Marxa Nòrdica Sabadell: 2017\nLa Secció de Marxa Nòrdica de la UES ha participat aquest dissabte a la caminada de marxa per la Marató de TV3 per les malalties infeccioses, que ha organitzat els nostres companys de Nordic Walks de Sant Quirze del Vallès.\nS'ha participat en dos recorreguts, un de 14 i un altre de 10 quilòmetres, amb un dia esplèndid, amb molt bona companyia i molt bona organització.\nAmb una recaudació de 1.220€ en benefici de la Marató.\nCom cada any participem a la Marató de TV3, dedicada aquest cop a les Malalties Infeccioses, amb els nostres companys de NordicWalks de Sant Quirze.\nAnimeu-vos a venir !!\nPublicat per Marxa Nòrdica a 9:19 Cap comentari:\n5è TROBADA DE MARXA NÒRDICA del Vallès\nUn any més hem fet la Trobada de Marxa Nòrdica del Vallès, estem molt contents de la gran participació que ha tingut aquesta Trobada que tot i no ser una gran caminada és una manera de poder participar tots els que fem aquesta activitat.\nEls instructors estem contents de com s'ha desenvolupat la jornada que gràcies ha vosaltres, els participants, ha estat tot un èxit.\nPublicat per Marxa Nòrdica a 17:33 Cap comentari:\n5è TROBADA DE M.N. del Vallès\nUn any més participarem al 42è Cros dels Esquiadors, amb la 5è Trobada de Marxa Nòrdica del Vallès, amb un recorregut de 5 quilòmetres, sense ser competició, per tal de poder gaudir d'aquesta trobada amb totes les persones que els agrada aquesta activitat física.\nPublicat per Marxa Nòrdica a 8:28 Cap comentari:\nTallers trimestrals - Temporada 2017/18\nPublicat per Marxa Nòrdica a 20:11 Cap comentari:\nXVII CURS BÀSIC D'INICIACIÓ\nCom ja és habitual comencem la temporada amb un nou Curs Bàsic teòric-pràctic d'Iniciació a la Marxa Nòrdica.\nEl primer dia de curs ha anat molt bé, amb una gran participació i gran interès per part dels cursetistes.\nPart explicació caraterístiques material\nFOTOGRAFIES del Quim Gili\nFOTOGRAFIES de la Maria Marminyà\nAvui a la zona Nord de Sabadell hem fet el segon dia de Curs Bàsic d'Iniciació, amb un dia esplèndid, els cursetistes han suat una mica però ho han passat, creim..., molt bé.\nFOTOGRAFIES de l'Anna Puig\nVALL D'OLZINELLES-Sant Celoni\nFem la primera sortida de la temporada 2017-2018 a la Vall d'Olzinelles, zona que forma part del Parc del Montnegre i el Corredor.\nComencem el recorregut a can Draper és una casa pairal del 1860, on fem l'escalfament, passem pel pont de Can Plana, la font del Rector, fins arribar a Sant Esteve d'Olzinelles, i aquí ja tornem enrere pel Sot de la Remor cap al punt d'inici de l'itinerari.\nHa estat una bona matinal gràcies a tots els participants que ens heu acompanyat i fet possible aquesta sortida.\nFOTOGRAFIES d'Anna Puig\nPublicat per Marxa Nòrdica a 10:16 Cap comentari:\nUn cop més, com cada any a començament de temporada fem un Curs Bàsic d'Iniciació a la Marxa Nòrdica.\nÉs el darrer cap de setmana, però només els matins, dissabte 4 hores i el diumenge unes 4 hores més per posar a la pràctica la tècnica que us hem ensenyat tot caminant per la zona Nord de Sabadell, Can Llonch.\nPublicat per Marxa Nòrdica a 17:50 Cap comentari:\nEn MARXA els dijous !!!\nDIJOUS dia 5 d'octubre,\nInaugurem les sortides dels dijous a la part Sud de Sabadell, concretament al Parc Central, amb una nova incorporació a la Secció com Instructora, la Maria Marminyà que portarà aquest grup de dijous.\nBENVINGUDA Maria !!!\nPunt de Trobada dels dijous\nPublicat per Marxa Nòrdica a 4:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Sortides dijous\nComencem la temporada 2017-2018 amb una sortida matinal a la Vall d'Olzinelles, Sant Celoni, que forma part del Parc del Montnegre i el Corredor.\nOlzinelles és una vall per descobrir. Amb aquest itinerari, gaudirem dels valors botànics i paisatgístics d'aquesta vall del vessant obac del massís del Montnegre. També descobrirem la relació entre l'ésser humà i el medi, el qual ha ocupat i alterat, tal com demostren les cases pairals escampades per la zona o l'església de Sant Esteve d'Olzinelles.\nPublicat per Marxa Nòrdica a 8:51 Cap comentari:\nCOMENCEM LA TEMPORADA !!\nUs proposem el Taller: EINES PEL BENESTAR CORPORAL.\nEl curs passat vareu formular la petició de si es podia fer aquest taller una mica més ampli, per això hem programat un taller trimestral, que serà totalment pràctic.\nLes inscripcions es podran fer a partir del dia 14 d'enguany.\nPublicat per Anna Puig a 7:11 Cap comentari:\nSortides programades curs 2017-2018\nPublicat per Marxa Nòrdica a 19:05 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Programa de les activitats\nAMPLIEM les sortides\nNOVA AMPLIACIÓ !!!\nUn cop més hem decidit ampliar les sortides setmanals i aquest cop amb una nova instructora, la Maria Marminyà.\nDesitgem que aprofiteu per sortir més dies i BONA MARXA !!!\nPublicat per Marxa Nòrdica a 13:33 Cap comentari:\nCom sabeu ja hem acabat la temporada i no estava previst sortir aquest divendres, però el Manolo -que no fa vacances- proposa d'anar a fer una estona de marxa nòrdica al Passeig de les Aigües, pels que esteu per Sabadell i tingueu ganes de practicar.\nEn el pòster teniu tot el programa.\nCom també proposa sortides de Marxa a la Fresca pel Parc Catalunya, al final del pòster teniu els dies i l'horari.\nÀNIMS i BONA MARXA !!\nPublicat per Marxa Nòrdica a 19:23 Cap comentari:\nI com no... el grup que surten els DIVENDRES també han donat la benvinguda a l'estiu i amb ell la finalització de les sortides setmanals fins passat les vacances.\nCom veureu no tot s'acaba fent Marxa Nòrdica també hi entra les relacions socials , i les celebracions\nCAMINADA i SOPAR\nCom cada any hem tancat la temporada i donat la benvinguda a les vacances fent una caminada-sopar, aquest cop a "La Pastora" a la Casa Nova de l'Obac amb una gran participació.\nLes dues alternatives que hi havien han estat molt ben rebudes.\nEls Instructors/es us donem les gràcies per la bona acollida que hem tingut per part vostre en totes les activitats d'aquest temporada.\nBON ESTIU i BONA MARXA !!!\nDe nou una sortida entrenament per a tothom que vulgui millorar la tècnica i la seva capacitat física, a la Serra de Galliners.\nEtiquetes de comentaris: Sortida entrenament.\nEl proper 4 de juny, la nostra Secció de Marxa Nòrdica de la UES participarà a la "Festa de l'Esport de Sabadell", fent una caminada urbana per tal de donar a conèixer aquesta activitat física.\nEns agradaria a tots els instructors/es que si teniu lliure aquest diumenge vinguéssiu a acompanyar-nos per arribar a ser un bon gruix de Marxaires.\nParticipació a "e-nforma"\nMarxa Nòrdica Sabadell-UES participa a les activitats de les Jornades sobre Salut, Tecnologia i Esport organitzades per la Fundació Antiga CaixaSabadell 1859, a la Masia de Can Deu, que van tenir lloc el divendres dia 19 dins dels dies de les Jornades.\nAmb una bona acollida per part dels interessats en saber que és aquesta activitat física.\nPublicat per Marxa Nòrdica a 8:26 Cap comentari:\nMarxa Nòrdica Sabadell-UES participa en aquestes "Jornades sobre salut, tecnologia i esport" que organitza le Fundació Antiga CaixaSabadell 1859.\nEl dijous dia 25 la UES tindrà una carpa als jardinets de la Caixa, de 16:30 a 20hi divendres 26 al matí membres de la Secció de M.N. seran a la Masia de Can Deu per donar a conèixer la Marxa Nòrdica, al matí de 10 a 13:30h.\nPer més informació podeu entrar a : www.fundaciosabadell.cat o al telèfon 937259522\nPublicat per Marxa Nòrdica a 16:00 Cap comentari:\nAmpliem un dia Més..\nAvui tenim una NOVA NOTÍCIA !!! Aquí va...\nDesitgem que us agradi i BONA MARXA !!!\nPublicat per Marxa Nòrdica a 8:05 Cap comentari:\n2n CAMINADA A LA VALL FOSCA\nLa sortida de diumenge la fem des del poble de Capdella, també per un dels camins antics cap al pantà de Sallente i tornem a Capdella.\nUn recorregut de 10,500 km, amb un desnivell de 440 metres.\n1a CAMINADA VALL FOSCA\nDissabte a les 6 del matí marxem cap a la Vall Fosca, volem aprofitar bé el dia..., un cop a la Plana de Mont-rós esmorzem i sense perdre passada marxem a fer la primera caminada.\nLa Plana-Castell-Antist-Estavill-La Pobleta de Bellveí. Un recorregut pels camins antics d'uns 11,500 km, 442 m de ascens acumulat, i un dia FANTÀSTIC !\nEl primer cap de setmana d'abril farem un nou Curs Bàsic d'Iniciació a la Marxa Nòrdica.\nDissabte 01 de 2/4 de 10 a 2/4 de 2 del matí, teòrica i pràctica\nDiumenge 02 de 2/4 de 10 a 2/4 de 2 del matí, pràctica.\nS'ha de venir en roba còmoda, aigua, la Secció de Marxa Nòrdica posa els bastons pels qui no en tinguin.\nTornem a fer una sortida entrenament en grup pels que vulguin millorar la seva forma física, i molt important, la tècnica, aquest cop pel Circuit de Natura dels torrents de can Domènec i can Magrans.\nDE NOU... RAQUETES A TUIXENT\nAprofitant la neu que encara hi ha i el bon temps, la secció ha organitzat la segona sortida amb raquetes a l'estació d'esquí de fons de Tuixent.\nAquest cop guiats per un monitor de l'estació, l'Horaci, que a resultat ser un bon coneixedor de la zona i ens ha fet veure coses molt interessants de la natura.\nHa estat una sortida molt profitosa, gràcies a tots els que heu vingut. Ara fins l'any vinent !!


