EL MISTERI DELS PÚBLICS. Trobada d’educació, mediació i treball amb públics en les arts visuals Servei de Desenvolupament Empresarial ICEC\nHome > Històric agenda > EL MISTERI DELS PÚBLICS. Trobada d’educació, mediació i treball amb públics en les arts visuals\nDoc. Javier Laporta\nEl misteri dels públics (Part 1) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 1)\nEl misteri dels públics (Part 2) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 2)\nEl misteri dels públics (Part 3) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 3)\nEl misteri dels públics (Part 4) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 4)\nEl misteri dels públics (Part 5) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 5)\nEl misteri dels públics (Part 6) from SDE ICEC on Vimeo.\nEl misteri dels públics (Part 6) de SDE ICECPROhace 4 díasmás\n4 feb 2016 09:15-14:30 Auditori del MACBA\nEl Departament de Cultura, de la mà del Servei de Desenvolupament Empresarial (SDE) i l’Àrea de Públics de la Direcció General de Creació i Empreses Culturals, i en col·laboració amb Experimentem amb l’ART, organitza la jornada “El misteri dels públics”, per repensar i debatre l’educació, la mediació i el treball amb públics en l’actualitat en l’àmbit de les arts visuals.\nDebatre entorn de l’educació, la mediació i el treball amb públics en l’actualitat.\nConèixer nous models de treball cultural que activin projectes de participació de públics o context o d’acció comunitària. De la gestió d’audiències a la mediació de públics.\nEntendre les pràctiques artístiques contemporànies com a eina educativa i educadora.\nDetectar on se situen les pedagogies i les pràctiques actuals.\nDefensar el coneixement artístic com a bé públic amb moltes possibilitats transformadores socials i culturals.\nTècnics o programadors d’activitats d’educació o difusió de les arts visuals de centres municipals d’iniciativa privada.\nEducadors que estiguin treballant o vulguin fer-ho en centres, espais i projectes artístics.\nDocents que utilitzen o volen utilitzar l’art i els processos de creació contemporània com a eina educativa.\nEstudiants d’art, creadors i/o treballadors culturals i altres persones interessades que vulguin aproximar-se a nous formats de mediació i que vinculen pràctiques artístiques, educatives, institucions i territori.\n9.15 - 9.30 h Inscripcions\n9.30 - 9.45 h Obertura de la jornada a càrrec d' Edgar Garcia, director del Àrea d' Empresa de la Direcció general de creació i empreses culturals, Silvia Duran, directora de l'Àrea de públics de la Direcció general de creació i empreses culturals, Dolors Juarez codirectora d’Experimentem amb l’ART; i Carles Guerra, director de la Fundació Tàpies\n9.45 - 10.25 h Projectes col·laboratius en la mediació, a càrrec de Nora Landkammer, mediadora i investigadora de l’Institut d’Educació d’Art (Universitat de les Arts de Zurich, ZHdK)\nTot repassant diferents models de relacions de col·laboració entre institucions i agents culturals, es discutiran les possibilitats i els desafiaments que aquests agents afronten per transformar la institució, en comptes de situar-los com a entitats misterioses en un «fora» del museu.\n10.25 - 11.05 h Els públics des de la institució, a càrrec de Javier Laporta, responsable de Mediació i Educació de Medialab-Prado Madrid\nRepensar el lloc que ocupa la mediació en les institucions culturals avui dia, reflexionar sobre la necessitat que aquestes siguin més permeables, construir conjuntament espais d’aprenentatge i de producció, i introduir pràctiques d’acollida i de connexió són, entre d’altres, pràctiques que poden esdevenir l’eix de les polítiques culturals per als seus públics.\n11.05 -11.30 h Pausa\n11.30 - 12.10 h Amor entre els públics, a càrrec de Javier Peñafiel, artista\nA partir dels treballs de Javier Peñafiel més compromesos amb la idea de «mai fer amb els públics cap tipus de superstició», s’aborda la seva intenció de romandre com a públic des de l’inici, de ser més interlocutor que solipsista, més editor que productor.\n12.10 - 13.40 h Debat entre Javier Laporta, Nora Landkammer i Javier Peñafiel\nModeració a càrrec de Carles Guerra, director de la Fundació Tàpies\n13.40 - 14.10 h Conclusions\nA càrrec de Montse Badia, Neus Bou i Marina Vives, d’A*Desk, Institut Independent de Crítica i Art Contemporani, un organisme sense ànim de lucre fundat l’any 2002 que té com a missió reivindicar activament el valor del pensament crític i generar debat entorn de l’art i la cultura contemporanis.\n14.10 - 14.30 h Torn obert de preguntes\nNora Landkammer. Mediadora i investigadora de l’Institut d’Educació d’Art (Universitat de les Arts de Zurich, ZHdK). Actualment treballa en el projecte internacional «Another Roadmap for Arts Education». És docent del màster Art Education, Curating & Museum de la ZHdK. Realitza el doctorat sobre perspectives postcolonials i descolonials en la mediació en museus etnogràfics.\nJavier Laporta. Té formació en gestió cultural i ha treballat en diferents institucions i projectes de l’àmbit públic i privat, com El Círculo de Bellas Artes, La Noche en Blanco i el Centro de Creación Contemporánea - Matadero Madrid. Actualment és responsable de Mediació i Educació de Medialab-Prado Madrid, el centre de cultura digital de l’Ajuntament de Madrid. Col·labora també com a docent al Màster de Gestió Cultural de la Universidad Carlos III de Madrid.\nJavier Peñafiel. Artista. Treballa especialment projectes de llarga durada, com Egolactante (1997-2007), Agencia de Intervención en la Sentimentalidad (1997-2001) o el més recent Latido Aantecedente (2009-2013). Ha publicat diferents llibres i publicacions i ha escrit obres de teatre per a vídeo. Treballa també en processos de curadoria compartits, com Voz entre líneas (Centre d’Art la Panera, 2010).\nCarles Guerra. Artista, crític i comissari independent. Actualment dirigeix la Fundació Tàpies. Va ser director de La Virreina Centre de la Imatge entre el 2009 i el 2011. Entre els anys 2011 i 2013, ha estat conservador en cap del Museu d’Art Contemporani de Barcelona (MACBA). Ha estat responsable de diverses exposicions, així com autor de nombrosos assajos. Entre el 2001i el 2012 ha estat assessor del suplement Cultura/s de La Vanguardia.


Arenas movedizas, Junichiro Tanizaki - EIX Llibres\nJunichiro Tanizaki Narrativa castellà\nTanizaki, que juntament amb Kawabata i Mishima completa el triplet clàssic de grans escriptors nipons del s. XX, crea en aquesta novel•la una de les seves heroïnes més ambigües i inquietants, la bella i misteriosa Mitsuko.\nUna altra dona jove, la senyora Sonoko Kakiuchi, de classe acomodada i establerta en un confortable matrimoni, narra la història tràgica que l’ha conduïda a la situació d’extrema solitud en què es troba, i ens introdueix en una espiral d’amor obsessiu i d’engany, de maldat i manipulació deliberada, però també de fidelitats i una estranya tendresa, en la qual les parelles i els triangles es teixeixen i desfan en un crescendo de fulletó; molt a la japonesa, però.\nEs tracta d’una novel•la molt en la línia del seu autor, amb els temes recurrents de la dissonància entre les relacions matrimonials i sentimentals, la passió dividida entre parella i amant, i un erotisme inapel•lable que domina la vida dels seus personatges, esclaus dels seus components de tendresa, violència i maldat, i disposats a morir si està en joc l’aconseguiment del bé desitjat.


Els contertulis del “Divendres” fan la ruta de la Riera | Consell Comarcal del Maresme\nInici Turisme Els contertulis del “Divendres” fan la ruta de la Riera\nEls contertulis del “Divendres” fan la ruta de la Riera\nEls “rierencs” comencen a visitar el Maresme per conèixer els principals escenaris naturals on es desenvolupa la telesèrie de TV3 “La Riera”. La ruta del passat dissabte va comptar amb la presència dels contertulis que els divendres desvetllen a TV3 els secrets que es couen als fogons de la Riera.\nPep Anton Muñoz, l’àvia Remei, David Balaguer, Ana Boadas i Pere Mas van acompanyar els fans de la Riera en la ruta per Mataró, Arenys de Mar i Sant Pol de Mar, principals municipis del Maresme on té lloc la trama de la telesèrie i que es visiten en la ruta guiada.\nEn el programa del divendres vinent, 1 d’abril, es podrà veure el resultat de les gravacions que es van fer a Can Ribot degustant maduixes de la vallalta i neules d’estiu de Can Graupera (neules farcides de maduixa de la vallalta) acompanyades de cava Laietà Iluro Rossé de bodegues Alta Alella.També la visita al cementiri de Sinera d’Arenys de Mar i al port d’aquesta població; i el “show cooking” (cuina en directe) que s’ofereix a l’Escola Hostaleria i Turisme de Sant Pol on els visitants van rebre una visita inesperada:’Espartac Peran i mossèn Bernat (Albert Triola)\nLa ruta de la Riera\nLa ruta de la Riera és una iniciativa del Consell Comarcal del Maresme i del Consorci de Promoció Turística que vol atreure visitants de proximitat. La ruta dura tot un dia i costa 36 euros. Les sortides es van alternant entre Barcelona i Mataró en funció de la procedència dels inscrits. A més de la visita als principals escenaris de La Riera, inclou el dinar a l’Escola Universitària d’Hostaleria i Turisme, on a més s’assisteix a un show cooking (cuina en directe) d’un plat de La Riera. El menú que serveix l’Escola d’Hostaleria va canviant per incorporar-hi els productes de temporada del Maresme, una comarca coneguda per la seva qualitat gastronòmica basada en productes propis (pesols, maduixes, calamars, mongetes del ganxet…. i en general una variada gamma de productes de l’horta).\nTambé els recorreguts aniran canviant per incorporar nous escenaris d’acord a l’evolució de la trama de la telesèrie. Per veure el programa en detall i les novetats es pot visitar www.rutalariera.cat\nLes persones interessades es poden apuntar i/o demanar més informació, trucant al telèfon 902 65 66 13 o enviant un correu electrònic a: rutalariera@serhstourism.com.\nLa ruta al teu aire\nA banda de la ruta guiada, el Consell Comarcal del Maresme, amb el suport del Consorci de Turisme, ACESA i Rodalies Catalunya, proposa als interessats poder fer la ruta “al teu aire” i amb aquest objectiu s’ha editat un mapa-fullet amb les indicacions dels llocs més emblemàtics.\nAquesta iniciativa també compta amb la col·laboració del consorci DO Alella, Alta Alella, Roura, Comerç Mataró Centre, Serhs tourism, l’Escola Universitària d’Hostaleria i Turisme de Sant Pol, el Consorci per a la Normalització Lingüística i SR Associats, així com els següents restaurants i pastisseries:\nArenys de Mar: els restaurants CNAM (Club Nàutic Arenys de Mar), Pòsit, Portinyol, Sa Voga, El Turó i la pastisseria Danés.\nMataró: els restaurants Auto D’Ara, Bocca, Caminetto, El Pati dels Musclos, El Racó del Jabugo, La Cuisine, URI, i les pastisseries Can Miracle, Oms i Uñó.\nSant Pol de Mar: els restaurants Can Tinco, El Sot del Morer, l’Hotel Gran Sol i la pastisseria Sauleda.\nPer veure el detall de les propostes, cliqueu sobre la imatge:\nArticle anteriorTaller de Primers Auxilis Bàsics/Suport Vital Bàsic/ Administració de medicació pautada en l’àmbit escolar\nArticle següentCalendari de matrícula del curs 2011-2012 a l’IOC


Il·luminació Fotogràfica – Visuals Guàrdia\nL’acció d’il·luminació consisteix a guiar i reflectir la llum cap a un objecte amb una determinada intenció, que normalment es pot representar. Aquesta llum pot provenir del sol mateix o pot provenir de focus i flaixos amb diferents tipus de llum. Fins i tot podem fer fotos sense objectiu o fins i tot sense càmera, però en absència de llum a la nostra escena, per bona que sigui la nostra càmera, no hi haurà imatge perquè ens trobarem amb el fenomen “Negre”.\nPel que fa a la posició, trobem diferents aspectes i sensacions que ens pot donar.\nAqui teniu un exemple en una taula:\nPer una banda trobem la del color, ja que depenent de la llum i el color que es doni a la imatge pot produir una sensació o un altre. Normalment, el significat dels colors en la fotografia és el següent:\nBlau: Pau, tranquil·litat, fred, netedat\nVermell: Emoció, agressivitat, lluita, noblesa, sensualitat, saviesa i passió.\nGroc: Alegria, optimisme, amistat.\nVerd: Naturalesa, salut, sort, renovació, vida, relaxació\nTaronja: joventut, dinamisme, energia, equilibri.\nViolat: Misteri, espiritualitat\nRosa: Dolçor i delicadesa\nBlanc: Innocència, optimisme.\nNegre: Silenci, formalitat, mort\nTambé podem dividir la imatge en càlida o freda. Si és càlida, tindra tons més vermellosos,grocs i taronjes, i donaran vitalesa a la fotografia. Les fredes tenen tons més blaus i donen més sensació de pau, tranquilitat i solitud.\nFinalment podem trobar que


