Un cirerer, per a poder escopir els pinyols al sortidor - Onada Feminista\nMercè Rodoreda, autora d’Aloma. Font: Ajuntament de Barcelona\nA la literatura, igual que a la vida mateixa, s’hi poden fer moltes lectures i interpretacions des de punts de vista molt diversos. Mercè Rodoreda en sabia molt d’això, un dels motius pels quals destaquen les seves obres és perquè no desencadenen respostes unívoques. En el cas d’Aloma, l’obra més autobiogràfica i psicològica de l’autora, aquest component de subjectivitat es mostra més que mai. No se sap si per l’estil que segueix sempre o perquè al ser l’obra més personal, sent una sensació de nuesa en narrar la seva història vital. Al marge de la complexitat polisèmica que presenta, la lectura d’Aloma és una veritable delícia que mostra una realitat quotidiana i propera.\nAloma és una obra escrita i ambientada a principis dels anys trenta del segle XX, just abans d’esclatar la guerra. La primera versió, publicada l’any 1938 en plena Guerra Civil, rep el Premi Segell. L’any 1939 Rodoreda marxa exiliada a França, i se’n desfà de totes les seves obres, excepte d’Aloma, que recupera i reescriu l’any 1968 a Ginebra.\nL’obra explica, a través de l’anàlisi psicològica d’Aloma, el procés de transició d’aquesta jove òrfena i adolescent que deixa enrere una infància trista, però innocent, per donar pas a una realitat adulta molt més dura. El procés és gradual, però hi ha un fet clau que el condiciona: el lliurament de la protagonista a l’amor d’un parent. Els fets transcorren a Barcelona, a la casa familiar on conviuen el seu germà Joan, la seva cunyada Anna i el seu petit nebot Dani, amb el qual té un vincle especial, perquè d’alguna manera omple el buit que deixa el seu germà Daniel quan se suïcida.\nRodoreda qüestiona tot l’engranatge de patrons sistemàtics d’àmbit social, cultural i polític, que hegemònicament s’estableixen com a predeterminats\nFent una primera lectura pot semblar una història sense rerefons que relata, a través de la mirada de la protagonista, la vida típica d’una família de classe obrera de la societat catalana de l’època. Portant la història a un terreny més analític i tenint en compte tots els detalls, es pot observar com Rodoreda qüestiona tot l’engranatge de patrons sistemàtics d’àmbit social, cultural i polític, que hegemònicament s’estableixen com a predeterminats.\nAquests patrons es tracten des de l’inici de l’obra quan Aloma exclama: “L’amor em fa fàstic!”, però el fet que dona vida a la trama és l’aparició d’un parent que ve de l’Argentina, en Robert, i que acaba trastocant el món intern de la protagonista. Aquest detall no només és rellevant per ser un paral·lelisme respecte a la vida de l’autora, que amb vint anys es casa amb el seu oncle, sinó també perquè permet comprendre la intenció que té Rodoreda quan escriu Aloma. És a dir, reivindicar el descobriment d’una llibertat amorosa i sexual a través d’un procés introspectiu marcat per les ànsies de desig.\nL’autora genera un espai de diàleg dins de la ment d’Aloma, que funciona com a connexió amb la lectora, i que permet sentir de molt a prop tot aquest procés vital i sentimental. Així mateix, deixa conèixer les seves pors i inquietuds, que tot i limitar-la, queden lluny de ser un impediment per rebel·lar-se. Aloma dubta, perd l’orientació i arrossega tristesa, però és molt valenta. Hem de tenir en compte que l’obra està ambientada dins d’un espai-temps molt concret: la societat catalana del segle XX, misògina i patriarcal. Hi ha una subordinació pràcticament inherent de la dona respecte a l’home.\nEls rols de poder estan molt marcats i els personatges actuen d’acord amb aquest marc. Aloma es mou entre aquesta fina línia, desafiant-la en molts casos. Gran part de la trama succeeix gràcies a la iniciativa de portar a terme, o no, aquests desafiaments. Hem de tenir present, però, que això no és possible sense l’estereotipació característica dels personatges que l’acompanyen.\nAloma es compara perquè vol tenir les mateixes habilitats per ser estimada i desitjada\nEl matrimoni de l’Anna i el Joan, on ella acota la submissió pròpia de mare i esposa i assumeix totes les tasques de cures. Ell, en canvi, el marit infidel, que se’n va a treballar i arriba al vespre amb el plat preparat a taula. En Robert, germà d’Anna i el parent del qual Aloma s’enamora, és el prototip d’home madur viril i possible coixí econòmic de la família. També les veïnes tafaneres amb ànsies de safareig i aparença social. O Coral, amiga de la família i amant d’en Joan. Una jove burgesa amb la qual Aloma es compara perquè vol tenir les mateixes habilitats per ser estimada i desitjada.\nÉs un recorregut evolutiu de sentiments, queixes i qüestionaments continuats sobre el desig de descobrir i voler sense tenir massa clar el perquè, només volent-ho. Com el cirerer que la protagonista desitja tenir al seu jardí (lloc des d’on veu la vida més bonica, pels records amb el seu pare i per les flors, l’únic element que dona vida a la casa) pel simple fet de substituir la morera, que empastifa el terra amb el suc negre de les mores i, pel plaer d’escopir els pinyols al sortidor. En definitiva, aquest és simplement un detall més de la personalitat que està construint Aloma; és la metàfora de l’afany del descobriment, del desig de sentir, de tenir, de ser i de viure.


Mor un soldat durant una prova física de l'exèrcit de terra a Sant Climent Sescebes - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMor un soldat durant una prova física de l'exèrcit de terra a Sant Climent Sescebes\nEls equips forenses intenten determinar la causa exacta de la seva mort\nep 03.11.2019 | 15:58\nEl soldat de l'exèrcit de terra Javier Holgado Ferrero ha mort durant la matinada de dissabte després de realitzar una prova física de l'exèrcit a la localitat de Sant Climent Sescebes (Girona), segons informa 'El Espanyol'.\nEl succés va tenir lloc al acabar la prova d'unitat, un examen físic en el qual els efectius fan un recorregut a peu d'uns 90 minuts carregats amb tot el seu equipament, inclòs l'armament.\nEl militar es va desplomar en acabar la prova, que es va desenvolupar el dijous. Després d'això, va ser evacuat pels equips mèdics que supervisaven l'examen, sent després traslladat a l'hospital de Barcelona, ??on va morir a la matinada de divendres a dissabte, informa el mitjà digital.\nEl militar era membre del regiment d'Infanteria Arapiles 62, unitat de l'exèrcit de Terra amb 377 anys d'història integrada a la Brigada Aragó. La Unitat manté una profunda relació amb terres catalanes i actualment els seus batallons es troben desplegats a Barcelona i Sant Climent Sescebes (Girona), al cor de la comarca de l'Empordà, i constitueix l'única unitat de la Força Terrestre ubicada a Catalunya.\nIgual que la major part de les Forces Armades espanyoles, el Regiment d'Infanteria Arapiles 62 ha participat en missions internacionals a l'antiga Iugoslàvia, Afganistan, Mali, Somàlia, l'Iraq i Senegal.\nDefensa ha suspès unes proves físiques després de la mort del soldat\nEl Ministeri de Defensa ha ordenat la suspensió d'unes proves físiques de l'Exèrcit de Terra després de la mort del soldat.Es tracta de les denominades 'proves d'unitat', en les quals els soldats han de realitzar un recorregut a peu equipats amb tot el seu equip.\nDesprés d'aquest succés, fonts del Ministeri de Defensa han informat que s'ha ordenat als caps dels Exèrcits que realitzin aquesta 'prova d'unitat' que la revisin i, si escau, "actualitzin continguts". Mentrestant, la prova ha quedat suspesa fins que finalitzi aquest procés.\nLes associacions professionals de les Forces Armades han manifestat en xarxes socials nombroses crítiques a aquestes proves físiques, que asseguren que ja s'han cobrat la vida de dos militars durant els últims dos anys, a més de "nombroses baixes mèdiques".\nL'Associació Unificada de Militars (AUME) sosté que aquesta prova "de gran duresa" no està recollida per la llei, que només contempla una prova física individual anual, per la qual cosa demana que es revisi la seva necessitat i, en cas de realitzar-se, que es faci amb les necessàries mesures de seguretat.\nConcentració per la pau de la Comunitat de Sant Egidi el primer dia de l'any.\nAlmenys 94 morts per l'explosió d'un camió bomba al sud-est de Somàlia.\nUn atemptat d'Al-Shabaab causa 26 morts en un hotel del sud de Somàlia.\nEl Consell d´Alcaldes de l´Anoia mostra el seu "rotund rebuig" al model de planificació dels parcs eòlics i solars


