La “responsabilitat de govern” de Torró és que hi haja quatre aturats més cada dia que governa | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nLa “responsabilitat de govern” de Torró és que hi haja quatre aturats més cada dia que governa\nHomeNotíciesLa “responsabilitat de govern” de Torró és que hi haja quatre aturats més cada dia que governa\nEl regidor del Grup Municipal Socialista, Vicent Mascarell, ha eixit hui al pas de les acusacions realitzades pel portaveu del govern, Víctor Soler, sobre les polítiques d’ocupació de l’anterior executiu i ha assegurat que la “responsabilitat de govern” de la que parla Soler és “que hi haja quatre aturats més a Gandia per cada dia que governa Torró i el PP”.\nMascarell ha recordat als populars que van heretar una ciutat amb una tendència a la baixa en aturats que va aconseguir baixar a menys de 8.000. Una xifra que ja ronda els 8.500 en aquests cinc mesos de govern del PP en els quals, segons Soler, han aconseguit contenir les xifres d’aturats. Una contenció que ja es xifra en 439 aturats més.\nEl regidor socialista ha recordat que el seu grup municipal va començar la legislatura sense culpar de l’atur al govern, tot al contrari que van fer ells durant el mandat anterior. No obstant, “les constants acusacions i les contradiccions del PP, que ara ja admeten que no és una competència local, ens obliguen a recordar que les nul·les gestions que estan portant a terme han servit per a crear una xifra de rècord: quatre aturats cada dia que governa Torró”, alguns dels quals, ha recordat Mascarell, han estat generats directament per l’administració pública. I tot, amb un govern que es va presentar a les eleccions prometent treball.\nAquestes contradiccions del PP són les que els han fet votar a favor del PactSafor i, poques hores després, assegurar que “no serveix per a res”. En aquest sentit, Mascarell ha recordat que la proposta de treball social protegit de José Manuel Orengo va servir per a alleugerar la situació de 500 famílies i va permetre una reducció de l’atur. A més, els sindicats, tant UGT com CCOO, estan a favor del PactSafor.\nMascarell li ha dit a Soler “que pregunte als 500 treballadors del PactSafor si serveix per a alguna cosa o no” i li ha demanat “que no done lliçons als treballadors una persona de la que només tenim constància que haja treballat com a assessor del PP”.\nD’absències al plenari Per últim, i davant les acusacions de Víctor Soler a José Manuel Orengo per absentar-se en el debat de la darrera moció al plenari, Mascarell li ha preguntat als populars “on estava Torró quan va començar el plenari i perquè va arribar tard”. Mascarell ha assegurat que Orengo, de la mateixa manera que quan era l’Alcalde, “està i estarà al costat de la ciutat i els ciutadans”


Èxit d'assistència a les II Jornades de Psicologia Positiva\nSECCION: Activitats // PUBLICAT 25/11/2015 16:57:00\nEls dies 20 i 21 de novembre es van celebrar a l'hotel H10 Marina, les II Jornades de Psicologia Positiva organitzades conjuntament pel Grup de Treball de Psicologia Positiva del COPC i la Societat Espanyola de Psicologia Positiva (SEPP). Després de l'èxit de la primera edició celebrada a Murcia i organitzada pel Colegio Oficial de Psicólogos de la Región de Murcia i la SEPP, aquesta segona edició ha comportat la consolidació de les jornades i el creixent interès per la psicologia positiva.\nMarisa Salanova, presidenta de la Sociedad Española de Psicología Positiva, Maria Teresa Sánchez-Mora, secretària del COPC i Mariona Portell, vicedegana de la Universitat Autònoma de Barcelona van donar la benvinguda als assistents en la inauguració de l'acte. Salanova va destacar la necessitat de més investigació en el camp de la psicologia positiva, Sánchez-Mora va agrair la persistència del GT de Psicologia del COPC per organitzar les II jornades, destacant la gran quantitat de cursos que ofereix el COPC sobre resiliència i psicologia positiva en diferents àmbits. Per la seva banda, Portell,va destacar la importància del mètode científic i les investigacions en aquest camp.\nNúria Mata, que va acudir en lloc de Lucia Ceja, ha fet viure una experiència de relaxació i consciència corporal a tots els assistents amb la pràctica col·lectiva d'atenció plena.\nSeguidament, Antonio Cano Vindel ha presentat la conferència Estrès positiu i emocions, posant èmfasi en el fet que l'estrès no té per què ser negatiu, sinó que pot ser positiu en moltes ocasions. L'estrès es va començar a estudiar com un estímul o una resposta, però avui en dia s'estudia com un procés. Davant de certs estímuls la nostra conducta reacciona segons diversos estereotips, si l'estímul es produeix via cortical, es pot reaccionar d'una determinada manera en la qual aprendrem de manera cognitiva, en canvi si l'estímul ve per via amígdala, la resposta serà immediata i impredictible. La resposta fisiològica de l'organisme davant de l'estrès acostuma a passar de l'alarma, a la resistència i finalment a l'esgotament. Es valora l’estímul, es produeix una activació i finalment es produeix una reacció emocional.\nEn certa mesura, l’estrès té conseqüències positives perquè ens dóna recursos per afrontar els problemes, en canvi quan l’estrès ens desborda i ens causa una contínua sensació d’alerta és quan es converteix en quelcom negatiu. El no saber com manegar les emocions fa que l’estrès augmenti.\nUn dels camps que més s’ha estudiat és l’estrès laboral, ja que sovint la falta de recompensa per l’esforç realitzat crea un estat de malestar emocional. Algunes fortaleses de la personalitat com la curiositat, la persistència i la creativitat afavoreixen que l’estrès sigui positiu. Encara que hi hagi part genètica en la formació de la personalitat, es poden aprendre certes actituds adaptatives. Quan una emoció es repeteix en el temps acaba per convertir-se en afecte, ja sigui positiu com negatiu. Els afectes positius amb alta puntuació ens indiquen entusiasme, energia, alerta, interès i alegria i el baix afecte positiu està associat a la fatiga. En canvi els afectes negatius amb alta puntuació fan que predominin els sentiments d’ira, culpa, temor i nerviosisme. El baix afecte negatiu està associat amb un estat de calma i serenitat. Si canviem la nostra conducta i millorem el nostre autocontrol, la relaxació i la disminució de biaixos cognitius augmentarem les nostres emocions positives. Les emocions positives són molt importants perquè no només ens ajuden a generar benestar sinó també a manegar l’estrès.\nEn l'edició d'aquest any s'han donat a conèixer nous àmbits d'actuació, donant una visió integral de l'estat actual de la psicologia positiva amb diferents taules rodones, conferències, debats i tallers amb professionals de reconegut prestigi com Gonzalo Hervás, Francisco José Eiroa-Orosa, Carmelo Vázquez, Andrés Chamarro, Mª Eulàlia Portí, Mª Luisa Martínez, José Navarro, Javier Crespo, Elena Stepanova, Jordi Fernández, Cristian Ochoa, Raquel Albertín, Maite Sánchez-Mora o Montse Amorós, entre uns altres.\nEs van donar tres premis als millors pòsters, el primer va ser escollit pels propis inscrits a les Jornades que van votar de forma anònima. Aquest premi va ser pel pòster titulat Happy School, Proyecto de Escuela Saludable de Pilar Zafra, Elena Muñoz, Merche Ventura i Marisa Salanova, de la Universitat Jaume I de Castelló de la Plana. Els altres dos premis els van decidir el Jurat de les Jornades, i van ser pel pòster titulat: Rendimiento y motivación académica: eficacia de una intervención psicológica positiva de Anna Muro i Eric A. Vargas-Guzmán de la Universitat Autònoma de Barcelona i el pòster titulat: Beneficios del medio natural en la calidad de vida y el ajuste a la discapacidad visual: un estudio piloto de Luca Prats i Andres Chamarro també de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nLes conclusions d'aquestes Jornades han estat:\nLa importància de l'educació basada en les fortaleses, i en les competències emocionals i psicològiques.\nLa necessitat de seguir investigant sobre l'eficàcia de les intervencions psicològiques basades en la psicologia positiva.\nLa importància de donar a conèixer els resultats obtinguts a partir de la psicologia positiva a nivell institucional i polític perquè es vegi la importància de prevenir i cuidar el benestar psicològic de les persones.\nLa valoració crítica és indispensable per créixer i evolucionar i perquè permet tenir una visió més oberta i integradora de l'àmbit d'actuació.\nLa necessitat de seguir avançant i potenciar la investigació des de les Universitats i centres de recerca.\nAmb motiu d’aquestes jornades, Josep Vilajoana, degà del Col·legi Oficial de Psicologia de Catalunya, va realitzar prèviament una entrevista a Carmelo Vázquez, professor de psicopatologia de la Universidad Complutense de Madrid, i ponent de les jornades, que es pot veure a la videoteca del COPC.\nEs pot consultar tot el que s’ha dit sobre les jornades a les xarxes amb el hashtag #IIJPPositiva2015


CAMPANYA CLUBS AMB COR - xeCat\nUs convidem a participar a la campanya dels “Clubs amb Cor”, proposta de Càrites a la que ens hem adherit des de Lluisos per poder ajudar a atendre les necessitats de les moltes persones que ho necessiten, donant suport a la Campanya de recollida de productes de primera necessitat. És tractaria de que tots els socis de la casa, petits i grans, de totes les seccions i activitats dels Lluïsos (recordeu Tots som Lluïsos) poguessin participar en aquesta crida d’ajut als que ho necessiten, fent la seva aportació en aquesta campanya en la mida possible. Adjunt trobareu un full amb la informació detallada clicant aquí.\nProductes que ens han demanat. · Llaunes: tonyina, sardines, llegum cuita, etc.../· Carn en conserva/· Llegums/· Llet /· Oli· Tomàquet/· Altres aliments que vulgueu portar /· També, són benvingudes aportacions econòmiques.\nLa recollida als Lluïsos la farem els dies: 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 i 20 de desembre.\nAl vestíbul dels Lluïsos, on hi haurà un espai preparat per aquesta campanya.\nEtiquetes:\tLluïsos de Gràcia, solidaritat, recollida aliments