COM DISSENYAR UN CARRET DE BARRES ELEGANT I ÚTIL - ESTIL\nCom muntar un carret de barres elegant (però útil)\nSembla que tothom té un carretó de barres avui en dia, però realment utilitzeu el vostre de manera eficient? Tant si el vostre està ple d’ampolles de begudes pràcticament plenes, com si us serveixi d’alcohol per a la beguda o que actualment us serveixi com a prestatge de vins perquè literalment no beveu res més, aquí us expliquem com fer que el vostre carretó de barra sigui bonic. i funcional.\n1. Creeu un focus.\nIgual que qualsevol element de decoració, heu de saber per a què serveix el carretó de la barra. Acolliu regularment gent a prendre begudes? O el vostre carretó serveix com a taula final amb algunes ampolles de beguda? Si sovint us allotgeu, és lògic que l’alcohol (i els accessoris) siguin els actors principals. Si no, no la sueu. Podeu crear un carretó molt funcional que també mostri els vostres bons articles de coure, retolació i aquella ampolla de vi aniversari del dia que vau estar casats. Recordeu que no cal desbordar un carro perquè sigui un bon carro de barra.\n2. Descarrega la teva selecció i sap com emmagatzemar-ho tot\nDit això, assegureu-vos que ressalteu les coses que realment utilitzeu o que vulgueu mostrar. No totes les ampolles de beguda que tingueu necessiten viure al carro de la barra. De fet, si no teniu cap lloc al carretó (com ara els encastats o un portaplats separat) per emmagatzemar les ampolles de vi horitzontalment, esteu fent un mal servei a vosaltres mateixos (i al vostre vi).\nPer a tots els vins tranquils (és a dir, no escumosos), la manera adequada d’emmagatzemar-los és fora de la llum solar directa i al seu costat, de manera que el suro sempre toca el vi (si es deixa vertical durant llargs períodes de temps, es corre el risc de el suro s’asseca i es redueix, deixant així entrar l’aire per espatllar el vi). L’única excepció és si tenen un tap cargol. Aquests es poden emmagatzemar en posició vertical, ja que l’aire no interactuarà amb el vi fins que no l’obriu. Si esteu fent còctels regularment, tingueu aquest licor fàcilment disponible i, quan els vostres convidats es dirigiran, només cal afegir la resta d’elements que necessiteu: mescladors o llimes, potser.\n3. No tingueu por d’afegir articles més útils\nConserveu un parell d’ampolles de refresc o tònica de club, un jigger o altres articles que necessiteu per fer les vostres begudes preferides al carretó. No té sentit anar a cercar-los cada cop que allotgeu o feu una copa. Voleu servir principalment vi als hostes? Afegiu un bonic titular d’encants de vi (com ara aquests per 25 dòlars ) al carretó perquè els convidats no confonguin les ulleres.\n4. Eleveu el carretó amb articles que siguin poc utilitzats (però que no haurien de ser) i que siguin bonics\nEls licors, com St. Germain i Grand Marnier, solen ser la diferència entre un còctel estàndard i alguna cosa especial. Afegiu St Germain al xampany per obtenir el còctel més fàcil que hàgiu fet mai. Afegiu Grand Marnier al suc de nabiu i la llima fresca per obtenir un Grand Cran senzill i refrescant. Triple segons (també conegut com licor de taronja, com Cointreau) és imprescindible per a les margarites. Tingueu-ne un (us recomanem que tingueu a l’abast tres segons) per obtenir una millor estació de cocteleria.\n5. Quan tingueu dubtes, mantingueu-ho senzill\nCom menys desordenat sigui el carretó de la barra, millor tendeix a ser. No sabeu com començar a emmagatzemar el carretó? Hem creat una petita guia ...\nPer al carro de la barra dels ossos nus:\nUna ampolla de vi negre: saldo de Prisoner Wine Company és un vi negre deliciós i ric amb notes de cirera i pebre negre que complementa gairebé qualsevol àpat. (A més, l’etiqueta inspirada en el fabricant d’etiquetes és bona).\nUna ampolla de vi blanc: Cloudy Bay Sauvignon Blanc no només és un dels preferits de molts, sinó que no és massa car i té un tap cargol (perfecte per emmagatzemar en posició vertical).\nUna ampolla d'escumosos: Meiomi Sparkling de Califòrnia és impressionant, amb notes de poma verda, peres i mel.\nUna ampolla de whisky o bourbon: No us podeu equivocar Whisky Maker’s Mark . Proveu Cask Strength per obtenir una mica més de calor i un gust excel·lent.\nUna ampolla de vodka o ginebra: Segons el vostre gust, voldreu un vodka o una ginebra que sigui fàcil de barrejar per a reunions ràpides i improvisades. Per a la ginebra, De Hendrick és perfecte per a gintònics amb notes de cogombre i rosa, mentre que Oca Grisa és l’objectiu dels consumidors de vodka per una raó.\nUna ampolla de tequila: No us podeu equivocar Cap . Simplement no pots.\nUna ampolla de licor taronja AKA de tres segons: Cointreau és el vostre nou millor amic (i el vostre carretó de barres).\nAfegiu a l'amant del nightcap:\nUn bourbon o un scotch molt bo, perfecte a les roques o net: Hudson Baby Bourbon és una bona opció per als amants de Borbó. Bulleit també és A +, i Borbó de Basil Hayden és particularment bo per a aquells que són nous a beure Bourbon, ja que no empaqueten tant (de bona manera).\nEls ingredients per a un Negroni o Boulevardier: Un Negroni és a parts iguals gin, vermut dolç i Campari. Un Boulevardier canvia la ginebra per whisky de sègol o bourbon. Per tant, bàsicament, voldreu afegir un vermut dolç i Campari al carretó.\nAfegiu l'amable amfitrió:\nmezcal: Si no l’heu tingut, penseu-ho com el cosí calent que fumava del tequila. (Aconsegueix-ho? Perquè té un sabor fumat ... em veuré fora.) Necessites un rec? Montelobos Mezcal . No dic més.\nUn rom genial: Don Papa Rum és un rom de lots petits que es fabrica a Filipines. I és deliciós. (A més, l'ampolla és força maca.)\nUna ampolla de rosat escumós: Moët Rosé Imperial no es pot superar. És una victòria infal·lible entre una multitud variada.\nPer al conversador, afegiu:\nUn vi que provoca algunes reflexions: Vi embrutat compta amb dones punteres a les seves etiquetes, que després cobren vida a través d’una aplicació per explicar la seva història. Definitivament, és bo per a una discussió animada.\nUn agitador per mantenir les coses en marxa: Aquest de Hayneedle és elegant, útil (òbviament) i no és massa car.\nUn bon tap de vi: Bonic i pràctic de Anthropologie .\nUn decantador elegant: No es pot guanyar aquest de Williams-Sonoma .\nAquest expert en neteja em va ensenyar un hack gratuït per eliminar taques de maquillatge\nAquests són els gossos de raça mixta més populars per estat


Exemple d'aplicació de la subespècie: distribució geogràfica de les diferents subespècies de garsa (Pica pica)\nUna subespècie és una categoria taxonòmica immediatament per sota de la d'espècie. La subespècie s'utilitza per classificar poblacions d'individus d'una mateixa espècie que, malgrat tenir la capacitat de produir descendència fèrtil, l'aïllament i la manca de flux genètic els ha pogut donar un seguit de característiques distintives, ja sigui morfològiques, ecològiques, etològiques o de qualsevol altra mena. Les subespècies habiten una àrea geogràfica concreta, diferent d'altres subespècies de la mateixa espècie, de manera que les subespècies es poden definir també com a poblacions al·lopàtriques d'una mateixa espècie que es diferencien entre si per un o més caràcters diferencials. Malgrat això, sovint les àrees de distribució de dos o més subespècies es toquen o se superposen i, en aquests llocs es produeix una certa hibridació, amb producció de descendents més o menys fèrtils.\nLa subespècie s'anomena amb un nom trinomial, a diferència de l'espècie, que rep un nom binomial. Un nom trinomial està format per tres mots, el binomi específic seguit de l'epítet subespecífic. Per exemple, l'espècie Homo sapiens té actualment dues subespècies que s'anomenen afegint una paraula a continuació del binomi:\nHomo sapiens idaltu, és a dir, Homo sapiens subespècie idaltu\nHomo sapiens sapiens, és a dir, Homo sapiens subespècie sapiens\nSegons el Codi Internacional de Nomenclatura Zoològica, la subespècie és la categoria taxonòmica de rang més inferior, i no se n'admet cap de més baix, com ara varietat, raça, etc.\nBahasa Indonesia: Upaspesies\nBasa Jawa: Subspesies\nBahasa Melayu: Subspesies\nnorsk nynorsk: Underart\nromână: Subspecie (biologie)\nсаха тыла: Көрүҥ үөдүҥэ\nsrpskohrvatski / српскохрватски: Podvrsta\nSimple English: Subspecies\nslovenščina: Podvrsta (biologija)\nсрпски / srpski: Podvrsta\nTürkmençe: Kiçi görnüş\nTürkçe: Alt tür\nTiếng Việt: Phân loài