Part de la marjal ja es pot veure amb barca – Ràdio Pego\nPart de la marjal ja es pot veure amb barca\nUn any més la regidoria de Medi Ambient pegolina ha posta en marxa els passejos en barca per la marjal de Pego, una activitat que permet gaudir de la natura d’una manera familiar, lúdica i gratuïta.\nNo hi ha cap dubte que una de les millors maneres de combatre el sufocant calor de l’estiu pegolí és anar a la marjal a gaudir dels seus paisatges, de la seua riquesa natural i, com no, de la seua aigua cristal•lina caracteritzada per la frescor que li aporten els ullals. Aquesta fórmula tan especial la saben tan bé els pegolins, com els turistes un poc curiosos i, com no, el propi Ajuntament. És per aquesta raó que un any més la regidoria de Medi Ambient pegolina ha posta en marxa els passejos en barca per la marjal de Pego.\nEl servei es troba en marxa des del cap de setmana passat i estarà actiu, previsiblement fins el 15 d’agost, totes les vesprades a partir de les 16 hores, i fins les 21 hores, tothom que vulga gaudir d’aquestos passejos en barca tan sols haurà d’anar fins a l’afluent del Bullent on es troba situada l’activitat i demanar a la persona encarregada que vol que se li done en préstec una de les barques per poder endinsar-se pel recorregut habilitat a tal efecte. Per als diumenges i festius el servei s’amplia també amb horari de matí: en concret s’obrirà al públic a les 11 hores i fins les 14 hores, per tornar a posar a disposició del públic interessat el servei per la vesprada, que sol ser l’horari que tria més gent per donar el seu passeig en barca pel Parc Natural.\nSegons ha informat l’edil pegolí de Medi Ambient, Andreu Dominguis, l’activitat és completament gratuïta però per accedir a ella “la única cosa que es demana és que es respecte l’entorn i el medi ambient, així com les instal•lacions”, i és que cal tenir en compte que l’itinerari per on es pot circular en barca està al bell mig d’un paratge tan privilegiat com és la principal zona humida del País Valencià, catalogada com a Parc Natural per la gran varietat d’espècies animals que anualment trien la marjal per passar la seua temporada d’estiu o bé per viure tot l’any.\nEn un principi es calcula que l’activitat estarà oberta al públic fins el 15 d’agost, tot i que Dominguis afirma que aquesta data és orientativa ja que depèn de la meteorologia, és a dir, dependria que el bon temps s’allargara més o menys. Segons el regidor de Medi Ambient “si fa mal temps es tancaria abans del que s’espera, així com si es veu que la gent encara sol•licita el servei després del 15 d’agost es podria parlar d’allargar-lo un poc més”.\n← Néstor disputa demà les semifinals del Campionat Juvenil de Raspall de Ruralcaixa\nCap de setmana accidentat →


L’Antaviana es convertirà progressivament en un institut escola | betevé Web\nAgus Giralt Anales@AgusGiraltRuth Rodríguez Porta@Ruthrporta dijous 16 de març, 2017 , 17.27\nEl centre donarà continuïtat al treball comunitari amb el barri i l’educació inclusiva\nL’Antaviana afronta amb il·lusió el repte de convertir-se en institut escola. Fa quatre anys que reclamaven aquesta conversió per oferir continuïtat als alumnes, en general, i especialment als nens i nenes amb sordesa en la modalitat oral i als grups d’educació especial. Dos grups que no ho tenien fàcil per trobar un institut proper que seguís la mateixa línia inclusiva.\nMés que una escola, l’Antaviana ha esdevingut una comunitat arrelada a l’entorn, que treballa en xarxa amb entitats i equipaments. També l’han fet especial la seva tasca integradora i inclusiva. Compta amb un grup de suport USEE d’educació especial, així com un agrupament d’alumnat sord en modalitat oral, és a dir, infants amb implants a qui ensenyen a escoltar, parlar i a integrar-se en les aules amb normalitat. “Aquests alumnes quan arribaven a sisè de primària havien de fer una gimcana, havien de moure cel i terra per poder aconseguir trobar un institut de referència – explica Francesc Freixanet, director d'Antaviana- i quan el trobaven moltes vegades era lluny de l’escola i moltes vegades no obeïa a la inclusivitat. Es perdia tot el que s’havia guanyat en aquests anys de primària.”\nD’aquí ve part de la demanda de convertir-se en el segon institut escola del barri, després del Turó de les Roquetes. A més, la resta dels alumnes que facin la secundària al mateix centre podran continuar amb la tasca en xarxa amb les entitats i equipaments del barri, amb les iniciatives culturals i d’altres tan engrescadores com la granja de l’escola. “De fet com seran més grans, podrem ampliar aquesta implicació- assegura Francesc Freixanet- estem parlant, per exemple, que part de l’educació física es podria dedicar a fer circ a l’Ateneu Popular 9 Barris, ja que el tenim aquí al costat.”\nEl canvi de centre de primària a institut escola serà progressiu. L’any vinent els alumnes de sisè estrenaran les dues línies de primer d’ESO i aniran obrint el camí de la secundària cada any. Pel que fa als espais, només s’instal·larà l’any vinent un edifici de quatre plantes en un pati, a mode d’extensió de l’escola, amb algunes aules i el laboratori. També es construirà un gimnàs. “No teníem prou espai i, per tant, serà una extensió de l’edifici actual. Però la nostra pretensió no és crear un institut al costat de l’escola, ni una escola al costat de d’institut. La nostra pretensió és ser un sol equip, una sola escola i, per tant, hi haurà una bona coordinació i els nens també es barrejaran de tant en tant, i faran projectes també compartits.”- afegeix el director.\neducació especialeducació primàriaeducació secundària


À Punt - Els vins valencians del 2018 seran d'una qualitat alta\nEls vins valencians del 2018 seran d'una qualitat alta\nNotícies Societat | la Plana d’Utiel-Requena | 15/08/2018 16:45\nEl 15 de setembre s'iniciarà la verema de les varietats primerenques\nEnguany, els viticultors començaran la verema a mitjan setembre, una data més habitual que la del 2017, quan es va avançar la collita al mes d'agost per la falta de pluges i les altes temperatures. L'enòleg del celler Ladrón de Lunas, Fernando Martínez, assegura a À Punt que els grans de raïm tindran el temps necessari, normalment uns 40 dies, per a arribar al punt d'equilibri del sucre, que proporciona el grau d'alcohol al vi i l'acidesa, essencial per a la conservació. "La situació que s'ha donat el 2018 és l'ideal per a obtindre una producció alta i de bona qualitat", ha assegurat Fernando Martínez.\nEl 15 de setembre s'iniciarà la verema de les varietats primerenques, com el raïm Moscatell, que creixen a les zones més càlides del territori valencià, com ara Godelleta o Xiva. Uns dies més tard, cap al 25 de setembre, serà el moment de recol·lectar les espècies que es troben a una altitud major, com el raïm de Boval, ingredient estrela dels vins d’Utiel i Requena. En 2018, la primavera ha sigut plujosa i l'estiu ha arribat tard: les condicions idònies perquè el raïm madure tranquil·lament.\nEl 2017 els viticultors hi van haver d'avançar la verema perquè va ser un any sec i els grans van arribar al punt d'equilibri entre sucre i acidesa abans d'hora. "La de l'any passat va ser una situació atípica perquè el raïm va madurar massa ràpid per la falta d'aigua i la calor excessiva", recorda el tècnic del Consell Regulador de la DO Utiel-Requena, Diego Pérez.\nAgricultors i enòlegs estan pendents del cel i asseguren que si les temperatures continuen igual, la de 2018 serà una collita per a recordar.