La Náusea en Català: d’agost 2013\nLa donzella dels cabells d’or, Karel Jaromir Erben. Traducció de Núria Mirabet i Cucala\nLlicenciatura en Filologia Catalana (UAB).\nAlemany, Francès, Italià, Txec\nAUTORS TRADUÏTS: Johann Wolfgang Goethe, Molière, Carlo Goldoni, Pablo Picasso, Anne Clément, Karel ČAPEK, Doris Dörrie, Karel Jaromír Erben, Georges Feydeau, Bohumil Hrabal, Ismaïl Kadaré, Marc Levy, Waltraut Anna Mitgutsch, Johann Nestroy, ,Olivier Weber.\n“Ciutat de Barcelona”\nLA DONZELLA DELS CABELLS D’OR\nUna vegada hi havia un rei que era tan llest que entenia tot el que deien les bèsties. I ara sentireu com ho va aprendre. Un dia el va anar a veure una velleta que li va portar una serp dins d’un cabasset i li va dir que ordenés que la coguessin, que si se la menjava entendria tot el que deien les bèsties del cel, de la terra, i de l’aigua. Al rei li va agradar tant saber el que no sabia ningú, que va donar molts diners a la velleta i de seguida va ordenar a un servent, que li preparés aquell peix. És clar que no era un peix, que era una serp, però el rei no volia que ho sabés ningú.\nEl rei el va advertir:\n-Però no en tastis gens ni mica, que jo et faria tallar el cap!\nEn Jirka, el servent, va trobar molt estranya aquella prohibició.\n“Mai no he vist un peix com aquest” -va pensar- “sembla ben bé una serp! Qui seria un bon cuiner si no tastés ni el que cou?”\nQuan la serp ja estava cuita, va agafar-ne un bocinet i el va tastar. Immediatament va sentir un brunzit molt a la vora:\n-Jo també en tinc! Jo també en tinc!\nEn Jirka va començar a mirar amb molta atenció. I què va passar? Que només va veure unes mosques volant per la cuina. I de cop va sentir una veu del carrer:\n-Cap a on anem? Cap a on anem?\nI una veu finíssima que responia:\n-Al molí ple de civada. Al molí ple de civada.\nEn Jirka va mirar per la finestra i va veure una oca amb tot un aplec de companyes.\n“Ah!” -va pensar- “Aquest és el secret d’aquest peix.”\nJa havia descobert el secret, i se’n va menjar un altre trosset, ben tendre. Després va fer veure que no havia passat res i va portar la serp al rei.\nEn acabat de dinar, el rei volia fer una bona passejada, va ordenar a en Jirka que li portés el cavall i l’ensellés. El rei anava davant i en Jirka el seguia al darrere. Quan anaven per un prat tot verd, el cavall d’en Jirka va fer un gran salt i va renillar:\n-Ui, ui, ui! Amic, porto tan poc de pes que em vindria de gust saltar per les muntanyes.\n-És clar! –li va contestar l’altre cavall- A mi també m’agradaria saltar, però porto un vell i, si saltés, el pobre cauria a terra com un sac i es trencaria el coll.\n-Doncs que se’l trenqui. I què? –va dir el cavall d’en Jirka- Ja no portaries cap vell, portaries un jove.\nQuan en Jirka va sentir aquesta conversa es va posar a riure de tot cor, però molt baixet, pensant que el rei no el sentiria. Però el rei, que també havia entès els cavalls, es va girar. I doncs, què va passar? Doncs que va veure que en Jirka estava rient i li va preguntar:\n-De què rius?\n-De res, Altíssima Majestat! De res, de coses meves –es va excusar en Jirka.\nEl vell rei va començar a sospitar que en Jirka coneixia el seu secret, a més desconfiava dels cavalls, i va girar cua.\nUn cop al palau, el rei va ordenar a en Jirka que li servís una copa de vi.\n-Però t’hi jugues el cap! –li va dir- Moriràs tant si l’omples massa com si l’omples massa poc!\nEn Jirka va agafar la gran gerra del vi i va començar a servir-lo. Mentrestant dos ocellets van passar volant per davant de la finestra. L’un perseguia l’altre, i el que fugia duia tres cabells d’or al bec.\n-Dóna-me’ls, que són meus! –deia el del darrere.\n-No te’ls dono, que són meus! Els he recollit jo!\n-Però jo he vist com queien quan la donzella dels cabells d’or s’estava pentinant. Dóna-me’n ni que només en siguin dos.\n-No, ni un! –va fer l’altre ocellet, i anava bellugant els cabells d’or.\nVan començar a barallar-se de pressa, cadascun es va quedar amb un cabell d’or al bec, l’altre va caure a terra, i va fer un sorollet. En Jirka va girar el cap i la copa va vessar.\n-La teva vida és a les meves mans! –va exclamar el rei- Però seré clement si trobes la donzella dels cabells d’or i me la portes fins aquí perquè m’hi pugui casar.\nI què podia fer en Jirka? Si volia conservar la vida havia d’anar a buscar la donzella dels cabells d’or, encara que no sabés on la podia trobar. Va ensellar el cavall i va anar per molts i molts llocs. Va arribar a un bosc negre, i només entrar-hi va veure el foc d’unes bardisses que havien encès uns pastors. A sota hi havia un formiguer que s’anava omplint d’espurnes, i les formigues fugien amb tots els ouets blancs.\n-Ajuda’ns, Jirka, ajuda’ns! –li cridaven amb tristesa- Nosaltres ens cremem, i els nostres petits de dintre els ouets també.\nEn Jirka va baixar del cavall, va trepitjar les bardisses i va apagar el foc.\n-Quan ens necessitis, recorda’t de nosaltres que també t’ajudarem.\nVa continuar pel bosc i es va trobar amb un avet molt gran. A dalt de tot hi havia un niu de corbs, i a sota, al terra, hi havia dos pollets de corb, ben petitons, que grallaven i li van dir:\n-Els nostres pares se n’han anat volant i ens han deixat aquí. Nosaltres encara no sabem volar, i no podem buscar-nos la vianda! Ajuda’ns Jirka, ajuda’ns! Dóna’ns menjar, si no ho fas ens morirem de fam.\nEn Jirka no s’ho va pensar dues vegades, va saltar del cavall, el va matar i en va fer trossos amb l’espasa, així els pollets de corb se’l van poder menjar.\n-Quan ens necessitis –van grallar els corbs-, recorda’t de nosaltres que també t’ajudarem.\nDesprés en Jirka va continuar a peu. Va caminar pel bosc molt i molt de temps, i quan per fi en va sortir, va veure davant seu un mar gran, molt gran. A una vora llunyana hi havia dos pescadors que s’estaven barallant. En una xarxa hi havia un gran peix d’or. Tots dos l’agafaven i tots dos el volien.\n-La xarxa és meva. El peix és meu!\nI l’altre responia:\n-La teva xarxa no t’hauria servit de res si jo no t’hagués ajudat amb la meva barca.\n-Si en tornem a pescar un d’igual, te’l donaré.\n-No i no! Tu dóna’m aquest i l’altre serà teu!\n-Us ajudaré! –va dir en Jirka- Veneu-me el peix, us el pagaré molt bé, i així us podreu repartir els diners.\nI va pagar-los amb totes les monedes que el rei li havia donat per al viatge, es va quedar sense res. Els pescadors es van posar molt contents perquè amb el peix havien guanyat molts diners, i en Jirka va tornar el peix al mar, que va esquitxar-lo tot content, es va capbussar i quan encara no era gaire lluny va treure el cap fora de l’aigua i va dir:\n-Jirka, així que em necessitis, recorda’t de mi, seré el teu servent –després va desaparèixer.\n-Cap a on vas? –li van preguntar els pescadors.\n-Vaig a buscar la donzella dels cabells d’or, perquè el meu vell senyor, el rei, s’hi vol casar. Però no sé quin camí haig de prendre.\n-Ah! T’ho podem explicar molt bé –li van contestar els pescadors-. La donzella dels cabells d’or és la filla del rei del castell de cristall que hi ha en aquella illa. Cada matí, a l’alba, es pentina, el resplendor que surt dels seus cabells s’escampa per cel i mar. Com que ens has ajudat i ara tornem a ser amics, t’acompanyarem fins a l’illa. Però quan hagis de triar la donzella, hauràs d’anar molt en compte, veuràs dotze donzelles, totes filles del rei, però només una de sola té els cabells d’or.\nQuan en Jirka va arribar a l’illa, va anar al castell de cristall i va dir al rei que li donés la donzella dels cabells d’or, que el seu vell senyor, el rei, s’hi volia casar.\n-Te la donaré –va dir el rei-, però abans hauràs de passar tres proves. Durant tres dies hauràs de fer el que jo et digui, cada dia una cosa diferent. Ara pots anar a descansar fins demà.\nL’endemà al matí el rei li va dir:\n-La meva filla dels cabells d’or tenia un collaret de pedres precioses, però se li va trencar i els grans es van escampar per l’herba d’aquell prat verd. Els hauràs de recollir tots, sense que en falti ni un de sol.\nEn Jirka va anar cap al prat, era grandiós, es va agenollar sobre l’herba, que era molt alta, i es va posar a buscar. Va buscar i buscar des del matí fins al vespre, però no va veure ni un sol gra.\n“Ai, si les meves formigues fossin aquí, em podrien ajudar!”\n-Som aquí per ajudar-te! –van dir les formigues-.\nQuina sort! Havien arribat sense que s’ho esperés i en Jirka estava ben envoltat per tot un formiguer sencer.\n-Com et podem ajudar?\n-Haig de recollir tots els grans del collaret escampats per aquest prat, i no en veig ni un.\n-Espera una miqueta i els tindràs tots.\nI no van trigar gaire a apilar els grans, quan en Jirka anava a tancar l’enfilall, una formiga va arribar ranquejant, perquè se li havia esguerrat una pota amb el foc del formiguer, i va cridar:\n-Atura’t Jirka! No el tanquis, encara et falta aquest gra!\nQuan el rei va agafar el collaret va comptar-ne els grans i no en faltava ni un de sol.\n-Ho has fet molt bé –li va dir-, demà hauràs de passar una altra prova.\nL’endemà el rei va dir a en Jirka:\n-Un dia que la meva filla dels cabells d’or s’estava banyant al mar, va perdre un anell d’or, l’has de trobar i portar-me’l.\nEn Jirka va anar cap al mar i es va posar a caminar tot trist per la vora. L’aigua del mar era clara, però tan profunda que no arribava a veure’n el fons. I doncs, com podria veure l’anell?\n“Ai, si el peix d’or fos aquí, em podria ajudar!”\nDesprés d’això el mar es va tornar brillant i el peix d’or en va sortir del fons.\n-He vingut per ajudar-te! Com ho puc fer?\n-Haig de buscar l’anell d’or al mar i no en veig el fons.\n-Ara mateix acabo de trobar-me un lluç que duia un anell d’or en una aleta. Espera una mica i te’l portaré.\nI no va trigar gaire a tornar de les profunditats amb el lluç i l’anell.\nEl rei li va tornar a dir que ho havia fet molt bé, i l’endemà al matí li va posar la tercera prova:\n-Si vols que et doni la donzella dels cabells d’or com a esposa del teu vell senyor, li hauràs de portar aigua de vida i aigua de mort. Les necessitareu.\nEn Jirka no sabia ni per on començar a buscar aquelles aigües. Anava a l’aventura, per aquí..., per allà..., per on els peus el portaven. Caminant, caminat, va arribar al bosc negre.\n“Ai, si els meus corbs fossin aquí, em podrien ajudar!”\nI va sentir un aleteig... Els dos corbs:\n-Hem vingut per ajudar-te! –li van dir- Com ho podem fer?\n-Haig de portar al rei aigua de vida i aigua de mort, i no sé ni per on m’haig de posar a buscar-les.\n-Oh! Nosaltres ho sabem molt bé. Espera una mica i te’n portarem.\nI no van trigar gaire a tornar amb dues carbassetes, l’una plena d’aigua de vida, l’altra plena d’aigua de mort. En Jirka es va posar molt content perquè tot li havia anat molt bé i va anar ben de pressa cap al castell.\nA l’entrada del bosc va veure una teranyina que anava d’un avet a un altre, al centre hi havia una aranya i estava xuclant la vida d’una mosca. En Jirka va agafar la carbasseta plena d’aigua de mort, va mullar l’aranya que va caure a terra com una fruita madura. S’havia mort. Després va mullar la mosca amb aigua de vida i l’animaló va estirar una mica la teranyina, se’n va desenganxar i... au!, a volar.\n-Ja que m’has tornat la vida, et portaré sort- li va brunzir a l’orella-. Sense mi et seria molt difícil endevinar quina de les dotze és la dels cabells d’or.\nQuan el rei va veure que en Jirka també havia passat la tercera prova, li va dir que li donaria la donzella dels cabells d’or.\n-Però has de saber quina és.\nDesprés el va portar a una habitació molt gran, al mig hi havia una taula rodona i al seu voltant hi havia assegudes dotze donzelles d’una gran bellesa, totes iguals, amb el cap cobert amb un vel molt espès, blanc com la neu, que els arribava fins als peus, i no es podia veure quina tenia els cabells d’or.\n-Aquestes són les meves filles –va dir el rei-, si endevines quina té els cabells d’or, te la donaré i te l’emportaràs de seguida perquè es casi amb el teu rei; però si no ho endevines, te n’hauràs d’anar tot sol.\nEn Jirka es moria d’angoixa, no sabia per on començar. En aquell moment va sentir un brunzit:\n-Bzzz... bzzz...! Fes una volta a la taula i et diré quina té els cabells d’or.\nEra la mosca que en Jirka havia mullat amb aigua de vida.\n-Aquesta no és, aquesta tampoc, ni aquesta... Aquesta és la que té els cabells d’or!\n-Dóna-me-la! –va exclamar en Jirka- He passat totes les proves, la portaré al rei, el meu senyor.\n-Ho has endevinat! -va dir el rei.\nI la donzella es va aixecar tot seguit, es va treure el vel, i una cabellera d’or es va escampar fins al terra com un torrent impetuós. Era tan bonic de veure com quan el sol es lleva de matinada, era enlluernador.\nDesprés el rei va preparar el viatge tal com s’esqueia a la seva filla, i en Jirka la va portar al seu senyor perquè s’hi casés.\nI quan el rei vell va veure la donzella dels cabells d’or els ulls se li van il·luminar, va començar a fer grans salts d’alegria, i va ordenar que les bodes es preparessin i se celebressin immediatament.\n-Voldria fer-te penjar perquè em vas desobeir, així després se’t menjarien els corbs –li va dir a en Jirka-, però com que m’has servit tan bé, has estat tan bon criat, només et faré tallar el cap, i que t’enterrin amb tots els honors.\nDesprés de l’execució, la donzella dels cabells d’or va pregar al rei vell que li regalés el cos del servidor, i el rei no va poder negar-ho a la núvia dels cabells d’or. Llavors ella va posar bé el cap i el cos, els va mullar amb aigua de mort i les dues parts van quedar ben unides, de la ferida no en quedava ni el record. Després va mullar en Jirka amb aigua de vida i el noi es va tornar a aixecar com si hagués tornat a néixer, ferm com un cérvol, i amb la cara resplendent de joventut .\n-Oh!, he dormit molt profundament! –va dir en Jirka tot fregant-se els ulls.\n-I tan profundament! –li va contestar la donzella dels cabells d’or- i si jo no hi hagués sigut, no t’hauries despertat mai dels mais.\nQuan el rei va veure que en Jirka tornava a viure i que encara era més jove i més bell que abans, també va voler tornar-se jove. Tot seguit va ordenar que també li tallessin el cap, i que després el mullessin amb aquelles aigües. Li van tallar el cap i el van mullar tant i tant que l’aigua de vida es va acabar, però no hi havia manera que el cap i el cos se li ajuntessin, després van començar a ruixar-lo amb aigua de mort, i en aquell mateix moment el cap i el cos se li van ajuntar, però el rei va continuar mort perquè ja no tenien aigua per tornar-lo a la vida.\nI com que no hi pot haver un reialme sense un rei i no hi havia ningú tan eixerit com en Jirka, que entenia totes les bèsties, el van fer rei i la donzella dels cabells d’or en va ser la reina.\n(Registrat a l’Oficina de Propietat Intel·lectual de Barcelona)\nKarel Jaromír Erben (1811-1870) folklorista, historiador, advocat, arxiver, escriptor, poeta i traductor txec. La seva obra s'emmarca een el romanticisme, com a folklorista seguí l'exemple dels germans Grimm, destaquen els llibres Cent rondalles i llegendes dels territoris eslaus en les llengües originals (Sto prostonárodních pohádek a pověstí slovanských v nářečích původních) i Florilegi de llegendes nacionals (Kytice z povӗstí národních).\nPublicat per Cesc Fortuny i Fabré a 10:00 0 comentaris\nLa donzella dels cabells d’or, Karel Jaromir Erben...