“El llibre “Temps Obert” pretén que el lector entri en diàleg amb els dos coautors, perquè es formi la seva opinió”\nEl diàleg, imprescindible per la cohesió social i per la interpel·lació personal en una societat plural com la nostra, és l’exercici que han realitzat la professora de Llengua Catalana, Núria Ventura (Valls, 1957) i l’actual rector de les parròquies de Maspujols i de Riudecols, Mn. Josep Bofarull (la Canonja, 1943) durant la seva etapa com a rector a la Parròquia de Sant Joan de Valls. Les seves converses han estat transcrites en forma d’un llibre “Temps Obert. Relat, Criteri i Proposta” (Cossetània Edicions) que s’ha presentat el mes de febrer passat a Valls i a Reus. La publicació transcriu llargues converses sobre grans qüestions de la vida, respostes plenes de sinceritat i coherència, que pretenen interpel·lar directament el lector.\nMeritxell Roselló per a Flama.info, 9 març 18\n- El llibre és una conversa entre dues persones que han viscut una realitat de Fe i vivències diferents, en què van trobant punts en comú. Creu que això pot ajudar al lector a trobar respostes?\nEl llibre parteix d’un convenciment dels dos, que penso que compartim amb molta gent, que sense opinió no hi ha pensament propi i sense pensament propi no hi ha identitat. Quan no hi ha identitat moltes coses fallen a la vida de les persones i de la societat. Per tant, és un exercici de diàleg entre dues opinions, a vegades diverses, coincidents i a vegades, fins i tot, contraposades. Però no passa res, ja que el valor es troba en el mateix diàleg no tant en les coses que diem. És un llibre que al lector no sols se li comunica un diàleg, sinó que se’l invita al diàleg, s’invita al mateix lector a què ell llegint, encara que no aprendrà grans coses, ja que no és un llibre que pretén donar opinions amb gran profunditat, sinó que sigui una invitació perquè el lector, també, vagi adquirint la seva pròpia opinió sobre una amplitud de temes.\n- Vostè es va sentir interpel·lat durant la conversa amb la professora Núria Ventura?\nSí, de fet no vam excloure cap tema, perquè sigui delicat o controvertit. Hi ha alguns temes que no es van aprofundir massa, perquè possiblement la nostra pròpia opinió no estava formada pel que fa a la temàtica tractada. No obstant, molts d’aquests temes ja havien estat dialogats en el compartir mateix de la parròquia, perquè els dos formàvem part dels mateixos grups de la parròquia: Càritas, Catequesi, entre altres. Per tant, no és cap novetat que aquesta persona i jo ens poséssim a dialogar. Nosaltres dos no anàvem a realitzar un diàleg impossible, sinó possible, només que en aquest cas, sabíem que l’escriuríem després. Es manté aquesta forma dialogada, no es tracta d’un text del gènere d’assaig més dens, sinó que és un diàleg transcrit amb un llenguatge planer. Sí, que vaig sentir-me interpel·lat i jo l’interpel·lava amb ella, perquè hi ha coses que jo les tinc més pensades, per l’experiència i potser perquè ho he aprofundit a fons i en canvi, la Núria és una persona que anat fent el seu camí. Ella viu més directe en la mateixa societat i prové de la branca de l’ensenyament, i per tant, en el claustre de professors també hi ha molts d’aquests temes que es plantegen. Ella té un avantatge respecte a mi, que possiblement jo alguns temes els tinc més reflexionats, però ella alguns temes els té més viscuts en la realitat de cada dia.\n- I ella, creu que es va sentir interpel·lada?\nSí, evidentment. No era una relació que tinguéssim entre la professora Núria Ventura i jo només pel llibre, sinó que la relació està establerta per la seva vinculació amb la comunitat cristiana de Sant Joan de Valls. Per tant és més profund.\n- El llibre aborda amb molta sinceritat, molts dels temes que desafien a l’Església avui com la mort, l’envelliment, la felicitat, el paper de la dona, el celibat, l’eutanàsia, el futur de les parròquies, etc. El seu diàleg ajudarà als lectors aprofundir-hi?\nHi ha alguns temes en els quals la persona segurament necessiti més aprofundiment. No pretén ser un llibre d’estudi o un llibre profund filosòfic o teològic. Torno a insistir el que pretén el llibre és que el lector entri en aquest diàleg amb els coautors, Núria Ventura i jo (Mn. Josep Bofarull), perquè el lector tingui la seva opinió. Sense opinions insisteixo no hi ha pensament, i si una persona no sap què pensa, per on s’aguanta? Es tracta de l’opinió per la vida, no l’opinió pel coneixement, és a dir, no es tracta que jo hagi de tenir una opinió, perquè després el diumenge faci una homilia o una conferència. És l’opinió de la realitat, jo visc amb contrast amb la realitat, implicant-me amb la mateixa realitat, però si no tinc una mica d’idea com m’hi puc implicar? No parlo tant com a mossèn en el llibre, sinó com a creient enmig de la societat. Penso que a més de pensament s’han de tenir criteris d’actuació, que són dues coses diferents. Jo puc tenir pensament o opinió sobre moltes coses, però després he de tenir un criteri sobre el qual actuar. Com a creient en Jesucrist per mi els criteris no els agafo de la realitat ni de les opinions de les altres persones, tot i que les escolto totes, sinó que els agafo de l’Evangeli. Per mi, hi ha un criteri últim i definitiu sobre el meu pensament, les meves actuacions, sobre els meus sentiments, que és l’Evangeli, i per tant, algunes opinions que pugui tenir o que lliurement les pugui pensar també les he de posar sota els criteris de l’Evangeli.\n- Aquest llibre vol ser una mena “d’Atri dels Gentils”, el diàleg de Cultura i Fe projecte impulsat per Benet XVI el 2012?\nSí, però en l’àmbit del contacte entre les persones. A mi em sembla que l’autèntic “Atri dels Gentils” no és només reivindicar que la paraula de l’Església i de l’Evangeli pugui també pronunciar-se a l’atri, és a dir, al carrer. No és només això, evidentment tenim tot el dret del món a pronunciar-nos, com qualsevol altre, amb respecte pels altres. Crec que l’autèntic “Atri dels Gentils” és posar-nos a la plaça, a la realitat de cada dia i posar en contrast el que nosaltres podem pensar, els criteris que podem tenir deduïts de l’Evangeli amb uns altres que es dedueixen d’un altre religió o d’un altre no religió. És a dir, posar-nos en un pla d’igualtat no només reivindicant un dret que tenim, per tant, penso que seria el camí. El llibre no pretén ser tant un “Atri dels Gentils”, sinó que el que vol posar en relleu el valor del diàleg, el valor de que quan fas una lectura et sigui útil a tu, no només per aprendre informació, sinó per anar aprenent opinió i pensament.\n- L’any 2015 vostè i la Núria Ventura van publicar el llibre “Temps Après”. El present llibre “Temps Obert” (Cossetània edicions, 2018) representa una continuïtat o el lector trobarà nous temes?\nEn certa manera no és continuïtat i en certa manera sí. No ho és perquè el llibre “Temps Après” era la descripció per mitjà d’una entrevista de la Núria Ventura d’un itinerari de pensament i biogràfic, gràcies a les influències que un ha anat tenint a la vida, a través de la família, el seminari, els estudis de Roma i les diferents parròquies, cadascuna de les quals m’ha construït el meu pensament. El primer llibre era un itinerari personal i biogràfic que partia de la primera base fonamental i dels primers anys de la meva vida, els quals m’han aportat una maduració del meu pensament. En aquest els fets de la vida no eren tant importants, sinó l’itinerari de pensament. Molts dels temes que ja sortien aleshores i que no van tenir cabuda. Tanmateix no podíem fer un llibre de tres-centes pàgines. Els temes que sortien en aquella primera entrevista vam decidir aparcar-los i fer-ne una llista de temes. Aleshores vam pensar que de tot això en podria sortir un llibre que ara hem publicat. El nou llibre “Temps Obert”, el lector trobarà un diàleg o un “triàleg” com va el va definir el Dr. Eduard Prats a la presentació del llibre a Reus, el llibre es pot veure com un diàleg entre la Núria Ventura i jo o un “triàleg” amb el lector. Els dos llibres tenen una continuïtat cronològica, perquè un surt de l’altre, però una discontinuïtat amb l’enfocament.\n- El llibre té espais on els lectors poden posar els seus pensaments i opinions. Amb quina intenció s’han col·locat en el llibre?\nLa intenció és interpel·lar més al lector: “Tu has llegit el que nosaltres opinem, i tu, què opines sobre això?”. Molta gent té el costum que quan llegeix un llibre, a vegades apunta amb llapis al costat, subratlla o bé, com en el meu cas escric admiracions o interrogants. Per tant, es tracta de forçar el lector una mica més, posant aquest espai, perquè el lector escrigui si ha arribat a la seva pròpia conclusió. Tanmateix per ajudar més en aquest “triàleg” d’onze temes, que són més delicats o controvertits, s’han afegit onze opinions. Es va demanar a onze persones la seva opinió més formada i es va introduir en el llibre onze articles, perquè saben molt més que nosaltres respecte aquests onze temes. Per exemple, respecte el celibat vam demanar opinió a Lluís M. Moncunill, que va ser mossèn, ara està casat i és pare de família, i per tant ell ha viscut les diferents situacions i és una persona molt vinculada a l’Església. La biblista i vice-presidenta de l’Associació Bíblica de Catalunya, Esperança Amill, va fer una reflexió molt elaborada sobre com viure l’Evangeli en la vida real. A més, les onze persones que hi participen donen un enriquiment i originalitat al llibre.\n- Li ha arribat algun comentari o opinió d’algun dels lectors sobre el llibre?\nNomés m’ha arribat l’opinió de les tres persones que han presentat el llibre, una és la Mª Teresa Piqué, que va fer la presentació a Valls, l’altra persona és el Dr. Eduard Prats, metge, que va presentar-lo a Reus i el tercer és el bisbe de Mallorca, Sebastià Taltavull, en què vam enviar-li abans de ser imprès i realitza un pròleg gens convencional, sense fer un elogi propi dels escriptors, sinó que simplement és un lector que opina, però en forma de pròleg. Són les tres opinions més directes que m’han arribat, però la d’altres lectors de moment no. Les onze persones que van participar en el llibre amb la seva reflexió només van opinar respecte la part del llibre que els hi pertocava.\n- El llibre vol ser un mirall que reflecteixi els reptes que l’Església ha d’afrontar en els nous temps, sobretot en el futur de les parròquies, a l’últim apartat del llibre ?\nEl llibre “Temps Obert” no té tanta pretensió, no vol ser una obra que vulgui entrar en el que seria l’ensenyament o el magisteri de l’Església, és molt més humil, no pretén res de tot això. Però ja que has comentat la idea de mirall, sí que pot ser-ho en tant que dues persones que ho viuen en profunditat. Per una banda, jo com a mossèn que aquest any compleixo 50 anys d’ordenació, per tant aporto les meves experiències viscudes al llarg dels anys, que m’han fet rectificar les meves maneres de veure alguns temes; i per altra banda, la Núria Ventura que ho viu d’una manera molt més nova i també, perquè és més jove. El llibre es divideix en quatre apartats: “Situar-se en la vida des de la fe”, “Ser fidel al camí que puja”, “Obrir-se a l’horitzó” i “Resituar-se vers el futur”, que agrupa una sèrie de temes que tenen a veure amb cadascun dels apartats. L’últim apartat parla de “resituar-se vers el futur” i els temes del futur de les parròquies.\n- El bisbe de Mallorca, Sebastià Taltavull, és l’encarregat de fer el pròleg, on sobretot ressalta la necessitat actual de continuar parlant de la proposta de diàleg. Com ho valora?\nLa seva insistència en el diàleg correspon al tarannà del bisbe Sebastià, tenim una amistat entre ell i jo des de fa molts anys, quan ell va ser Delegat de catequesi i de joves de Menorca, per això li vaig poder demanar quan ell encara estava de bisbe auxiliar a Barcelona. Quan el van nomenar bisbe a Mallorca vam canviar-ho en el llibre. Ell té sempre aquest tarannà dialogant és una persona molt directe, molt afable, però un home amb molts criteris, amb un pensament molt sòlid i a més, té molt de bagatge personal i d’experiència de servei. Penso que el pròleg agradarà molt, perquè no té res de formal, ni d’omplir una pàgina i posar un nom a la portada, com passa a vegades amb alguns llibres que es venen, perquè hi ha el pròleg d’un personatge rellevant. En aquí més que el pròleg d’un personatge rellevant és el d’una persona creient que té un esperit de servei i de trobada amb totes les persones.


El col·lectiu LGTBI+ reivindica la bisexualitat en el dia de la visibilitat bi | elCugatenc\nUnes 15 persones s’han concentrat aquest dimecres per la tarda a la plaça d’Octavià responent a la crida del col·lectiu LGTBI+ Sant Cugat pel dia de internacional de la visibilitat bisexual. Amb banderes de l’arc de sant Martí i amb els colors rosa, lila i blau –símbol bi– en banderes i samarretes s’han fet una foto al davant de la muralla del Monestir com a forma de reivindicar la bisexualitat. Les limitacions sanitàries han impedit fer un acte més vistós.\n“El 23 de setembre és el dia internacional de la visibilitat bisexual i hem vingut a dir que existim i que estem aquí, que sempre ho hem estat”, ha reivindicat Jordi Brizo, membre del col·lectiu, en declaracions als mitjans de comunicació, “som una de les sigles més invisibilizades del col·lectiu LGTBI+ tot i que hi ha estudis que diuen que poblacionalment som la més gran”.\nPer a Brizo, moltes persones –especialment homes– no surten de l’armari per manca de referents i per un esborrat històric a les persones bisexuals. “Som una orientació sexual que et permet tenir una vida armariada perquè pots tenir una parella de l’altre gènere i sembla que no passi res”, explica l’activista tot dient que no dir-ho tot i tenir una parella d’un altre gènere no suposa estar bé amb un mateix i pot generar problemes, “és important donar visibilitat a la comunitat perquè això no passi”.\n“Entenc que hi hagi gent que no vulgui o pugui sortir de l’armari perquè el seu entorn no és segur o per qualsevol altra situació però és important que qui pugui ho faci per ajudar els adolescents visibilitzant que hi ha gent com ells i que és una opció com qualsevol altra”, clou Brizo, “si la gent que que podem dir orgullosament que som bis no ho fem, acabem fomentant que la gent no entengui el que li passa”.\nPer tal de seguir amb la reivindicació el col·lectiu LGTBI+ Sant Cugat es proposa anar a escoles i fer xerrades. Així ho explica Gisela Ysàs, membre del col·lectiu, que comparteix l’aposta de donar més visibilitat a la bisexualitat: “S’ha de veure com ho compaginem amb les restriccions per la COVID-19”. Per a fer-ho, diu, compten amb el suport de la Coordinadora de Comissions de Gènere, Coeducació i Feminismes de les Escoles Públiques de Sant Cugat, una agrupació de famílies que treballen aspectes relacionats amb el gènere des de les Associacions de Familiars d’Alumnes (AFA) dels centres públics.\nEl dia de la visibilitat bi es va començar a celebrar al 1993 de la mà de l’International Lesbian, Gay, Bisexual, Trans and Intersex Association tot i que a Catalunya s’ha començat a celebrar durant els darrers anys. Té l’objectiu de reivindicar l’aturada de la bifòbia i dels estereotips contra les persones bisexuals. És el primer cop que el col·lectiu LGTBI+ Sant Cugat celebra el dia de la visibilitat bi després del seu naixement al novembre del 2019.\nEs constitueix el Col·lectiu LGTBI+ Sant Cugat\nEncara sense estar formalitzat com a entitat, demana un Pla d’Acció LGTBI i l’augment d’hores del Servei d’Atenció Integral.


