totes les comoditats a l'hotel i posa a prova les teves cames en alguna de les rutes que t'hem proposat. I si el teu és la BTT, Consulta'ns! També tenim opcions per a tu.


El Campello i Benidorm es tornen a veure les cares - PilotaViu\nDiumenge, 29 d'abril de 2018 - 12:00h\nPilotaViu / CPV El Campello / València.\nHui diumenge, a partir de les 17 hores, al carrer Trinitat del Campello, gaudirà d'una de les millors partides que es poden veure hui en dia en la modalitat del joc de ratlles.\nLa partida té un al·licient especial, en ser la mateixa que es va jugar a Pedreguer l'any passat, en la final de la màxima categoria de la Lliga. En aquella ocasió, l'equip benidormer es va proclamar vencedor i per tant, campió. A més, els del Campello tindran especials ganes perquè també van perdre la partida d'anada per 10 a 4.\nPer tant, el duel es presenta amb molta igualtat, ja que Benidorm liderava el grup fins a la setmana passada, i l'equip del Campello compta amb la que per molts és la millor banca de tots els temps, Martínez, que va demostrar la setmana passada a Parcent, que encara té corda per fer gaudir als amants de les llargues.\nSella A voldrà mantindre el lideratge contra l'equip B\nLa vesprada de diumenge serà molt especial per a Sella, ja que tindrà com a plat principal el duel entre els dos equips del club que juguen en la màxima categoria de les llargues. Si no passa res estrany, l'equip A mantindrà el lideratge després d'abastar-lo la setmana passada.\nParcent i Petrer completaran a la Marina una jornada en què Murla es va imposar per 7-10 en el carrer de Xixona, posant així pressió al Campello (que té una partida menys) i Parcent, equips amb els quals estan disputant-se la quarta i la tercera posició.


Després d’uns dies sense publicar al blog, ens tornem a reactivar compartint una reflexió de tot el que està passant.\nFa dies que pensem en la tornada a la normalitat i ... aquesta normalitat no serà una normalitat com la d’abans, ho sabem. Sabem que haurem de tenir més cura amb nosaltres i amb els altres i mai oblidar als més petits/es de casa ni tampoc als més grans.\nPerò també sabem, que a poc a poc, ens tornarem a trobar, ens tornarem a veure i tot serà diferent però no deixarà de ser especial.\nAmb aquesta fotografia us volem presentar la metàfora que ens transmet tenint en compte els temps que corren...\n...així doncs, hem de pensar que la nostra vida és com un tobogan, on totes les accions seran una aventura, una odissea a vegades, però junts ens en sortirem!\nJunts ens trobarem quan haguem baixat del tobogan i junts, amb cura i molt de respecte, ens podrem tornar a abraçar. Mentre baixem ens podrem veure, ens podrem somriure, ens podrem comunicar, i quan arribem a baix... tot serà diferent perquè ens podrem tornar a estimar tocant-nos i estant més a prop que mai.\nEncara no sabem quan, però estem a prop de tornar-nos a retrobar.


Publicado el Lunes, 29 Febrero 2016\nEn este primer concert, la Banda Simfònica, formada en esta ocasió per una plantilla de 115 músics, interpretà obres com “l’Obertura Festiva” i la “5ª Simfonia” (IV moviment), ambdós de Schostakovich; “Tríptic a la Unió Musical de Petrer”, de Juan José Poveda; el pas-doble “Del Perelló a Catarroja”, de Serrano i la “Marcha Burlesca”, de Palau. Davant els calorosos i llargs aplaudiments, el mestre dirigí unes paraules al públic i oferí un bis, el benvolgut pas-doble “Llíria”, del compositor d’arrels unioneres, José Maria Martin Domingo. Cal dir que totes les obres del programa foren dirigides sense partitura pel mestre Francisco Valero, el qual ha segut qualificat pels especialistes com un dels directors jòvens més interessants dels últims anys. Una verdadera revelació, després de la seua participació en alguns dels més prestigiosos concursos de direcció orquestral, així com en festivals d’àmbit mundial. Ha estudiat en les millors acadèmies internacionals, amb directors consagrats i ha dirigit orquestres de nombrosos païssos d’Europa, Amèrica i Àsia. El seu treball amb solistes ha sigut altament reconegut pels col·legues i crítics, incloent la col·laboració amb grans músics. A pesar de la seua joventut, el mestre Valero ja compta amb un ample repertori de música contemporània, simfònica i òpera.\nEls altres dos concerts estaran a càrrec del director belga, Dirk de Caluwe (9 d’abril de 2016) i del valencià Pablo Marqués Miralles (28 de maig de 2016). Cal dir que este primer concert, així com els altres dos, comptaran amb un repertori diferent, i s’interpretaran obres en primera audició per la Banda Simfònica. Els pròxims dos directors, també compten amb una brillant trajectòria acadèmica, un impressionant currículum i una gran experiència, tant a nivell nacional com internacional, dirigint a destacades orquestres.\nPer altra banda, volem anunciar-los que el pròxim dissabte 27 de febrer la Banda Simfònica viatjarà a la ciutat d’Amposta, invitada per la Societat MusicalLa Lira Ampostina per a oferir en el seu auditori un dels concerts més destacats que celebraran dins dels actes commemoratius del centenari d’esta institució. Este concert també serà dirigit pel mestre Francisco Valero.