VI Setmana de Cinema Espiritual | La religió en un xip\n← El nou catecisme per a infants “Jesús és el Senyor”\nEl lema de l’edició d’enguany és “Els qui encara esperen“.\nSembla que en el cine s’han imposat les històries que acaben malament. Es pensa que una pel·lícula que acaba bé, tot i que sigui després de superar dificultats i sacrificis, amaga la veritat de la vida. Hi ha un determinat pòsit de pessimisme que sobrevola guionistes i directors.\nEls crítics afirmen que aquestes propostes de l’esperança són simplistes, benintencionades però falses, perquè s’allunyen de la realitat. Com més desolat i cru sigui el final, més és valorarà la pel·lícula com a coherent i sincera. Només en el cine infantil es concedeixen aquestes ingenuïtats.\nNo obstant això, les històries de l’esperança segueixen captivant el públic. En temps difícils, els éssers humans han necessitat relats que parlin de la victòria de la llum i la bondat. Quan la humanitat perd aquestes narracions s’oblida de l’esperança.\nPer aquesta raó és freqüent que, aleshores, es proposin històries que recuperen la fe com a gran relat de confiança, de la promesa que prové de Déu. Sense ignorar el poder del mal i tot superant els optimismes inconscients, el projecte de l’amor que batega en el cor del món ens mostra fins a quin punt no tot està perdut i sempre hi ha una sortida.\nNo és cap casualitat que, precisament, en una època de crisi, tinguem una bona collita de pel·lícules que ens presenten personatges que, a pesar de tot, segueixen esperant contra tota esperança, com el protagonista de Slumdog Millionaire. O que capgiren les seves vides envers l’entrega i la bondat, como en Gran Torino. Fins i tot, personatges que, per la seva ingenuïtat, ens recorden que sempre són possibles les il·lusions, com en El hijo de Rambow o El valiente Despereaux. Tot i que també comptem amb avisos que ens prevenen de falses expectatives, com La ola, finalment ens queden els personatges que superen les proves i troben una confiança bàsica, fonamentada d’una manera transcendental, com en La vida secreta de la abejas.


El nombre de flamencs al Parc Natural de ses Salines és el més alt des que hi ha registres\n18 maig 2021 03:55\ndBalears | 12 octubre 2020\nEl nombre de flamencs comptabilitzats al Parc Natural de ses Salines d'Eivissa i Formentera ha superat els 1.000 exemplars, registrant les xifres més altes d'exemplars des que hi ha registres, segons ha informat la Conselleria de Medi Ambient i Territori.\nEn concret, l'equip tècnic del Parc Natural ha comptabilitzat durant setembre 1.015 exemplars en els estanys de les salines d'Eivissa. Aquest recompte s'ha convertit en el més alt des que es varen començar a registrar les poblacions d'aquest animal en l'espai natural protegit, en 1988.\nÉs en els estanys d'es Cavallet i ses Salines, principalment, on es concentren els flamencs. Des del Govern han explicat que la població a Balears representa el 2% del total dels exemplars de l'Estat i està catalogada com d'interès especial en el Catàleg Nacional d'Espècies Amenaçades i inclosa en el Llistat d'Espècies Silvestres en Règim de Protecció Especial.\nLa major concentració es troba en les zones humides del Mediterrani a la fi d'estiu, després de l'època de nidificació. A pesar que al Parc Natural de ses Salines el flamenc és un ocell molt abundant, ni en aquest espai natural ni en uns altres de Balears arriben a nidificar.\nDes de la Conselleria han assenyalat a més que els flamencs són animals filtradors. Amb el pic comprimeixen i pressionen l'aigua per a retenir el seu contingut, normalment invertebrats aquàtics i algues, la qual cosa provoca la coloració rosa del plomatge dels exemplars adults.


Aposta per un festival de música per complementar el Cirque du Soleil | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUn dels espectacles del Cirque du Soleil.\nDj., 14/11/2019 - 03:50\nAposta per un festival de música per complementar el Cirque du Soleil\nAndorra Turisme manté l’aposta per desenvolupar nous esdeveniments culturals de gran format i, concretament, un festival de música que serviria per complementar l’aposta pel Cirque du Soleil o un altre esdeveniment similar. Així es desprèn del projecte de pressupost per a l’any vinent de la societat pública, uns comptes de 17,4 milions d’euros, lleugerament inferiors als del 2019 (17,8 milions), i on la partida destinada a accions de màrqueting i promoció es redueix dels 16 milions d’aquest any a 15,4 milions.\nMalgrat la rebaixa, motivada essencialment per la disminució de la dotació destinada a patrocinis, que passa de 3,7 milions a 2,3, la partida de producte, on s’inclou el Cirque du Soleil i aquest hipotètic festival de música de gran format, augmenta lleugerament i passa dels 4,3 milions previstos per aquest any a 4,4 per al 2020. En aquesta dotació s’inclou també el Bus Turístic i l’Andorra Convention Bureau així com també l’estudi o negociació d’altres projectes que puguin servir per potenciar l’oferta esportiva i cultural del país.\nQuant als patrocinis, que disminueixen la dotació, ja que l’increment que es va preveure per aquest 2019 responia a la celebració de les finals de la Copa del Món d’esquí, s’inclouen el Freeride World Tour, l’Spartan Race, l’Andorra Ultra Trail, la Copa del Món de BTT, la Copa del Món d’esquí de muntanya i l’aportació que rep el BC MoraBanc Andorra per disputar l’ACB.\nA més, segons s’explica en la memòria que acompanya els comptes, Andorra Turisme, que prioritza aquells esdeveniments que signifiquin una aposta clara per potenciar els productes turístics del país, donarà suport també a cites com la Volta als Ports, la Purito, el Jambo Street, entre d’altres.\nD’altra banda, i després de la reducció del 7,8% d’aquest any, de cara al 2020 s’incrementarà la partida destinada a campanyes de comunicació, que serà de 5,7 milions en lloc dels 5,1 d’aquest 2019. Aquest augment és degut que es faran nous espots i es deixaran d’utilitzar els produïts el 2017 i també per la destinació de més recursos a alguns mercats, com per exemple l’italià. També es faran les dues campanyes de gran format, estiu i hivern, a la vegada que es potenciaran iniciatives segmentades en les campanyes en línia. També es preveu potenciar la comunicació dels esdeveniments esportius així com mantenir l’Andorra Shopping Festival i les accions amb les agències dels mercats espanyol i francès.\nA nivell comercial, es manté la dotació d’1,3 milions d’euros per tal de continuar amb la consolidació del treball al lloc d’origen dels mercats propers, reforçar la presència al mercat xinès a partir de potenciar les relacions amb els touroperadors que treballen en destins propers per tal que un cop a Europa facin una estada al Principat, i la pressió comercial sobre el mercat rus i anglès per pal·liar l’impacte del Brexit.\nPel que fa a les despeses de personal, s’incrementaran en un 1,08% amb relació a les pressupostades per a aquest exercici i se situaran en els 1.319.073,93 euros, el 7,57% del total del pressupost. Segons explica Andorra Turisme, que no preveu la contractació de nou personal fix, l’augment ve donat per l’increment de la partida destinada a la formació del personal per donar continuïtat al pla de formació posat en marxa el 2018.\nSant Julià aposta aquest estiu per una platja fluvial al Pral del Senzill


L'empresari Lluís Basiana presenta al Govern el projecte per fer una incineradora a Cercs - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'empresari Lluís Basiana presenta al Govern el projecte per fer una incineradora a Cercs\nLa Generalitat ha d'estudiar la proposta i decidir si autoritza una planta que té el rebuig frontal del territori\nberga 18.12.2019 | 14:02\nReunió informativa a Berga de la Plataforma Anti Incineradora de Cercs ARXIU/ALEIX CAMPRUBÍ\nReunió informativa a Berga de la Plataforma Anti Incineradora de Cercs\nEls tècnics del departament de Territori i Sostenibilitat ja tenen a les seves mans el projecte executiu per reconvertir les velles instal·lacions de la tèrmica de Cercs en una planta incineradora de residus industrials per produir energia elèctrica que promou l'empresa Em Spain Waste& Treatment de la mà de l'empresari manresà Lluís Basiana que ha anunciat una inversió de 130 milions d'euros i la creació de 160 llocs de treball.\nEs tracta d'una proposta que ha obtingut un rebuig frontal del territori amb posicionaments en contra dels plenaris de la majoria d'ajuntaments del Berguedà, dels consells comarcals del Berguedà, el Bages, Solsonès, Moianès o Osona i la Diputació de Barcelona, entre d'altres.\nQue el projecte executiu ja és a la taula de la Generalitat ho ha explicat el conseller Damià Calvet en el ple que s'ha celebrat aquest dimecres al Parlament responent una preguntat del diputat Marc Parés de Catalunya En Comú Podem. Parés ha demanat si el Govern pensava tirar endavant la petició d'una moratòria al país que impedeixi la construcció de noves plantes com la que es projecta a Cercs.\nEl conseller Damià Calvet ha respost que «la jerarquia del tractament de residus està molt clara i la marca Europa. Catalunya recull aquesta jerarquització: en primer lloc la prevenció de generació de residus, la preparació per a la reutilització, la valorització material, altres formes de valorització que inclou la energètica i , finalment i en última instància la deposició en un abocador».\nPel que fa al projecte de construir una incineradora a Cercs, el conseller Calvet ha informat que divendres passat els promotors de la proposta van entrar el projecte al departament de Territori i Sostenibilitat que és qui l'ha d'autoritzar. «Encara no hem avaluat la suficiència del projecte, si és complert». A partir d'ara haurà de seguir la tramitació prevista.\nPer la seva banda, el diputat Marc Parés, ha lamentat, en declaracions a Regió7, que el conseller Damià Calvet «no hagui tancat la porta a incinerar residus ». Parés ha assegurat que «no té cap sentit cremar residus metropolitans a Cercs. Ens hi oposem per l'impacte ambiental que tindrà al Berguedà i a tota la Catalunya central». En aquest sentit ha manifestat que «el futur de la Catalunya Central no passa per agreujar els perjudicis ambientals d'aquestes comarques amb projectes d'incineració de residus com els de Cercs o Juneda. La Catalunya Central no pot continuar sent el pati de darrere de l'àrea metropolitana de Barcelona».