L’Ajuntament d’#Igualada està enllestint diverses actuacions per afavorir l’accessibilitat\nEl regidor de Sostenibilitat i Mobilitat, Miquel Vives, ha explicat les actuacions que ara mateix s’han endegat per afavorir l’accessibilitat i ha esmentat la finalització de les obres d’adequació del tram de la calçada de l’avinguda Mestre Muntaner entre la carretera de Manresa i el carrer Girona, que han permès guanyar gairebé una quarantena de places d’aparcament i reduir la velocitat, ja que s’ha passat de dos a un sol carril.\nAl carrer Girona també s’estan arreglant les voreres de la cantonada amb l’avinguda Mestre Muntaner per evitar que les persones amb mobilitat reduïda tinguin problemes per accedir-hi. També s’hi col·loca un pas de vianants i una illeta a mig recorregut perquè la gent que hi passa a peu s’hi pugui aturar. Properament també s’iniciaran les obres per millorar diversos passos de vianants a l’entorn del parc del Transit, al barri de les Flors, concretament al tram del carrer Gardènies entre Pau Muntades i Doctor Pujades. L’actuació consistirà a fer accessibles aquests passos, transformant l’actual desnivell en una rampa amb pendent adaptat a la normativa.\nMiquel Vives ha assegurat que totes aquestes actuacions ha de servir per fer d’Igualada una ciutat amable.


Capítols temporada-7 - La Riera - TV3\nLa Riera - capítol 1157\nLa mort violenta de l'Ona a mans d'en Balló ha trastocat tothom. Sobretot en Claudi, que només espera el moment de la venjança. L'Ariadna necessita al\nlunyar-se del poble, de la gent i fins i tot de la família. En Salva es refugia en la feina, però la Judit no aixeca el cap. La Mercè convoca un dinar familiar, però cadascú va a la seva. Ella també.\nLa mort violenta de l'Ona a mans d'en Balló ha trastocat tothom. Sobretot en Claudi, que només espera el moment de la venjança. L'Ariadna necessita allunyar-se del poble, de la gent i fins i tot de la família. En Salva es refugia en la feina, però la Judit no aixeca el cap. La Mercè convoca un dinar familiar, però cadascú va a la seva. Ella també.\nLa Riera - capítol 1158\nEn Claudi està disposat a tot per localitzar en Balló. La seva pressió sobre la Carme i en Nandu és brutal. En Lluís pateix per l'estat de la seva mar\ne després del lapsus d'ahir. Torna l'Imma de vacances i ve feta una nova rica. En Dani tampoc no porta gaire bé la mort de l'Ona, i perd els nervis a la feina.\nEn Claudi està disposat a tot per localitzar en Balló. La seva pressió sobre la Carme i en Nandu és brutal. En Lluís pateix per l'estat de la seva mare després del lapsus d'ahir. Torna l'Imma de vacances i ve feta una nova rica. En Dani tampoc no porta gaire bé la mort de l'Ona, i perd els nervis a la feina.\nLa Riera - capítol 1159\nLa Judit demana ajuda a en Claudi per fer-se càrrec de l'Aleix, però ell continua obsessionat. La mare de l'Ona sap que ha de refer-se aviat pel bé de\nl nen. L'objectiu d'en Claudi és ara en Fèlix. L'Àgata està embarassada i ni tan sols s'atreveix a dir-li al seu marit. La Lídia sospita que està perdent pes a l'alta societat i no li fa cap gràcia.\nLa Judit demana ajuda a en Claudi per fer-se càrrec de l'Aleix, però ell continua obsessionat. La mare de l'Ona sap que ha de refer-se aviat pel bé del nen. L'objectiu d'en Claudi és ara en Fèlix. L'Àgata està embarassada i ni tan sols s'atreveix a dir-li al seu marit. La Lídia sospita que està perdent pes a l'alta societat i no li fa cap gràcia.\nLa Riera - capítol 1160\nEn Fèlix està disposat a protegir-se d'en Claudi i de la seva pròpia dona. A en Claudi li explica que té tantes ganes de veure mort en Balló com ell.\nPer fer contenta la Tere, fa una conxorxa amb en Joan Flaquer. La Sònia coneix un home, però es crea un malentès una mica incòmode. La Lídia, efectivament, confirma que ha perdut pes a les altes esferes. I l'Àgata fa el cor fort i diu a en Claudi que està embarassada...\nEn Fèlix està disposat a protegir-se d'en Claudi i de la seva pròpia dona. A en Claudi li explica que té tantes ganes de veure mort en Balló com ell. Per fer contenta la Tere, fa una conxorxa amb en Joan Flaquer. La Sònia coneix un home, però es crea un malentès una mica incòmode. La Lídia, efectivament, confirma que ha perdut pes a les altes esferes. I l'Àgata fa el cor fort i diu a en Claudi que està embarassada...\nLa Riera - capítol 1161\nLa Lídia s'adona que ja no té la posició social que creu que es mereix, i està decidida a resoldre el problema. La Judit torna a la feina, sense estar\nrefeta del tot. A l'Imma li han pujat els fums, i la Maribel se'n va atipant. En Fèlix es veu obligat a improvisar quan la Tere l'enxampa fent coses estranyes amb en Joan, però la solució no és millor que el problema.\nLa Lídia s'adona que ja no té la posició social que creu que es mereix, i està decidida a resoldre el problema. La Judit torna a la feina, sense estar refeta del tot. A l'Imma li han pujat els fums, i la Maribel se'n va atipant. En Fèlix es veu obligat a improvisar quan la Tere l'enxampa fent coses estranyes amb en Joan, però la solució no és millor que el problema.\nLa Riera - capítol 1162\nA la vida d'en Claudi només hi ha un objectiu: trobar en Balló. La resta no compta, i qui ho està pagant és l'Àgata, a qui avui n'hi fa una de ben gro\nssa. En Fèlix ha de fer alguna cosa per compensar el mal tràngol que la seva dona va passar amb els Flaquer. L'Alfred i la Nora sopen amb l'Elies i l'Imma. Qui més disfruta és l'Elies, i, qui menys, l'Alfred.\nA la vida d'en Claudi només hi ha un objectiu: trobar en Balló. La resta no compta, i qui ho està pagant és l'Àgata, a qui avui n'hi fa una de ben grossa. En Fèlix ha de fer alguna cosa per compensar el mal tràngol que la seva dona va passar amb els Flaquer. L'Alfred i la Nora sopen amb l'Elies i l'Imma. Qui més disfruta és l'Elies, i, qui menys, l'Alfred.\nLa Riera - capítol 1163\nLa Maribel i la Tilda surten de festa, però la vetllada es complica de mala manera per culpa d'un individu bastant enganxós. En Claudi no afluixa ni q\nuan s'assabenta que l'Àgata podia haver perdut la criatura per culpa seva. La Sònia i en Pau es van agafant confiança, i ella vol ajudar-lo.\nLa Maribel i la Tilda surten de festa, però la vetllada es complica de mala manera per culpa d'un individu bastant enganxós. En Claudi no afluixa ni quan s'assabenta que l'Àgata podia haver perdut la criatura per culpa seva. La Sònia i en Pau es van agafant confiança, i ella vol ajudar-lo.\nLa Riera - capítol 1164\nEn Nandu fa moviments estranys que fan pensar que alguna cosa ha de saber d'en Balló i l'Amèlia. L'endemà de l'accidentada sortida, les versions de la\nTilda i la Maribel no lliguen, i en Sergi comença a veure fantasmes. La Lídia no aconsegueix que la Maria Monclús ni l'Enguita canviïn d'opinió sobre ella, i decideix utilitzar "el mètode Almeda".\nEn Nandu fa moviments estranys que fan pensar que alguna cosa ha de saber d'en Balló i l'Amèlia. L'endemà de l'accidentada sortida, les versions de la Tilda i la Maribel no lliguen, i en Sergi comença a veure fantasmes. La Lídia no aconsegueix que la Maria Monclús ni l'Enguita canviïn d'opinió sobre ella, i decideix utilitzar "el mètode Almeda".\nLa Riera - capítol 1165\nHi ha tempesta, perquè en Sergi està convençut que la Maribel li va fer el salt, però quan sembla que tot torna al seu lloc, la Maribel rep un ensurt\nen forma de "regal". En Salva accepta una cita amb la Isona, i la Judit s'empipa força amb ell. Avui sabrem algunes coses més de la complicada vida d'en Pau.\nHi ha tempesta, perquè en Sergi està convençut que la Maribel li va fer el salt, però quan sembla que tot torna al seu lloc, la Maribel rep un ensurt en forma de "regal". En Salva accepta una cita amb la Isona, i la Judit s'empipa força amb ell. Avui sabrem algunes coses més de la complicada vida d'en Pau.\nLa Riera - capítol 1166\nLa Maribel, que no s'atreveix a sortir sola amb l'Elvira per por d'en Barto, s'adona que ha de resoldre el problema. La Carme, que troba molt sospitos\nos els moviments d'en Nandu, dedueix que el noi sap on és en Balló. La Nora va disposant dels diners de l'Imma i no sempre és una bona idea. La Isona presenta el seu fill i en Salva.\nLa Maribel, que no s'atreveix a sortir sola amb l'Elvira per por d'en Barto, s'adona que ha de resoldre el problema. La Carme, que troba molt sospitosos els moviments d'en Nandu, dedueix que el noi sap on és en Balló. La Nora va disposant dels diners de l'Imma i no sempre és una bona idea. La Isona presenta el seu fill i en Salva.\nLa Riera - capítol 1167\nLa Carme i la Mercè estan decidides a trobar en Balló pel seu compte, i avui troben una pista que pot ser interessant. Després del fracàs del regal a\nl'Alfred, l'Imma s'endú la Nora de compres, però aquesta comença a comportar-se d'una manera inusual. Més tard o més d'hora havien de sortir els retrets entre la Judit i en Dani. La trobada d'ahir entre en Salva, la Isona i el seu fill acaba tenint conseqüències.\nLa Carme i la Mercè estan decidides a trobar en Balló pel seu compte, i avui troben una pista que pot ser interessant. Després del fracàs del regal a l'Alfred, l'Imma s'endú la Nora de compres, però aquesta comença a comportar-se d'una manera inusual. Més tard o més d'hora havien de sortir els retrets entre la Judit i en Dani. La trobada d'ahir entre en Salva, la Isona i el seu fill acaba tenint conseqüències.\nLa Riera - capítol 1168\nAmb la informació que li proporciona en Salva, la Lídia, amb més ganes que proves, intenta fer xantatge a l'Enguita i a la Maria Monclús. En Claudi no\nvol que en Dimas estigui a prop de l'Àgata, i decideix acompanyar la seva dona a fer-se l'ecografia, però la seva reacció no és la que s'esperava ella. La Sònia coneix el fill petit d'en Pau, l'Èric, mentre al gran, en Saül, no li fa cap gràcia la nova amiga de son pare.\nAmb la informació que li proporciona en Salva, la Lídia, amb més ganes que proves, intenta fer xantatge a l'Enguita i a la Maria Monclús. En Claudi no vol que en Dimas estigui a prop de l'Àgata, i decideix acompanyar la seva dona a fer-se l'ecografia, però la seva reacció no és la que s'esperava ella. La Sònia coneix el fill petit d'en Pau, l'Èric, mentre al gran, en Saül, no li fa cap gràcia la nova amiga de son pare.\nLa Riera - capítol 1169\nLa informació que la Mercè i la Carme van donar a la Milena ha estat molt útil... per a en Claudi, que ja sap on és en Balló. Abans de marxar, en Clau\ndi esbronca sa mare per haver volgut actuar d'amagat. La Maribel es troba amb en Barto i l'amenaça, però ell troba la manera de venjar-se. La Judit i en Dani acaben fent les paus.\nLa informació que la Mercè i la Carme van donar a la Milena ha estat molt útil... per a en Claudi, que ja sap on és en Balló. Abans de marxar, en Claudi esbronca sa mare per haver volgut actuar d'amagat. La Maribel es troba amb en Barto i l'amenaça, però ell troba la manera de venjar-se. La Judit i en Dani acaben fent les paus.\nLa Riera - capítol 1170\nLa Mercè explica a la Carme el que ha passat. La Carme queda convençuda que ha estat traïda i exigeix a en Nandu que la posi en contacte amb en Balló.\nLa Maria Monclús s'enfronta amb la Lídia i la repta que li trobi un sol drap brut. Qui està més exposat és l'Enguita, perquè la seva examant, i ara exsecretària, té ganes de tornar-li la pilota. En Saül es planta davant la Sònia, li explica la situació familiar d'en Pau i li exigeix que no es fiqui pel mig. I l'Imma està farta que la Nora es gasti els "seus" diners, i decideix parar-la.\nLa Mercè explica a la Carme el que ha passat. La Carme queda convençuda que ha estat traïda i exigeix a en Nandu que la posi en contacte amb en Balló. La Maria Monclús s'enfronta amb la Lídia i la repta que li trobi un sol drap brut. Qui està més exposat és l'Enguita, perquè la seva examant, i ara exsecretària, té ganes de tornar-li la pilota. En Saül es planta davant la Sònia, li explica la situació familiar d'en Pau i li exigeix que no es fiqui pel mig. I l'Imma està farta que la Nora es gasti els "seus" diners, i decideix parar-la.\nLa Riera - capítol 1171\nLa Lídia fa xantatge a l'Enguita amb la informació sobre les targetes opaques, i l'Omar s'endurà un disgust. Els pares de l'Àgata es proposen ajudar-l\na, però la Neus no en sap gaire, de fer de mare. La Mercè amoïna els fills amb els seus lapsus i el seu neguit per localitzar en Claudi, i ells es proposen ajudar-la.\nLa Lídia fa xantatge a l'Enguita amb la informació sobre les targetes opaques, i l'Omar s'endurà un disgust. Els pares de l'Àgata es proposen ajudar-la, però la Neus no en sap gaire, de fer de mare. La Mercè amoïna els fills amb els seus lapsus i el seu neguit per localitzar en Claudi, i ells es proposen ajudar-la.