GN/AS Gospel - Club TR3SC\nGN/AS Gospel, el cor de gospel més gran de França, celebra el seu 20è aniversari amb un concert exclusiu a BARTS i ho fa acompanyat de grans figures de l'escena gospel internacional com: Didier Likeng (Bèlgica, professor de Gospel de l'ESMUC), Emmanuel Djob (França, semifinalista de The Voice França 2ª edició) i Karol Green (Sud-àfrica, directora de Gospelians, participant del programa de TV3 'Oh Happy Day'). També els acompanya el grup francès d'electro-pop Panzer Flower, que s'ha fet viral a YouTube amb més de 7 milions de reproduccions del seu hit 'We Are Beautiful'. Acompanyen la seva proposta amb un cap de setmana de tallers de gospel a Malgrat de Mar (Barcelona), a càrrec de Sing&Travel. El cap de setmana del 4 al 6 de maig, es treballaran algunes de les cançons del concert que tindrà lloc el divendres 18 de maig i els participants tindran l'oportunitat de cantar a BARTS amb el cor de gospel més gran de França. Sala BARTS allotjarà el que promet ser la festa del gospel de l'any, amb cantants de cors de tota Catalunya acompanyant a GN/AS Gospel en el seu 20è aniversari.\nMés informació del Gospel Weekend a: www.gospelweekend.com\nDiumenge 7 d'abril a les 21:00h\nDijous 28 de març a les 21:00h


Avís Legal - Celler la Placeta\nLa utilizació del lloc Web et dona la condición de Usuari, i implica l’acceptació completa de totes les clàusules i condicions d’ús incloses a les pàgines:\nSi no estas conforme amb totes i cadascuna d’aquestes clàusules i condicions t’abstindràs d’utilitzar aquest lloc Web.\nL’accés a aquest lloc Web no suposa, en cap cas, l’inici d’una relació comercial amb Mercè Ramos Gil.\nA través d’aquest lloc Web, la Titular et facilita l’accés i la utilització de diferents continguts que la Titular o els seus col·laboradors han publicat per mitjà d’internet.\nA tal efecte, t’obligues i et compromets a NO utilitzar qualsevol dels continguts del lloc Web amb finalitats o efectes ilícits, prohibits en aquest Avís Legal o per la legislació vigent, lesius dels drets i interessos de tercers, o que de qualsevol forma pugui danyar, inutilitzar, sobrecarregar, deteriorar o impedir la normal utilització dels continguts, els equips informàtics o els documents, arxius i tota classe de continguts emmagatzemats en qualsevol equip informàtic propi o contractat per Mercè Ramos Gil, d’altres usuaris o de qualsevol usuari d’Internet.\nHas de tenir com a mínim 18 anys d’edat per tal de poder utilitzar els serveis que ofereix Mercè Ramos Gil o la majoria d’edat que es requereixi al teu país per a registrar-te al lloc Web i utilitzar-lo. Si resideixes en un país que no pertany a la Regió europea, has de tenir com a mínim 13 anys d’edat per a utilitzar el lloc Web o la majoria d’edat que es requereix al teu país per a utilitzar aquest lloc Web o registrar-t’hi.\nA més de tenir l’edat mínima requerida per a utilitzar el lloc Web en virtut de la llei aplicable, si no tens la edat suficient per a poder acceptar les condicions en el teu país, el teu pare, mare o tutor han d’acceptar les condicions en el teu nom.\nLes dades personals que facilites al Titular poder ser emmagatzemades en bases de dades automatitzades o no, la titularitat de les quals corresponen exclusivament a Mercè Ramos Gil, que asumeix totes les mesures d’índole tècnica, organitzativa i de seguretat que garantitzen la confidencialitat, integritat i qualitat de la informació continguda en les mateixes d’acord amb el que estableix la normativa vigent en protecció de dades.\nNo obstant, has de ser conscient de que les mesures de seguretat dels sistemes informàtics a Internet no són enterament fiables i que, per tant la Titular no pot garantir la inexistència de virus o altres element s que puguin produïr alteracions en els sistemes informàtics (software y hardware) de l’Usuari o en els seus documents electrònics i fitxers continguts en els mateixos encara que la Titular posa tots els mitjans necessaris i pren les mesures de seguretat oportunes per evitar la presència d’aquest elements.\nLa Titular ha obtingut la informació, el contingut multimèdia i els materials inclosos en aquest lloc Web de fonts considerables fiables, però, si bé ha près totes les mesures raonables per assegurar que la informació continguda és correcta, la Titular no garanteix que sigui exacta, complerta o actualitzada. Mercè Ramos Gil declina expressament qualsevol responsabilitat per error o omissió en la informació continguda en les pàgines d’aquest lloc Web.\nQueda prohibit transmetre o enviar a través del lloc Web qualsevol contingut ilegal o ilícit, virus informàtic, o missatges que, en general, afectin o violin drets de la Titular o de tercers.\nEls continguts de de https://www.cellerlaplaceta.com tenen únicament una finalitat informativa i sota cap circumstància han de fer-se servir o utilitzar com a una oferta de venda, sol·licitud de compra ni recomanació per a realitzar qualsevol altra operació, tret que així s’indiqui expressament.\nMercè Ramos Gil es reserva el dret a modificar, suspendre, cancelar o restringir el contingut de https://www.cellerlaplaceta.com, els vincles i la informació obtinguda a través del lloc Web, sense necessitat d’avís previ.\nMercè Ramos Gil no és responsable dels danys i prejudicis que puguin derivar-se de la utilització de la informació del lloc Web o de la continguda en les xarxes socials de la Titular.\nLa Titular tansols obté i conserva la informació següent sobre els visitants del lloc Web:\nEl nom de domini del proveedor (PSI) i/o adreça IP que dona accés a la Web.\nL’adreça d’Internet d’origen de l’enllaç que dirigeix al lloc Web.\nLa Titular pot proporcionar-te accés a llocs Web de tercers mitjançant enllaços amb la finalitat exclusiva d’informar-te sobre l’existència d’altres fonts d’informació a Internet on podràs ampliar les dades oferides en aquest lloc Web.\nAquests enllaços no suposen en cap cas una suggerència o recomanació per a que visitis la pàgina web de destí, que estàn fora de control de la Titular, per lo que Mercè Ramos Gil no es responsable del contingut d’aquests llocs web vinculats ni del resultat que obtinguis al seguir els enllaços.\nAixí mateix, Mercè Ramos Gil no respòn dels links o enllaços ubicats en els llocs web vinculats als que et proporciona accès.\nL’establiment de l’enllaç no implica en cap cas la existència de relacions entre Mercè Ramos Gil i el propietari del lloc web en el que s’estableix l’enllaç, ni l’acceptació o aprobació per part del Titular dels seus continguts i serveis.\nSi accedeixes a un lloc Web extern des d’un enllaç que trobat a https://www.cellerlaplaceta.com hauràs de llegir la propia política de provacitat de l’altre lloc web que pot ser diferent a la d’aquest lloc Web.\nTot accés a aquest lloc Web esta subjecte a les següents condicions: la reproducció, emmagatzematge permanent i la difusió dels continguts o qualsevol altre ús que tingui finalitat pública o comercial queda expressament prohibida sense el consentiment previ expres i perescrit de Mercè Ramos Gil.\nMercè Ramos Gil declina qualsevol responsabilitat en cas d’existir interrupcions o un mal funcionament dels serveis o continguts oferits per Internet, qualsevol que sigui la seva causa. Així mateix, la Titular no es fa responsable per caigudes de la red, pèrdues de negoci o conseqüència d’aquestes caigudes, suspensions temporals de fluxe elèctric o qualsevol altre tipus de dany indirecte que et pugui ser causat per causes alienes a la Titular.\nAbans de prendre decisions i/o accions en base a la informació inclosa en el lloc Web, la Titular et recomana comprobar i cóo rebuda amb altrentrastar la informacis fonts.\nL’URL del lloc web és http://www.cellerlaplaceta.com, i la persona que hi ha al darrera és Mercè Ramos Gil, amb DNI 39913447Y i direcció fiscal al c/ Carretera, 19 43777 els Guiamets (Tarragona), amb l’adreça electrònica laplaceta@cellerlaplaceta.com i el número de telèfon mòbil (+34)676 578 925.\nPot exercir els seus drets ARCO davant de Mercè Ramos Gil, amb direcció al C/ Carretera, 19, 43777 els Guiamets adjuntant una còpia del seu DNI.\nPer qualsevol dubte sobre la nostra política de protecció de dades pot posar-se en contacte amb Mercè Ramos Gil al telèfon (+34)676 578 925, o bé, a laplaceta@cellerlaplaceta.com