Benassal celebra el Mes de l'Avellana del 12 d'octubre al 03 de novembre - Diari Millars, informació local en valencià.\nBenassal es troba ultimant els preparatius per a la celebració del Mes de l’Avellana que se celebrarà del 12 d’octubre al 03 de novembre.\nL’Ajuntament ha donat a conèixer el cartell anunciador de l’esdeveniment en el qual apareixen representades diferents classes d’este preuat fruit sec com “negreta”, “castanyera”, “gironenca”, “blanqueta” i “roseta”.\nCal assenyalar que durant estes setmanes els restaurants oferiran en els seus menús plats especials elaborats amb avellana; així com en els comerços es podran adquirir productes amb este fruit sec com a protagonista.\nPost més nousVila-real celebra el 9 d’Octubre com a seu dels actes institucionals del Consell amb una mirada històrica als orígens del poble valencià\nPost més vellsOliva festeja el 9 d’octubre amb un mercat tradicional i lectures valencianes


Game Winx Club Layla Vestir. Juga gratis en línia\nLes fades Winx Ritme Winx Winx biliviks Winx Club Winx Dress Up Winx Enchantix Winx Season 5 Barbie Dress Up Bratz dress up Action Boys Winx Winx biliviks Winx Acció Winx Club Winx Dress Up\nJoc Winx Club Layla Vestir en línia\nDescripció del joc: També es pot veure una sèrie d'animació sobre les fades Winx? Com és ella aquesta fada Layla? que està just al davant de vostè, val la pena l'espera del que la imatge m'aconsella que faci servir avui. Si ho desitja, fins i tot canviar el seu pentinat en un dels canvis proposats, o color de cabell, vostè decideix. Serà possible crear alguna cosa - alguna vestit de dues peces: top i faldilla o triar una llista d'adreces. Però això no ha de parar, perquè encara es pot trobar una gran quantitat d'accessoris per a la bellesa de les nostres fades. No tiri del vestit Layla en aquests moments.\nTambé es pot veure una sèrie d'animació sobre les fades Winx? Com és ella aquesta fada Layla? que està just al davant de vostè, val la pena l'espera del que la imatge m'aconsella que faci servir avui.\n© playgame24.com - Joc gratuït Winx Club Layla Vestir () El joc en línia flash joc MedlinePlus Winx Club Layla Vestir de forma gratuïta .. No t'oblidis de votar aquest joc Winx Club Layla Vestir i compartir aquest joc amb els teus millors amics.


Senyor/a pirotècnic/a, hem de traslladar la mascletà? - Alicanteplaza\nALICANTE. La setmana passada un vídeo corria com la pólvora a les xarxes socials alacantines: després de la retirada dels calaixos que protegeixen la font dels Cavalls, desenes de fissures recorrien la pell del centenari formigó.\nLa polèmica tampoc és nova: des del 2013 informes de l’Ajuntament i la Universitat d’Alacant alerten sobre l’estat de l’escultura, traslladada i rehabilitada el 2007 per les obres de l’estació del tramvia. En un dels punts neuràlgics de la vida a la ciutat, és la mascletà l’únic factor que afecta el deteriorament de l’escultura?\n"Durant dos anys, els nivells de vibracions durant la mascletà han excedit el nivell permés. Ni equips d’aire condicionat, ni voladures: una mascletà supera tots els valors", explica Salvador Ivorra, catedràtic d’estructures al departament d’Enginyeria Civil de la UA.\n"Per a l’estudi vam utilitzar una normativa nacional i altra europea on apareixen distints valors segons la capacitat de cada estructura i material. La dada no és directa, té un rang de freqüència que alerta sobre quan produeix danys i quan no", explica l’expert en vibracions. "En este cas, a tot l’entorn de la plaça se superen els valors admissibles per fer malbé les edificacions. No és un dany immediat però sí apareixeran fissures i en algun moment podria caure algun aplacat o llindar".\n"A més, no parlem d’una estructura d’acer sinó de formigó que té acer al seu interior. En un ambient marí com el d’Alacant, les sals han atacat les armadures i això genera corrosió. Esta corrosió provoca l’aparició d’escletxes i són fenòmens que van sumant, com el trossejament de l’escultura i la construcció del tramvia".\nUn d’estos estudis, publicats el 2016 a la revista Procedia Engineering, concloïa que les pantalles protectores instal·lades al voltant de cada cavall no són eficaces per garantir la seua conversació. Tres anys després, quines haurien de ser les passes a seguir?\n"Hem plantejat a l’Ajuntament fer un estudi per analitzar i dissenyar algun dispositiu que puga esmorteir les vibracions perquè no es transmeten a la font. Igual que hi ha dispositius per a màquines o infraestructures ferroviàries, seria un disseny específic per a les mascletaes d’Alacant", explica Salvador Ivorra.\nTraslladar les mascletaes: major potència o menor perímetre de seguretat?\n"És una plaça rodejada d’edificacions i per això l’acústica sona millor. Si la traslladaren a una altra plaça de la ciutat, hauria d’augmentar la potència perquè compensara la pèrdua acústica”, raona Manuel Ferrández de la Pirotecnia Ferrández de Redován. “A la plaça dels Estels el calibre màxim és de 50 mm i als castells del Cocó és de 550, és un espai obert però per això s’escolta més. Però com més gran és el calibre, major és el perímetre de seguretat. Això fa difícil trobar una plaça amb una gran superfície com la dels Estels".\n"L’ordenança municipal d’Alacant marca una distància de seguretat el doble que el reglament estatal. Jo estic farta de dir-ho però ningú vol agafar responsabilitats", apunta la pirotècnica Reyes Martí. "A la ciutat de València l’ordenança és més laxa però posen una gàbia gran i a Castelló es pot tirar més calibre i hi ha més distància de seguretat perquè l’espai és obert. Si traslladaren les mascletaes a la Volvo, hauríem de tirar carcasses com un baló de bàsquet perquè la gent vibrara com a la plaça dels Estels".\n"És cert que últimament les mascletaes s’han desvirtuat, sembla que siguen només un terràtremol final. No es mira la part artística, el treball als silencis. Abans començàvem amb dos trons d’avís de 70 mm i ara sinó comences donant-los canya no agrada", explica Reyes Martí. "La gent només espera el bombardeig i com tenim un temps mínim, semblen més soses. Hem de fer temps i guardar la càrrega per al final perquè és el que la gent vol".\nHi ha places alternatives per a vibrar?\n"Jo vaig tirar una nocturna al parc de Joan Pau II -a l’Hort d’Arqués, també conegut com PAU1- i és obert però té prous edificis per a fer una bona acústica", explica Manuel Ferrández. "Un trasllat ahi acompliria les mesures de seguretat i es podria augmentar el calibre de la càrrega".\n"Com a apassionat de la ciutat i alacantí, una de les coses que més m’interessa de les Fogueres és la seua condició de centralitat. Sé que molta gent ho detesta i jo he sigut veí del centre, però la mascletà ocorre en un punt central i crec que és un valor a conservar", opina l’arquitecte, urbanista i professor al departament d’Enginyeria Civil de la UA Vicente Ivorra.\n"Una de les alternatives que havia escoltat és la plaça de l’Estrella, però no hi hauria alternativa per rodejar la ciutat fins a la Gran Via. El front marítim funciona bé per als focs perquè és un espectacle de llum, però per al soroll hi hauria problemes", raona Ivorra.\n"Per això posaria damunt la taula alguna plaça entre els dos castells, l’àmbit de l’actual pla EDUSI. Què passaria si introduïm un element de centralitat en una àrea deprimida? La plaça Espanya on està el monument al Foguerer o el passeig de Campoamor crec que són dos alternatives a explorar: estan al perímetre de la zona centre i aportaria activitat econòmica i rellevància a uns barris que estan oblidats".\n"Si s’ha de fer més gran, hi hauria un canvi de preu. Nosaltres quan anem a muntar, se’n van nou o deu persones amb sous i dietes, sense comptar el disseny i el material", explica el piròtecnic Manuel Ferrández. "L’Ajuntament enguany ha augmentat el pressupost però encara ni cobrim les despeses. Per no parlar que nosaltres som artistes i fem espectacles pirotècnics, però per al govern espanyol estem a l’IVA general i no en el reduït. Mentres muntem no ens donen ni aigua. Els pirotècnics ens sentim infravalorats", denuncia Reyes Martí.\nAbans de la campanya fogueril, els hostalers preveien facturar cent milions d’euros durant els dies grans de la festa i els barets instal·lats a Alfons el Savi i el passeig de Soto són uns dels més afavorits. Amb totes les cartes damunt la taula... Senyores pirotècniques, pot començar la mascletà?\nAlicante pedirá a la Generalitat respaldo económico y logístico para los artistas de hogueras y fallas


El Parlament investigarà "activitats irregulars" de la Monarquia\nEl Parlament investigarà possibles "activitats irregulars" de la Monarquia\nIndependentistes i comuns es conjuren per indagar en "estructures de corrupció de la Família Reial"\nEls socialistes remarquen que "ultrapassa" competències i Cs exigeix a Sánchez que recorri la comissió al TC\nBarcelona - Dijous, 07/03/2019 - 18:58\nEl ple del Parlament ha aprovat aquest dijous la creació d’una comissió d’investigació sobre les possibles "activitats irregulars o delictives de persones vinculades a la Família Reial". La proposta, que ha sigut impulsada per JxCat, ERC, els comuns i la CUP, va ser impugnada pels taronges, els socialistes i els populars, però la Mesa la va tramitar per majoria fins a arribar al ple, en què ha sigut avalada per 71 vots a favor i 65 en contra, sense abstencions.\nSegons el text registrat, la comissió haurà d’indagar en les "actuacions destinades a forçar el trasllat de domicili social de bancs, grans empreses i multinacionals fora de Catalunya durant els dies posteriors al referèndum d’autodeterminació del primer d’octubre del 2017", en les "estructures de corrupció vinculades a la Família Reial espanyola" i en els "presumptes comptes irregulars de l’anterior cap d’Estat a Suïssa i altres paradisos fiscals a nom de terceres persones", arran de les declaracions de Corinna zu Sayn-Wittgenstein.\nEls comuns, encarregats de defensar el text, han remarcat que la Monarquia "no pot tenir un xec en blanc en un estat democràtic" i han apostat per posar la institució "sota el control democràtic del Parlament". El diputat Lucas Ferro ha criticat els grups parlamentaris contraris a la comissió per "convertir la Casa Reial en un secret d’estat davant d’una ciutadania que es veu desemparada davant una corrupció sistemàtica".\nEls republicans, per veu del diputat Ruben Wagensberg, han qualificat aquesta institució de "propera a l’extrema dreta", "opaca" i "masclista", i han recordat que ha sigut "doblement reprovada pel Parlament". "És una vergonya democràtica, addicta a saltar-se el seu rol constitucional", ha sentenciat el diputat des del faristol.\nPer la seva banda, el diputat de JxCat Josep Costa ha defensat que "no vol cap rei, especialment aquest", perquè "va legitimar l’onada de repressió que culmina ara amb el judici" als líders del procés. I ha subratllat que la Monarquia és "la més mal valorada, per sota de la Guàrdia Civil, que ja té mèrit". "Aquesta comissió ha de ser la guillotina que acabi amb el règim del 78", ha asseverat.\nPer la seva banda, els cupaires també han posat l’accent en què la Monarquia "està sostinguda per agents socials, polítics i econòmics del règim del 78" i han reivindicat que la Cambra catalana la "fiscalitzi", "per decència", perquè al Congrés dels Diputats no va aprovar la comissió. Així mateix, ha etzibat que Felip VI segueix els passos del seu pare, el Rei emèrit, perquè "continua sent un mediador necessari per al tràfic d’armes i els negocis amb dictadures".\nCs i el PPC, "amb el Rei"\nEls socialistes han defensat el seu posicionament en contra al·legant que aquesta iniciativa "ultrapassa l’àmbit competencial de la Generalitat de Catalunya", tot i que aposten per un "control" de la Monarquia en tant que és una figura més de l’Estat.\nCiutadans, per la seva banda, ha insistit que més enllà de superar els marges del Parlament "no és un assumpte d’interès públic" i "continua atacant l’ordenament democràtic". Els taronges han acusat els impulsors d’"intentar subvertir l’ordre constitucional i atacar el bon nom d’Espanya". Així, han exigit al president del Govern, Pedro Sánchez, que presenti un recurs d’inconstitucionalitat contra aquesta iniciativa parlamentària i que, si no ho fa, ho farà el mateix partit. "Jo, amb el Rei", han conclòs entre aplaudiments.\nEls populars també han vanagloriat la Casa Reial i han assenyalat que quan va parlar el Rei el 3-O "parlaven milions d’espanyols i catalans". Alejandro Fernández ha afirmat que és "monàrquic i espanyol" i ha sentenciat que els sobiranistes "haurien de gestionar la seva frustració i ressentiment, no contra el Rei, sinó contra ells mateixos".\nTemes: Parlament Felip VI