Els impostos dels catalans s'han de decidir entre tots i totes a l'Estat espanyol - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 20 de Gener de 2015. 08:46h.\nAlba García, secretària general de Podem a Girona: "Chávez era un polític que es preocupava pel seu poble. Expert, intel·ligent i bregat"\nLa secretària general de Podem a Girona, Alba García, ha afirmat en una entrevista a e-notícies que els catalans han de decidir si volen una Catalunya independent, però ha assenyalat que el que es fa amb els impostos dels catalans "s'ha de decidir entre tots i totes a l'Estat espanyol".\n- Vostè és mestra d'escola...\nSí, de primària. Però també sóc especialista en música i llicenciada en psicopedagogia.\n- Fantàstic, però ara farem llengua. A veure: "resultat d'alterar una substancia i tornar-la pútrida, insana. Comença per "c"...\n- Exacte. I com que vostè és d'Alacant, digui'm: hi ha hagut corrupció amb l'alcaldessa Sònia Castedo i els seus amics?\nMoltíssima. És un altre cas de la corrupció existent al País Valencià. Hem de fer fora a aquesta màfia. Ara ja se'ls ha de dir que són màfia.\n- I també hi ha màfia a l'Ajuntament de Rivas Vaciamadrid? Una regidora, la promesa de Pablo Iglesias, va concedir més d'un milió d'euros de l'erari públic a una empresa administrada pel seu germà...\nBé, ja s'ha explicat. Ha estat tan transparent com ha sabut. A més, ella és d'IU. D'aquest tema no n'he de dir res...\n- Més paraules que comencen per "c" Vostès han repetit fins a la sacietat que tots els partits dominants són ...\n- Sap que a Veneçuela el mantra també començava per c? El terme repetit mil vegades era "cúpula". És allà que van aprendre a fer populisme comunicatiu?\nCasta és la manera de nomenar la realitat, un significant que mostra com és la nostra política actual...\n- Més paraules que comencen per "c". Qui va tenir la idea dels Círculos Podemos?\nLa gent. Quan vam començar a estructurar-nos necessitàvem una paraula que reflectís la realitat assembleària. I la paraula "cercle" ho feia.\n- Quina casualitat, oi? A Veneçuela, Chávez es va inventar els "Círculos bolivarianos"...\nSí, sabia que existien...\n- A vostè li agradava Chávez?\nEra un polític que es preocupava pel seu poble. Expert i intel·ligent. I bregat.\n- I es creïble que un noi acabat de llicenciar anés a fer-li d'assessor amb 28 anys? Més que a assessorar, Pablo Iglesias no hi va anar a aprendre les seves estratègies comunicatives per arribar al poder?\nSegurament li aportaria coses que altres no li aportava... No sé quin perfil volia ell.\n- Li ho dic perquè fa més d'un any que surt cada dia a la cadena La Sexta, propietat del multimilionari José Manuel Lara. Com es porta això de ser antisistema i estar alimentat pel sistema?\nTots els partits polítics han tingut el mateix espai televisiu i....\n- Perdoni que l'interrompi. Les CUP també?\nÉs que nosaltres hem tingut espai televisiu a nivell estatal. I si surt Podemos serà que dóna audiència...\n- Parlàvem del Sr. Lara...\nNo... Veurà... Prefereixo no parlar d'això. Excusi'm. És un tema que... Jo no veig cap contradicció.\n- Llegeixo al web de Podemos que són "portal de transparència" Més de 82% de donacions...\n- Però als comptes de 2014, per exemple, hi ha importants entrades en concepte "donaciones Paypal". I no es diu qui les fa. Aquí s'acaba la transparència...\nParlar d'on surten els diners, això és divagar... Miri, Podemos és portal de transparència total i els seus comptes ho demostren. La majoria de les donacions són de particulars.\n- També les de cinc mil, sis mil, set mil euros?\n-Català i valencià són dues maneres d'anomenar la mateixa llengua?\nSí, és clar. Catalunya i València tenen les seves riqueses, un món en comú però realitats diferents. El règim ha intentat separar.\n-Ho tinc ben anotat: abans m'ha parlat de País Valencià...\n(rialles) Bé, volia dir "comunitat valenciana". És que... Bé, si vol posi País Valencià...\n- Amb els diners dels impostos dels catalans, s'han de finançar estructures a Extremadura?\nAixò és una cosa que s'ha de decidir entre tots i totes a l'estat espanyol.\n- Creu que Catalunya ha de poder triar si vol ser independent?\nCrec que ho han de triar els catalans i les catalanes, sí. Podemos aposta per la sobirania.\n- No sé si ho entenc. L'economia de Catalunya s'ha de decidir entre tots i totes a l'estat espanyol, però la sobirania és catalana...\nA veure com ho explico... Es que no pensava que l'entrevista aniria per aquí... Crec que s'ha de fer un procés en què el poble català triï l'àmbit judicial [sic] que vol amb Espanya.\n- Posició de Podemos respecte a l'islamisme...\nNo hem de barrejar els temes culturals amb... Bé, a veure... Estem contra la islamofòbia.\n- Tanquem el cercle de la "c". Vostès diuen que ja no hi ha ni dreta ni esquerra, la proposta de Pablo Iglesias, doncs, què és, de centre o de cabdillatge?\nSom els de baix que anem a pels de dalt [sic]. Hem d'adaptar-nos a la societat. /Una entrevisa de Ramon Sargatal\n"Tenim gent de Podem a SCC"


L'Agenda Impuls portarà tretze activitats gratuïtes organitzades per joves — Ajuntament d'Igualada\n31º max. / 18º min. 01/08/2021 03:49\nSou a: Inici / Noticies / L'Agenda Impuls portarà tretze activitats gratuïtes organitzades per joves\nL'Agenda Impuls portarà tretze activitats gratuïtes organitzades per joves\nUna exposició artística sobre educació menstrual i una jornada de creació escènica són les primeres propostes\nEl passat 10 d'abril, una dotzena de joves assistien a l'Assemblea IMPULS a Cal Badia per a decidir les activitats que es durien a terme a través dels Pressupostos Participatius Joves organitzats pel Departament de Joventut de l'Ajuntament d'Igualada. Els 15.000 € van ser repartits entre els 13 projectes que van assistir a l'assemblea tenint en compte els resultats obtinguts a les votacions i les necessitats de cada projecte.\nL'Agenda que estructura totes les activitats ha donat el tret de sortida aquesta setmana amb la inauguració de l'exposició "Educació menstruART" a les Encavallades del Museu de la Pell. Aquesta exposició, impulsada per l’Agnès @artemeia_, és la culminació d'un concurs realitzat a Instagram per tal de visibilitzar els cossos menstruants a través de l'art. L'exposició és el recull de més de quaranta obres presentades, entre pintura i fotografia, de participants d'arreu d'Espanya. Es podrà visitar fins al dia 18 de juliol.\nLa segona activitat de l'Agenda Impuls és una jornada de creació escènica i es realitzarà el dissabte 26 de juny a l'Escorxador. La proposta està impulsada per Biel i Martí Rossell i constarà de tres tallers de diferents disciplines escèniques (teatre, música i moviment) i un dinar. Els participants crearan activament les escenes, per tal de generar material al voltant de l'espectacle Quanta, quanta guerra... que compta amb la participació dels impulsors i de la companyia Farrés Brothers i cia. Els tallers aniran a càrrec de Pep Farrés, Biel Serena i Glòria Ros. Per tal d'assistir a la jornada caldrà inscripció prèvia.\nAl llarg de l'any s'aniran desenvolupant els diversos projectes, que giren al voltant de la solidaritat (Muvumu i la magic fruit), la integració (Taller per potenciar les nostres dis-capacitats), la música (La Festota Festival), l'art (Exposició de Bodypaint, Electra Festival) l'ecologisme (Exposició itinerant, mural participatiu, Jornada pel clima i Jonada de concerts), l'esport (Fitness4love) i la consciència feminista (Cupido dies, Salvem vides! Atac de cor en les dones). Podeu trobar informació de tots els projectes al compte d’Instagram de l’Assemblea de Joves Impuls @impulsjoves.


divendres, 5 de juny de 2020 21:51h\nM.C. | 12 juliol 2016\n#26JMés per MenorcaPodem MÉSUnits Podem MÉSreaccions 26J\nEl conjunt dels assistents a la reunió varen interpretar que la confluència unitària amb Podem per als comicis a la Cambra Alta «no va donar els resultats esperats», i que l'experiència d'aquesta coalició electoral no va satisfer «perquè es tracta de formacions amb tarannà, formes actuar i trajectòries diferents».\nAmb tot, l'assemblea va valorar que la decepció que va suposar no guanyar l'escó de senadora no ha de fer defallir en el treball de consolidació del projecte de Més per Menorca. Del 26-J, asseguren, «cal aprendre'n, analitzar les raons dels resultats i fer autocrítica».\nA la seva web, asseguren que la de Podem va ser una confluència «que en lloc de sumar va restar». Per això conclouen: «No és vàlida qualsevol fórmula per intentar tenir representació, perquè a les formacions integrants hi ha diferents sensibilitats ideològiques que no sempre convergeixen en tot».\nTambé consideren que la conformació de la coalició unitària per al Senat es va fer «de forma ràpida i precipitada».\nEn aquest sentit, l'assemblea de Més per Menorca va fer un exercici d'autocrítica i va reconèixer que va existir «improvisació i manca d'entusiasme amb el que significà tot el procés electoral; des de la presa accelerada de decisions fins a la pèrdua o manca d'energia en l'esmentada campanya electoral. Tot desembocà en una certa desil·lusió que s'arrossegà fins al final».\nLes eleccions del passat 26 de juny han portat a la coalició a preparar un seguit accions per redreçar i consolidar els objectius fixats per als propers anys i reprendre la normalitat en l’acció del dia a les institucions.