Apologia de la curiositat: Velocitat de la tramuntana i llei de la relativitat, sobretot a Portbou\nlitoral matemàticament fronterera.\nArran de l’episodi de vent del 24 de gener del 2009, hi va registrar oficialment una ratxa màxima de tramuntana de 200,2 km/h. En canvi, també va establir aquell mateix dia que la velocitat mitjana de la tramuntana al llarg de 30 minuts només va ser 99,7 km/h, mentre que a l’estació de la Salòria (Pallars Sobirà, a 2.455 metres d’altitud) el mateix registre era de 117,7 km/h (161,6 km/h la seva ratxa màxima).\nEl protagonisme àlgid de l’estació meteorològica automàtica de Portbou pel que fa a la tramuntana presenta una particularitat molt reveladora sobre la distància existent entre la tècnica oficial i la realitat viscuda sobre el terreny: ningú no sap anomenar amb exactitud on està situada la instal.lació, com es diu el punt on es troba. Els documents oficials la situen a la Punta de l’Ocell, però aquest topònim només designa la punta litoral, arran de mar, no pas el cim on es troba en realitat. Tampoc se’n pot dir Puig Cervera, com ho pretén la documentació oficial sobre el vèrtex geodèsic fronterer situat a pocs metres, atès que aquest topònim designa el cap litoral següent.\nAcompanyat per dos especialistes de la talla d’Arnald Plujà, autor de múltiples obres sobre la toponímia del Cap de Creus, i del biòleg figuerenc Josep M. Dacosta, coautor d’un llibre sobre la tramuntana i coneixedor pam a pam del territori d’aquest vent, només vam poder establir que l’estació meteorològica automàtica de Portbou es troba a mig camí entre el Coll dels Belitres i el Puig de les Freses, a segon terme de la Punta de l’Ocell, a la línia de carena fronterera de partió d’aigües.\nVam desmentir doncs l’atribució oficial a la Punta de l’Ocell, però no vam poder consensuar ni resoldre l’interrogant toponímic que ens havia portat tots tres fins allà. Veritablement, som un país a mig fer... Resulta impensable que el Met Office (l’Oficina Meteorològica britànica) o que Méteo France no sàpiguen anomenar amb exactitud el punt del territori on aixequen les seves instal.lacions.


-DONS NO!. NO ÉS CAP BROMA- - Cassà Digital\n-DONS NO!. NO ÉS CAP BROMA-\nFrancesc Martín Font Delineant\nDilluns, 15 de setembre de 2008 a les 05:25h\nEm sento una mica decebut, esperava una mica més d'implicació en general. En primer lloc coneixent la difusió en el nostre poble de les informacions queapareixen en el Cassadigital.cat esperava algun comentari o alguna respostapública al meu escrit.\nA vegades sóc una mica ingenu i no sé veure les limitacions o els interessos en les persones que fan que no vulguin o no espuguin implicar en alguns temes.\nEl mateix m'ha passat amb els responsables dela regidoria d'esports del nostre Ajuntament que em consta que al menys und'ells té informació de primera mà d'aquest tema. Pot ser sóc una mica exagerat demanant l'intervenció dels regidors però em sento tant impotent.\nTinc lacertesa que aquesta situació com altres que s'han pogut presentar en el nostreclub la millor manera de resoldre-les, pels responsables, és esperar que passi el temps i que tots ens en oblidem. És cert que hem arribat a una situació límit i ara ja no hi ha nens per poder fer un equip de cadets però segur que algú te alguna responsabilitat en això.\nAvui dissabte 13 de setembre ja hem jugat el primer partit de lliga i hem empatat, ja tenim 1 punt, ja hem pogut comprovar que la mentalitat de l'equip és d'un equip de categoria juvenil, com és normal, encara que mig equip sigui de cadets. Crec que una de les explicacions del funcionament del futbol base de Cassà la podríem trobar en un del comentaris al meu anterior escrit signat per rc on parla de la "fuga" dels jugadors bons a altres equips, ja nomes parlant dels dos últims anys que com deia hem passat de poder fer dos equips de nens de la mateixa categoria a no poder fer-ne ni un, els bons s'han fugat a altres equips i els "no bons" ja ens hem cuidat de fer-los plegar.\nSegurament que l'objectiu del nostre club es aconseguir equips de jugadors bons per tenir els equips en les màximes categories, potser el que caldrà fer amb els jugadors "no bons" serà portar-los a jugar en algun club d'algun poblet petit del Empordà, si els volen (per exemple).\nTambé deu ser bo per els jugadors bons jugar amb categories superiors, abans que jugar amb un equip amb jugadors no bons de la seva categoria. També crec que la prioritat de les categories queda demostrada amb estratègies com la que s'ha fet en la inscripció dels equips de juvenils que ,en principi, el dels jugadors més grans s'ha inscrit com l'equip B i el dels juvenils+cadets com equip A,això que en principi no sembla una cosa gaire honorable, era explicat a les grades del camp per un dels responsables tècnics del club, nomes hem d'esperar que la resta d'equips no pensin el mateix i ens fotin enlaire l'estratègia.\nSegurament que això es per evitar una competició com la del any passat dels juvenils A amb el Palamós A que va suposar el no poder pujar una categoria els Juvenils. Jo no sé a vosaltres pro a mi aquestes coses em fan vergonya. Potser una manera d'evitar aquesta competitivitat en el futbol base la podríem evitar, si és que interessa, deixant que els membres de la junta responsables del futbol base no siguin els pares de jugadors bons exclusivament, d'aquesta manera podrien controlar millor als responsables tècnics del club, si es deixen.\nPer cert si no ho tinc mal entès els responsables tècnics cobren per fer aquesta feina, potser tenim dret a demanar-los que facin millor la seva feina.\nSegurament que tot aquest escrit es la conseqüència de no tenir un fill que sigui un "jugador bo" i el que haig de fer es buscar-li un altre esport o un altre club i no molestar tant, però m'ha semblat que abans de fer això calia explicar una mica les sensacions que em produeix el nostre club, tot i això si el meu fill no vol marxar la meva intenció és que continuï al club, si no el fan fora.\nReferent a l'econòmic que va sortir en els comentaris de l'anterior carta, voldria dir que per mi és un orgull tenir un equip que porta el nom de Cassà a la 3ª divisió, i millor a 1ª, sempre que això no perjudiqui el bon funcionament del futbol base i els joves del poble que volen jugar a futbol. Nomes un últim comentari si amb el primer equip a 3ª divisió (dels millors de la província) els jugador bons es "fugan",algú no esta fen les coses ben fetes.\n7. 