El MACBA estrena un cicle per mostrar les relacions entre la dansa i l'art contemporani El MACBA estrena un cicle per mostrar les relacions entre la dansa i l'art contemporani\nEl MACBA estrena un cicle per mostrar les relacions entre la dansa i l’art contemporani\nCarmelo Salazar, Cesc Gelabert i Paz Rojo ballaran al museu tres dissabtes del primer trimestre de l'any\nEls ballarins de Carmelo Salazar assagen la seva coreografia a les sales de l'exposició temporal del MACBA 'Charlotte Posenenske: Work in Progress'. Dimarts 21 de gener de 2020 (HORITZONTAL)\nEl MACBA estrena aquest 2020 un cicle dedicat a la relació entre l’art i la dansa que permetrà veure al museu coreografies de Carmelo Salazar, Paz Rojo, Jon Maya, Andrés Marín i Cesc Gelabert. El programa ‘Dansa a fi de mes’ portarà els últims dissabtes de gener, febrer i març tres propostes diferents a les sales del museu. En la primera, aquest dissabte, Carmelo Salazar dialogarà amb l’art minimalista de Charlotte Posenenske, que va introduir elements coreogràfics en les seves creacions. Al febrer Catherine Wood oferirà una conferència sobre el caràcter transicional d’aquestes obres i es presentarà la coreografia ‘Invisible Labor’, de Paz Rojo. Tancarà el cicle ‘Soliloquios’, un projecte ideat per Jon Maya, director de Kukai Dantza, amb coreografia estructurada per Cesc Gelabert, a les sales de la col·lecció permanent.\n“Gran part de les aportacions més radicals en la història de l’art del darrer segle han tingut a veure amb el cos, més enllà de les disciplines. Això és fonamental per introduir-ho dins del museu, i veure com el llenguatge de dansa ens ajuda a entendre millor el llenguatge de les arts visuals”, argumenta el responsable de Programes Públics del MACBA, Pablo Martínez.\nMartínez també apunta que les institucions culturals tendeixen a “enclaustrar algunes disciplines, relacionades amb la funció que s’ha atribuït a la institució”, mentre que els artistes “han treballat els darrers anys transgredint aquests límits, els artistes visuals treballant amb el cos i entrant en allò coreogràfic, i els de les arts escèniques, treballant amb allò visual”.\nPer bé que no és la primera vegada que la dansa entra al MACBA, aquestes són les dues premisses que expliquen perquè el museu torna a apostar ara per fer dialogar aquesta disciplina amb el món de les arts. Un diàleg que, a més, genera interès entre els visitants del museu en tant que “esdeveniments excepcionals que trenca les normes establertes (de la visita) al museu, i això és molt atractiu pel públic”, valora Martínez.\nEn el cas del minimalisme en l’art, la importància de la relació entre objecte, espai i cos va fer que es considerés com un nou gènere teatral, i artistes com Charlotte Posenenske van introduir elements coreogràfics en les seves obres. L’exposició de Posenenske serà l’escenari principal de les coreografies d’aquest cicle, si més no de dues de les tres propostes.\n‘Dansa a fi de mes’ s’obrirà l’últim dissabte de gener amb Carmelo Salazar a les sales de ‘Charlotte Posenenske: Work in Progress’. El coreògraf i ballarí canari ha explorat els límits de la dansa des de diversos experiments físics amb els quals ha desbordat el marc escènic. En aquesta ocasió, Salazar entrarà en diàleg amb l’obra de Posenenske, la seva variabilitat i la crítica social que planteja, fent una revisió de dos dels seus muntatges a petició del museu. La peça s’anomena ‘Non show work in minimal ground’.\nA més d’aquí dos dissabtes Salazar i els cinc ballarins que l’acompanyen tornarà a ballar la peça dins del festival de dansa contemporània Sâlmon a la mateixa sala, però aleshores la disposició de les peces –i per tant el resultat de la coreografia- ja serà una altra perquè es va transformant cada cert temps.\nAl febrer, la comissària de performance Catherine Wood obrirà la sessió amb una conferència sobre el caràcter transicional de l’obra de Posenenske, que ella compara amb conductors o nodes que actuen com a punts de transició d’un estat a un altre. Després de la conferència es presentarà ‘Invisible Labor’ de Paz Rojo, que des de fa més d’una dècada s’interroga sobre la potència del cos, sobre la dansa més enllà del mercat, l’anonimat i les possibilitats d’una producció cultural que no es restringeixi a la producció de valor.\nPer tancar el trimestre, el museu participa en la Quinzena Metropolitana de la Dansa amb ‘Soliloquios’, un projecte ideat per Jon Maya, director de Kukai Dantza, amb coreografia estructurada per Cesc Gelabert, amb el qual proposa una trobada entre l’espai museístic i la dansa. La proposta està interpretada per tres ballarins: els mateixos Maya i Gelabert, i Andrés Marín. Tot plegat, en aquest cas, a les sales de la col·lecció permanent del MACBA.


L'Espanyol necessita un cop d'efecte | Futfem.cat\nL'Espanyol necessita un cop d'efecte\nLes blanc-i-blaves busquen un canvi de 'xip' per derrotar el Sevilla aquest dissabte\nÉs un fet que a can 'perico' les coses no funcionen del tot bé. Ja se sap que l'Espanyol no està passant la seva millor època, però també n'ha passat de pitjors. Amb el bon arrencament de curs d'aquesta temporada, però, no guanyar des de la jornada 7 certifica que les blanc-i-blaves estan passant una mala dinàmica. Aquest dissabte (10.45 hores / Bein) les de Joan Bacardit s'enfrontaran al Sevilla en «una de les finals que esperen a l'equip aquesta segona volta», tal com explica el tècnic. És un partit crucial per tornar a donar a l'Espanyol l'oxigen i la força amb la que s'identificaven a l'inici de temporada.\nActualment les 'periques' compten amb 16 punts, ocupant l'onzena posició. Dos esglaons per sobre del Sevilla, qui ocupa la tretzena posició amb 1 punt menys. La zona mitja-baixa de la taula està molt tensa en l'actualitat. Hi ha molt poca diferència de punts entre els equips i una victòria o una derrota contra un rival directe, com és el cas, pot ser transcendental. A Sevilla les de Bacardit va imposar-se al conjunt andalús per 3 gols a 1, tot i això, la situació de llavors és diferent i cap dels dos equips és el mateix que a la primera volta. El tècnic blanc-i-blau coneix el Sevilla i posa especial alerta en «les accions a pilota aturada». «Tenen dues o tres jugadores que funcionen molt bé de cap, i és com ens van marcar un dels gols de la primera volta», explica. Bacardit també adverteix que s'ha d'anar amb compte «en les jugades de contraatac», i afirma que és un equip «que defensivament encaixa molt pocs gols. El Barça només va ser capaç de marcar dos gols, i un d'ells de penal», recorda.\n«LA CLAU DE L'ÈXIT RAU EN NOSALTRES MATEIXES»\nEn el moment en què es troba l'equip actualment, Bacardit creu que la feina està en treballar el factor psicològic, per damunt d'un plantejament adaptat del qual pugui presentar el rival. Durant la setmana, el tècnic ha «intentat convèncer les jugadores que es poden fer millor les coses», s'ha buscat «trobar on s'ha fallat tant als partits com als entrenaments per tornar a ser l'equip de principi de temporada». Aquesta feina ja es va començar a fer després del partit contra el Betis, on el cos tècnic va parlar amb les jugadores «per acabar amb aquesta mala dinàmica, no només a nivell de resultats, també de joc», buscant un canvi significatiu en els propers enfrontaments que esperen a l'equip.\nLa setmana passada no es va jugar a la Primera Divisió per l'aturada pels compromisos de la selecció espanyola, un fet que Bacardit valora molt positivament per carregar piles i deixar a banda els compromisos de la Lliga: «L'aturada ens ha anat molt bé. Hem jugat fa poc contra la selecció catalana sub-18 que ens ha ajudat a trobar la nostra essència», opina el tècnic. Però alhora sap que el més important actualment és el Sevilla: «Fins que no acabi el partit aquest dissabte no sabrem si l'equip a poc a poc pot tornar a ser el que era, o si seguirem cometent els mateixos errors que abans». De cara al duel l'Espanyol compta amb tots els efectius disponibles amb excepció de Clara i Luana, lesionades als creuats.\nEtiquetes Primera\tEspanyol\tSevilla


Les Forques Teatre presenta el conte “Georgina i la Dragona” amb la participació d’un centenar de persones – Constantí Ràdio\nLes Forques Teatre presenta el conte “Georgina i la Dragona” amb la participació d’un centenar de persones\nLa celebració de Sant Jordi es trasllada enguany dels carrers i les places a les llars. El confinament per la crisi sanitària del coronavirus afecta la celebració de la Diada. Per això, l’Ajuntament de Constantí ha preparat una programació d’activitats virtuals amb el títol “Un Sant Jordi a casa”. Entre les propostes hi trobem la de l’Associació d’Amics del Teatre “Les Forques”, que ha volgut posar el seu gra de sorra en aquest confinament i ha preparat un vídeo amb la col·laboració d’un centenar de persones per explicar el conte de “Georgina i la Dragona”, de Lucía Serrano.\nTal com ha assegurat a Constantí Ràdio el director de l’associació, Marc Cardó, “Georgina i la Dragona” és una nova versió, simpàtica i divertida, de la tradicional llegenda de Sant Jordi. Una proposta pensada per tal que els nens i nenes de Constantí passin una bona estona.\nLa història ens explica “com la terrible Dragona va terroritzar un poble sencer. Com va estar a punt de menjar-se un príncep bell i delicat per a saciar la seva gana voraç. I com la Georgina, la més valenta de totes les valentes, va solucionar aquest embolic amb audàcia, ferocitat i… humor. Molt d’humor”.\nL’estrena s’ha fet aquest dimarts al matí a través de les xarxes socials de l’associació i el vídeo està disponible a Youtube en el següent enllaç https://youtu.be/Pi9_KvCHVEk. Dijous 23 d’abril, dia d Sant Jordi, es compartirà el vídeo a les xarxes socials de l’Ajuntament de Constantí, dins de la programació de celebració de la Diada.\nLes escoles i la biblioteca municipal presenten el projecte "Contes confitats des de casa"


Blog de 5è A: de maig 2016\nEl Museu de les il·lusions\nEl dimecres dia 11 de maig vam anar al museu de les il·lusions a Barcelona.\nEn arribar al museu vam donar una volta per veure les imatges i després cada grup va decidir un quadre per analitzar. A continuació, cada grup va fer una petita exposició. En acabar totes les exposicions vam anar a fer-nos fotos tots junts.\nAl museu es poden fer fotos de temes diferents, com per exemple: Star Wars, un tren en 3D que semblava que t’atropellava, la Sagrada Família i moltes més.\nVa ser un dia de moltes il·lusions!!\nUna setmana abans dels exàmens ens vam reunir amb l’altra classe per parlar de les proves i vam veure alguns exemples.\nEl dia 25 vam començar a fer les proves, tant al matí com a la tarda. Vam acabar el dijous 28 d’abril i els exàmens eren de: català i castellà comprensió lectora, expressió oral i escrita i matemàtiques. Tot el que hi havia a les proves ja ho havíem treballat a la classe, però fet d’una altra manera.\nAl principi vam estar una mica nerviosos perquè no sabíem com serien i era el primer dia que fèiem uns exàmens, però després ens vam sentir més animats perquè vam veure que era molt fàcil.\nPublicat per Blogs de l'Escola Antonio Machado a 10 de maig Cap comentari:\nDictat en parella\nPublicat per Blogs de l'Escola Antonio Machado a 06 de maig Cap comentari:\nPer sant Jordi ens hem fet experts en el llibre “una troballa sorprenent”. Hem preparat una exposició amb un resum de la història i dibuixos de la família protagonista. Dies més tard, vam participar en el puzle del cicle mig on vam poder explicar el nostre tema. Després de la nostra exposició, vam escoltar les exposicions dels nostres companys: el cal·ligrama, el text instructiu, el catàleg de jocs i joguines, la descripció i els senyals de trànsit.\nEstem molt contents/es del resultat obtingut.