El nou Pla de Barris de Barcelona se centrarà en 23 àmbits geogràfics.\nPer Sergi Saborit | 14 Oct 2020\nReduir les desigualtats que hi ha entre els diferents barris ha de ser un objectiu estratègic per a qualsevol ciutat. Comptar amb una ciutadania cohesionada i lluitar contra elements que frenen la competitivitat com la bretxa digital o el diferent nivell d'accés a l'educació o a les oportunitats d'ocupació és més necessari que mai en l'actual entorn d'emergència sanitària.\narcelona es prepara per invertir 150 milions d’euros entre 2021 i 2024 al Pla de Barris, l’instrument a través del qual l’ajuntament vehicula les intervencions que realitza en els diferents barris de la ciutat per millorar aspectes com l’educació, la salut pública, l’habitatge, l’ocupació, els drets socials o la sostenibilitat. Es tracta d’un programa clau per generar noves oportunitats i resoldre problemes que vénen de lluny i que segueixen afectant determinades zones de la capital i als seus habitants. El repte és evitar que hi hagi barris de primera i de segona i assegurar que no hi hagi ciutadans que es quedin enrere per residir en un carrer o un altre.\nEl nou pla arribarà a 23 barris de la capital catalana, a una població de 377.000 persones i aprofundirà en les diferents mesures que ja es van iniciar en el pla 2017-2020, dotat també de 150 milions. Aquest pressupost s’ha invertit en més de 600 accions, encara que la majoria d’iniciatives, el 68%, han incidit en l’àmbit de l’educació i els drets socials. Amb aquests diners s’han executat també 73 obres en els diferents barris beneficiaris del programa, com millores en onze centres educatius, rehabilitació o construcció de 13 nous equipaments, i 49 actuacions de millora de l’espai públic.\nEls barris que s’han beneficiat del programa són la Verneda, el Bon Pastor, Roquetes, Torre Baró, Gòtic, Trinitat Vella, Ciutat Meridiana, Trinitat Nova, Vallbona, Baró de Viver, El Besòs, La Marina de Port, La Marina del Prat Vermell, al Raval, la Teixonera i Sant Genís dels Agudells.\nI quines novetats aporta el nou pla 2021-2024? L’aspecte més nou és que l’Ajuntament de Barcelona ha inclòs al Pla de Barris a set barris més, de manera que el programa s’amplia de 16 a 23 àmbits geogràfics. Així, a partir d’ara els 150 milions també aniran dirigits a Verdum, Can Peguera, Turó de la Peira i La Prosperitat —al districte de Nou Barris—; El Carmel i Can Baró —a Horta Guinardó—, i Poblesec, al districte de Sants-Montjuïc. A més, el nou pla abordarà a tot el Raval (Ciutat Vella), ja que a la primera fase només s’intervenia en l’anomenat Raval Sud. Segons el consistori, aquests barris “també requereixen d’una intervenció extraordinària” un cop analitzada la seva evolució desfavorable.\nBarcelona haurà invertit 300 milions en vuit anys per combatre els desequilibris urbans.\nL’Ajuntament de Barcelona assegura que a les 16 àrees en què han centrat el pla 2017-2020 “s’ha començat a constatar una primera tendència de reducció de les desigualtats”, però totes elles seguiran formant part d’aquest programa, ja que encara s’està lluny d’assolir els objectius. “Es tracta de tendències a llarg termini, es necessita més temps per poder revertir unes desigualtats que són estructurals”, expliquen fonts municipals, que adverteixen que aquestes polítiques públiques de cirurgia social són ara més necessàries que mai com a conseqüència de la crisi econòmica i sanitària provocada per la Covid-19. “Necessitem aquest nou Pla de Barris per fer front a l’impacte que la crisi sanitària tindrà en tota la ciutat, però especialment en aquests barris més vulnerables”, expliquen.\nEs tracta de tendències a llarg termini, es necessita més temps per poder revertir unes desigualtats que són estructurals\nAixí, el nou Pla de Barris s’ha adaptat a aquest nou context i introduirà mesures per contrarestar els danys socioeconòmics que pugui provocar la pandèmia. El repte és que la crisi no escombri els avenços que s’havien aconseguit. Un objectiu prioritari, per exemple, serà evitar que la manca de recursos econòmics engrandeixi la bretxa digital en un context en què s’ha accelerat l’ús massiu de les noves tecnologies per relacionar-se, per estudiar, per a realitzar tràmits administratius o per teletreballar. S’impulsaran, per tant, programes per formar en TIC als ciutadans o perquè tinguin accés a les eines informàtiques necessàries.\nPoblesec és un dels barris que s’incorporarà al programa l’any vinent.\nDels 150 milions invertits entre 2017 i 2020 s’han destinat 32,5 milions a l’àmbit educatiu, 20,4 milions al de drets socials, a 16,7 milions a habitatge, 14,1 milions a ocupació i impuls econòmic i 66,1 milions a millorar els espais públics i l’accessibilitat. El nou Pla de Barris s’amplia amb un nou eix d’actuació: la posada en marxa de programes que afavoreixin la sostenibilitat ambiental i la lluita contra l’emergència climàtica. S’implantaran, per exemple, iniciatives relacionades amb l’eficiència energètica dels edificis, les energies renovables o les noves formes de mobilitat no contaminants.\nEn el marc del Pla de Barris, l’Ajuntament de Barcelona també ha posat en marxa en els últims mesos set oficines per ajudar les famílies a tramitar les diferents ajudes que han activat les administracions públiques per pal·liar els efectes de la pandèmia.


UGT-presons nega qualsevol principi d’acord amb la DG de serveis penitenciaris | UGT Catalunya\nUGT-presons nega qualsevol principi d’acord amb la DG de serveis penitenciaris\nEls delegats sindicals continuen tancats a l’espera de reprendre les negociacions amb l’Administració\nDavant les informacions que estan difonent alguns mitjans de comunicació, UGT – Presons vol aclarir que en la reunió d’ahir nit amb els responsables de la Direcció General de Serveis Penitenciaris no es va arribar a cap acord ni principi d’acord.\nLa proposta d’ahir de l’Administració continua sent insuficient per al nostre sindicat, però certament és un avenç respecte a la proposta inicial, que era totalment inassumible. Per tant, els delegats de la UGT a Presons han decidit donar un marge de confiança als responsables polítics i mantenir les negociacions.\nEls delegats sindicals continuen tancats a la seu de la Direcció General de Serveis Penitenciaris a l’espera que es reprenguin les negociacions amb l’Administració. Tanmateix, han aconsellat als treballadors no continuar amb les mobilitzacions als centres.


L’economia i els canvis electorals a Espanya (1996-2011) - Economía - Reeditor.com - red de publicación y opinión\nPer contestar-les, miraré els últims canvis de govern, relacionant-los amb l’atur, els tipus d’interèsi el creixement econòmic (vegeu el quadre amb un resum de les dades anuals).\nLa taxa d’atur estimat (EPA – Enquesta de població activa) del primer trimestre de l’any 1996 era del 22,92%. Aquesta dada indicava que, de cada 100 persones amb la edat, la capacitat i la voluntat de treballar (població activa), quasi una quarta part no tenien feina. És fàcil deduir, doncs, que lamalaltia econòmica va ser un dels elements cabdals que va provocar la victòria del Partit Popularen les eleccions d’aquell any, produint així el canvi de govern.\nJa des d’abans del naixement de l’euro (1-1-1999) la convergència amb la resta de països va provocar que el preu del diner amb què ens finançàvem (empreses, sector públic, famílies...)baixés considerablement; aquesta tendència que va seguir durant el govern popular, tal com es pot veure en el gràfic.\nL’any 2004 les dades econòmiques no eren pas dolentes (Atur del 11,38% i creixement del PIB del 4,01%). El canvi de govern, en aquest cas, no va ser degut a cap malaltia econòmica, sinó adecisions polítiques: guerra de Iraq i la mobilització social provocada per la versió oficial donada pel govern sobre l’autoria de l’atemptat de Madrid (11-3-2004).\nSemblava que l’economia anava bé però, malgrat que encara no es veien els símptomes, la infecció de l’endeutament s’anava estenent. Tots plegats, tota la societat, vivíem per sobre de les nostrespossibilitats. Consumíem, invertíem ... diners d’altres que, per la incorporació a l’euro, ens resultaven molt barats.\nLa bombolla a Espanya s’anava inflant cada cop més i el 2008 va aparèixer la crisi financera internacional. Davant de les fallides de bancs, ... els inversors van començar a dubtar de la seguretat de les seves inversions (hipoteques escombraries...). La crisi financera va afectarràpidament l’economia productiva fent disminuir dràsticament el creixement econòmic (-4,2% 3r trimestre 2009 a la zona euro).\nEspanya, endeutada excessivament i amb moltes inversions en el sector de la construcció, ha partit els símptomes de forma molt virulenta i l’atur ha superat el 20%. Les perspectives són molt dolentes degut a la disminució del PIB i a les dificultats de finançament (de famílies, empreses i sector públic), agreujades per la desconfiança internacional que ha portat, poc abans de les eleccions, alstipus d’interès de les obligacions a 10 anys fins al 7% (12-11-2011). Per aquests motius, en 2011 l’economia també ha estat el factor determinant del canvi electoral.\nEn cas de malaltia econòmica, els símptomes són un dels principals factors de canvi de govern(1996 i 2011) però, en situacions d’aparent salut econòmica, unes decisions polítiques equivocades (2004) són les que també poden fer perdre el govern. A partir dels canvis electorals analitzats es veu que l’oposició mai guanya les eleccions sinó que són els governs qui, amb les seves errades econòmiques o polítiques, les poden perdre.