Quins jugadors hem de tenir controlats per l'NBA Draft de 2021? - esmaixada.cat\nQuins són els jugadors més atractius, a hores d’ara, del Draft de 2021?\nCom ja sabeu, a Esmaixada vam fer un seguiment exhaustiu del Draft de 2020. Al web, gratuïtament, hi teniu més de 20 perfils, 4 mocks, una desena d’articles sobre encaixos, tapats i underdogs i un big board de la cerimònia que suposa el nexe d’unió entre el bàsquet universitari i l’NBA. Avui, comencem a fer un cop d’ull al futur: aprofitarem que ha baixat el bullici de l’agència lliure de l’NBA per introduir-vos alguns dels noms més interessants que trobarem aquesta temporada a l’NCAA, a la G-League i, fins i tot, en alguna lliga europea/d’altres continents (no parlarem de Garuba perquè ja el coneixem de sobres). Repassem els noms principals del Draft de 2021.\nCade Cunningham (Freshman, Oklahoma State)\nÉs la joia de la corona d’aquesta classe. No és casualitat que, sent el Draft de 2021 una fornada de nivell alt, sigui conegut com “la generació de Cade Cunningham”. Cade Cunningham és un base alt (perspectiva natural d’aler) que s’ha consolidat des del primer moment com el líder dels prospects que mencionarem. Comparat amb Ben Simmons des de fa un parell de temporades, Cunningham reuneix tot el que requereix el bàsquet actual: funcionalitat, canvi de ritme i un gran feel for the game.\nCade Cunningham té recursos físics i tècnics per ser superior als seus adversaris. El que més destaca del seu ventall de possibilitats és que té aires de passador molt important. Les comparacions amb Ben Simmons venen pel que és capaç de fer en transició, però se li intueix un sòl molt més alt com a creador partint de bloqueig directe a qualsevol alçada i, sobretot, aptitud per crear-se llançaments per si mateix. Té la triple amenaça molt més desenvolupada que l’australià aleshores.\nA dia d’avui gran part de la produccióanotadora de Cunningham se centra en el que es genera prop del cèrcol. Té potencial per anotar a tres nivells de manera autònoma, però brilla especialment fent de slasher. Haurà d’aprofitar la temporada per treballar en la consistència en el llançament exterior (estabilitzar un volum i assolir uns percentatges acceptables) i en acabar de polir l’agilitat gestual, que és un factor determinant a l’hora de conèixer el sostre dels jugadors amb ascendència en la presa de decisions. Si a la seva carta de presentació li sumem un potencial defensiu prometedor per la intel·ligència inherent a la seva figura i l’envergadura que té a hores d’ara, és legítim pensar en ell com una elecció generacional. Queda molt.\nSobre el paper, Cade Cunningham és un TOP 3 legítim del Draft de 2021.\nJalen Green (G-League)\nJalen Green és el millor anotador de la classe. Té una capacitat atlètica descomunal i una facilitat increïble per convertir males opcions de llançament en llançaments de percentatge raonable. És un dels homes més destacats d’un Draft que, sobre el paper, es presenta com el més potent dels dos o tres darrers anys. Jalen Green és, a més, el detonant de l’alternativa G-League que cada vegada més jugadors escullen.\nAnotador a tres nivells instintiu i sense límits. Té la construcció de tir d’un jugador fet i dret i una mecànica extrapolable a qualsevol rang. Si a això li sumem que reuneix l’envergadura i l’explosivitat ideals per crear-se llançaments separant-se del defensor i contemporitzant el ritme d’execució, el resultat és un projecte emocionant que ho té tot per encaixar perfectament a l’NBA. Si se l’ensenya a generar amb més freqüència pels companys, no seria una opció absurda que jugués minuts de base funcional.\nSobre el paper, Jalen Green és un TOP 5 legítim del Draft de 2021.\nCaleb Love (Freshman, North Carolina)\nEn la línia històrica, UNC continua optant per exteriors capaços d’exercir de combo guard per liderar el projecte universitari. El d’aquest any és Caleb Love, que a aquestes alçades de 2020 ja és considerat un dels cinc o sis millors bases del Draft de 2021. És un jugador eminentment atlètic, amb millor visió de joc que Cole Anthony i que Coby White i que, a més, concorda perfectament amb la filosofia de joc encarada a la responsabilitat dels exteriors amb la pilota a les mans i la preferència per les transicions de la universitat.\nCaleb Love és un jugador molt interessant en paràmetres atlètics i amant de l’acceleració. En defensa, gràcies a l’activitat i energia inherent al seu cos, també suma un plus prometedor. Aglutina molta pilota i requereix companys que respectin escrupulosament els espais, però té recorregut com a eix de sistema. Té capacitat per llançar a dos ritmes i és un gran finalitzador en penetració. Per altra banda, la societat que pot formar amb interiors com Walker Kessler, Day’Ron Sharpe o fins i tot Armando Bacot pot ajudar a solventar els mals endèmics d’UNC de la temporada passada. Viurà en un context totalment diferent del de Cole Anthony, però els seus deures seran similars: evolucionar com a generador col·lectiu i consolidar-se com un dels perfils amb millor pull up de la competició.\nSobre el paper, Caleb Love és TOP 14 legítim del Draft de 2021.\nJaden Springer (Tennessee, Freshman)\nNo ho negaré: és el meu jugador favorit del Draft de 2021 a aquestes alçades de la pel·lícula. No té el sostre de jugadors com Cade Cunningham, però em transmet una sensació de diversió gairebé única. Jugarà a Tennessee, de manera que tampoc podem garantir que sigui un One&Done, però compartirà pista amb jugadors com Yves Pons, Santiago Vescovi o el també freshman Keon Johnson, de manera que formarà part d’un dels nuclis més divertits de la temporada.\nJaden Springer és un exterior anotador que prefereix prendre decisions pel seu compte que orientar-les a l’equip. És propens a l’ISO, té un domini del bot molt avançat (un dels millors de la generació, directament) i té eines per anotar a qualsevol nivell. Primer pas molt explosiu, tronc inferior prou sòlid com per arribar al cèrcol amb superioritat, ús individual del bloqueig directe i devoció pel tir en suspensió des de qualsevol distància. Haurà d’aprofitar la seva estada a la universitat per aprendre nocions de creació col·lectiva, per augmentar la tensió defensiva -és un pèl apàtic en aquest àmbit- i, sobretot, per créixer com a amenaça off the ball. Si ho aconsegueix, el seu nom anirà pujant progressivament a les previsions.\nScottie Barnes (Florida State, Freshman)\nScottie Barnes és un projecte apassionant. Parlem d’un aler que podria ser perfectament quatre per construcció física i que a dia d’avui és un defensor amb projecció d’elit i un iniciador d’atacs en transició molt prometedor. Ha de créixer en coses com el rang de llançament ja que no és encara una amenaça mínimament creïble, però ja ha esbossat maneres de peça estructural. L’entorn de Florida, amant de perfils com el seu, és molt interessant pel seu creixement.\nScottie Barnes podria ser perfectament el base de Florida State la temporada vinent, ja que és el següent pas de la seva línia de desenvolupament. A l’NBA es busca que els generadors tinguin capacitat per jugar a diversos ritmes i per fer front a tot tipus d’emparellaments, així que Barnes encaixa en aquest fil argumental. El que ha de polir és evident des del primer moment que el veus jugar: el rang de tir i l’execució. Serà determinant per definir el seu stock.\nSobre el paper, Scottie Barnes és TOP 10 legítim del Draft de 2021.\nJalen Johnson (Duke, Freshman)\nJalen Johnson és, després de Scottie Barnes, el perfil més divers que hem presentat fins ara. És un jugador que destaca més pel que fa en defensa i per la capacitat distributiva -especialment en transició- que per les seves prestacions de cara a l’anella. Té un tir exterior inconsistent i una mecànica que cal corregir urgentment, però pot deixar anar la pilota al terra, sap trobar companys i el seu joc el regeix la verticalitat. En defensa, a més, és un jugador capaç de fer-se càrrec de l’1 al 4 de l’equip rival i dissenyat per fer front a ball handlers.\nDuke necessitarà la millor versió de Jalen Johnson per acompanyar Jeremy Roach, DJ Steward, Matthew Hurt i Wendell Moore. Juntament amb el darrer, serà un dels millors defensors de l’equip. A més, podrà assumir amb naturalitat tasques creatives i créixer des d’un perfil únic però sol·licitat. Si evoluciona en l’àmbit de la creació autònoma de punts, la seva reputació augmentarà considerablement.\nSobre el paper, Jalen Johnson és un TOP 20 legítim del Draft de 2021.\nJonathan Kuminga (G-League, reclassificat)\nKuminga havia de ser jugador del Draft de 2022, però s’ha reclassificat i ha optat per enrolar-se a la franquícia de G-League cobrant 500000 dòlars. Des del moment que es reclassifica, jo ho tinc clar: és el millor projecte de forward d’aquest Draft. Parlem d’un prospect exuberant a nivell físic amb uns instints ofensius descomunals. És un prodigi.\nPartint de la base que Kuminga és un diamant en termes atlètics, el seu sostre el marcarà la capacitat que tingui per adequar els fonaments tècnics a la seva condició. A dia d’avui és un jugador que ja pot fer de tot en atac en una pista de bàsquet, però té marge per polir els moviments i la creació de llançaments i per definir el segell d’identitat. Això, sumat a una major comprensió del joc a mitja pista, determinarà l’estatus a mig termini del prometedor Kuminga.\nSobre el paper, Jonathan Kuminga és TOP 5 legítim del Draft de 2021.\nJosh Giddey (Adelaide 36ers, 18 anys)\nJosh Giddey és un jugador especial. Divertit de veure. Es caracteritza per ser un passador especial: des dels seus 2’02 ha deixat lectures molt interessants que fan que es noti des del primer moment que percep el joc d’una manera particular i que té una gran sensibilitat per detectar els comportaments de l’entorn basquetbolístic. El llançament també ha anat millorant progressivament i hauria de ser, al final de la temporada, un dels aspectes més sòlids del seu repertori.\nA partir d’aquí, hi ha alguns dubtes sobre com pot extrapolar aquestes qualitats a l’NBA. Si bé és un jugador que quan té la pilota a les mans ajusta el ritme del partit als temps que marca ell, no li hem vist una capacitat destacable d’acceleració. No és explosiu i en certes ocasions transmet una sensació de joc slow motion quan trenca amb bot que, si bé ha servit per caracteritzar el joc d’alguns genis all time, requereix una habilitat molt concreta. Aquestes característiques que citem que li falten seran determinants per definir si pot ser un generador primari, assumint molt pes com a ball handler en el bloqueig directe, o si s’ha de quedar en un altre tipus de perfil de tall secundari quant a canalització ofensiva. Ha d’adquirir una mica més de capacitat per crear-se situacions per anotar. Si ho aconsegueix i ho acompanya amb una evolució positiva en la consistència corporal, m’atreviria a dir que a final de temporada parlarem d’ell com un possible base en alguns trams a l’NBA.\nL’hem posat a wing com el podríem haver posat a guard.\nRoko Prkacin (Cibona Zagreb, 17 anys)\nDes del meu punt de vista, que sovint és erroni, Roko Prkacin és el millor prospect europeu pel Draft de 2021. Per damunt d’Usman Garuba, sí. Hi ha dues coses que destaquen especialment de Prkacin: el caràcter i la incidència que té amb la pilota a les mans. Entén molt bé el joc i pren bones decisions com a passador i en interpretació d’espais que denoten un bon grau de maduresa a la pista de bàsquet. Al llarg dels darrers mesos ha crescut com a ball handler en situacions de bloqueig directe -té un domini de la pilota molt polit per ser un jugador de 206 centímetres- i s’ha mostrat productiu prop del cèrcol. Troba maneres de tenir impacte en qualsevol dimensió ofensiva. En defensa s’ha mostrat competent en franges interiors, però haurà de treballar en conceptes com la lateralitat per sostenir emparellaments d’alta volada al perímetre.\nEls aspectes que haurà de treballar Prkacin al llarg dels pròxims temps estaran relacionats, bàsicament, amb l’àmbit perimetral. Té un ritme base molt bo, però ha d’adquirir una punta d’agilitat gestual que li permeti aprofitar millor el domini de la pilota per crear-se espai per actuar i, com dèiem abans, per corregir el desplaçament lateral. És un jugador potent i fort, però té marge per ser més perillós a nivell perimetral. I sí: el tir. A dia d’avui encara li costa mantenir una mecànica de llançament concreta i estable. Els seus percentatges no són bons i no ha desenvolupat el T3 després de bot. El seu creixement en aquest apartat ha de ser gradual: primer el tir en catch and shoot i després, quan s’hagi consolidat, la creació individual. Dit això, ja està preparat per tenir una aportació sòlida, en un rol major o menor, en qualsevol competició que disputi. La seva mentalitat és ultracompetitiva.\nEvan Mobley (USC Trojans, Freshman)\nEvan Mobley és el perfil d’interior més interessant del Draft ara per ara. És un jugador llargarut i àgil que destaca per la seva verticalitat i fluidesa. No té el marc físic ideal per guanyar massa pes sense perdre les qualitats que el fan especial actualment, així que el seu futur quant a evolució basquetbolística passa per la correcció d’aspectes tècnics. De moment, va pel bon camí: té una bona visió de joc, bota bé la pilota i corre en transició adequadament. A mesura que consolidi el rang de tir anirà guanyant adeptes.\nA dia d’avui, Evan Mobley és un TOP 10 legítim del Draft de 2021.\nRelated TopicsCade CunninghamDraft 2021featuredNCAA 2021\nPròximament publicarem una radiografia de Nico Laprovittola👀🏀\nPer preparar-la, en @ferranjodas97 ens demana que formulem aquesta enquesta:\nA dia d'avui, Nico Laprovittola forma part del vostre Barça per la temporada 2022-2023?\nReply on Twitter 1483903178315816968Retweet on Twitter 1483903178315816968Like on Twitter 1483903178315816968Twitter 1483903178315816968