Joan Ignasi Elena va ser alcalde de Vilanova i la Geltrú entre el 2005 i el 2011 pel PSC. Després de deixar el partit va ser coordinador del Pacte Nacional pel Referèndum i des del 26 de maig és conseller d’Interior.\nDe qui va ser la idea que fos conseller d’Interior?\nDe Pere Aragonès, que m’ho va proposar. Pel moment polític en què érem, pel moment que viu la conselleria, per l’etapa que comença, vaig pensar que havia de dir que sí i intentar sostreure la conselleria del debat partidari i de la confrontació.\nEn les reunions bilaterals, ¿hi ha alguna qüestió d’especial interès?\nHi ha un tema que és molt rellevant: els mossos d’esquadra es jubilen a l’edat de jubilació, a diferència de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil. Avui tenim 400 mossos en segona activitat, però el 2030 en tindrem 6.000 o 7.000. Si això no es resol, hi haurà un gap inassumible.\nHan absolt els mossos que acompanyaven Pugidemont a Alemanya.\nEra l’única sentència justa possible.\n¿Hi ha alguna cosa més que puguin fer contra els incendis?\nEls Agents Rurals i els Bombers diuen que els incendis s’apaguen a l’hivern, i és així. Si no s’haguessin fet franges de seguretat al cap de Creus s’haurien cremat mil o dues mil hectàrees. Cal dotar els Bombers de més mitjans, plantilla i tecnologia. Però també hi ha la consciència de cadascú. El 33% d’hectàrees cremades els 10 últims anys ha sigut perquè algú ha tirat una burilla. No podem abaixar gens la guàrdia, com estem veient ara a la Conca de Barberà i l’Anoia.\n¿Pensa demanar un pressupost més gran per a emergències?\nSí, el demanarem al conseller Giró, ja li hem explicat les necessitats i el conjunt del Govern i el president en són molt conscients.\nQuina satisfacció té del grau de compliment del toc de queda?\nAlta. Ha costat molt més fer complir les normes sense confinament nocturn que amb confinament nocturn. Quan vam decidir que a les 00.30 h es tancaven les activitats i no hi havia confinament hi havia moltes més aglomeracions al carrer. Amb el toc de queda, o bé la gent l’ha complert per iniciativa pròpia o bé han acabat fent cas als agents. També és veritat que hi ha hagut mil sancions. Però som conscients que és una limitació molt extraordinària. El toc de queda té només una finalitat, que és que la pandèmia ha d’anar cap avall, que les UCI estan en una situació complicada i que això ho hem d’estabilitzar.\nFins quan estarem demanant-ho?\nVol dir tot l’agost.\nNo vull donar dates, perquè soc un dels responsables del Procicat. El vam demanar, el TSJC ens ha donat una setmana més i aquest dilluns o dimarts comunicarem si el tornem a demanar.\nEl Constitucional va tombar l’estat d’alarma. ¿Li sembla una complicació innecessària?\nEstic bastant en la posició dels vots particulars de la sentència. És obvi que era necessari. Les normes i els criteris jurídics s’han de llegir en el context en què es viuen. Alguns han segrestat la Constitució i en lloc d’un marc que faciliti la convivència l’han convertit en una etapa per impedir les aspiracions de la gent.\nEls serveis jurídics d’Interior passaran a dependre de Presidència. Fins a quin punt el cas de Marcel Vivet ha pesat en aquesta decisió?\nLa seguretat jurídica i la protecció dels Mossos estan garantides i això ho complirem, ho notaran, ho veuran i ho viuran. Nosaltres el que hem defensat és que quan hi ha lesions contra un agent s’ha de produir l’acusació i la defensa. I ha de ser proporcional. En el cas de Marcel Vivet les imatges són les que són. Cinc anys de presó, quatre anys i nou mesos que va demanar la Generalitat, era una desproporció.\nVostè no ha dit si vol foam o no.\nAixò és objecte de la comissió d’ordre públic. No puc dir la meva posició abans que comenci. El que volem és assolir un consens sobre el model d’ordre públic i el model policial per als pròxims deu anys. Hi ha consens a parlar del tema. Als Mossos el que els molesta és la confrontació de partits, que se’ls utilitzi políticament, però l’anàlisi sobre el model i com adaptar-nos a la societat ho han fet sempre.\n¿És possible arribar a un consens sobre la Brimo?\nÉs possible debatre sobre un model d’ordre públic. L’antropòleg Lluís Duch deia sovint que els grans pensaments naixien dels marges, d’aquells moviments alternatius que no formen part de la centralitat política. Jo demano a tots als diputats que anem a aquesta comissió i analitzem les coses sense apriorismes, prescindint de qui fa la proposta, i analitzant-la. I que assumim i assolim un consens en un any.\nQuè passa amb la marihuana?\nÉs una preocupació immensa, perquè el que eren abans xarxes organitzades per cometre delictes en altres àmbits s’han concentrat en aquesta activitat. És sagnant, és molt preocupant i hi estem intervenint no només des de les diferents regions, sinó també des de la informació i la intel·ligència.\nPer què som un paradís per a les plantacions de marihuana?\nLes xarxes se situen en països determinats en moments determinats i aquí s’han concentrat molt. Estem fent molta pressió, molta informació, molta investigació i molta tecnologia. I la veritat és que els decomissos que s’estan fent són notables.\nSi legalitzessin la marihuana li solucionaven el problema.\nCrec que són debats diferents i no és el moment d’obrir aquest debat per part meva, soc el titular d’Interior.\nA l’anterior legislatura es va crear l’Àrea de Seguretat Institucional (ASI) per protegir el president. Què passarà amb aquesta unitat?\nHo decidirem les properes setmanes. L’objectiu és que hi hagi igualtat de criteris d’accés i acabarem d’analitzar si és necessari que hi hagi per a determinades figures institucionals una àrea específica dins del cos d’escortes.\nincendis Joan Ignasi Elena


CRITICART: LUCÍA VICTÓRIA BACARDÍ: UNA MILLOR OPCIÓ!!!!\nAra que tant hem arribat a parlar sobre l’escultura homenatge a Facund Bacardí i Masó a Sitges, qüestionada obra de l’artista Lorenzo Quiin, avui vull donar a conèixer la figura d’una altra escultora, que possiblement hauria estat més adient a l’hora de triar l’artista encarregat de realitzar aquesta obra homenatge. En un primer article vaig proposar algun artista relacionat amb Sitges, però desprès de “descobrir” aquesta escultora, rectifico, i crec que per parentesc, categoria i tipologia artística, la millor opció hauria estat col•locar als jardins del passeig de Sitges una obra de Lucia Bacardi Cape.\nLes recuperades relacions entre la part sitgetana i la part americana de la família Bacardí, m’han portat fins a la figura d’una interessant artista, autora de bellíssimes escultures que tenen molt més a veure amb la tradició artística de Sitges que no pas l’obra de Quiin. Tot i que segurament ella mai va estat a Sitges, això amb el temps ja ho intentarem verificar, per la seva sang corria sang sitgetana de primera generació, és a dir, que aquesta força i serenitat típica de l’art mediterrani, patent en moltes de les seves escultures, és una característica innata de l’autora\nFilla d’Emilio Bacardí i Moreau (Santiago de Cuba, 1844- Cuabita, 1922) i de la segona espoda d’aquest, Elvira Cape, és a dir, neta de Facund Bacardí i Masó (Sitges 1813, Santiago de Cuba, 1886), Lucía Victòria, coneguda per tots com Mimí, va néixer a Santiago de Cuba l’any 1893.\nEmilio Bacardí, primer alcalde republicà de Santiago de Cuba, i reconegut autor de textos literaris, fou conscient de la necessitat de rebre una bona formació i una completa educació, i per aquest motiu va decidir enviar a les seves filles Lucía i Adelaida al col•legi de Rajayoga a Sant Diego, Califòrnia, una elecció molt agosarada en aquells primers anys del segle XX, que també seguiren altres republicans cubans dels moment.\nUn cop superada l’educació secundària, Lucía va tornar a Santiago de Cuba on va iniciar els seus estudis artístics, posant èmfasi a les tècniques escultòriques. Els seus primers cursos de modelat els inicià l’any 1905 sota la direcció Luís Des Angles, reconegut pintor costumbrista, tot i que anteriorment ja havia iniciat estudis de dibuix amb els professors José Joaquín y Félix Tejada.\nDavant de la seva qualitat artística i les possibilitats econòmiques de la seva família, l’any 1910 la jove es va instal•lar a París fins l’any 1914, on ingressà a l’Acadèmia Julián, on tingué com a mestres a artistes de gran renom com Landowsky, Laparra o Bouchard.\nUn cop finalitzada aquesta etapa formativa, l’escultora va tornar a la seva ciutat natal durant uns anys, on instal•là els seu taller a la residència paterna al camp, la coneguda Villa Elvira, als jardins de la qual s’hi apreciaven belles obres com “La Faunesca”, “Pascal”, o “l’Esperit de la Font”. Pel que fa a la seu llançament pública l’Havana, Lucía Bacardí, va presentar les seves obres als Los Salones Anuales de la Asociación de Pintores y Escultores i a La Academia Nacional de Artes y Letras. L’any 1915 en el concurs de l’Acadèmia, Lucía va guanyar el primer premi d’escultura amb les obres “Hatuey” i “Els tres caps del calvari”. Un any més tard guanyaria el segon premi amb l’obra “Francisca”.\nL’any 1916 marxà cap a Nova York per seguir la seva formació, on tingué com a mestres a Robert Aitken i Solon Borglum, aquest darrer germà del reconegut escultor Gotzum, i el que va saber apreciar les capacitats de la jove artista.\nL’any 1918 tornà a Santiago on va fixar la residència i on va realitzar una prolífera obra. Es va casar amb el Doctor Pedro Grau i Triana, metge cirurgià, d’ascendència catalana i canària, i autor d’un llibre molt conegut a Cuba, “San Salvador. La isla perdida” (1987) i “El túnel que atraviesa la Habana”. . La parella van tenir una única filla, Manon.\nDeclarada admiradora de l’obra de August Rodin, en les seves obres s’hi pot veure clarament la influència que les escultures de l’escultor francès va tenir sobre les figures de Lucía. Treballar amb cossos nus, buscar el joc de textures, la força de treure una figura d’un tros de pedra.... van ser, al igual que ho havien estar per a Miquel Àngel i Rodin, les principals preocupacions artístiques de l’escultora.\nL’any 1930 una obra seva va guanyar la medalla d’or de Belles Arts de l’Exposició Ibero-Americana que es va celebrar a Sevilla.\nMimín, seguint el camí del seu pare, va defensar per sobre de tot la independència de Cuba, i nomès va abandonar la seva estimada illa per anar a l’exili als EEUU. Lucía Victória Bacardí va morir a Miami, Florida, l’any 1988 als 95 anys.\nDavant d'aquest currículum no em podeu negar que una obra de Lucía Victória Bacardí a Sitges seria un gran acert.... potser el temps posa tot al seu lloc....\nInformació extreta del llibre: "Lucía Bacardí. Escultora Cubana", Ed. Beramar, Madrid, 1992.\na d’octubre 12, 2009\nEtiquetes de comentaris: Barcardí, Sitges\nEvidentment, jo que no n'havia sentit a parlar mai d'aquesta artista, m'he quedat, sinó convençut, si molt més engrescat amb la teva proposta que no pas amb la de caràcter més aviat mediàtic que ens han engaltat.\nDe fet, quan una cosa m'agrada molt acostumo a ser força impulsiu i que quan he llegit aquesta entrada m'he enamorat automàticament de la idea i de la obra d'aquesta senyora. Però per una altra banda també tinc una part del cervell molt més racional --t'ho juro, existeix!-- que, precisament pel mateix respecte que em mereix la teva proposta, em frenaria i em faria esperar si hi ha algú que fes alguna proposta encara més assenyada i adequada. Ja et dic que davant l'argumentació que presentes, i una obra amb tota una sèrie de sentits i connexions que ja s'argumenten per si sols, a aquella part arrauxada que tinc n'hi hauria prou i de sobres.\nA mi, d'entrada, reconec que el senyor Lorenzo Quin és un paio que em cau força bé. També considero que hi ha escultors força més patates que ells, tot i que tampoc crec que la seva obra sigui com per tirar coets. Sincerament, mirant-me les des del punt de vista estrictament tècnic, trobo que les mans aquelles, per exemple, malgrat una certa espectacularitat, estan força mal fotudes. I no entro en la valoració del "conjunt" de la composició, que ja entra més dins el que en diríem valoració subjectiva. De fet, el monument en qüestió, tal com és ara, jo només l'hauria acceptat si fos la obra d'un boig local, algú de qui només veure el que fa, per molt que ens repugnés la seva obra, no poguéssim evitar de dir: "ostres, mira que és animal en Pepet! quin últim "bodrio" que ens ha regalat!". Pero seria el nostre "Pepet", i el nostre "bodio". Potser sí que ara sortirà algú més informat que jo que em dirà que la connexió que el senyor Lorenzo Quin té amb la nostra vila és immemorial. I potser serà cert, perquè, pobret, també en té tot el dret. Però jo trobo --ja dic, així, d'entrada, sense coneixer-ne d'altres-- la teva proposta anys llum més encertada i congruent.\nD'oportunitats perdudes el món n'és ple i la nostra vila, en aquest sentit, "és molt món".\n6 de novembre de 2009 a les 5:12