Club de Lectura de Ciència Ficció: Un mag de Terramar - Llibres i més\nDilluns dia 19 el Club de Lectura de Ciència Ficció va comentant el primer llibre que llegeig de l’escriptora Ursula K. Li Guin, nord-americana nascuda el 1929 i que ens va deixar el 2018.\nUrsula K va escriure novel·les, poesia i assajos. Considerada una de les grans dames de la ciència ficció i de la fantasia, tota vegada que li varen concedir 8 premis Hugo, 6 Nebula i 22 Locus i a més va aconseguir ser considerada una de les millors escriptores nord-americanes de el segle XX.\nFilla d’un antropòfag i una escriptora, des de la infantesa no només va estar envoltada de llibres sinó que també va aprendre que hi havia altres cultures, altres formes de veure la vida i d’interactuar amb la resta de món. Tot això es veu reflectit en tots els seus llibres.\nEl llibre comentat dilluns va ser “Un mag de Terramar“, escrit en 1968, és el primer llibre d’una sèrie de cinc que es desenvolupen a Terramar. L’últim llibre va ser escrit el 2001, tota una evolució tant de el personatge com de l’escriptora.\nAquest llibre vol donar resposta a algunes preguntes: D’on sorgeixen els mags? Com un nen és acollit per un mag? Com va aprenent d’aquest i va a una escola?. Us sona? si Harry Porter, però bastant anterior.\nTot i això en aquest llibre el que importa és la psicologia: sempre s’està fent preguntes i sempre s’està qüestionant el món que l’envolta.\nUn llibre de fantasia on sobretot preval la paraula, així si cal vèncer a uns dracs es va i es parla amb ells en el seu propi llenguatge. Per que amb la paraula es crea el món. La paraula és la que té el poder sobre de tot el que existeix. Si coneixes el seu nom pots dominar-ho, i d’aquí ve el control, el poder i la seva corrupció, el perillós que pot ser el poder.\nEl nostre personatge no és perfecte, és ambiciós i orgullós. Això el fa enfrontar-se amb poders que no sap controlar i d’aquí sorgeix una ombra que el deixa marcat per sempre.\nUna ombra que representa allò que és dins nostre sempre i del que solem fugir però que sempre hi és i ens acompanya tota la vida.\nI realitza un viatge per tornar a casa i retrobar-se, enfrontar-se amb aquesta ombra i ser un de nou.\nDins el llibre trobarem conflictes de joventut i maduresa, fugides i trobades, el poder i l’ambició de l’orgull, la paciència, l’escoltar, el silenci i el valor de la paraula …\nUrsula K. Li Guin va dir “La ciència-ficció és una gran metàfora de la vida”. Llegir ciència ficció és saber i entendre el món que ens envolta. No us ho perdeu!


Contra la LGTBIfòbia, sempre – Anna Erra\nHomeTotes les entrades...Contra la LGTBIfòbia, sempre\n850 persones s’han informat al punt lila ubicat per primer cop al Mercat de Música Viva l’any passat. Seguirem treballant cada dia per unes polítiques d’igualtat en totes les actuacions municipals i desplegant el Pla Comarcal d’Igualtat de Gènere d’Osona i el Pla Marc Comarcal d’Igualtat per raó d’orientació sexual i identitat de gènere (LGTBI).\nDes de l’Oficina del Vic Dones-SIAD Osona, de titularitat del Consell Comarcal i l’Ajuntament de Vic, és l’oficina de proximitat d’àmbit municipal i comarcal que gestiona les polítiques d’igualtat i LGTBI a partir de dos plans de referència comarcals que impliquen diferents àrees, regidories i agents del territori. I ofereix a la ciutadania els serveis d’atenció directa del Servei d’Informació i Assessorament a Dones (SIAD) i el Servei d’Atenció a la Diversitat Sexual i Identitats de Gènere d’Osona (SAI LGTBI).\nL’any passat el SIAD va atendre 423 dones i el SAI LGTBI va actuar en 27 situacions. En aquest últim cas, un 51,8% van ser consultes, un 29,6% incidències i un 18,6%, tràmits.\nEl Cinema Vigatà s’omple per descobrir ‘El secret més ben guardat’. La pel·lícula creada amb motiu del 75è aniversari de la Cavalcada de Reis mostra l’afecte dels Reis d’Orient amb la ciutat de Vic.


L´ECONOMIA SOCIAL I SOLIDARIA A CATALUNYA - Librerías Espacio Lector Nobel\nL´ECONOMIA SOCIAL I SOLIDARIA A CATALUNYA. FONAMENTS TEORICS I REPTES ESTRATEGICS\nMIRO, IVAN /\tESTIVILL, JORDI\nSi l'economia social hist.rica, a Catalunya, nasqué al bell mig d'un segle XIX caracteritzat per l'emergència del capitalisme industrial i l'antagonisme del moviment obrer, a les primeres dècades del segle XXI l'Economia Social i Solidària catalana suma nous reptes i aliances. Enfront, un sistema globalitzat que -sota les seves pulcres interfícies digitals- amaga un planeta en flames per la injustícia social, l'autoritarisme polític, la desigualtat econ.mica i la devastació ambiental. Al darrera, una llarga tradició de col·lectivitats solidàries, de cooperativismes i sindicalismes emancipadors, d'associacionismes i mutualismes fraternals. Al costat, una majoria social que estima l'autoorganització col·lectiva, expressada a nivell local i municipalista; que promou l'autodeterminació política, social i econ.mica. Per davant, unes generacions que empenyen la transformació feminista i la transició ecol.gica de l'economia; i unes comunitats migrades que aixequen una nova economia popular, diversa i antiracista. A l'horitzó, el projecte hist.ric i present de l'Economia Social i Solidària: afrontar quotidianament


L’Ajuntament de la Llagosta fa una renovació d'arbrat | 08centvint.cat\nL’Ajuntament de la Llagosta fa una renovació d’arbrat\nL’Ajuntament de la Llagosta ha renovat durant aquests dies 88 arbres de diferents espais de la nostra localitat. Els nous arbres substitueixen altres que estaven malalts o morts. On s’han plantat més espècies, un total de setze, ha estat a zona de les places de Concepció Arenal i d’Anna Frank. Altres espais públics on s’ha substituït arbrat són el Parc Popular, la plaça d’Europa, l’avinguda del Primer de Maig i els carrers del Progrés, Cabanyes, Mercè Rodoreda i Pintor Fortuny, i el passeig del Pintor Sert, entre d’altres.\nAmb aquesta actuació, l’Ajuntament dona continuïtat a la renovació d’arbrat que es va iniciar l’any passat a altres zones de la nostra població. El Consistori llagostenc procura que els nous arbres siguin d’espècies autòctones. Aquesta actuació ha suposat una despesa per a les arques municipals de prop de 1.880 euros.


Solució del problema del controlador HP Bluetooth a Windows 10: controlador fàcil - Error Del Controlador\nPrincipal Edició De Vídeo Consells Tècnics\nS'ha resolt el problema del controlador HP Bluetooth a Windows 10\nNo es pot utilitzar correctament el dispositiu Bluetooth a l'ordinador HP amb Windows 10? Seguiu les instruccions aquí per resoldre el problema ràpidament.\nDesprés d'actualitzar a Windows 10, si el vostre equip HP no pot reconèixer els vostres dispositius bluetooth, comproveu l'estat del controlador a Gestor de dispositius . El problema es deu principalment a problemes de controladors. Si veieu una marca groga al costat del dispositiu, hi ha un problema amb el controlador. Per solucionar el problema, actualitzeu el controlador.\nHi ha dues maneres d'utilitzar per actualitzar el controlador Bluetooth.\nManera 1: descarregueu i instal·leu el controlador des d'HP\nManera 2: actualitzeu el controlador mitjançant Driver Easy\nCom descarregar i instal·lar el controlador des d'HP\nAbans de començar, assegureu-vos de conèixer el model de PC i el sistema específic que utilitza el vostre ordinador (Windows 10 32 bits o Windows 10 64 bits).\n1. Obriu el navegador preferit i escriviu 'Model de PC + descàrrega de controlador'. Prenem per exemple HP pavilion g6 1104sx.\n2. L’enllaç oficial de descàrrega apareixerà a la part superior de la llista de resultats. Feu-hi clic i us dirigirà a la pàgina de descàrrega del controlador del model de PC.\n3. Seguiu les instruccions que apareixen a la pantalla i canvieu el sistema per un que utilitzeu (Windows 10 32 bits o Windows 10 64 bits).\nper què l'àudio de YouTube no està sincronitzat\n4. Amplieu les categories i cerqueu el controlador bluetooth. En aquest cas, el controlador es pot trobar a la categoria 'Xarxa'.\nNota És possible que HP no publiqui controladors de Windows 10 per al vostre model de PC. Si és així, podeu descarregar i instal·lar el controlador de Windows 7 o el controlador de Windows 8, que sempre és compatible amb Windows 10.\nUn cop finalitzada la descàrrega, podeu instal·lar el controlador fent doble clic al fitxer de configuració (fitxer .exe) i seguint les instruccions que apareixen a la pantalla per instal·lar el controlador.\nActualitzeu el controlador mitjançant Driver Easy\nBaixar els controladors manualment pot trigar per sempre. I és possible que després de passar-hi hores no trobeu la versió correcta del controlador. Per solucionar el problema del controlador Bluetooth bluetooth d'HP a Windows 10 més ràpidament, podeu considerar fer servir Driver Easy, que pot escanejar l'ordinador i detectar tots els controladors problemàtics i, a continuació, proporcionar-vos una llista de controladors nous. Per descarregar el controlador, només cal que feu clic amb el ratolí dues vegades. Feu clic a aquí per descarregar Driver Easy ara.\nDriver Easy té la versió gratuïta i la versió professional. Les dues versions es poden utilitzar per descarregar els controladors automàticament. Però amb la versió Professional, fins i tot podeu actualitzar tots els controladors amb un sol clic. No es perd el temps. El que és més important, gaudirà de la garantia d'assistència tècnica gratuïta i de la devolució dels diners. Podeu demanar més ajuda en relació amb el problema del controlador bluetooth. I podeu demanar un reembossament complet per qualsevol motiu.\n1. Feu clic a Escanejar ara botó. Driver Easy escanejarà l’ordinador en un termini de 20 segons i obtindreu una llista de controladors nous immediatament.\n2. Feu clic a Actualitza-ho tot botó. A continuació, tots els controladors es descarregaran a gran velocitat i s’instal·laran automàticament.\nno hi ha so als jocs de vapor\n[RESOLUT] Problemes de la pantalla negra de Magic: The Gathering Arena\n[RESOLUT] Origin no s'obrirà a Windows 10, 11\nel meu vídeo de YouTube és negre\ncom es comprova la memòria a Windows 10\nHDMI no està endollat a Windows 7\ndescarregar programari de jocs logitech per Windows 10\nactualització d'escriptori de configuració personalitzada de Windows\nrestabliment de fàbrica del portàtil HP Pavilion\n.net framework 3.5 codi d'error 0x800f081f windows 10


o_38302 – Traces\nEdita obra LLEGENDA DE LA TROBALLA DE LA MARE DE DÉU DE CASTELLET\nEl santuari i la Mare de Déu de Castellet van mantenir una devoció en els pobles dels entorns que es va iniciar al voltant del segle XIV, moment en que es produí la decadència del castell i del que possiblement data la llegenda de la troballa. Al Butlletí del Centre Excursionista de la comarca del Bages (RAMON I VIDAL, 2001) s publica un article anònim l'any 1928 dedicat a la Mare de Déu de Castellet i en el que explica la llegenda. És la mateixa que trobem arreu. La llegenda explica que en reconstruir el castell després de les lluites amb els musulmans, els treballadors que retiraven la runa d'una de les torres laterals van veure una gran lluentor en una de les parets laterals i es van afanyar creient que trobarien un gran tresor. De sobte es presentà una gran tempesta, i un cop restablerta la calma i en tornar a la feina, van trobar una gran llosa que tapava la boca d'uns cisterna de la que sortia una llum i es desprenia una olor suau. Aleshores descobriren recolzada a la paret la imatge de la Mare de Déu. Van avisar de la troballa al Senyor que va interpretar que la Mare de Déu volia ser adorada en aquell lloc. Per això, sobre la cisterna va fer erigir una capella. Segons explica la tradició la imatge es va trobar el 8 de setembre, per això es celebra l'Aplec per aquesta data que coincideix amb el dia de les Marededéu trobades a Catalunya. Segons ens confirma Joan Amades, aquesta és una de les marededéus trobades, trobada dins una cisterna i s'invocava pels mals dolents i els parts, principalment.