Bombers sanitaris passen les revisions als temporers a Immigració per les absències per Covid - Altaveu el diari digital d'Andorra\nBombers sanitaris passen les revisions als temporers a Immigració per les absències per Covid\nEls especialistes del cos d’extinció d’incendis han hagut de reforçar el departament els dies de màxima afluència de demandants d’autoritzacions\n03/12/2021 (11:16 CET)\nBombers sanitaris estan revisant de manera extraordinària en les dependències d’Immigració als temporers als quals cal fer les pertinents proves mèdiques abans de concedir-los les pertinents autoritzacions de treball. La Covid també ha passat factura en alguns dels experts que presten servei en aquell departament i s’han trobat sense els efectius necessaris per fer uns tràmits no pas senzill en un moment clau de la temporada.\nI és que la posada en marxa de les estacions d’esquí ha fet que centenars de temporers hagin acudit a les instal·lacions d’Immigració per obtenir els permisos necessaris per poder treballar. Les baixes entre el personal encarregat de fer les revisions seria una de les causes -més enllà del volum de persones que han acudit els darrers dies a les dependències de l’Obac- per les quals hi ha hagut llargues esperes.\nEl ministeri d’Interior, segons fonts d’aquest, va demanar la col·laboració dels bombers, que no solen fer tasques d’aquest tipus però que sí que tenen alguns dels agents especialitzats en matèria sanitària. Per a aquests professionals, és una bona manera de posar en pràctica els seus coneixements, que molt sovint es limiten a les atencions que han de fer en accidents o indisposicions puntuals.


Arquitecte de sons\nFa un munt de mesos que tots els mitjans audiovisuals i escrits ens trepanen loïda amb el tema de lany Beethoven. I justament el proper dia 16 daquest mes –que ja tenim a tocar– sescau el 250è. aniversari del gran Ludwig. Emprant una expressió seva del tot genial, “larquitectura és una música de pedres i la música, una arquitectura de sons”. Quina capacitat hauria tenir aquest autèntic ”crack” per a idealitzar, visualitzar i “sentir” a la seva imaginació tot allò que componía, quan va començar a quedar-se sord –de mica en mica– als seus 27 anys. Val a dir que –amb 53, a Viena…, el 7 de maig de 1824– a lestrena de la seva immortal 9ª simfonia, ja ho estava del tot. Llavors, feia 10 anys que no sel veia en públic i lexpectació social per retrobar-lo era brutal. Ell optà per seguir el concert –partitura en mà– al costat del director Michael Umlauf.\nEn cloure la trepidant “Oda a lalegria” –escollida com a himne oficial de la U.E. fa 35 anys– hi hagué lesclat impressionant dun públic totalment entregat. Ell només sentia la peça al seu cervell, sense copsar lovació estrepitosa i els aplaudiments. Fou llavors que un dels músics intèrprets li tocà lespatlla i li demanà que es girés. En aquell moment, se li inundaren els ulls duna profunda emoció. Sabia que lèxit havia estat aclaparador. La seva producció ultrapassa la dun geni en majúscules. Se li comptabilitzen –entre daltres– 9 simfonies, 32 sonates de piano, 2 misses i un oratori, lòpera “Fidelio”, obres per conjunts de cambra, un ballet, “lieders” (cançons) i acompanyaments en obres teatrals. El seu llegat abasta des del classicisme a lalbada del romanticisme. El 29 de març de 1827, tres dies després del seu òbit , se celebrà funeral, a lesglésia de la Santa Trinitat de Viena, a uns 250 metres don vivia. Hi assistiren més de vint mil persones –una delles, en Franz Schubert– interpretant-se el “Rèquiem” den Wolfgang Amadeus Mozart. “Pell de gallina”, sens dubte ! En Ludwig –que havia nascut a Bonn– senterrava a Viena, al so de la música sublim dun austríac, que shavia mort trenta sis anys abans, als 35. Mai no em cansaré de repetir que som davant duna obra que em té el cor totalment robat. Sobretot el seu espectacular “Lacrimosa”. Buffgg ! Pel propi Beethoven, “la música esdevé una revelació més alta que cap filosofia… Fa feliç laltra gent i això és el més bonic… Ha de fer brollar sang del cor de lhome i llàgrimes dels ulls de la dona”.\nAlhora, “un geni està format dun 2% de talent i un 98% daplicació perseverant”. Acabo el meu escrit de record i sentit reconeixement envers ell, amb la cita de dues frases seves acollonants. No és la primera vegada que les reitero en algun dels meus articles: “Mai no trenquis el silenci si no és per a millorar-lo”… I “puc escriure música gràcies a Déu, però sóc incapaç de fer res més a la terra”. Ambdues em transporten a una doble conclusió summament eloqüent i lògica: la seva música sescau harmoniosa en qualsevol moment i ambient… …en el benentès que sempre palesava una humilitat màxima, malgrat levidència de saber perfectament que era un geni en lart de la música. Més ben dit, un perfecte “arquitecte de sons”.


documents | Punt Òmnia de Santa Coloma de Cervelló\nPOSTALS DE NADAL FETES PELS USUARIS\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, documents, Òmnia i s'ha etiquetat amb POSTALS NADAL el 20 desembre 2010 per omniacolomac.\nEl centre realitza els divendres petits seminaris. Aquest passat dia 12 de febrer en vam fer un sobre com aprendre a escriure a màquina amb diferents aplicacions informàtiques gratuïtes.\nAquí van unes direccions per si voleu practicar des de casa!!!! Animeu-vos!!\nwww.cursomeca.net (tutor online, per Internet, gratuït)\nhttp://www.augeweb.com/meca/ (tutor online, gratuït)\nPROGRAMA PORTABLE (USB)\nOBLIGUEN A DESCARREGAR UN PROGRAMA:\nhttp://tux4kids.alioth.debian.org/ (Para niños)\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, documents, Òmnia i s'ha etiquetat amb activitat, cursos, document, mecanografia el 16 febrer 2010 per omniacolomac.\nQUE FEM AL DESEMBRE\nAquí teniu el calendari pel proper mes de desembre amb les activitats previstes al Punt Omnia. A banda de les accions en curs (carnet ACTIC, cursos per a gent gran, espai ocupacional, espai educatiu, accés lliure, etc.) i com a novetats, farem un taller-conferència sobre l’eina de l’any: SPOTIFY per escoltar la teva música legal i gratuïtament el divendres 13 al matí També i haurà un taller els dijous al mitja tarda sobre SLIDESHOW, una manera molt atractiva de fer presentacions d’imatges.\nAquesta entrada s'ha publicat en documents i s'ha etiquetat amb que fem el 19 novembre 2009 per omniacolomac.\nLINKAT AL PUNT\nLa Miru i el Miguel Angel són dos dels alumnes del curs ACTIC que han trobat interessant la prosposta del paquet de programari lliure LINKAT que hem ensenyat avui a classe. Tant és així, que ens han demanat d’emportar-se un dels CD’s que tenim per tastar-los i…qui sap, potser substituiran al sistema operatiu comercial que tenen instal·lat ara. Heu de saber que a més es pot descarregar per internet des d’aquest enllaç.\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, documents i s'ha etiquetat amb actic, LINKAT el 11 novembre 2009 per omniacolomac.\ncolage de la klau\nACTIVITAT AMB LA KLAU\nFeu clic a l’enllaç per veure la presentació:\nAquest dies amb els nens de la Klau estem treballant el tema de la imatge virutal, per això em creat un Avatar.\nHo podrem fer amb programes com el PAINT, o el Gimp, però a Internet hi han aplicacions ON-line per fer-ho mes fàcil i sense necessitat de tenir cap programa, nomès Internet.\nper exemple: el Portrait Ilustration Maker.\nNosaltres vam treballar al mini-mizer amb una estètica de lego.\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, amics, documents i s'ha etiquetat amb activitat, documents el 2 novembre 2009 per omniacolomac.\nCALENDARI D’ACTIVITATS PER NOVEMBRE\nFeu clic a la imatge per veure el document\nAl mes de Novembre al punt ÔMNIA de Santa Coloma de Cervelló seguim amb els cursos ACTIC de matí i tarda. També mantenim els espais pel grup de la KLAU i la Gent Gran. Com novetats tenims els espais que anomenen “Laboratori”: Tallers curts demostratius:\n2 Novembre: Crear un fons d’escrptori\n13 novembre: Fotomuntatges\n27 Novembre: Taller de Powerpoint\nTaller de 4 sessions de Albums digitals Online. Els dijous de 15 a 16.45h\nSi esteu interessats en participar truqueu al telèfon: 936340226\no enviar email als correus: colomac@xarxa-omnia.org o colomac1@xarxa-omnia.org\nAquesta entrada s'ha publicat en activitats, documents, Òmnia i s'ha etiquetat amb activitats el 22 octubre 2009 per omniacolomac.\nD’ALTRES PUNTS TIC\nDe vegades tenim tots els cursos plens al nostre centre. Podeu provar a d’altres similars que hi ha a la comarca.\nUs facilitem un llistat amb adreces i telèfons. Podeu accedir al document fent clic aquí o a la imatge\nAquesta entrada s'ha publicat en amics, documents, Òmnia i s'ha etiquetat amb punt tic el 29 setembre 2009 per omniacolomac.\nNOVA FITXA BUSCADORS\nAl nostre repositori de documents podeu trobar una nova fitxa sobre motors de recerca.\nAquesta entrada s'ha publicat en documents i s'ha etiquetat amb buscadors, documents el 23 setembre 2009 per omniacolomac.


Òpera per la recerca | Ace Alzheimer Center Barcelona\nAvui, 8 de setembre, es compleix un mes de la primera edició de la Nit de l'Alzheimer. Fundació ACE i Fundació Castell de Peralada van organitzar conjuntament l'esdeveniment que va tenir lloc a les instal·lacions del Castell de Peralada. La gala incloïa la representació de Turandot, l'òpera que ha produït aquest any el Festival Internacional de Música de Peralada en el seu 30 aniversari.\nDurant La Nit de l'Alzheimer, el periodista Josep Puigbó va presentar el projecte NORFACE, al qual es destinaran els fons recollits a la gala. NORFACE és un projecte propi de Fundació ACE que investiga la relació entre el gruix de la retina i el deteriorament cognitiu. D'aconseguir resultats positius, aquest estudi milloraria considerablement les possibilitats d'obtenir un diagnòstic precoç i menys invasiu.\nEn el seu discurs, la cofundadora i directora Mèdica de Fundació ACE, Mercè Boada va reclamar la necessitat d'invertir en recerca. Boada, recentment nomenada Creu de Sant Jordi pel govern català, va agrair a Peralada la seva col·laboració i va prometre que "aquesta nit descobrirem els dilemes de Turandot i, un dia, descobrirem el dilema de l'Alzheimer".\nL'ocasió va comptar amb el suport i presència de personalitats polítiques com el Conseller Santi Vila o la consellera Dolors Bassa. Van acudir també els actors Octavi Pujades, Dolo Beltrán i Cristina Brondo per manifestar el seu suport a la causa.\nEl neuròleg colombià Francisco Lopera visita Fundació ACE\nEl neuròleg colombià Francisco Lopera visita Fundació ACE . El prestigiós neuròleg colombià Francisco Lopera ha visitat aquesta setmana les inst...