1 d'octubre de 2008 a les 22:23h\nGràcies Present nou vingut tal com assegures en el teu comentari no li he preguntat al meu fill que en pensa, fins avui, i he quedat sorprès, el meu fill li encantaria jugar a bitlles! tot aquest temps ha estat jugant a futbol per culpa de un trauma de la meva infantesa, de voler ser un crac del futbol\nGràcies per donar una mica de comunicació a la meva família. Amb diàleg la convivència serà més fàcil.\nEt desitjo que amb el temps puguis mantenir aquesta bona opinió del nostre club i no et trobis amb la situació en que estem nosaltres.\nPer cert del teu pseudònim es podria interpretar que la gent com jo, per sort, som el passat del club\nSort, salut i visca! el Cassà.\nbola de neu Cassà de la Selva\n6. 26 de setembre de 2008 a les 14:49h\nEm vaig passar. No volia ofendre a ningú i em vull disculpar.\nDe totes maneres, si que crec que la junta s’oblida dels grups que no hi juguen el seus fills.\nPresent Cassà de la Selva\n5. 24 de setembre de 2008 a les 16:08h\nHola, soc nou vingut al club, i ja fa dies que volia escriure i avui me decidit.\nÉs el primer any que porto el nen aquí, degut a un canvi de domicili ara sóc veí de Cassà.\nVinc d'altres clubs, d'una altre ciutat. I haig de dir que no es pot comparar.\nJo crec que ens queixem de vici. Els entrenadors, l'organització, el model, els resultats són un mirall per tots els clubs de la província. I ho se de bona fe perquè abans de portar el meu nen a jugar em vaig informar.\nSe que quan un club gran els hi falten jugadors el primer que fan és mirar a Cassà , allà sempre hi ha algu, diuen. M'agrada que facin els equips per nivells, així segur que si el meu nen és bo o dolent tindrà la seguretat de què jugarà molts minuts a futbol, i tan me fa l'equip que jugui, mentre jugui.\nÉs cert que no fan equip de Cadets , però com a tants altres pobles, pobles de 30.000 habitants amb problemes per fer-ne un.\nEl què potser no podem pretendre és tenir un club a mida del nostre fill, a tots ens agradaria que l'equip del meu fill fossin 16 , que fos sempre titular , que li passessin sempre la pilota... però el futbol és un joc d'equip. Apart m'agrderia mostrar el meu suport a la gent , als pares que perden diners i temps procuren com diu el comentari anterior que el meu fill no li falti de res.\nI ja per acabar, aquesta gent que és queixa... li has preguntat al teu fill que en pensa? segurament que no. Aquest és el problema del futbol d'avui en dia, parlem en nom de qui no dabem.\nCOL.LABORADOR Cassà de la Selva\n4. 23 de setembre de 2008 a les 21:25h\nMés que res, felicitar a l'anònim "bola de neu" per la seva valuosa i ben ponderada col.laboració.\nCom a part implicada com a soci de la UD Cassà i pare de jugador, agraïr-li en nom propi i de molts d'altres la seva intel.ligent, perspicaç i ben ponderada aportació.\nSi l'ha feta amb ànim d'ofendre, no ha tingut éxit, ja que per a poder ofendre s'ha de ser conscient, coneixedor i posseïdor d'un cert nivell d'inteligència, que suposo existent però no demostrada. Si l'ha feta amb altre intenció, només la deu saber ell mateix, ja que les opinions mal fonamentades porten a demostrar ignorància i mala educació.\nVull entendre que parlant la gent s'entén, però n'hi ha que només saben cridar, i quan s'adonen que no tenen raó, si és que arriben a adonar-se'n, en lloc de reconéixer-ho, comencen a tirar coces...\nDe tota manera, el meu més sincer agraïment a una demostració de saviesa i coneixement com aquesta. És així com les coses es fan i es tiren endavant.\nPer molts anys pugui Vè. fer comentaris com el seu, bola de neu, ja que l'anonimat i la ignorància ho permenten. Són efectes colaterals de la democràcia...\nNOTA: Potser aquest comentari és una pèrdua de temps,..., però serveixi de reconeixement atots els que desinteressament col.laboreu i feu coses tant pel futbol com a per a qualsevol altre causa, que no per diferent és menys honorable. I aixó de l'honor, del seny i similars, n'hi ha que mai entendran què és, i per tant menys en tindran.\ntotodite Cassà de la Selva\n3. 22 de setembre de 2008 a les 13:02h\nuyyyyy, que costa poc criticar!!!\nsi fas blanc perquè és blanc, si es negre per que es negre, menys criticar i més colaboració e implicació.\n"Aquests" que dius tú bola de neu que s´han posat a la junta estan perdent hores perquè segurament el teu fill estigui el màxim de ben atés posible.\nJo l´ únic que vull del meu fill es que s´ho passi be i si pot ser que n´aprengui. Sóc conscient de que jugar al Barça es molt difícil (només recordo un cas d´ un noi de Llagostera que hi ha jugat) per tant nosaltres no fen volar coloms.\nSegurament ens equivoquem en moltes coses però es fa amb esforç i voluntat. Si consideres que s´espatlla i tens idees brillants, la porta de l´oficina està oberta cada dia per atendre a la gent (socis i no socis). I si tan malament es fa, l´any vinent et presentes i ensenyes com es porta una societat esportiva que no ho dubto deus ser la persona adequada!..


ara els 67 anys. Com si el problema fos que sobre el treball.Potser per això les mobilitzacions convocades són tan importants. Avui és un dels dies on ens juguem el futur de l’estat de benestar. En els darrers mesos, després de la vaga general del 29 de setembre, molts ciutadans i ciutadanes a Catalunya i a Espanya estan sortint al carrer per protestar per les retallades socials i laborals. Demà 18 de desembre és un altre d’aquests dies importants per dir prou a un Govern espanyol que està demostrant una manca absoluta de sensibilitat social. Les mobilitzacions en els carrers de Londres, París, Roma, Atenes o Dublín en els darrers mesos són la conseqüència d’unes polítiques d’ajust econòmic i retallada de drets socials que recorren Europa i que vénen marcades pels mercats, pel dogmatisme del mercat. El president espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, està governant al marge del seu programa electoral progressista i ha claudicat davant el dogmatisme del mercat. Entre les mesures per fer front a la crisi cap exigència cap al sector bancari ni cap als mercats, els que han provocat aquesta crisi. Les mesures que està prenent Zapatero van, lamentablement, contra els més febles. La supressió de l’ajut de 426 euros a les persones aturades de llarga duració i el pla d’apujar l’edat de jubilació als 67 anys són dues mesures descaradament reaccionàries, insolidàries i injustes. I que a més tenen poc a veure amb la marxa de l'economia. Des d’ICV-EUiA-EPM hem començat a presentar mocions als ajuntaments catalans on tenim presència en contra de la supressió de l’ajut dels 426 euros i a favor de mantenir el programa temporal de protecció per desocupació i inservció. Aquesta supressió està abocant moltes famílies catalanes a situacions de greus dificultats i està creant en moltes persones una situació d’estrès i d’angoixa amb conseqüències catastròfiques per al benestar i la convivència comuna. Perquè al capdavall, amb la supressió de l’ajut de 426 euros, l’Estat espanyol només aconseguieix un estalvi de com a molt 300 milions d’euros anuals, que es poden contraposar als 1.000 miliones d’euros, com a mínim, que es deixaran d’ingressar si finalment es generalitza la llibertat d’amortització en l’Impost de Societats. ¿Això és una mesura d’un govern progressista, senyor Zapatero?La sortida de la crisi que ens proposa el Govern de Zapatero és precaritzar les relacions laborals. I el més greu és que ni comença ni acaba aquí. Després de fer regals fiscals als qui més tenien, després d'haver fet una política d'ajustos sense precedents, Zapatero ens diu ara que cal reformar el sistema de pensions i apujar l'edat de jubilació als 67 anys. Però de fiscalitat progressiva, millor no parlar-ne. En aquest context de profunda crisi econòmica i de solucions injustes i insolidàries, aquesta pròxima setmana assistirem a la investidura d’Artur Mas com a president de Catalunya. Comença una nova etapa política que obliga Artur Mas, pel nombre de vots que ha obtingut i també pel seu origen, a Governar d’una única manera: amb sensibilitat social, des del rigor, des de la transparència i respectant la pluralitat. Jo només espero que en aquesta nova etapa els vots de molts no serveixi per fer polítiques per a molts pocs. I en aquest sentit, l’anunci d’Artur Mas que una de les seves primeres prioritats serà que qui hereta dos milions d’euros deixi de pagar l’impost de successions abans de preocupar-se i ocupar-se dels qui deixaran de cobrar els 426 euros és un aunci preocupant. A Artur Mas li demanaré un país i un Govern amb sensibilitat social perquè el moment és duríssim i el que ens juguem és moltíssim.