Impressions: Max Payne 3\nAquesta tarda hem tingut la sort d'assistir a la presentació de Max Payne 3 a Barcelona, a un cèntric hotel de la ciutat, convidats per TakeTwo Interactive Software Inc. Després que Remedy Entertainment, l'estudi creador de la sèrie, oferís amb les primeres entregues de la saga Max Payne uns jocs que han aconseguit, per mèrits propis, conservar un lloc privilegiat en el cor i en les retines de milions de videojugadors d'arreu del món, Rockstar Games pren el relleu i serveix la tercera iteració de les aventures de l'exdetectiu novaiorquès, que intenta començar ara una nova vida, allunyat de la seva ciutat i dels fantasmes del seu passat, com a agent de seguretat privada d'una de les famílies més riques de Sao Paulo.\nMax Payne 3 és una producció en la que han col·laborat diversos estudis de Rockstar Games i que duu el segell inequívoc de la companyia. Els actuals responsables de la franquícia han volgut que, com era el cas dels jocs anteriors, la tecnologia emprada en el desenvolupament del títol oferís un producte amb un acabat punter. L'experiència de joc persegueix un equilibri constant entre acció cinematogràfica i narració audiovisual. S'han incorporat els darrers avenços en el camp de la captura de moviments, que funcionen amb el motor Rockstar Advanced Game Enginede manera harmònica, oferint a l'espectador unes imatges tan realistes com espectaculars. Fins ara havíem vist nombrosos tràilers en els que s'entreveia el potencial del joc, però el que ens han mostrat durant la demostració de dos dels primers nivells de Max Payne 3 ens ha impressionat de debò, tant pel que fa a un apartat visual captivador, que supera en realisme i vistositat la majoria de jocs d'acció apareguts fins avui, com pel que fa a una jugabilitat depurada i a unes animacions que no semblen en cap moment predefinides ni repetitives.\nDurant la demostració a la que hem assistit hem pogut veure escenes de joc en temps real de dues fases. En la primera fase, conversem amb els membres de l'equip de seguretat al que ens hem incorporat, que acaba de rebre una carta d'uns segrestadors; han segrestat Fabiana, la jove filla de la família per a la qual treballem. La nostra missió és acudir a un camp de beisbol, l'indret assenyalat per a la negociació amb els segrestadors, i lliurar-los la suma que demanen. Payne no és un negociador, però ha rebut l'encàrrec de satisfer les exigències dels homes que retenen Fabiana i preservar la integritat de la jove per tots els mitjans. A l'hora de la veritat, res no sortirà com en Max i el seu equip esperen: una banda paramilitar interromp el tracte amb els delinqüents i el que havia de ser una mera transacció es convertirà en un bany de sang.\nEn la majoria de jocs actuals en primera persona, segons Rockstar, el component narratiu, d'història, és accessori, gairebé testimonial, per contra, això sí, vivim moments d'allò més intensos. En el cas dels jocs en tercera persona, en canvi, l'acció no acabem de viure-la, tot i que la veiem, en som espectadors. Max Payne vol ser una experiència jugable única, que difumina les línies entre cinemàtica i acció i que posa a l'abast del jugador un joc en tercera persona en el que realment vivim l'acció com si ens hi trobéssim. Per tal d'aconseguir això,el salt entre acció i cinemàtica ens agafarà per sorpresa. I no hi haurà, de fet, cinemàtiques en sentit estricte: tot ho mou el motor del joc, i en moltes escenes de diàleg segueix essent el jugador qui controla el seu personatge. No hi ha talls, ni canvis de pla abruptes. Hi ha salts ràpids entre primeríssims plans i vista de càmera a l'espatlla. Aquesta experiència contínua fa que l'aventura es descabdelli de forma natural enmig de l'acció, i que ens assabentem de què passa pràcticament alhora que disparem. Max Payne 3 intenta incorporar les troballes de la narrativa visual dels còmics, en la línia de l'aparença de novel·la gràfica dels primers jocs. En moments clau veurem sobreimpressionat a la pantalla el text de frases concretes, per tal d'emfasitzar el que diuen els personatges. Visualment, en instants concrets, el joc recorda el Hulk d'Ang Lee o la Sin City deFrank Miller i Robert Rodriguez.\nEn el segon nivell de la demostració, Payne visita les faveles de Sao Paolo, hi ha multitud d'objectes en els escenaris, nombrosos enemics, i els efectes de llum i fum són notables. No hi ha càrregues de cap mena entre nivells, tampoc no n'hi ha entre escenes, ni entre moments més pausats i acció desenfrenada, tampoc no hi ha enllaços perceptibles entre les animacions dels personatges. Totes les animacions del joc són híbrides, per primer cop en un videojoc, part dels moviments en temps real són moviments capturats d'un actor, que s'integren de manera perfecta amb els moviments generats de manera artificial. Rockstar insisteix en el mèrit tècnic, ens diuen que Max Payne 3 és el shooter d'acció més sofisticat mai publicat per Rockstar, però de fet no cal que subratllin les excel·lències del que veiem, el xou a pantalla parla eloqüentment: dèiem "acció cinematogràfica i realista"? Les escenes són explícites, molt sanguinolentes, amb reminiscències del cinema de John Woo. El motor de física Euphoria, el mateix motor emprat a Grad Theft Auto 4 i Red Dead Redemption, compleix a la perfecció. Els modelats són d'un realisme inusual, començant per l'aparença, els doblecs de la roba, la pell. Les animacions també són dinàmiques, els objectes, que són totsdestructibles, no es trenquen sempre de la mateixa manera.El més mínim impacte, sigui de projectils o d'objectes de l'escenari, fa que el cos del personatge s'adapti de manera veraç al seu entorn quan es mou, quan cau, quan s'apropa a un obstacle.\nMax Payne 3 vol ser un repte, és un videojoc exigent, el mode estàndard està basat en la punteria manual, l'autoapuntat és opcional, hi ha dos modes extra de dificultat i no hi ha autoregeneració, haurem de trobar analgèsics per lluitar en contra del dolor que ocasionen les ferides. Si prenem massa pastilles de cop, però, en pantalla podrem notar el seu efecte, els medicaments alteraran la nostra percepció i les imatges es deformaran de manera ocasional, dificultant sensiblement el nostre avanç.A banda d'aquestes esporàdiques dificultats visuals, res no entorpirà el nostre camp de visió, el visor està gairebé totalment net d'elements informatius, la barra de càrrega del temps-bala se simbolitza amb una fina línia al costat d'una petita silueta de Max, que ens manté al corrent de l'estat físic i de la salut del personatge. El sistema de cobertures debuta a la saga; a Max Payne 3 els parapets no funcionen només com a protecció, sinó que seran indrets dels quals ens caldrà fer un ús estratègic, per a aconseguir uns segons de respiració i assabentar-nos d'on s'ubiquen exactament els nostres enemics.\nPer descomptat, el recurs del temps-bala, que ara comentàvem, segueix essent un dels senyals d'identitat característics de Max Payne i propicia escenes que ens deixarangarratibats. És,també, un factor estratègic, i n'hem de fer un ús prudent, no és infinit, l'exhaurim i l'acumulem en funció de la nostra manera de jugar.Tot i l'avantatge que suposa poder fer-ne ús, hem de tenir sempre present que els nostres enemics reaccionen ràpid. Podem aprofitar les caigudes des de grans alçades fent ús del temps bala, tot i que hem de tenir en compte que l'impacte produïrà sempre danys.A més, no hi haurà dos salts iguals, perquè el personatge s'adapta a l'orografia i els obstacles de l'entorn.El cos de Payne troba l'equilibri de forma natural en qualsevol posició, però pot ser que ens llancem esperant arribar a un punt concret de l'escenari i que els nostres oponents facin el possible per dificultar la nostra trajectòria.Hi ha una "càmera de mort final": quan abatem els nostres enemics veurem com cauen en càmera lenta, cosa que augmenta el festí visual i incrementa el nivell degore.Les diferències estètiques entre els personatges són molt destacables, tots els enemics semblen diferents i reaccionen de manera molt natural i realista. El comportament dels nostres contrincants, quefan gala d'una intel·ligència artificial notable,evidencia la feina dels equips de desenvolupament.\nPodem dur una arma lleugera a una mà i una arma pesada a l'altra mà, però no podrem emprar totes dues armes alhora, cosa que sí que podrem fer si duem dues pistoles, o duesmetralladoresde mà. Si fem ús del revòlver podrem dur una escopeta, però si emprem el fusell haurem de deixar a banda altres armes, que cauran, perquè no comptarem amb butxaques impossibles on guardar-les.Les armes estan modelades de manera increïblement realista i el seu funcionament està basat en el funcionament de les armes reals. Des de Rockstar ens diuen que fins i tot els components de pistoles i fusells s'han volgut reproduir al detall. Més enllà del detall curiós, no hem volgut ni hem pogut revisar les molles, el canó i el percutor de les armes que duia Max Payne durant el joc, però tampoc no cal, donem fe que tot sembla cuidat al mínim detall.Els projectils produiran un impacte diferent en funció de la mena d'arma per a la qual estiguin dissenyats, són diferents els danys que provoca una bala de pistola que els que provoca una de rifle de franctirador, tant en l'escenari com en Max Payne i els seus enemics.\nEl mode multijugador trasllada l'experiència cinematogràfica del joc en solitari a la cooperació. Rockstarintroduiràamb el llançament de Max Payne 3els clans persistents online, a través de Rockstar Games Social Club, una aplicació social a través de la qual podrem incorporar-nos a un clan, rebre sol·licituds, organitzar competicions, desblocar fites especials o reptar clans rivals.Tot el que desbloquegem en el mode en solitari ho tindrem disponible al mode competitiu online. Lluny de ser un simple complement prescindible en el que jugar només ocasionalment un cop haguem exhaurit la campanya individual, el mode online de Max Payne 3 presenta atractius notables que allargaran considerablement la vida del joc. Rockstar ha treballat força en aquest apartat; els jugadors podran personalitzar l'equipament i les característiques físiques dels seus personatges, i això en condicionarà tant la potència de foc, com els moviments, com la resistència: un personatge cuirassat serà molt resistent però poc àgil, els qui equipin armes potents acostumaran a trigar més a recarregar i no podran dur una arma secundària.Per tal de no desequilibrar l'acció, si hi ha jugadors que abandonen la sessió durant el joc en multijugador, el sistemareduiràl'escenari tancant portes, concentrant l'acció en un entorn més reduït, per tant. Rockstar ha implementat unsistemaanticamper per tal d'evitar que hi hagi jugadors que es quedin en un racóarreceratde l'escenari i abatin la resta de participants sense involucrar-se en l'acció ni córrer cap risc: si no ens movem, el joc llança una bengala que delatarà la teva posició.\nL'ús del temps-bala presentava un repte en el mode multijugador. De quina manera implementar un temps bala coherent? Què passa quan un jugador l'activa? Per tal que el mode multijugador no s'esdevingui tot el temps a càmera lenta, com probablement hauria passat si cada cop que un jugador l'activés això afectés també la resta de jugadors, Rockstar ha trobat una solució ocurrent, ha vinculat el temps bala al camp de visió; si un jugador veu una escena en temps-bala, també viurà l'escena en càmera lenta. No funciona per proximitat ni és una bombolla amb una àrea d'acció limitada, de manera que si un franctirador veu una escena implicada en temps-bala, encara que sigui a un centenar de metres de l'acció, també passarà a moure's en càmera lenta. En canvi, si som a cinc metres de l'acció però ens hi trobem d'esquena no participarem en el temps bala. Es tracta d'una mena d'efecte dòmino basat en el camp de visió.\nEl joc serà llançat el 18 de maig per a PlayStation 3 i Xbox 360, apareixerà un pèl més tard per a PC, l'1 de juny. Rockstar subratlla que la versió per a compatibles no és un simple port, sinó que ha estat desenvolupada a banda i en paral·lel a les versions per a consola, per part d'un equip especialitzat i diferenciat. No haurem d'esperar massa, doncs, per poder jugar, per fi, aquest esperadíssim Max Payne 3.Ben aviat podrem conèixer de primera mà les noves aventures d'un personatge apreciat que s'ha fet esperar.