Relat "Malsons del passat"\nInici > detall del relat: Malsons del passat\nMalsons del passat\nJoseph Fritzl, està actualment a totes les revistes i diaris del món, tothom està horroritzat per la sòrdida història d'aquest enginyer jubilat de Austetten, a 130 quilòmetres de Viena; Quan fa que sortia a llum el segrest de Natacha Kampus, i el suïcidi quasi instantani del seu raptor Wolfgang, Priplopil ?.\nQue passa a Àustria ?. Potser que no tanquem tant l'objectiu i refem la pregunta a nivell mundial; ¿Per què a banda de la corrupció endèmica, continuen a Espanya els crims contra les dones ?. ¿Com s'expliquen els assassinats múltiples que periòdicament commocionen als Estats Units ?. ¿Quina raó ens fa callar davant dels genocidis ?. Irak, el Tibet, ... però també els Balcans, Àfrica, Amèrica del sud. ¿ Podrem explicar el silenci còmplice, davant la mort per fam de milions de persones en desviar per a la producció d'hidrocarburs tones i tones de blat, ordi, arròs i altres aliments bàsics ?\nNo fa encara un segle de l'anomenada Primera Guerra Mundial; en aquella ocasió la nostra espècie va excel·lir en crueltat, misèria moral; però sobretot de manera principal en l'enriquiment exponencial d'una minoria que ja no trobarà aturador a la seva cobdícia; vindrà una confrontació menor - La guerra Civil Espanyola - en la que es posaran a prova els nous enginys per matar, i acte seguit la Segona Guerra Mundial, i des d'aquell moment, sempre, sempre ,sempre, hem tingut alguna guerra "local" en marxa, l'orient Mitjà , Corea, Vietnam [en la versió francesa, que voldran acabar els americans ], l'Afganistan [ aquí primer en versió russa i ara també yanki ] , Amèrica del Sud, Irak , Àfrica [ on recentment s'ha posat de manifest que des d'alguns governs s'estan atorgant encara patents de cors ] ........\nHi ha sens dubte una gran part de la humanitat que està "tocada", en el sentit, que malgrat haver sobreviscut a tanta immundícia, no ha pogut desenvolupar mecanismes per integrar- per pair si us agrada més - aquestes elevades dosis de maldat, i així, de forma esporàdica, ens arriben noticies que posen de manifest aquesta discordança lògica : No podem fer una vida normal, per la senzilla raó que hem oblidat que és " normal " en la nostra vida !. Patim col·lectivament una manifestació peculiar del síndrome de Mides, fem malbé tot allò que toquem en la creença absurda que ho tornarem en or !\nEls malsons del passat, se'ns fan presents constantment, només sembla existir una possible sortida : aturar aquest model pervers, i cercar-ne un de nou a nivell mundial que ens permeti tornar el sentit primigeni a mots com : igualtat, justícia ,pau, ... i, si, perquè no, amor ?


Carlos Nuñez, cap de cartell del 31è Cornamusam - Tornaveu\nBall de la Cabreta | Ajuntament d'Olot\nEl 31è Festival Internacional de la Cornamusa suposarà el retorn a la total normalitat, i amb ella a unes de les característiques que l’han definit durant aquestes tres dècades: la participació activa del públic. L’eslògan escollit per promocionar l’edició d’enguany – “El Cornamusam pinta bé”- incideix en aquesta voluntat de trencar barreres entre els espectadors i els intèrprets.\nEl Cornamusam també és conegut per establir punts de trobada entre músics catalans i d’altres països. Així, es podrà gaudir de la gaita gallega de Carlos Nuñez, les versions del sac de gemecs de Pol Valverde de cançons del repertori de Germà Negre, l’homenatge al músic irlandès Paddy Moloney, i les xeremies mallorquines de Càndid Trujillo, Tomeu ‘Cucuia’ i Jaume ‘Güia’.\nLa programació arrencarà divendres 27 de maig amb el tradicional toc d’inici, interpretat per Marta Coll des del Balcó dels espants de l’Església de Sant Esteve. Tot seguit, serà el torn de l’actuació RSK! per part dels Ministrers de l’Escola de Música d’Olot, i del Ball de la Cabreta, a càrrec de l’Esbart d’Olot. Altres activitats de carrer previstes són la proposta Posi-me’n 3 quartans, de Tocals del grall i Jo&Anna, i la cercavila festiva protagonitzada per la pròpia cabreta.\nA més de les actuacions i les actuacions del carrer, el programa es completa amb tallers formatius impartits per Jordi Molina, Manu Sabaté i Carles Marigó, la Trobada d’Escoles de Música Tradicional i la conferència de Francesc Sans ‘La Cornamusa: molts noms per a un instrument’. Com és habitual, el Cornamusam també disposarà d’una fira de luthiers i artesans.


Afrontar la mort d'una persona molt estimada | Consumer\nLa mort també existeix : Afrontar la mort d'una persona molt estimada\nels bateigs i les primeres comunions; l’adolescència i la joventut incorporen a aquest agradable catàleg de trobades les sempre felices noces. Però superats els quaranta, el principal ritus social és que un mes sí i un altre no anem al soterrament d’un amic, un company de treball o un familiar directe. I ens trobem amb aquest inconfundible dolor que genera la mort, l’absència definitiva i irreparable de persones fonamentals en la nostra vida. Una de les raons del desconcert en què ens sumeix la mort és que gairebé sempre ocorre sense que hàgim efectuat prèviament l’entrenament que ens permeti assumir-la com un fet inevitable i rutinari, i això és perquè vivim a esquena de la mort.\nLes persones afectades per la mort d’un ésser estimat presenten uns símptomes característics i segueixen una sèrie d’etapes per a l’assumpció de la pèrdua. De vegades es presenten dificultats afegides que frenen el procés i el fan encara més dur, però aquesta sensació sobredimensionada de dol es pot superar amb un plantejament i un suport adequats. La nostra cultura actual dificulta l’elaboració del dol, però som éssers intel·ligents dotats d’un gran instint de supervivència, i per això sabem reaccionar davant de les dificultats i sobreposar-nos-hi. I si no, aprenem. La tragèdia ha ocorregut, però la vida continua i les exigències que la quotidianitat ens presenta necessiten tota la nostra atenció, entusiasme i lucidesa. Una elaboració correcta del dol permetrà a l’afectat reintegrar-se a la seva vida normal amb l’energia necessària.\nEls símptomes són semblants als de les depressions majors: tristesa, trastorn de la son, alteracions de la gana i la libido, pèrdua de pes… També disminueix l’interès pel món exterior, sobretot en allò que recorda la persona morta. I apareix el desinterès pel treball, per trobar noves relacions, a més de manifestacions d’angoixa, sentiments de culpa, apatia, falta d’esperança, i fins i tot -en casos greus- els pensaments de suïcidi.\nA més, sorgeixen símptomes físics com cefalees, úlceres, problemes respiratoris, palpitacions, sudoració i disminució de les defenses de l’organisme.\nEls passos de l’elaboració del dol són:\nIncredulitat. És la primera reacció davant de la notícia de la pèrdua, acompanyada d’atordiment (“això no m’està passant a mi”). Ens allunyem de la realitat, en un intent de pal·liar el dramàtic esdeveniment.\nAgressivitat, ira. La persona es torna irascible, amb reaccions de descontent, i resulta difícil de tractar. Adopta actituds crítiques enfront dels qui l’envolten i es pregunta per què li ha hagut de tocar aquesta desgràcia.\nDepressió. Actituds d’apatia i silenci. Va fent-se la idea que la pèrdua és irreversible i va deixant d’aferrar-se a la imatge de l’absent. És una resignació trista i silenciosa.\nAcceptació i pau. S’assumeix serenament l’absència. La persona comença a centrar-se i torna a les seves activitats quotidianes.\nI si el dol esdevé patològic? Per superar el dol cal viure’l, hem de concedir-nos l’oportunitat de patir les seves conseqüències. I comprendre la tristesa de qui el sofreix, per molt accentuada o exagerada que sembli. Però si el dol no s’elabora correctament -no se n’han viscut algunes fases, o s’han interromput o s’han reprimit emocions doloroses-, poden sorgir símptomes patològics, relacionats amb la necessitat de romandre unit a la peronsa absent. Vegem els indicadors del duel patològic.\nPensaments de mort. El viu hauria d’haver desaparegut al costat de la persona morta, o fins i tot haver mort en el seu lloc.\nSentiments d’inutilitat. Res ja no té sentit, sense el difunt la vida manca d’interès, sense ell o ella res no és igual, no podrem fer front a la vida.\nSensacions de patir la mateixa malaltia de la persona difunta, en un transvasament del problema que va causar la mort de l’ésser estimat.\nLentitud psicomotora i deterioració d’algunes funcions orgàniques.\nEl patiment no desapareix ni es redueix fugint, allunyant-se de la situació dolorosa o del que ens recorda l’absent.\nMillor que canviar les circumstàncies externes, convé modificar els processos mentals que porten a l’acceptació de la realitat. Després d’aquest canvi mental, i romanent lúcidament en la situació real, ja es poden fer viatges, o canvis a la llar, o qualsevol altra cosa.\nConvé que l’afectat conegui les fases del procés d’elaboració del dol, perquè les accepti com una cosa normal.\nTan poc aconsellable és conservar tal i com estaven totes les pertinences del mort, com fer-les desaparèixer. El més adequat és que qui pateix aquest dolor es quedi amb els records més significatius de l’absent i prescindeixi dels altres.\nEncara que resulti dur, saber els detalls de la desaparició de la persona estimada ajuda a acceptar la realitat de l’absència. La falta d’informació pot generar confusió i fantasies irreals.\nCreure que quan es demostra ràbia, dolor o desesperança mitjançant el plor punyent o els crits, s’està més exposat a la depressió.\nL’expressió d’aquests sentiments és necessària, perquè permet que es processi la pèrdua i s’elabori el dol, encara que puguin percebre’s com a manifestacions exagerades o pròpies de cultures o països poc desenvolupats.\nConsiderar que l’afecte per l’absent s’ha d’expressar amb molta moderació.\nEncara que en la nostra cultura es valorin la fermesa de caràcter i l’enteresa, ens hem de permetre expressar lliurement les emocions doloroses.\nMantenir que convé no fer partícips els nens d’aquestes situacions de dol.\nEls nens són tan capaços com els adults per a elaborar els dols. No els ocultem la realitat. Han d’aprendre a superar pèrdues que, abans o després, arribaran.


Del passat al present: Natura 5-3-17\nLa pluja caiguda últimament, ha acabat de rematar la feina perquè tinguem una primavera fresca i florida.\nEl clot d'Espolla va a dojo i els camps regalimen aigua per tot arreu, això es perfecte per enfocar la primavera i desprès l'estiu. L'aigua emmagatzemada al subsòl, Pirineu amb bones reserves d'aigua i rius i rieres generosos, son la clau per passar un estiu amb una calor moderada.\nEn definitiva la natura ja té el que necessita, aigua, l'aigua porta la vida, ja ho deien els antics egipcis quant miraven les aigües del Nil i els seus camps plens de verdor al costat del riu, " l'aigua del Nil és portadora de vida".\nDe fet quant deien això no solament es referien a l'aigua, també volien dir que aquesta, amb les avingudes anuals venia carregada de fangs rics en nutrients que es dipositaven pels camps quant aquests quedaven negats i això assegurava la collita propera.\nRealment la vida va prosperar al costat del riu, la prova és que pràcticament totes les poblacions del país s'han edificat al seu costat, una mica més enllà, el desert era i és un lloc poc temptador per viure-hi.\nEn el principi dels temps els Deus van crear el llac de Banyoles per venir-hi a passar les vacances i reposar del cansament de la creació de l'univers.\nAvui dia els que en gaudeixen de aquesta bellesa son les bestioles que hi viuen\nHi les persones esta clar.\nUn grup d'ànecs salvatges reposant al costat de l'aigua.\nEsplugabous a la caça del insecte en un camp a Mata.\ncaderneres en fruiter florit.\nEl vol de la cadernera.\nÀnecs al Clot d'Espolla\nEl Clot d'Espolla al màxim.\nVenus entre els núvols al cap tard.\nLes alberes altre cop nevades.\nCanigó carregat de neu.\nPublicado por Mario Cruz Garvin en 4:40