La Generalitat actualitza el “Mou-te” per adaptar-lo a tot tipus de dispositius mòbils | Nexus Geographics\nMou te generalitat es renova\nLa Generalitat actualitza el “Mou-te” per adaptar-lo a tot tipus de dispositius mòbils\nMou-te estrena la seva versió més multimodal, 100% adaptada per dispositius mòbils (responsive), més intuïtiva, més facilitat d’ús i rapidesa en trobar les rutes de transport. Com a novetat destacada, el servei ara permet calcular trajectes sencers en bicicleta i calcular trajectes que combinen transport públic amb vehicle privat (dues funcionalitats clau per trajectes on només amb transport públic es trigaria massa temps).\nAquestes novetats se sumen als serveis que ja ofereix el Mou-te: indicacions de rutes amb diferents mitjans de transport, en funció dels criteris introduïts en la cerca, considerant tant el transport públic urbà com l’ interurbà, i els trams a realitzar a peu. Indica el camí per arribar al punt més proper del transport públic, i també els intercanvis que s’ han de fer entre diferents mitjans de transport. Mostra també informació actualitzada dels horaris, les línies de transport, les incidències o les afectacions al servei.\nMou-te és el planificador de viatges amb transport públic de Catalunya. Integra tota l’oferta de transport públic del territori català, amb dades de 179 operadores, 1.229 línies i 15.000 parades. Està desenvolupat i gestionat pel Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya, amb la col·laboració de Nexus Geographics.\nAccedeix al servei fent clic aquí, o prova el servei en versió mòbil a continuació:


El PSC contra En Comú Podem per barrejar Drets Humans amb política | Diari La República Checa\nEl PSC contra En Comú Podem per barrejar Drets Humans amb política\nSandra Ramos, portaveu del PSC a l’AJuntament\nSandra Ramos, la portaveu del grup municipal del PSC a Tarragona, ha carregat contra els regidors d’En Comú Podem perquè, amb el seu vot, van permetre que la pancarta dels presos polítics continuï penjada a la façana del palau municipal.\nRamos, visiblement crispada, va denunciar que la regidora Carla Aguilar hagués canviat el seu vot a última hora. Ha posat en relleu una declaració de la portaveu podemita al juny, la qual contradiu la posició assumida el passat plenari.\nComença a ser insultant que no defensar un posicionament polític sigui interpretat com no defensar els drets humans\nSandra Ramos ha assegurat, en roda de premsa, que els socialistes van presentar la moció de la pancarta després d’haver consensuat el text amb el PP, Ciutadans i fins i tot “alguna gent dels comuns”. Irritada amb la deriva i les actituds incongruents d’En Comú Podem, la regidora del PSC ha dit que comença a estar cansada que es canviï el seu posicionament segons els interessos partidaris, tot i que s’intenta vestir amb la defensa dels drets humans. “Comença a ser insultant que no defensar un posicionament polític sigui interpretat com no defensar els drets humans”, ha etzibat. Sandra Ramos ha exigit als comuns que “deixin de prendre’ns el pèl” i que ja n’hi ha prou de tirar pilotes fora.\nLa portaveu socialista ha insistit en la necessitat de la neutralitat política i evitar que la façana de l’ajuntament esdevingui un tauler d’anuncis, on tothom pot penjar tota mena de pancartes. “Estem cansats de la divisió que provoca les banderes i les pancartes”, ja dit Ramos insistint en la necessitat que Pau Ricomà actuï com l’alcalde de tots, fins i tot d’aquells que no el van votar.\nEstem cansats de la divisió que provoca les banderes i les pancartes\nSandra Ramos ha aprofitat per ‘defensar’ el regidor Berni Álvarez pel fet de no haver estat present en una votació transcendental per a Tarragona (el dia què es va decidir penjar la pancarta). Ha criticat que Pau Ricomà hagués fet servir el seu vot de qualitat per tirar endavant un posicionament polític, la qual cosa no s’ha vist mai en 12 anys de ballesterisme.\nD’altra banda, i referint-se a la situació de l’amfiteatre, Sandra Ramos ha carregat contra la ‘irresponsabilitat’ del regidor de Patrimoni, el podemita Hermán Pinedo. Diu que ell no va actuar responsablement, ja que coneixia l’informe del mes de juny i no va prendre cap mesura urgent fins que un mitjà de comunicació va tornar públic l’escàndol.\nLamenta que Pinedo hagi fet cas omís d’un informe, al·legant que no havia tingut temps per llegir-se les 200 pàgines. Ramos ha reconegut que l’actual govern no és el responsable de tots els mals que pateixen el Patrimoni de Tarragona, però recorda que s’hauria d’haver pres mesures quan es va tenir coneixement de les recomanacions de l’informe. En aquest àmbit, Ramos ha tret pit al dir que el PSC va dedicar molta inversió al patrimoni.\nLa política sol·licita al govern de Ricomà que deixi de badar, ja que han passat els 100 dies de glòria. Ara cal prendre decisions i amb responsabilitat, tenint en compte que Tarragona és la capital de província.\nprevious‘Gastromòbil’, nou programa de la cuina de Cambrils\nnextSexe gratis a Tarragona


Arrenquen les obres a la Devesa del Pla de Ripoll després de més de tres anys de tràmits | NacióRipollès\nArrenquen les obres a la Devesa del Pla de Ripoll després de més de tres anys de tràmits\nEl projecte suposarà una inversió de 3,9 milions\nper Redacció, 21 de novembre de 2014 a les 07:53 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 21 de novembre de 2014 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nObres a la Preparación Textil de Ripoll Foto: Agustí Vilà\nLes obres a la Preparación Textil de Ripoll ja han començat. Després de dies de treballs previs, aquest dijous van arrencar oficialment, segons va anunciar l'arquitecte Agustí Vilà, responsable del projecte. Es tracta d'un projecte que suposarà una inversió privada de 3,9 milions d'euros i que suposarà l'arribada de Mercadona a la vila.\nLa tramitació del projecte no ha estat fàcil i, tal i com va assenyalar ahir el regidor Xavier Cima a través de les xarxes socials, han suposat més de tres anys de gestions administratives. Ara, s'espera que la urbanització completa del sector suposi quasi un any d'obres. El nou pla urbanístic preveu que s'hi puguin construir 189 habitatges –lluny del 420 que va planificar el Govern en el marc d'una àrea residencial estratègica (ARE). Tanmateix, sembla evident que no es construiran a mig termini.\nLa imatge publicada a les xarxes socials per l'arquitecte del projecte mostra l'espai central de l'antiga Preparación Textil, entre la nau central i els magatzems. Es convertirà en una avinguda de vianants de 22 metres d'amplada que connectarà el passeig Ragull amb la zona esportiva.\nEl futur de la Devesa del Pla de Ripoll, Municipis, Devesa del Pla, Preparación Textil, urbanisme, Ajuntament de Ripoll\nmercadona/xinos vs petit comerç\nPer Anònim el 26 de novembre de 2014 a les 13:10\nPerquè tana fòbia al mercadona, i no a les grans superfícies xineses? Crec que han fet mol més mal al petit comerç. Al cap i a la fi, qui comprar menjar al petit comerç, està acostumat a una qualitat que no trobarà al mercadona, i per tant, continuarà anant a la botiga de sempre, qui perdrà clients seran la resta de supermercats... Amb els xinesos en canvi, han perdut clients, ferreteries, botigues de roba, cuina, jardineria, material escolar, merceria, en fi... que tothom menys el sector de l'alimentació.\nPer el de reindustrialitzacio\nPer Anònim el 24 de novembre de 2014 a les 01:22\nFelicitats. El comentari es senzillament genial i carregat de rao. Crec que descriu amb exactitut el problema i fa un clar esboç de com es pot afrontar.\nPer Anònim el 23 de novembre de 2014 a les 20:27\nEl Ripollès hi ha empreses productives i molt competitives.El gran problema, a veure si comença a quedar una miqueta més clar és que aquestes empreses no poden desenvolupar el seu creixement a la comarca perquè la feina només la fan empresses grosses privades,fundacions,asociacions... Aquest és el gran problema i no un mercadona. El problema es que les condicions no són iguals per segons si es empresa o no aquí la desigualtat de condicions. Crec i o vull creure que els supermercats tots estan en igualtat. Esperant un futur més just.\nPer Anònim el 22 de novembre de 2014 a les 22:02\nSi pensem en l'interes i les necessitats socials i economiques del nostre territori, i en general de la majoria de paisos desenvolupats, esta ben clar que necessitem la creacio de nous llocs de treball; aquests llocs de treball han d' esser creats preferentment per empreses "productives", es a dir per empreses industrials que fabriquin " quelcom " amb el maxim de valor afegit i que es pugui vendre. Cal una urgent reindustrialitzacio i relocalitzacio d'empreses. Seria ideal doncs que en l'espai ocupat antigament per " La Preparación Textil S.A." s'hi instal·lessin una o varies empreses que generessin els llocs de treball industrials que es van perdre en tancar l'esmentada empresa textil. Es evident que no podem viure nomes de serveis, disseny, investigacio etc, tot aixo esta molt be pero hi ha una part de la poblacio laboral que per la seva formacio i preparacio necesita feina industrial manufacturera ( naturalment amb les ajudes i innovacions tecnologiques corresponents ). Per tant en la meva opinio es una mala noticia que a on abans hi havia una industria ara s'hi obri un supermerecat i s'hi vulguin fer pisos.\nPer Anònimw el 22 de novembre de 2014 a les 11:07\nMercadona y pisos, nooooooooooooo\nPer Anònim el 22 de novembre de 2014 a les 11:05\nEl poble acabara mort\nPer Anònim el 21 de novembre de 2014 a les 17:47\nEsperem.... Que alguns d'aquests 3'9 milions vagin a parar a petites empreses.