El PSC exigeix l'aturada dels enderrocs previstos fins que es garanteixi 'que no tenen valor patrimonial' | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nEl grup municipal ha registrat una bateria de preguntes a la regidoria d'Urbanisme\nDetall d'una finestra de l'immoble enderrocat al carrer de Sant Llorenç\nEl PSC exigeix "l'aturada immediata de tots els enderrocs d'edificacions previstos pel govern" a la ciutat fins que no es duguin a terme els procediments pertinents que "garanteixin que no tenen cap valor patrimonial". D'aquesta manera, el grup municipal socialista vol "esclarir" el polèmic enderroc de dos edificis noucentistes de la ciutat, situats al carrer de Sant Llorenç i del passatge de l'Escorial i "evitar futurs conflictes".\nParalel·lament, ha registrat una bateria de preguntes que pretén obtenir informació de la regidoria d'Urbanisme sobre la valoració feta per determinar els criteris pels quals aquests dos edificis no tenien protecció patrimonial i sobre el contingut de l'informe de l'arquitecte municipal, segons el qual l'enderroc era necessari per motius de seguretat. També s'ha demanat la relació de tots els edificis de la ciutat que estan en risc d'esfondrament i quin plantejament s'ha fet de cadascun per tal de valorar si cal protegir-los.\nEl portaveu Andreu Martín, explica que arran de la denúncia pública d'Unesco Tarragona, entitats com l'associació Espais Ocults i moltes persones a títol individual, "cal que es revisin amb urgència els procediments realitzats i s'esclareixin els motius que han portat a l'enderroc d'uns edificis municipals centenaris, de gran valor històric, amb elements arquitectònics propis del noucentisme".\nMartín ha lamentat l'estat en què es troben molts edificis de la ciutat, alguns d'ells en risc d'esfondrament i ha criticat la "inacció" del govern. En aquest sentit, ha recordat que fa uns anys, l'Ajuntament va ordenar el desmuntatge de la fumera del passeig Mata, danyat per un llamp, que va significar la pèrdua d'un dels elements més característics del nord de la ciutat. Un altre exemple que aporta el portaveu és l'estat en què es troba el Mas Totosaus i les reiterades denúncies del seu grup perquè el govern hi faci una actuació integral. "Si aquest mas, que és un element patrimonial protegit, el tenen en un estat d'abandonament absolut, com han de tenir immobles que no disposen d'aquesta protecció?", s'ha preguntat.\n"Fins ara ens havíem cregut les explicacions que ens donava el govern, però aquests darrers casos estan demostrant que alguna cosa no s'està fent bé i ens fan dubtar seriosament que tingui cap voluntat de protegir el patrimoni". Martín qualifica la situació de "molt lamentable i insostenible": "No hi ha planificació, no es fa cap actuació i per això exigim del govern de Junts, ERC i Ara Reus més sensibilitat, més dedicació i més cura envers el patrimoni arquitectònic de la ciutat, que és part de la nostra història".\n"Vista la situació, exigim la garantia que els immobles amb al valor patrimonial estan clarament identificats i protegits. Fins que això no sigui així, el govern no es pot plantejar l'enderroc com una forma de gestionar els nostres edificis centenaris". En aquesta línia, el portaveu proposa una reunió govern municipal, els grups de l'oposició i les entitats que es dediquen a posar en valor el patrimoni arquitectònic de la ciutat "per escoltar les explicacions que justifiquen aquests fets lamentables i que suposen una pèrdua irrecuperable per a la ciutat", ha reblat.


Dinou vint / Helena Carreras – Els llibres del Senyor Dolent\nPublicada el 6 de febrer de 2021 per Senyor Dolent\nVaig presentar-me a aquest premi, i tot i que el que vaig presentar almenys va passar el primer tall allà vaig quedar-me i no em vaig fer amb el premi. Coses que passen. M’agradaria dir que no, però agafo aquest llibre esmolant el ganivet, sóc així de primari, tot i així intentaré fer-ho bé, sigui això el que sigui.\nTenim una història narrada per les dues protagonistes, mare i filla. La filla es diu Cuba, va a l’institut i està encaterinada del Fede amb qui va a les protestes post sentència.\nOdio que, pel fet aleatori de tenir setze anys, ja no pugui dir que odio. Et fas gran i et xapen la boca. I no ho fan els teus pares, ho fa la teva pròpia gent. “Naia, para, hòstia, fots mandra quan parles com una cria”. Típic. Ja ho sé, que és ridícul, i què? Me la sua. Ho escriuré aquí, per desfogar-me, però no ho deixaré llegir a ningú, de moment.\nNo sabia que m’estava fent una selfie. Ho juro. Tenia la càmera girada i me la vaig fer sense voler. Per entremig de les flames es veia aquella bandada de ximpanzés encasquetats que ocupava el carrer de vorera a vorera. Reconec que l’estètica em va tirar i que no era el moment, potser, però estava cagada i em va servir per distreure’m, què vols que et digui. Amb el buf i tot el merder de la gent que s’anava apilonant darrere nostre, no se sentia el petar de les meves dents ni es veia el tremolor de les cames.\nLa mare es diu Diana i les manifestacions pro-independència li van despertar les ganes d’independitzar-se del marit i enviar a fer punyetes el matrimoni.\nVinc de família independentista escèptica. Això mateix, bona definició. Dius que vols una cosa, que la vols molt i molt, però com que saps que és impossible o que et costaria molt cara, vas tirant i no fas res per aconseguir-la. Sóc així, jo, la majoria som així.\nEvidentment una filla adolescent no és pas fàcil de portar, o d’entendre.\nAra faig veure que entenc la Cuba, però és mentida, no sé per on em sortirà. La veig marxar de casa i m’esgarrifo imaginant que al cap de cinc minuts s’enfilarà a una cornisa i s’hi estarà una bona estona, si cau no cau, perquè és el que toca fer quan tens setze anys. O que es rebel·larà contra algun professor pel simple plaer de fer-se respectar, més que no pas perquè no estigui d’acord amb el que diu o perquè trobi inacceptables les normes que li imposa. Ha de demostrar que ni és una còpia de ningú ni se la fa callar accionant un mecanisme. Trobo a faltar quan jo també m’enfilava a les cornises i em sentia viva. I és per això que quan van començar a parlar de la República vaig dir-me que encara hi havia una oportunitat de pujar dalt d’un impossible. El país era com una gran cornisa i, com que quasi tota la gent que coneixia es va animar a pujar-hi, s’estava més acompanyat a dalt que a baix.\nDSC_4033 © Paco Rivière, Creative Commons.\nI arriba el confinament, per seguir amb la tònica aquest altre llibre de Jordi Borràs servirà per il·lustrar-ho millor que la definició de la viquipèdia. I clar, tot el que es pensava durant el confinament, primer que no n’hi havia per tant, després que sembla que sí, després que sortirem millors o que hem de canviar… Tot això ens resulta familiar perquè més o menys tots vam passar pel mateix procés de veure el món des de la finestra o el balcó i de no saber què esperar, una situació que no podíem comparar amb res anterior\nUn dels encerts del llibre és que les dues narradores, que es van alternant, tenen veus perfectament identificables, tot i que de tant en tant em descol·loquen algunes paraules de la Cuba, i em temo que això vol dir que em faig vell. El llibre arriba, cronològicament, al pic de l’estiu, amb un desconfinament per fases que tampoc serà total i poc més. El punt més fluix del llibre és que no és rodó, anem d’un punt a un altre, retratem uns mesos i ja està, el que trobem és vida i no argument. Llibre recomanable, que passa molt bé i que narra uns fets que encara són tan nous que no están gaire a les novel·les (no trigaran). Al final, no he fet servir el ganivet.