\nHola¡Me llamo Cristina,soy la mamá de Natalia,una princesita de 3 años,diagnosticada de autismo poco antes de cumplir los dos años.Me preguntaba y de paso le preguntó a usted...¿existe algun político en Cataluña que luche por la inclusión escolar de los niños con discapacidad?¿porqué nuestros hijos no les importa a ningun partido político?¿No son garantia de votos para ustedes,o algo así?Luchamos por una educación inclusiva,luchamos por hacer respetar el derecho de mi hija a recibir una educación como la de cualquier otro niño,pero nos están poniendo las cosas muy dificiles...¿usted vería normal que un niño con silla de ruedas,para asistir al colegio,le dijeran que como la silla no cabe por la puerta,utilizase una muleta? Seguramente,si ese niño no puede caminar,la muleta le servirá de poco y estaría todo el dia tirado en el suelo.Pues así,practicamente vive mi hija.Debe estar en el colegio 8 horas y solo 2 de ellas,tiene una "vetlladora"(monitora)junto a ella...el resto del dia está a su suerte.¿Qué solucion nos da la inspección?Cambiar a mi hija de colegio...a eso se le llama discriminación y pisotear sus derechos,ella debe acudir al colegio que va su hermano (cambiarla sería arrastrarlo a él tambien y eso atenta contra los derechos de su hermano que sale gravemente perjudicado por su hermana si se le efectua el cambio de colegio a él pues tenerlos a los 2 en colegios separados és disparatado y descabellado,en la practica,para unos padres és imposible compaginar trabajo y colegios distintos,aparte del daño moral que se hace a los hermanos al separarlos y de lo injusto de privarlos de la educación que los padres elegimos para ellos,eso és discriminar por cuestión de discapacidad,cosa que se refleja claramente en la convención de los derechos de las personas con discapacidad firmada por la ONU (http://www.un.org/spanish/disabilities/index.asp) que és una solución administrativa y comoda para ellos pero no por el bien de mi hija,vaya.)¿Porqué no hay ningun político en Cataluña que luche por hacer respetar los derechos humanos de los niños con discapacidad?Le invito a conocer a mi princesa,és un cielote,seguro se queda encantado con ella...y seguro entiende mi dolor como madre,al ver como és tan friamente discriminada ante la pasividad de todos.Cristina www.laprincesadelasalasrosas.blogspot.com\nGracias por la acogida y saludos a todas/os las/os compañeras/os de IloveIUCampaña “Jubilación a los 67. Cuenta atrás”:http://basilio-pozo-duran.blogspot.com/2010/12/jubilacion-los-67-quedan-40-dias.html


Madrid, Barcelona i Guadalajara repeteixen com les ciutats més cares per a anar al cinema en cap de setmana\nExisteixen diferències de fins al 130% en el preu, segons l'estudi que FACUA ha elaborat sobre els preus de 132 sales de les 50 capitals de província, a més de Ceuta i Melilla.\nMadrid, Barcelona i Guadalajara són de nou les tres capitals de província més cares per a anar al cinema els caps de setmana i festius, si es recullen els seus preus sense aplicar cap mena de descompte o oferta. Les diferències arriben a aconseguir el 130% en el cas dels preus de dies laborables. Aquesta és una de les conclusions de l'anàlisi que FACUA ha elaborat sobre el que costa anar al cinema en 2019 (veure taules). En total, entre els mesos de febrer i maig s'han analitzat 132 cinemes de totes les capitals de província, a més de Ceuta i Melilla.\nEn cap de setmana, l'entrada costa de mitjana 8,92 euros a Madrid, 8,70 euros a Barcelona i 8,50 euros a Guadalajara. Les tarifes oscil·len entre els 4,50 euros dels Cinemes Mercado, de Sòria, la sala més econòmica, i els 9,20 euros de la més cara, el Kinépolis Ciutat de la Imatge, de Madrid. La tarifa mitjana de cap de setmana és de 7,03 euros.\nUna de les novetats respecte a l'estudi de 2018 consisteix en la reducció de l'IVA del 21% al 10% que es va aprovar a l'estiu de l'any passat. L'anàlisi posa de manifest que el percentatge de cinemes que han repercutit aquesta baixada en els seus preus no arriba a dos de cada deu sales.\nComparant les 108 sales que es van analitzar l'any passat, el preu mitjà de les entrades ha baixat només en 22 cèntims, un 3,0%.\nCap de setmana i festius: 104% de diferència entre el cinema més car i més barat\nL'estudi que FACUA ha realitzat recull diferències de fins al 104% entre el cinema més car i el més barat en les tarifes per al cap de setmana i festius, sense que s'apliqui cap mena de preu especial, mentre que la diferència augmenta al 130% quan es compara l'entrada més costosa (9,20 euros) i la més econòmica (4 euros) durant la setmana.\nL'associació recorda que en els dies del cap de setmana és quan es donen les tarifes més elevades i és, precisament, quan els usuaris van amb major freqüència al cinema. La mitjana per ciutats, amb les 24 sales afegides, situa l'entrada en els 7,03 euros, un 5,1% més cara que en dies laborables (6,67 euros). Si es compara amb els mateixos cinemes de 2018, sense comptar els inclosos aquest any, la mitjana està en els 7,09 euros, també un 5,1% més cara que entre setmana (6,73 euros).\nLa capital de província amb el preu mitjà més car en cap de setmana i festius de les 52 analitzades és Madrid (8,92 euros), seguida de Barcelona (8,70 euros), Guadalajara (8,50 euros), Oviedo i Pamplona (totes dues, 7,90 euros). En el costat oposat, els preus mitjans més barats s'han localitzat a Sòria (4,50 euros), Melilla (5 euros), Huelva (5,75 euros), Granada (5,90 euros), Almeria, Segòvia i Zamora (6 euros).\nDe totes les sales analitzades, les més cares en caps de setmana i festius són Kinépolis Ciutat de la Imatge (9,20 euros), Yelmo Islazul, Yelmo Plenilunio, Cinesa Príncep Pius, Cinesa La Gavia, Cinesa Manoteras (les cinc 9,10 euros), totes elles a Madrid, juntament amb Cinesa Diagonal, Cinesa Diagonal Mar, Cinesa Som i Cinesa La Maquinista (també 9,10 euros), a Barcelona. Per contra, les més barates són els Cinemes Mercado 4,5 euros), de Sòria, seguits del Cinema Serrallo, de Granada, Unió Cinema Ciutat El Roserar, de Màlaga, el Teatre - Cinema Perello, de Melilla, el Cinema Los Angeles, de Santander, Unió Cinema Ciutat Los Arcos de Sevilla, Yelmo Plaza Imperial, de Saragossa, amb l'entrada tots ells a 5 euros.