▷ ⭐Definició de despotisme⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de despotisme\nDefinició de despotisme\nara pots veure La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula despotisme, en aquesta selecció de rectificacions ortogràfiques pots veure com es pot usar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et proposem de la llista completa que veuràs aquí també pots veure la seva Definició perquè et sigui molt més simple entendre què significa despotisme.\nPoder, govern, despòtic.\nQualitat de despòtic.\nExpressions i frases fetes amb despotisme\nQué vol dir despotisme il·lustrat\nForma de govern absolutista, practicada per algunes monarquies europees al segle xviii, inspirada en les idees de la Il·lustració.\n¿Cóm es diu despotisme en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice despotismo en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en castellà despotisme has de entendre que la seva traducció és despotismo pots veure en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar despotisme\nEn 1801 Fisher Ames va dir: «La llibertat mai ha perdurat molt en una democràcia ni ha conclòs […] en alguna cosa millor que el despotisme.\nEl despotisme de Berlusconi converteix Itàlia en un país ingovernable en opinió de la premsa, que troba a faltar un contrincant […] seriós per a il Cavaliere.\n(DE) Senyor President despòtic, l’Estat de Dret, la democràcia i el control basat en el […] principi d’igualtat constituirien un […] baluard contra el despotisme, però precisament […] són aquestes coses les que es troben aquí a faltar.\nAquests valors no van poder vèncer la realitat política que […] havia resultat en despotisme, fanatisme religiós […] i pràctiques no-lliures d’alguns països i líders àrabs.\nEstà en marxa a tot arreu, com ho mostren la revolució de les roses a Geòrgia i la revolució taronja a Ucraïna, les eleccions a l’Afganistan, a l’Iraq i en […] Palestina, o els esdeveniments recents al Líban, que susciten grans esperances entre […] els qui viuen sota el despotisme.\nSalim el Hoss estima que la debilitat dels règims àrabs els converteix en […] preses fàcils dels Estats Units, país democràtic en el pla […] intern però que imposa la seva despotisme a la resta del món.\nEn vuitè lloc, l’acceptació de […] la llibertat, fins i tot amb els seus riscos i incerteses, per […] sobre de qualsevol despotisme, per més seguretats […] que ofereixi.\nL’èxit dels esforços dels Estats Units en el món serà determinat pel progrés que […] els països facin en canviar de la […] guerra a la pau, del despotisme a la democràcia, […] de la pobresa i la desigualtat a la prosperitat […] i la justícia social, va dir Rice.\n45 Artous planteja que a Rússia l’estatització, en mantenir la separació dels productors pel que fa als mitjans de producció i al subsistir la divisió entre treball intel·lectual i treball manual, s’havia creat una esfera […] pròpia de la producció, on es tendien a reproduir, pel […] comando burocràtic, el despotisme capitalista de fàbrica.\n(Iraq) recorda que la qüestió dels refugiats iraquians i els desplaçats al Iraq no és nova, ja que gran nombre de […] iraquians van haver de desplaçar-se o fugir del […] país per culpa del despotisme, les successives guerres […] i la sancions econòmiques.\nSabem per la nostra pròpia experiència com és de difícil és superar la […] tradició del despotisme oriental i avançar […] cap a una societat plenament moderna.\nEscolteu aquesta cita de 5T: 666: «Quan la nostra nació abjuri de tal manera als principis del seu govern que promulgui una llei dominical, en aquest acte el protestantisme donarà la mà al papismo, i amb això recobrarà vida la tirania que durant molt de temps ha estat esperant àvidament la seva oportunitat de ressorgir en actiu despotisme «.\nPaddy Ashdown va ser alt representant internacional per a Bòsnia i Hercegovina des de setembre de 2002 fins […] maig de 2006, dirigint amb […] descarada arbitrarietat, despotisme i ferocitat que li van fer guanyar […] el títol informal d’una altra […] època, virrei, que gairebé no hi ha dubte que va aconseguir legítimament perquè el seu pare havia estat oficial al servei colonial britànic a l’Índia i perquè la missió i l’estil d’Ashdown fill no només evocaven la passada era colonial sinó eren emblemàtics de la seva actual renaixement.\nA més, la «resolució» es va mantenir […] […] en el màxim secret en totes les etapes, des de la seva redacció fins a la seva presentació oficial en forma d’operació per sorpresa poc abans de la votació, i va ser aprovada per la força mitjançant el despotisme, l’arbitrarietat, la pressió exercida entre bastidors i l’astúcia dels Estats Units, de Japó i de la Unió Europea.\nAdams creia que sense les provisions de control i equilibri […] incorporades en dues càmeres, el sistema sucumbiria als interessos especials i es […] dissoldria en anarquia o despotisme.\nEn aquest sentit, instem a tots els tunisians a que no oblidin el […] que fa més de 200 anys deia Montesquieu: quan cessa el tumult de la societat, aquesta […] està preparada per al despotisme.\nCarmody, pàg. 118; altres autors han explicat com el liberalisme […] transigeix amb el despotisme si aquest porta desenvolupament, […] com ara Mark Duffield a op.cit.\nÉs el que […] va pretendre fer el despotisme il·lustrat del […] segle XVIII o més recentment països dirigits amb voluntat modernitzadora […] i sovint amb mà de ferro.\nGeorge Washington, va escriure Bailyn alguna vegada, creia «que la […] garantia que el govern americà […] mai degeneraria en despotisme descansava en la virtut […] primordial del poble americà».\nLa perspectiva d’una República […] Federativa […] de Iugoslàvia democràtica, alliberada del jou del despotisme, no era encara més que una llunyana esperança en 1999.\nEn conseqüència, hem de concloure forçosament que la tasca principal de la lluita contra el narcotràfic recau sobre els grans consumidors de drogues que resideixen als països del primer […] món, on el deteriorament social, la […] deshumanització, el despotisme del mercat i […] l’afebliment familiar han contribuït […] a incrementar significativament el consum d’estupefaents.\nEl politòleg ugandès Mahmood Mamdani […] l’anomena «despotisme descentralitzat».\nPerquè ha […] conduït a un cert despotisme tou, degut precisament […] del gran poder tutelar del sistema, a una minva […] de la responsabilitat personal i col·lectiva i a un excés d’individualisme.\nEl combat contra aquesta […] injustícia, contra aquest despotisme i contra la corrupció […] és etern, i no acaba mai.\n¿Enfrontarà la comunitat […] internacional un despotisme que terroritza […] al seu propi poble mentre lluita amb valentia per la seva llibertat?\nEn un règim que es […] caracteritza pel despotisme social (la dependència […] absoluta de la força de treball, en la seva qualitat […] de mercaderia, del capital, i la dictadura absoluta del capital en el lloc de treball), la democràcia directa reprodueix la ficció de l’autonomia de l’individu que caracteritza el constitucionalisme.