Un mort i una crònica | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nUn mort i una crònica\nEl periodisme de successos versa en realitat sobre el que mou l’ésser humà: l’amor, els diners o el poder\n6 GEN 2017 - 20:11\tCET\nLa comitiva judicial i els Mossos, al lloc del tiroteig de la Meridiana. Andreu Dalmau Efe\n“Treballes?”. Quan rebo el missatge, agafo aire: és diumenge 1 de gener a les deu de la nit, el meu últim dia de vacances. Amb resignació, tanco l’Ipad on veia la sèrie The Oa. Al principi, la informació és difusa: un tiroteig amb un o més morts a l’entrada de l’avinguda Meridiana de Barcelona. El retorn a la feina és atropellat, anticipat i amb deutes, entre ells aquesta crònica.\nHi ha qui parla d’una baralla en un bar que acaba a trets. Però la propietària de seguida ho nega. En poc més d’una hora, el més bàsic queda clar: un home de 32 anys ha estat assassinat, un altre d’uns 30 està ferit crític, i una jove de 22 ha rebut el rebot d’una bala a la cama. Els han disparat quan anaven amb cotxe. Són tots dominicans.\nL’endemà és un dia de carrer. De l’avinguda Meridiana, on dos joves em menteixen quan diuen que no coneixen les víctimes. Els altres són veïns que només van sentir crits o van veure una jove sagnant. Alguns expliquen com a propi el que s’ha dit a la televisió. Uns altres t’animen que ho llegeixis en algun mitjà de la competència, “que ja ho explica tot”.\nD’allà, a l’Institut de Medicina Legal, on després de diversos intents, ningú et rep. Es prova sort esperant a la porta, per si algú dels qui surt és el metge forense. No tindrem pas aquesta sort. Als jutjats hi ha una fortuna similar. La jutgessa que estava de guàrdia el diumenge acaba d’anar-se’n. Bingo. Per no esmentar el del secret de sumari. A l’hospital tampoc hi ha res: ni a urgències, ni al bar, ni a planta, ni a cap lloc hi ha rastre de família, amics o coneguts de les víctimes.\nTorno a la redacció amb la llibreta plena de “no tinc ni idea”; “només passem per aquí”, “no et puc dir res”, “estic de vacances”… Però el diari viu aliè al meu fracàs. Tot són felicitacions d’any nou, petons, abraçades i alguna notícia del meu interès. En la meva absència, des de Madrid han publicat un tema en el qual jo treballava. Bé. Tampoc es va tenir en compte un altre tema que havia d’haver sortit. Bé també.\nEl dimarts ho veig claríssim. Després de dos esmorzars, 12 converses telefòniques, i una suggeridora trucada del meu cap, “quan puguis parlem dels temes de la setmana”, la cosa que necessito és córrer. Em calço les vambes i baixo fins a la platja, on em creuo amb diversos grups que roden més ràpid i millor. Penso en Murakami, no que no li hagin donat el Nobel, sinó per què correm.\nTorno disposada a rastrejar tots els dominicans de Barcelona, d’Espanya i, perquè no, de part de l’estranger. Salto de la mort d’El Turco, assassinat en una discoteca llatina el 22 d’abril a Barcelona, al cas –al novembre– d’un altre dominicà, trobat mort amb diversos trets de bala dins d’un cotxe a l’Hospitalet. Els Mossos sospiten que el cas de la Meridiana és una venjança.\nSegueixo donant-li voltes. Penso en el vídeo amb els dos homes desplomats dins del cotxe, que algú va penjar just després del crim. Decidim no publicar-lo. Trobo un altre vídeo en el qual surten les tres dones just després del tiroteig. Criden, ploren, truquen per telèfon… Tampoc el difonem.\n“Se’t veu molt tranquil·la, ja has de tenir escrita la crònica”, m’interromp amb sornegueria un company. El miro per sobre de l’ordinador i li somric pensant en aquella ja mítica frase de la Pantoja (“dientes, dientes”). Ja és dimecres. No avanço en el cas de la Meridiana. No avanço en la crònica. No avanço corrent. Agafo les coses i me’n vaig. Cap a l’ascensor, em trobo el meu mentor: “Què? Ja tens la crònica?”, em pregunta somrient. Clavo la mirada a terra i deixo que les portes es tanquin.\nEl dijous és el dia. “Tens una obertura esperant-te”, em recorda el meu cap. I no és ni el crim de la Meridiana, ni és la crònica, ni és el tercer tema que creia que tenia lligat fins que vaig descobrir amb enrogiment que ja l’havia publicat un altre mitjà. Corro de nou. Aquesta vegada penso en els successos.\nQuin és el periodisme de successos? Una amiga molt avesada a barrejar gent heterogènia sempre fa servir la mateixa fórmula per presentar-me, al seu entendre molt reeixida: “És periodista, escriu dels assassinats i desgràcies que passen. Pregunta-li el que vulguis, ho sap tot”. Jo preferia qualsevol altra presentació. Fins i tot que no em presentés.\nEl periodisme de successos versa en realitat sobre el que mou l’ésser humà: l’amor, els diners, el poder… Darrere el que es titula “Tiroteig a la Meridiana”, “Macroperativa antidroga a la Mina” o “Batuda contra la prostitució a la Rambla” hi ha persones, amb una història passada que explica una realitat present. Un terreny inequívocament relliscós, on és possible una informació seriosa i rigorosa. Interessa el periodisme de successos? Si s’ha de jutjar per les audiències (que no ho són tot), sí.\nI segueixo corrent, ja cap a la redacció, amb les energies renovades i les preocupacions intactes. I la crònica? I l’obertura? I Delmy? Qui és en realitat Delmy? Per què ningú vol parlar-me d’ell?


Convocatòria de la sessió ordinària – La veu d'Àfrica\nServeis jurídics de les Corts,\nPer indicació del regidor president del Consell del Districte de les Corts, us adjuntem la convocatòria de la sessió ordinària del Consell de Districte de les Corts que se celebrarà el proper 5 de maig de 2022 a les 17:00 h, al Saló de plens del Districte, plaça Comas, 18 planta soterrani 1.\nEl seguiment de la sessió es podrà fer per streaming a través de la pàgina web del districte: https://ajuntament.barcelona.cat/lescorts/ca o directament en aquest enllaç del canal YouTube: https://youtu.be/_dbRqUlnw3Y\nLa participació de les entitats veïnals i de la ciutadania s’ha de fer mitjançant el correu electrònic serveisjuridicslescorts@bcn.cat o mitjançant el registre previ a través de la plataforma IRIS en el següent enllaç: Català: http://www.bcn.cat/cgi-bin/queixesIRIS?id=553; Castellà: http://www.bcn.cat/cgi-bin/queixesIRIS?id=554; Anglès: http://www.bcn.cat/cgi-bin/queixesIRIS?id=555, fins a les 17 h del dia 4 de maig indicant els punts en els que es participa. Únicament es pot intervenir sobre els temes concrets dels punts de l’ordre del dia que figuren a la part decisòria i a la part d’impuls i control. Així mateix us informem que les intervencions del torn final no seran presentades pels ciutadans ni llegides ni contestades en la mateixa sessió sinó que seran respostes posteriorment mitjançant la mateixa plataforma IRIS.\nPrevious Post:Es cancel·la el grup focal del nou Pla d’Acció de la XBCNA del dia 30 d’abril\nNext Post:Sessió ordinària de la Comissió Consultiva


Un viatge des de les ones ràdio a les gamma « Premis Recerca Jove\nUn viatge des de les ones ràdio a les gamma\nAutor/s autora/es: Jordi Blanco Pozo\nTutors/es: Sergi Sacristan Marzal\nEl meu objectiu principal era ser capaç de manera autònoma trobar el púlsar del Cranc a partir de la radiació gamma que envia a la Terra, tot aplicant la metodologia científica i intentant comprendre tots els processos físics involucrats. Per aquest motiu també estava interessat en entendre aquests objectes també de manera teòrica. Un dels objectius secundaris d’aquests treball era aproximar-se a la feina d’un investigador científic, per així poder esbrinar si era interessant per a un futur laboral.\n1. Seleccionar dos reculls de dades: un primer on els telescopis es troben en direcció a la zona d’estudi i un segon on els telecopis es troben orientats en una regió de l’espai on no hi ha cap font emissora i només hi ha radiació de fons. Aquest segon recull servirà com a mostra control.\n2. Seleccionar aquelles dades que compleixin la descripció de fotó gamma, en tots dos documents.\n3. De les dades seleccionades, seleccionar aquells fotons produïts a prop del centre del telescopi a tots dos documents. En el cas del primer document, serà on suposadament es trobarà la font emissora.\n4. Aquest fotons propers al centre del telescopi del primer document, localitzar-los a l’espai.\n5. Trobar periodicitat en les dades del primer document, per així esbrinar si aquesta font emissora de raigs gamma compleix una de les principals característiques dels púlsars: l’emissió polsada.\nCom a conclusions d’aquest treball estar el compliment dels objectius establerts. Vaig ser capaç de demostrar que la font era el púlsar del Cranc establint les seves coordenades i el seu període rotacional. A més, va ser molt satisfactori aproximar-se al treball dels investigadors, també gràcies al viatge que vaig poder realitzar a la Palma, passant dos nits d’estudi als telescopis MAGIC.\nDins de les conclusions també estan la corroboració de les hipòtesis incials. Entre aquestes estaven que un estudiant de segon de batxillerat, amb els seus reduïts coneixements de matemàtiques, era capaç de trobar un púlsar. Per altra banda, que amb l’anàlisi manual de les dades no es podia arribar a tantes conclusions com amb un anàlisi computacional. Per últim, que el Sol no podria esdevenir un púlsar per la manca de massa.