\nRànquing de preus per ciutats en cap de setmana\nEl llistat de les mitjanes en cap de setmana dels 132 cinemes analitzats, des de la ciutat més cara a la més barata és el següent:\nMadrid (8,92 euros), Barcelona (8,70 euros), Guadalajara (8,50 euros), València (8,26 euros), Oviedo i Pamplona (7,90 euros), Vitòria-Gasteiz (7,85 euros), Lleida (7,83 euros), Badajoz, Bilbao, Toledo (7,70 euros), Sant Sebastià (7,60 euros), Burgos (7,55 euros), Girona (7,50 euros), Santa Cruz de Tenerife (7,45 euros), Castelló (7,40 euros), Valladolid (7,37 euros), Còrdova i Saragossa (7,35 euros), León (7,30 euros), Las Palmas (7,27 euros), Salamanca (7,25 euros), Àvila, Conca i Lugo (7,20 euros), Tarragona (7,10 euros), Alacant (7,06 euros), Ciudad Real, Jaén, Orense, Palma i Pontevedra (7 euros), Múrcia (6,95 euros), Màlaga (6,93 euros), Huesca (6,80 euros), Càceres (6,70 euros), Albacete (6,60 euros), la Corunya, Ceuta, Palència i Terol (6,50 euros), Sevilla (6,42 euros), Cadis i Santander (6,35 euros), Logronyo (6,17 euros), Almeria, Segòvia i Zamora (6 euros), Granada (5,90 euros), Huelva (5,75 euros), Melilla (5 euros) i Sòria (4,50 euros).\nPromocions, bons i targetes de fidelitat\nUn total de 113 sales, incloses les principals cadenes de cinemes amb presència en diferents capitals de província espanyoles, tenen diferents promocions i targetes que disminueixen el preu de l'entrada.\nL'associació considera que aquestes promocions són insuficients, ja que la majoria s'utilitzen per a estimular l'afluència en els dies entre setmana i, en els casos de poder aplicar-se en cap de setmana o festius, els descomptes solen estar sotmesos a condicions com acudir en grup de diverses persones o en família, tornar a la sala de cinema en un curt període de temps (mig mes, habitualment) o sessions concretes, com a primera sessió o última del diumenge, etcètera.\nAixí, el grup Cinesur compta amb les anomenades Targeta 5 i 5 Família, que costen 9 i 18 euros, respectivament, i la durada dels quals és d'un any. En el cas de la primera, cada entrada val 5 euros cada dia per a totes les pel·lícules, excepte els dimecres, que costen 3,90 euros, i les sessions matinals a 5 euros (un euro més que fa un any). Quant a la Targeta 5 Família, els preus són els mateixos i poden beneficiar-se tant els dos membres de la parella com fins a un màxim de cinc menors de fins a catorze anys per cada adult titular.\nLes sales de cinema Elm tenen la Targeta Movie Yelmo que val 2,50 euros i és vàlida de manera il·limitada. Els usuaris que compten amb ella poden accedir a una tarifa reduïda que canvia segons el cinema i segons sigui un dia laborable o cap de setmana i festius. Oscil·la entre els 3,70 euros i els 7,70 euros.\nA part de la targeta, cal destacar que no tots els cinemes d'aquesta cadena tenen les mateixes promocions. Algunes de les sales del grup compten amb la promoció Preu Família¡ Junts al Cinema!, el requisit del qual és que es compri un mínim de tres entrades, de les quals hauran de ser sempre dos adults i un nen de fins a 13 anys. Altres cinemes Yelmo tenen la promoció Celebra el teu Yelmo Cumple al cinema!, vàlida també per a nens de fins a 13 anys i el requisit dels quals és que els nens que assisteixin a l'aniversari siguin, almenys, 10 i que un adult, com a mínim, els acompanyi en tot moment.\nLa cadena Cinesa compta amb la targeta Cinesacard, el cost de la qual és d'un euro i val per temps il·limitat. La Cinesacard funciona de manera semblant a la del grup anterior. Aquestes sales de cinema tenen també diverses promocions, entre les quals destaquen: La Gran Quedada, que consisteix en el fet que l'usuari ha de crear un cupó des de Facebook per a grups de quatre a vuit amics, imprimir-lo i ensenyar-lo en taquilla al costat dels seus amics per a aconseguir entrades a un preu reduït, i Pack Família, el preu de la qual varia en funció del cinema i la condició del qual és que siguin dos adults i d'un a quatre nens menors de 13 anys.\nAltres cinemes tenen promocions similars. Com els d'Unió Cinema Ciutat (UCC), que compten amb Torna per 5 euros, que consisteix en un cupó que es lliura a l'usuari i té una durada màxima de 15 dies. Una altra promoció dels UCC és el Pack 5 amics per 5 euros cadascun del grup. Totes dues promocions no són vàlides per a pel·lícules 3D.\nEn el cas de les sales de Neocine, entre les seves promocions, hi ha una denominada Torna al cinema 15 dies després, les entrades dels quals costen 4,90 euros. D'altra banda, està també el Pack Estalvi Família, on els nens menors de 10 anys paguen 5,50 euros i els adults 6,50 euros.\nAquestes promocions per grups, famílies o descomptes amb targetes de fidelització es repeteixen en la majoria de cinemes. Altres sales ofereixen bons d'un nombre concret d'entrades, vàlids per a diversos mesos, amb descomptes en els tiquets.\nHi ha alguns cinemes que ofereixen un preu inferior per a les seves entrades si s'adquireixen a través d'internet.\nDavant la gran disparitat d'ofertes i el fet que totes estiguin condicionades, FACUA demana una tarifa plana a les empreses d'exhibició i a les distribuïdores cinematogràfiques que contribueixi a una pujada en l'afluència permanent a les sales de cinema i tingui en consideració als usuaris que van amb major freqüència.\nPreus per ciutats entre setmana\nLes ciutats amb els cinemes més cars per a una entrada normal en dies laborables entre setmana són Madrid (8,49 euros), Oviedo (7,90 euros), Barcelona (7,73 euros) i Badajoz, Bilbao i Toledo (7,70 euros). En l'altre extrem, la ciutat amb la tarifa més barata entre setmana de mitjana és Sòria (4,50 euros), seguida de Huelva (4,80 euros), Albacete, Almeria i Melilla (5 euros), Logronyo (5,50 euros) i la Corunya (5,70 euros).\nMadrid, Barcelona, Bilbao i Oviedo, i Albacete, Almeria, Huelva i Melilla repeteixen un any més en el rànquing de preus més cars i més barats, respectivament.\nLes sales de cinema més cares i més barates en dies laborables\nDels 132 cinemes analitzats per FACUA, la sala Kinépolis Ciutat de la Imatge, de Madrid, és la que té la tarifa més alta en dies laborables entre setmana, a 9,20 euros. Li segueixen Yelmo Islazul 3D, Yelmo Plenilunio, Cinesa Príncep Pius, Cinesa LaGavia i Cinesa Manoteras, els cinc també en la capital d'Espanya (tots ells a 9,10 euros).\nEn la part oposada, les sales amb el preu més barat entre setmana corresponen al UCC Multicines La Rosaleda, de Màlaga, i el UCC Multicines Los Arcosilla, tots dos amb l'entrada a 4 euros. Li segueixen Yelmo Los Rosales, de la Corunya, i els Cinemes Mercat, de Sòria, tots dos a 4,50 euros, i els Cinemes Aqualon, de Huelva, a 4,60 euros.\nL'associació ha constatat que les diferències en els preus d'un dia laborable arriben fins a un 130%, entre el cinema més car, amb l'entrada a 9,20 euros, i el més barat, que costa 4 euros.\nPreus del Dia de l'Espectador i Dimecres al Cinema\nGairebé tots els cinemes analitzats per FACUA compten amb tarifes especials per a un dia concret laborable, que s'ha denominat tradicionalment com a Dia de l'Espectador, i que, en funció del cinema, pot ser els dilluns, dimecres i dijous. En els últims anys, en algunes sales coincideixen amb la promoció denominada Dimecres al Cinema i en altres cinemes només tenen un d'aquests dos dies de tarifa especial, però hi ha casos de sales que compten amb els dos dies de preus especials. Tan sols quatre dels 132 cinemes estudiats per l'associació no compten amb, almenys, una d'aquestes dues ofertes.\nEl preu mitjà per entrada del Dia de l'Espectador amb els 24 cinemes que s'han inclòs aquest any és de 4,88 euros. Si es compara només amb els mateixos cinemes analitzats l'any passat, el preu mitjà és de 4,99 euros, enfront dels 5,12 euros de mitjana en 2018, és a dir, una baixada de 13 cèntims (un 2,5% menys).