[OPINIÓ] "Ja estem apoderades, ara toca construir la República" | Candidatura d'Unitat Popular\nPer començar, la premissa d'un referèndum és 'una persona, un vot'. En unes eleccions 'ordinàries' això no és així, els vots es ponderen amb la Llei d'Hont - que és la que marca la LOREG, altrament coneguda com a Llei electoral-, per tant, el dia 22 comptarem escons, no vots. A més a més, hem de decidir quin partit polític votem, cada un d'ells amb un programa electoral concret o no tant concret.\nNo podem obviar que estem fent una campanya electoral amb candidats a la presó, on se silencien anuncis electorals pel seu contingut polític, es prohibeixen colors, se censuren façanes, llaços i calendaris, i on, entre d’altres, es veten els observadors internacionals. On són les garanties en aquestes eleccions?\nEl programa de la CUP-CC és molt clar: materialitzar la República i obrir, immediatament, el procés constituent que ha de servir per estructurar les bases d'una república per a poder canviar-ho tot. Aquesta és per nosaltres l’única possibilitat d'avançar i no retrocedir més de 40 anys en retallades i llibertats. El 'bloc 155', mal anomenat 'constitucionalista' per alguns mitjans de comunicació, són els còmplices de l'ocupació policial i militar que estem patint. És la crossa d'aquests que ens han suspès més de 46 lleis aprovades legítimament pel Parlament de Catalunya. Lleis que pretenien ampliar drets tan bàsics com la pobresa energètica, la igualtat entre homes i dones o el tancament de les nuclears catalanes abans de l'any 2027. Aquest 'bloc 155', amb el beneplàcit de la corona borbònica, està dient de forma clara que passades les eleccions mantindran la intervenció financera, i si guanya el 'bloc sobiranista', el 155 ja està en marxa. Davant d'aquest panorama de coacció, intervenció i amenaça només hi ha un camí possible: la materialització de la República.\nTenim memòria i no oblidem. L'1 d'octubre, no només vam defensar els col·legis, les urnes i els vots, vam defensar la nostra dignitat com a poble. L'1 d'octubre ens vam apoderar i ens van autodeterminar. El 3 d'octubre vam realitzar un acte de dignitat col·lectiva amb una vaga general com feia dècades que no es veia. I el 8 de novembre va tornar a ser el poble qui paralitzava el país. Ara ens toca defensar el que ja està en marxa. Ara ens toca exigir a qui surti escollit/da que iniciï el procés constituent, perquè és l’única manera de recuperar les llibertats i construir, entre totes i tots, la república que volem.\nMontse Aumatell, membre de la CUP de Valls\nEl programa de la CUP-CC és molt clar: materialitzar la República i obrir, immediatament, el procés constituent que ha de servir per estructurar les bases d'una república per a poder canviar-ho tot.