Capital: quants diners he de sol·licitar, en una hipoteca? | EDE\nCapital: quants diners he de sol·licitar, en una hipoteca?\nFri Mar 25 08:36:05 CET 2022\nAraceli Ochando - Periodista\nLa xifra de finançament amb què es comptarà per a la compra de l'habitatge dependrà de diversos factors, com ara el nivell d'ingressos del futur propietari i el tipus d'hipoteca escollida\nLa compra d'un habitatge és una de les decisions econòmiques més importants que pren una persona al llarg de la seva vida. L'opció més comuna entre els futurs propietaris és la de realitzar l'operació a través del finançament bancari, és a dir, contractar una hipoteca. A l'hora de sol·licitar aquest tipus de préstec, la principal incògnita és: quant capital d'hipoteca em concedirà, el banc? En aquest procés, a més, resulta clau tenir en compte aspectes com la tipologia del préstec hipotecari, quants diners destinar a la quota mensual o el termini d’amortització.\nCom calcula, el banc, la meva hipoteca?\nPer calcular el capital d'una hipoteca, és a dir, els diners que presta el banc a través del préstec per comprar l'habitatge, cal tenir present que, en general, les entitats bancàries ofereixen finançament per, com a màxim, el 80 % del valor total de taxació de l’habitatge. Per tant, per adquirir una propietat taxada en 250.000 euros, el banc aportarà fins a 200.000 euros. El futur propietari ha de tenir estalviat, com a mínim, el 20 % restant, que és el que es coneix com a entrada. A aquesta quantitat d'estalvi cal afegir-hi entre un 10 % i un 15 % derivat de les despeses de l’operació com els impostos o la notaria, entre d'altres.\nAbans de fixar el capital, és important calcular quant es podria pagar per un habitatge. En aquest punt entren en joc la solvència econòmica del comprador i la seva capacitat d'endeutament. Els experts coincideixen a dir que la quota de la hipoteca no ha de superar el 30 % dels ingressos mensuals.\nAixí, una persona que té uns ingressos de 2.500 euros al mes pot aportar un màxim de 750 euros a la mensualitat de la hipoteca per no veure compromeses les seves finances personals.\nPot interessar-te: descobreix amb aquest simulador la quota i el tipus d'hipoteca recomanats segons les teves necessitats\nTipus d’interès de la hipoteca\nLa signatura d’una hipoteca porta associada una sèrie d’interessos que repercuteixen en la quantitat final del capital prestat. En funció del tipus d'interès, una hipoteca sol ser:\nHipoteca a tipus fix. Les quotes mensuals es mantenen estables durant tota la vida del préstec.\nHipoteca a tipus variable. Les mensualitats obeeixen a dos índexs: el diferencial, que és el tipus fix que estableix el banc per prestar els diners, i el referencial, que a Espanya sol ser l’euríbor. En funció de com aquest índex evolucioni, així també ho farà la quota mensual.\nEn condicions estàndard és habitual que les hipoteques a tipus fix tinguin uns interessos més alts que les hipoteques a tipus variable. No obstant això, en el context actual, hi ha entitats com Banc Sabadell que compten amb préstecs a tipus fix més atractius que els de tipus variable.\nEn qualsevol cas, abans de decidir la tipologia d'hipoteca i fer el càlcul del possible finançament, és recomanable acudir a l'assessorament professional d'un expert de confiança, com el de l'entitat bancària, que ajudi a resoldre qualsevol dubte que sorgeixi durant el procés.\nVols que un expert t'aconselli sobre què t'interessa més sense cap mena de compromís? Deixa't assessorar per un especialista aquí.\nDescobreix la quota, les despeses i quant et financem.\nOptimització Hipoteca Societat\nCom funcionen els interessos d’una hipoteca\nL’interès d'una hipoteca són els diners que cobra el banc per concedir el c\nPaula Marín, Especialista en hipoteques de Banc Sabadell a Marbella\nPreguntes i respostes per demanar la teva primera hipoteca\nContractar una hipoteca no és un tràmit complex, sempre que es compti amb tota la inf\nQuè has de preguntar al banc quan demanes una hipoteca?\nComprar un habitatge i sol·licitar una hipoteca pot resultar un procés complex si no\nQuant necessites estalviar per a comprar una casa?\nCalcula totes les despeses associades.\nQuè cobreix l'assegurança de vida amb la hipoteca?\nL’assegurança de vida vinculada a la hipoteca garanteix el pagament de les quotes pend


Entrada gratuïta per al Barça B-Lleida al Miniestadi - FC Barcelona\nHomeFutbolBarça BNotíciesEntrada gratuïta per al Barça B-Lleida al Miniestadi\nEntrada gratuïta per al Barça B-Lleida al Miniestadi\nEl filial segueix preparant la temporada i aquest dijous juga un amistós contra el Lleida (21 hores) en un partit amb entrada gratuïta al Miniestadi Els d’Eusebio Sacristán tindran una prova més dissabte a les 10 hores contra el CD Masnou, en un enfrontament que es disputarà a la Ciutat Esportiva Joan Gamper\nEl Barça B va jugar el primer partit de la pretemporada contra L'Escala. / FOTO: ARXIU-FCB\nEl Barça B torna aquest dijous al Miniestadi. Després de disputar tres partits amistosos –contra l’Escala, el Llagostera i l’Olot– els homes d’Eusebio Sacristán juguen el quart partit de preparació de la temporada contra el Lleida (21 hores, Esport 3). En aquesta ocasió, els blaugranes jugaran a casa seva, al Miniestadi. L’entrada per presenciar l’enfrontament contra els lleidatans és gratuïta i suposa també una bona oportunitat per veure les primeres accions dels fitxatges Adrià Ortolá, Dani Nieto, Edu Bedia i Joan Campins al seu nou estadi.\nEl duel contra el Lleida arriba nou dies abans de l’inici de la Lliga Adelante, el 17 d’agost a Miranda de Ebro. El primer compromís oficial del Barça B al seu estadi no serà fins a la segona jornada, el 24 d’agost, contra el Lugo.\nDissabte, contra el Masnou\nEl matx de dijous contra el Lleida no serà l’únic compromís amistós de la setmana, ja que el filial seguirà preparant la temporada contra el CD Masnou (10 hores, Barça TV), en un partit que es jugarà dissabte a portes obertes al camp 7 de la Ciutat Esportiva Joan Gamper. Aquesta serà una prova més per als d’Eusebio per continuar conjuntant una plantilla renovada i que ha tingut un bloc de jugadors entrenant-se amb el primer equip.


Alumnes de Fusta i Moble al concurs de Sant Josep de Sabadell | Institut Pere Martell\nInicio › Famílies professionals › Fusta i Moble › Alumnes de Fusta i Moble al concurs de Sant Josep de Sabadell\nAlumnes de Fusta i Moble al concurs de Sant Josep de Sabadell\nEl passat divendres 18 de març, tres alumnes de la família de Fusta i Moble van participar al 24è Concurs d'estudiants i aprenents organitzat per l'Institut Escola Industrial de Sabadell i el gremi de fusters de Sabadell. Enguany la prova consistia en un gronxador per a nens dissenyat per una alumna de l'ESDI, l'Escola Euperior de Disseny de Sabadell, i adaptat per al concurs, pel professorat del departament de fusta i moble de l'Institut Escola Industrial de Sabadell.\nAlumnes participants del Institut Pere Martell: Albert Serra Ayllón i el Ivan Rafel Burgos, alumnes de 2on de CFGM Instal·lació i moblament i l'alumne com a representant de 1r del mateix CFGM de fusta i moble, el Josep Domènech Dalmau. Destacar la participació del nostres alumnes en el concurs, mostrant una actitud i una il·lusió molt destacable i acabant tots tres l'exercici en el temps establert. Destacar al Josep Domènech Dalmau com a premiat amb una maquina portàtil, en l'apartat d'orde i seguretat.\nCoincideix que aquest tres alumnes també representaran al nostre institut en el proper campionat de formació professional CATSKILLS, que es celebrarà les instal·lacions del Institut Pere Martell els dies 31 de març, 1 i 2 de juny, en el taller de fusta i moble.


Butlletí número 693 (dilluns 24/09/2012) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig i Xavier Marí\n2) Només dotze famílies de 50.000 han demanat escolarització en castellà\n3) El projecte 'Cada dia un mot' arriba al mot 3.000\n4) Presentació del llibre Un país que fa camí, de David Pagès i Cassú\n5) Catalunya i Tolosa cooperaran per fomentar la llengua i la cultura occitanes\n6) Butlletí d'Acció Cultural del País Valencià (21 de setembre)\n165. La llengua, més enllà del seu valor instrumental, és la clau que les comunitats de parlants fan servir per sintonitzar amb els entorns que habiten, la manera com construeixen la seva relació amb l'espai i el temps (...), la seva manera de concebre les relacions interpersonals i el mateix concepte de persona. Tot un capital de coneixement i de versions de la relacionalitat humana que desapareix cada cop que desapareix una llengua.\nFederació Catalana d'Associacions i Clubs UNESCO\nPublicat a Nació digital, divendres 21 de setembre del 2012\nDel total de 50.000 famílies catalanes que aquest setembre han vist com els seus fills començaven l'escolarització infantil, el curs de P-3, només dotze van demanar de poder-ho fer en castellà. Tot i les demandes de Ciutadans i el PP, i de les repetides sentències de la justícia espanyola perquè la Generalitat de Catalunya posi fi a l'actual sistema d'immersió lingüística, el portaveu del Govern, Francesc Homs, ha revelat avui que la demanda d'una escola en castellà afecta només al 0,024% de les famílies que aquest any han començat l'escolarització.\nEl projecte 'Cada dia un mot' arriba al mot 3.000\nEl butlletí diari ja té 24.000 suscriptors\nPublicat a Vilaweb, dissabte 22 de setembre del 2012\nAhir divendres el projecte 'Cada dia un mot' de Rodamots va arribar als 3.000 mots. La paraula triada per coronar la xifra ha estat 'fita', que en la segona acceptació del Diccionari de la Llengua Catalana vol dir 'fet assenyalat'.\n'Cada dia un mot', que elabora el traductor Jordi Palou, és un butlletí que envia un breu missatge electrònic diari a totes les persones que s'hi volen subscriure i que ara ja arriben a 24.000. Aquest missatge conté una paraula o expressió de la nostra llengua, amb el seu significat i un exemple d'ús.\n'Cada dia un mot' es va iniciar el 2 de març del 1999. Els primers mots normalment no contenien citacions, sinó només la definició i un o més exemples d'ús. La proposta s'inspira en un dels butlletins més populars d'internet arreu del món, A Word A Day, que reben diàriament més d'un milió de persones.\nPresentació del llibre Un país que fa camí, de David Pagès i Cassú\nPlataforma per la Llengua Canet de Mar i Curbet Edicions es complauen a convidar-vos a la presentació del llibre de David Pagès i Cassú:\nL'acte tindrà lloc el proper divendres 28 de setembre, a un quart de 8 del vespre, a la biblioteca P. Gual i Pujadas (Riera Sant Domènec, 1A) de Canet de Mar.\nToni Bellatriu i Font, portaveu local de la Plataforma per la Llengua de Canet de Mar\nJordi Manent i Tomàs, filòleg i historiador\nDepartament de Cultura, Generalitat de Catalunya. Dilluns, 17 de setembre del 2012.\nEl Departament de Cultura, l'Ajuntament de Tolosa i la federació d'entitats culturals Convergència Occitana signaran properament un conveni per al foment de la llengua i la cultura occitana.\nEl Departament de Cultura porta a Tolosa de Llenguadoc la cinquena edició de la Mòstra de Cinèma Occitan els dies 18, 19 i 20 de setembre. En el marc d'aquesta col·laboració, el Departament de Cultura, l'Ajuntament de Tolosa i la federació d'entitats culturals Convergència Occitana mantindran una reunió per estudiar les possibles línies d'actuació per al foment de la llengua i la cultura occitanes, que es formalitzarà en un futur conveni marc de col·laboració permanent.\nLa federació Convergència Occitana està gestionada pel centre cultural Ostal d'Occitània i agrupa 80 entitats culturals.\nDimarts 18 de setembre, la directora general de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya, Yvonne Griley, el tinent d'alcalde de la ciutat de Tolosa, Jean-Charles Valadier, i el president de Convergència Occitana, Jean-François Laffonta inauguraran la cinquena edició de la Mòstra a Tolosa. Les projeccions continuaran les nits del 19 i del 20 de setembre.\nLa Mòstra de Cinèma Occitan va néixer a la ciutat de Lleida el 2008, i ofereix una visió panoràmica de la llengua i la cultura occitanes, a través de creacions audiovisuals. La programació 2012 està formada per 13 produccions de procedència, gèneres, estils i tècniques expressives diversos. Pel que fa a la llengua, la Mòstra reflecteix diferents varietats de l'occità com el gascó, el vivaro-alpí, el llenguadocià o el llemosí.\nEnguany, la Mòstra ha estat present ja en diferents ciutats catalanes i occitanes (a França i a Itàlia). Per a la l'edició de l'any vinent es preveu que augmenti el nombre de localitats d'exhibició.\nButlletí d'Acció Cultural del País Valencià (21 de setembre del 2012)