\nLes ciutats més cares en aquesta modalitat són Oviedo (6,70 euros), Pontevedra (6,50 euros), Barcelona (6,16 euros), Alacant (6 euros), i la Corunya, Lugo, Sevilla i Vitòria-Gasteiz (5,90 euros). Les més barates són Sòria (3 euros), Huelva (3,50 euros), Zamora (3,75 euros), Càceres i Cadis (totes dues a 3,80 euros).\nLa diferència en el Dia de l'Espectador entre els cinemes amb la tarifa més cara i les sales amb la més barata aconsegueix el 143,3%. Els més cars són Yelmo Islazul i Yelmo Plenilunio, a 7,30 euros tots dos, i els més barats, els cinemes Mercado, de Sòria, a 3 euros, els cinemes Artesiete Holea, de Huelva, i multicines Zamora, a 3,50 euros tots dos, i els multicines Càceres i multicines Al Andalus, de Cadis, a 3,80 euros tots dos.\nQuant a la promoció Dimecres al Cinema, que recull un preu especial per a aquest dia de la setmana, es troba vigent en 106 dels 132 analitzats per FACUA. El preu mitjà d'aquesta promoció en les 52 ciutats enquestades és de 4,45 euros. Si es compara només amb els mateixos cinemes analitzats l'any passat, és de 4,46 euros, enfront dels 4,43 euros de mitjana en 2018, és a dir, una pujada gairebé imperceptible de 3 cèntims (un 0,7% més).\nPer ciutats, el Dimecres al Cinema més car es localitza a Castelló, amb un preu de 5,30 euros de mitjana, mentre que el més barat està a Zamora a 3,50 euros de mitjana de nou.\nPer sales, les que tenen el preu més alt són de la cadena Cinesa i es troben a Madrid: Cinesa Príncep Pius, Cinesa La Gavia i Cinesa Manoteras, les tres a 5,90 euros. Les que tenen la tarifa més barata, a 3,50 euros, són els Multicines Zamora i els Cinemes alderaduey, tots dos a Zamora, de nou. La diferència entre el cinema més car i el més econòmic en aquesta promoció arriba al 68,6%.\nEn extreure la mitjana d'aquestes dues ofertes, Dia de l'Espectador i Dimecres al Cinema, FACUA ha detectat que la tarifa mitjana de l'entrada amb preu especial és de 4,83 euros. Si es compara només amb els mateixos cinemes analitzats l'any passat, és 4,90 euros, enfront dels 4,88 euros de mitjana en 2018, és a dir, una pujada molt lleu de 2 cèntims (un 0,4% més). La ciutat més cara és Oviedo, amb un preu mitjà de 5,95 euros, i la més barata, Zamora, a 3,63 euros de mitjana. La diferència entre totes dues ciutats aconsegueix el 63,9%.\nPreus en les matinades i sessions matinals\nLa tarifa mitjana de les entrades en període de matinada aquest any és de 6,27 euros. Si es compara amb les mateixes sales estudiades l'any passat, sense comptar les 24 afegides aquest any, el preu mitjà és de 6,18 euros, enfront dels 6,24 euros de mitjana en 2018, la qual cosa resulta en una baixada de 6 cèntims (un 1,0% menys).\nL'associació ha constatat que, amb el pas dels anys, són cada vegada més les sales de cinema que han eliminat aquestes sessions. Si en 2018 només 34 dels 115 cinemes analitzats les tenien, aquest any són 31 dels 132 estudiats. Això suposa que en 2019 el 76,5% dels cinemes escrutats no ofereixen sessió de matinada.\nLes capitals de província amb les tarifes mitjanes més cares en aquest horari nocturn són Barcelona (9,10 euros), Bilbao (8,10 euros), Lleida (8 euros) i Burgos (7,30 euros). En l'altre extrem de la taula, les que tenen les mitjanes més barates són Palma (4,50 euros), València (5,35 euros) i la Corunya, Ceuta, Ciudad Real, Las Palmas de Gran Canaria i Màlaga (totes elles 5,50 euros). La variació entre la capital de província més cara i la més barata és del 102,2%.\nQuant a les sessions matinals, 45 cinemes de l'estudi compten amb aquestes, la qual cosa suposa un 34,1% de les sales analitzades. El preu mitjà aquest any està en els 5,02 euros. Si es compara només amb els mateixos cinemes analitzats l'any passat, la mitjana és de 5,10 euros, enfront dels 5,02 euros de 2018, és a dir, una pujada de 8 cèntims (un 1,6% més). La capital de província més cara és Madrid, on la sessió costa de mitjana 7,18 euros, i la més barata és Lleida de nou amb una tarifa mitjana de 3 euros.\nProjeccions en 3D\nL'estudi de FACUA mostra que 77 dels 132 cinemes analitzats, el 58,3% del total, compten amb sessions 3D per a determinades pel·lícules de la cartellera. Mentre que algunes de les sales cobren un suplement en l'entrada per a aquestes sessions, unes altres mantenen la mateixa tarifa que per a les sessions normals; però cobren pel lloguer de les ulleres especials necessàries per a aquesta mena de pel·lícules. Hi ha determinats cinemes en els quals les ulleres estan a la venda i quan l'usuari la compra no té per què tornar a abonar una quantitat pel seu ús en posteriors ocasions.\nEl preu mitjà per a les projeccions en 3D en dies laborables és de 7,48 euros, 81 cèntims més que la tarifa mitjana de l'entrada normal entre setmana (6,67 euros), mentre que el preu mitjà per a les projeccions en 3D en els caps de setmana és de 7,72 euros, 69 cèntims més que la tarifa mitjana de l'entrada en aquest període de la setmana (7,03 euros).\nPer als dies laborables, Madrid (9,87 euros de mitjana) repeteix aquest any com la capital de província més cara. En el costat oposat, Logronyo (4,80 euros de mitjana) se situa com la més barata.\nEn els caps de setmana, Madrid i Logronyo repeteixen aquest any com les capitals de província més cares, amb una tarifa mitjana de 9,87 euros, i la més barata, amb un preu mitjà de 5,80 euros, respectivament.\nEl preu de les ulleres per a les sessions 3D varia entre 1 euro que costen de mitjana a Burgos, Ciudad Real, Còrdova, Conca, Girona, Jaén, Lleó, Logronyo, Palència, Segòvia i Zamora i els 1,80 euros d'Albacete i Vitòria-Gasteiz. Aquestes dues últimes capitals de província repeteixen un any més com les ciutats amb ulleres 3D més cares. De mitjana, aquest complement costa 1,31 euros. Si comparem només amb els mateixos cinemes analitzats l'any passat, sense comptar les sales que s'han afegit, la tarifa mitjana és d'1,32 euros, enfront dels 1,37 euros de 2018, és a dir, una baixada de 5 cèntims (un 3,7% menys).\nPràctiques irregulars a les sales de cinema\nFACUA fa més d' una dècada que ve denunciant denunciant la pràctica il·legal de moltes sales que prohibeixen l'accés d'aliments o begudes que no s'hagin adquirit en les seves instal·lacions.\nL'associació ha presentat una bateria de reclamacions en aquests anys davant els organismes de Consum de les comunitats autònomes. Així, FACUA ha denunciat als cinemes del grup Yelmo, Cinesa, Kinépolis i Galicine, a més de molts altres, en tota Espanya per tenir està pràctica il·legal com a política d'empresa. En aquest sentit, l'Institut de Consum d'Extremadura ha multat a Excisa (Multicines Espanya) en Zafra (Badajoz), amb 3.005 euros per aquesta pràctica gràcies a la denúncia de FACUA.\nL'associació critica que els espectadors que acudeixen als cinemes es troben amb preus substancialment més cars a l'hora de comprar aquests productes en les mateixes sales.\nD'altra banda, FACUA ressalta la importància que les instal·lacions estiguin en un estat òptim, tant de neteja de les sales com en les prestacions tecnològiques per a projectar l'obra cinematogràfica adequadament.\nL'associació recorda que el cinema té l'obligació de mantenir les pel·lícules fins al final, inclosos els títols de crèdit.\nFACUA insisteix en la importància que els usuaris sol·licitin el full de reclamacions quan detectin incidències o irregularitats de qualsevol índole.