Anàlisi Socioeconòmica de Vilamajor: de juliol 2010\nPoblació i ocupació a Vilamajor: els efectes de la crisi\nEn els darrers anys, l'evolució de la població empadronada y del mercat de treball dels municipis de Vilamajor ha sofert evolucions molt desiguals, que han coincidit en el desgavell d'aquestes variables provocat per la crisi.\nEn el present article es presenten les conclusions comparatives, molt interessants (*).\nEvolució interanual promig de la població, els llocs de treball i l'atur a Sant Pere de Vilamajor. 2006-2010\nA Sant Pere de Vilamajor, al setembre de 2008, quan es portava ja un any d'increments poblacionals rècord, arribant-se a 173 persones de promig anual, comença la desacceleració de fixació de residents provocada per la crisi, que a finals de 2009 es va reduir fins arribar a un increment mig anual de poc més de 100 persones.\nEntrats en el 2010, la fixació de residents es torna tímidament a accelerar, arribant a l'abril (darrera dada disponible) a unes 110 persones d'increment mig anual.\nPel que fa als llocs de treball fixats al municipi, Sant Pere aprofita molt bé l'expansió dels anys de bonança, agafant una impressionant empenta que es trunca a la meitat del 2008, quan l'increment mig anual de llocs de treball superava els 100 nous llocs.\nA partir d'aquell moment, i fins mitjans de l'any passat, el creixement de llocs de treball rep una molt forta desacceleració, arribant fins i tot a taxes negatives en el segon trimestre de 2009. Afortunadament, ara fa un any es torna a recuperar tímidament la creació de llocs de treball, amb símptomes de debilitat, però positius per sobre d'un increment mig anual de 10 nous llocs de treball.\nTot i que la desacceleració des dels 100 fins als 10 llocs de treball promig creats a l'any pot semblar molt intensa, la realitat és que la crisi agafa Sant Pere de Vilamajor en l'etapa de més intensa creació de llocs de treball de la seva història. És per aixó que la diferència és tant abultada.\nEn consonància, l'atur de residents comença a crèixer a mitjans de 2008, de forma accelerada fins arribar a un promig anual de 100 persones a finals de 2009. En consonància amb la resta de dades, però, al llarg de 2010 l'atur presenta una tendència a la reducció i actualment és de 60 persones d'increment anual promig.\nEn suma, des de desembre de 2006, a Sant Pere de Vilamajor:\n- La població ha crescut de 427 persones (abril), un 11,4%.\n- Els llocs de treball han augmentat de 160 (març), un 13,9%.\n- El nombre de persones aturades, ha crescut de 150 (juny), un 109,5%.\nLa tendència actual al municipi és la següent:\n- Pobació resident: 109 persones d'increment anual promig (abril).\n- Llocs de treball: 14 llocs de treball més d'increment anual promig (març).\n- Atur: 62 aturats d'increment anual promig (juny).\nEvolució interanual promig de la població, els llocs de treball i l'atur a Sant Antoni de Vilamajor. 2006-2010\nA Sant Antoni de Vilamajor, la situació de partida i els efectes de la crisi han estat prou diferents.\nDes de desembre de 2007 l'increment poblacional presentava un cert esgotament, quan es va arribar al màxim històric de 250 persones de creixement anual promig. Coincidint amb l'inici de la crisi la desacceleració s'accentúa, arribant dos anys més tard, a finals de 2009 a un creixement pràcticamet vegetatiu, de només 60 nous habitants de promig anual, sent inferior al de Sant Pere.\nPerò, a l'igual que a Sant Pere, la població torna a accelerar-se al llarg de 2010 i actualment (abril) ja remunta fins les 71 persones d'increment mig anual.\nPel que fa als llocs de treball localitzats a Sant Antoni de Vilamajor, en primer lloc val a dir que Sant Pere ja el superava abans de la crisi. de manera que al juliol de 2008 no s'havia creat ni un sol lloc de treball absolut a Sant Antoni en els darrers 12 mesos, mentre que a Sant Pere s'arribava al màxim anual amb més de 100 llocs nous. És a dir, la crisi comença a Sant Antoni amb una situació de nul.la creació d'ocupació, mentre que a Sant Pere s'inicia precisament en l'etapa de més forta expansió de la creació d'ocupació.\nA Sant Antoni la crisi ha coincidit amb una intensa desaccelaració del creixement de llocs de treball, partint d'una situació zéro al juliol de 2008, i un any més tard arribava a un promig anual de destrucció de llocs de treball de 64.\nA partir de mitjans de 2009, tot i sent encara negativa, la destrucció de llocs de treball es ralentitza, fins arribar a la situació actual (març) amb una destrucció anual promig de 30 llocs de treball.\nL'atur a Sant Antoni de Vilamajor, induït per la crisi i per la pròpia destrucció de llocs de treball, s'accelera intensament a partir del tercer trimestre de 2008, quan l'increment anual promig era de només 20 persones més aturades, fins arribar a desembre de 2009 al màxim històric de 124 aturats més en promig anual. L'atur creix més també en termes relatius. Com a Sant Pere, al llarg de 2010 l'increment de l'atur es ralenteix, i acualment (juny) arriba a 100 nous aturats de promig anual.\nEn suma, des de desembre de 2006, a Sant Antoni de Vilamajor:\n- La població ha crescut de 518 persones (abril), un 10,2%.\n- Els llocs de treball s'han reduit de 94 (març), un -7,4%.\n- El nombre de persones aturades, ha crescut de 228 (juny), un 161,7%.\n- Pobació resident: 71 persones d'increment anual promig (abril).\n- Llocs de treball: 33 llocs de treball menys d'increment anual promig (març).\n- Atur: 97 aturats d'increment anual promig (juny).\nPer tal de facilitar la comparació entre municipis, a continuació es presenten les gràfiques comparatives:\nEvolució interanual promig de la població empadronada als municipis de Vilamajor. 2006-abril 2010\nEvolució interanual promig dels llocs de treball localitzats als municipis de Vilamajor. 2006-març 2010\nEvolució interanual promig de la població en atur als municipis de Vilamajor. 2006-juny 2010\nEn resum, la situació diferencial resulta més positiva a Sant Pere:\n- Increment anual promig de la població de 109 persones contra 71 a Sant Antoni,\n- Increment anual promig dels llocs de treball de 14 contra una reducció anual promig de 33 llocs a Sant Antoni,\n- Increment anual promig de l'atur de 62 persones contra 97 a Sant Antoni.\nEn tots dos municipis, la crisi es reflecteix clarament, aprecient-se tres períodes:\n- A partir de juny de 2008 l'increment de la població es desaccelera, coincidint amb l'increment de l'atur i la desacceleració del creixement de llocs de treball (que entra en negatiu a Sant Antoni).\n- Al desembre de 2009 totes les variables presenten una inflexió positiva, recuperant tímidamet el creixement tant la població com els llocs de treball, i retrocedint el creixement de l'atur.\n- En el què portem de 2010, totes les variables presenten, en els dos municipis, tendències positives, encara febles, però. (A Sant Pere no obtsant la recuperació de llocs de treball encara no està prou clara).\nLa tendència actual, però, es favorable en totes les variables analitzades en ambdós municipis, per bé que s'aprecia un cert esgotament en la recuperació del creixement de llocs de treball a Sant Pere de Vilamajor.\nL'impacte de la crisi, apart d'irregular, va sorprendre en una situació diferent els dos municipis:\n- A Sant Antoni, amb una situació ja madura, d'evolució simplemenent tendencial i amb poca empenta en la creació de locs de treball: per aixó ha acusat més la crisi, però amb una recuperació potser més sólida que Sant Pere, encara que de menor intensitat. La crisi va agafar Sant Antoni en una etapa de franca decadència, sobre tot en la creació de llocs de treball.\n- A Sant Pere, la cris va sorprendre en una etapa de forta expansió, que ha reduït l'impacte sobre les variables analitzades, retardant-lo i situant el municipi, ara que la crisi ja comença a remitir, en una situació relativament millor però acusant molt la intensitat de la crisi, és a dir, amb una certa extenuació de sortida. La crisi va agafar Sant Pere en el moment de creixement més important del present segle.\nSens dubte, a Sant Pere la crisi ha estat molt més inoportuna, doncs ha malograt l'etapa d'expansió més important de la darrera dècada, sobreposada a la pròpia inèrcia de la bonança general, situació que no ha passat a Sant Antoni, doncs la forta expanió ja estava feta abans i només estava aprofitant l'etapa de bonança prèvia a la crisi.\nCal dir que Sant Pere hauria d'aprofitar la sortida de la crisi per recuperar la molt bona situació preexistent abans de la crisi, però no s'està fent res amb aquest objectiu, i el retard en l'aprovació definitiva del POUM és un dels principals obstacles: arribarà tard i seran només plànols de difícil execució a curt termini.\nA Sant Antoni, la situació general de crisi amaga un model que ja estava esgotat abans d'aquesta i només ha sobreviscut en els darrers anys de l'aprofitament dels defectes estructurals de Sant Pere de Vilamajor quant a la passivitat de revitalització residencial i del comerç del nucli principal del municipi veí, i a l'hora aprofitant-se del propi increment poblacional dels barris perifèrics de Sant Pere de Vilamajor en l'época d'expansió.\nFaran falta ben be però de dos a tres anys per a què les variables es recuperin als nivells preexistents d'abans de la crisi, fent que al 2012 recuperem les dades de 2008: 5 anys perduts a Vilamajor.\n(*) Les dades de població corresponen a estimacions interpadronals amb dades mensuals del cens electoral. Les dades d'atur corresponen a atur registrat a les oficines del SOC. Els llocs de treball es refereixen a afiliats als diferents règims de la Seguretat Social censats en el municipi (amb independdèncis de que siguin o no persones residents del mateix municipi) aquestes dades són trimestrals i s'han fet extrapolacions mensuals.\nLes darreres dades disponibles són, respectivament abril 2010, juny 2010 i març 2010.\nLes dades de les gràfiques són nombre de persones, i presenten l'evolució interanual mitjana de les magnituds dels 12 mesos anteriors al de la dada, sent per tant l'estimador estadístic de tendència anual en cada mes.\nPoblació i ocupació a Vilamajor: els efectes de la...


Rodalies o l'insult del PSOE a Catalunya · Tribuna.cat\nDimarts, 14 de de juny del 2011 | 16:50\nRodalies, PSOE, Catalunya, Infraestructures, ADIF, Víctor Morlán\nVíctor Morlán, secretari d'Estat d'Infraestructures\nBarcelona · El secretari d'Estat d'Infraestructures, Víctor Morlán, pretenia ridiculitzar fa uns dies el govern català avisant-lo que "és inviable" que la Generalitat canviï l'operador de Rodalies, que actualment és Renfe, després d'una reunió entre la Generalitat i Foment, ja que, segons Madrid, caldria modificar una llei espanyola, que evidentment, el PSOE no està disposat a tolerar. És a dir, que el PSOE confirma que va entabanar el PSC i el tripartit, que es va apuntar el traspàs de Rodalies in extremis, com a trofeu abans de les eleccions al Parlament.\nAra resulta que el traspàs no servia absolutament per a res que no fos fixar els horaris de pas i posar l'enganxina de Rodalies de Catalunya de color taronja als trens i al mapa de transports. Però ni les estacions, ni les vies, ni la catenària, ni el personal no estaven inclosos en aquest traspàs fantasma. Fet i fet, el traspàs consistia a gestionar els horaris d'un servei amputat per la manca històrica d'inversions en les infraestrucutres que gestiona l'ADIF, l'empresa pública del ministeri de Foment. Però qui opera el servei és també l'empleat de Foment, Renfe. I tot plegat quan l'estiu del 2010, el ministeri assegurava que l'ADIF havia invertit més diners a Catalunya que a cap altre punt de l'Estat...\nL'executiu català comptava a millorar el traspàs emprant la força de CiU a Madrid com a possible crossa per a un govern espanyol. El mateix que amb el concert econòmic, dit pacte fiscal català en llenguatge convergent. Però la Generalitat no comptava amb l'agressivitat espanyolista del PSOE en les seves darreres cuades. El conseller Lluís Recoder ho té ara més difícil, per no dir impossible, de pensar si Catalunya pot tenir un altre operador ferroviari que li ofereixi més qualitat.\nEl govern té un marge de sis mesos per intentar, si és que ho vol, desfer-se de Renfe. Però superant abans la deslleialtat de l'executiu espanyol, que després de fer un traspàs enverinat als seus companys del PSC, no es molesten ni a posar-se la màscara per dissimular el brot de nacionalisme espanyol ranci que han desenvolupat per treure pit davant del PP.


Adjudicat l’assessorament per fer la consulta sobre la prolongació de la C32 a Blanes - Ràdio Palafolls\nInici » Adjudicat l’assessorament per fer la consulta sobre la prolongació de la C32 a Blanes\nMarc Ferri , febrer 9, 2016\t / 645 0\nL’ajuntament de la ciutat ha adjudicat per un 5.700 euros els treballs de suport i d’assessorament del procés participatiu respecte la prolongació de l’autopista C-32 a l’empresa The Whatsons, de Vilafranca de Penedès. La decisió va ser aprovada la passada setmana per la Junta de Govern Local i serà l’Ajuntament blanenc qui es farà càrrec de l’organització i finançament d’aquesta consulta popular.\nUn total de set empreses van presentar les seves respectives propostes, i l’empresa del Penedès va ser escollida per les millores presentades tant en la metodologia proposada com en els aspectes tècnics per dur a terme el procés participatiu.\nJa s’ha fet la primera trobada entre els representants de l’empresa adjudicatària i els membres de la Comissió de Seguiment. Aquest grup de treball encapçalat per l’alcalde de Blanes, Miquel Lupiáñez, està format per les forces polítiques amb representació municipal, membres de la Plataforma Aturem la C-32 i tècnics de l’Ajuntament de Blanes. Durant la trobada, es van tractar diversos aspectes relacionats amb la metodologia que s’utilitzarà, així com de la temporalització de la consulta. D’entrada, la durada aproximada que es va plantejar perquè es pugui dur a terme el procés participatiu, que culminarà amb la jornada de consulta, és de 80 dies en total, tot i que ja es va concretar que aquest termini es podria allargar per qualsevol circumstància que aconselli ampliar el topall establert a priori. Tot i això, el termini total no podrà excedir els 100 des de l’adjudicació dels treballs.\nLa intenció primera del consistori era poder fer la consulta el proper mes de març, tot i que la data no està definida.


El CT Barcino i el RCT Barcelona-1899 guanyen el Campionat de Catalunya per Equips Cadet ‘Or’ – Federació Catalana de Tennis\nEl CT Barcino i el RCT Barcelona-1899 guanyen el Campionat de Catalunya per Equips Cadet ‘Or’\nL’equip del CT Barcino s’emporta el títol en el torneig masculí en superar per 4-1 al CT Lleida en la final. En la competició femenina, el RCT Barcelona-1899 s’imposa al CT Tarragona 3-1 en el duel decisiu.\nL’equip masculí del CT Barcino i el femení del RCT Barcelona-1899 es van proclamar, el passat diumenge 24 de maig, en els nous campions de Catalunya per Equips Cadet ‘Or’, del Trofeu J. Ventura ‘In Memorian’.\nEn la categoria masculina, el CT Barcino va superar en l’eliminatòria final al CT Lleida (cap de sèrie número 2), per un clar 4 a 1. L’equip dirigit per Àlex Aranega partia com a màxim favorit per guanyar el trofeu i la seva trajectòria, amb només dos partits perduts en tota la competició, van corroborar el gran nivell de l’equip durant tot el torneig. El CT Lleida, que exercia de local en la final, també arribava a la cita amb uns grans registres, però en aquesta ocasió no va ser suficient per superar al seu rival.\nEn la competició femenina, el RCT Barcelona-1899 (cap de sèrie número 2), s’emportava el trofeu de campiones després de vèncer en la final al CT Tarragona (cap de sèrie número 3) per un resultat de 3 a 1. Les noies d’Albert Angulo van aprofitar el fet de jugar com a locals per arrodonir un gran torneig enfront un CT Tarragona, que fins a la cita final només havia perdut dos partits en tota la competició. Tot i això, el conjunt barcelonès no es va deixar sorprendre i es va endur el triomf final.