Nano Romia: Sobredosis.\nÉs el que té tenir una addicció, sovint et deixes portar pel costat fosc i et passes de ratlla tot i saber que això et farà mal. Avui a mi m'ha passat amb la bici, tenia moltes ganes de pedalar i desprès de les males sensacions de diumenge encara més. Pel matí he acabat de preparar la sessió d'spinning que he fet a la nit mirant de pedalar una estoneta més per acabar de fer els 60 minuts de pedal, per la tarda sortida amb la btt pedalant durant 3 hores i 20 minuts i arribant a casa que ja era fosc, i per la nit la sessió d'spinning que havia acabat de preparar pel matí.\nNi parlar de les cames, ja les tenia cansades al principi de la ruta de la tarda, a partir d'aquí...... cadascú que tregui les seves conclusions.\nSessió matinal: 60 minuts de bici a ritme normal, amb una màxima de 160 bpm i 135 de mitjana i 662 Kcal consumides. Les sensacions han estat molt bones, tot i sortir a fer les series ahir les cames funcionaven molt bé i assimilaven aviat les càrregues que els ficava.\nPer acabar la sessió he fet unes quantes abdominals i he estirat bé.\nSessió de tarda: 3hores i 20 minuts de bici, les pulsacions una mica elevades tenint en compte que a les 21:00 tenia que fer la sessió d'spinning. 180 de màxima i 154 de mitjana, 2434 Kcal consumides. Les sensacions han anat de normals a dolentes, les primeres pujades encara les he aguantat amb dignitat, però al final qualsevol ascens, per petit que fos, em feia baixar el ritme de mala manera. A més les sensacions a les baixades tampoc han estat bones i he comés massa fallades alguna de les quals ha estat a punt de costar-me una caiguda. 48,3 Kilòmetres recorreguts.\nSessió nocturna: 55 minuts d'spinning per consumir 627 Kcal, les pulsacions més elevades que pel matí 180 de màxima i 141 de màxima. Evidentment la sortida de la tarda m'ha passat factura però crec que encara ho he salvat prou bé.\nEn definitiva avui 5 hores 15 minuts de bici consumint 3723 kcal, les cames trinxades i la moral ciclista sense recuperar-se, això sí les endorfines pels núvols que suposo que deu ser el més paregut a un "xute".\nDemà sessió de recuperació pel matí i per la tarda nit una mica de natació i patxangueta de futbol sala, sense apretar que dissabte toca fer la Curse Navette.\nXavier 29 de gener de 2012, a les 23:32\ninici dels javalins???????????????\ndiria pero em puc equivocar tothom,\nbon bona afoto,si sinyor\nUnknown 31 de gener de 2012, a les 7:17\nVec que tens molt apamat el territori company!!\nLa foto és xula, però la intenció era que pogués sortir jo però em vaig deixar el trípode a casa i al final em vaig haver de quedar aguantant la càmara.


Arriba l'EN DIRECTE d'Estiu! - RAB.CAT\nArriba l'EN DIRECTE d'Estiu!\nDurant el mes d'agost i fins la Diada de l'11 de setembre, el programa estrella de RAB Ràdio es transforma en l'EN DIRECTE d'estiu, amb una estructura diferent.\nL'horari serà el mateix: de dilluns a divendres de 22 a 22.30, hora de Catalunya però els continguts s'adaptaran a la temporada de vacances a Catalunya.\nA l'EN DIRECTE d'Estiu, Germà Capdevila i Said Sbai conversaran cada dia amb un català de l'exterior, per recordar els seus estius a Catalunya. Amb anècdotes personals i familiars, records entranyables i curiositats divertides, anirem coneixent millor algunes de les veus que ens han informat sobre la pandèmia des de l'Argentina, Mèxic, Uruguai, Costa Rica, Colòmbia, els EUA, Bolívia, Equador, Portugal, Itàlia, Polònia, etcètera.\nL'EN DIRECTE d'Estiu també recuperarà alguns dels millors reportatges i entrevistes de la primera temporada de l'EN DIRECTE, marcada per la pandèmia de COVID19, de començaments de març a finals de juliol d'enguany.\nEl divendres, des de Ciutat de Mèxic, la Míriam Aymamí continuarà presentant l'EN DIRECTE dels divendres, amb converses, entrevistes i reportatges de format més obert.\nEns ho expliquen Germà Capdevila i Said Sbai en aquest tall:\nRAB Ràdio i Revista Esguard · ESPECIAL: com serà l'EN DIRECTE d'estiu?


Celebració 40è aniversari - Arep per la salut mental\nEl passat 16 de Desembre vam celebrar el 40è aniversari de l'Associació Arep!\nVa ser un acte celebrat a la sala d'actes de l'entitat en què ens vam reunir totes les persones que tenim un vincle amb l'Arep; persones usuàries, tècniques, membres de la junta directiva, famílies, socis, persones voluntàries..etc.\nL'Àngels Gonyalons, actriu catalana, va ser l'encarregada de presentar l'acte institucional, el qual va començar amb el visionat d'un vídeo commemoratiu dels 40 anys. Seguit es van realitzar dues taules rodones, amb algunes de les persones que amb el seu testimoni representen l'entitat.\nLa celebració va seguir amb l'obertura de la càpsula del temps, en la que vam deixar desitjos, records i imatges significatives. Aquesta càpsula, s'obrirà d'aquí a 10 anys!!\nFinalment vam poder brindar tots junts i fer-nos algunes fotografies al photocall.\nVolem agrair l'assistència i la gran implicació a l'entitat durant aquests 40 anys.


El Grup Costa Brava Centre proposa taules de 4, un recepcionista de terrassa fixe i 2 metres entre taules • Ràdio Capital de l'Empordà\nNotíciesPalsCalonge i Sant AntoniCastell - Platja d'AroPalafrugell\nEl Grup Costa Brava Centre proposa taules de 4, un recepcionista de terrassa fixe i 2 metres entre taules\nDiversos municipis de la Costa Brava com Palafrugell, Palamós, Castell-Platja d’Aro, Calonge, Castelló d’Empúries i Pals, han decidit prendre com a referència aquest model de distribució de terrasses\nEl Grup Costa Brava Centre ha proposat un model únic de terrasses per aquest estiu a la Costa Brava. Segons han explicat, les mesures dictades pel govern espanyol han generat certa controvèrsia entre els ajuntaments de la Costa Brava, atès que parteix de la reducció del nombre de cadires i no dóna paràmetres de persones per metre quadrat. Martí Sabrià, gerent del grup, ha explicat que això causa una paradoxa: alguns restaurants tenen l’espai per mantenir el nombre de cadires i també la distància de seguretat que pertoca. I tot i així, segons el model espanyol haurien de tenir menys cadires.\nPer aquest motiu, aquesta proposta es fonamenta en l’amplada de passadissos, la distància entre taules i la creació d’un espai de recepció per a poder calcular la capacitat de cada terrassa. En concret, hi ha d’haver distància entre taules de 2 metres, accessibilitat en cadira de rodes i passadissos d’un mínim d’un metre i 20 centímetres. Una altra de les propostes que de fet l’ha incorporada el Ministeri, és la d’un recepcionista de terrassa fixe que s’ocupi de desinfectar i seure les persones. D’altra banda, també proposen taules en format de quatre, i no de dos. Segons ha explciat Sabrià, la mitjana no acostuma a arribar a 3 persones, per tant, en una terrassa de deu taules de 4, hi hauria 40 cadires i “seria molt estrany que totes estiguessin ocupades.”\nEn aquesta línia i per tal de generar la complicitat publicoprivada necessària, el Grup Costa Brava Centre a través del seu departament de consultoria –QGlobal-, ha desenvolupat una proposta que, més enllà de la distribució física de taules i cadires, inclou recomanacions i protocols d’actuació a seguir.\nEs tracta de mesures, ha dit Sabrià, que responen “al seny” i que donaran molt bona sensació al client.\nSegons han explicat, tots els estudis i informes diuen que la recuperació de l’activitat turística anirà especialment vinculada a la sensació de seguretat que siguin capaços de transmetre els establiments i les destinacions.\nDiversos municipis de la Costa Brava com Palafrugell, Palamós, Castell-Platja d’Aro, Calonge, Castelló d’Empúries i Pals, han decidit prendre com a referència aquest model de distribució de terrasses per adaptar-lo de la manera més adequada a la idiosincràsia dels seus respectius municipis de cares a aquest estiu, amb el propòsit de complir amb la normativa de desescalada del confinament i de captar als usuaris, aportant-los seguretat i confiança. Sabrià espera que en siguin molts més.\nSota les directrius d’aquest model, el Grup Costa Brava Centre pretén contribuir a crear una imatge conjunta de territori, i proposa que la resta d’ajuntaments de la Costa Brava se sumin al projecte, utilitzant els criteris homogenis del pla d’actuació establert. L’entitat s’ofereix a col·laborar amb els equips tècnics de les diferents institucions per a la correcta aplicació de la proposta.\nArticle anteriorCoses de fases\nArticle següentNova data pel Canet Rock 020\nPals Redacció - 26 de novembre de 2021


En Focus: El violoncel de trinxera que va portar l’alegria de la música a la Primera Guerra Mundial - interiorsnone\nPrincipal interiorsEn Focus: El violoncel de trinxera que va portar l’alegria de la música a la Primera Guerra Mundial\nEn Focus: El violoncel de trinxera que va portar l’alegria de la música a la Primera Guerra Mundial\nUn soldat amb un violoncel de trinxera del tipus utilitzat per Harold Triggs, retratat en una rasa francesa el 1914. (Foto de Neurdein / Roger Viollet / Getty Images) Crèdit: Roger Viollet / Getty Images\nEls homes que van passar anys a les trinxeres de la Primera Guerra Mundial van trobar tot tipus de maneres d’introduir un toc d’alegria i cultura a les seves vides, sobretot, amb els cel·lulars portàtils plegables, com el segon tinent Harold Triggs de la Royal. Sussex es va traslladar a França. L’instrument funciona avui en dia de forma fantàstica, segons informa Claire Jackson.\nEl sorprenent sonata de violoncel de Debussy, composta el 1915, és alhora atractiva i extàtica a les mans de Steven Isserlis. L’obra, interpretada al marquès de Corberon Stradivarius de 1726 –prèvia per la Reial Acadèmia de Música– produeix un to polifacètic i obre el llibre “El violoncel en temps de guerra”, una bella i fantàstica col·lecció de peces escrites durant el. Era de la Primera Guerra Mundial.\nAleshores, la veu del violoncel canvia: sentim ‘El Cigne’ del Carnaval dels Animals de Saint-Saëns. El to és més suau, potser una mica més baix, potser, però igual de bell. Isserlis ha canviat el seu Stradivarius pel "violoncel", un instrument que ressona amb les emocions que teixeixen aquest repertori i que perviu fins als nostres dies de la Primera Guerra Mundial.\nEl violoncel de la trinxera pertanyia a Harold Triggs, un afeccionat violoncel·lista aficionat al Reial Regiment Sussex. Es tractava d'un dels diversos cellos "itinerants" similars que tenien la intenció de ser més portàtils que els seus homòlegs propis per a viatges que presumiblement són més agradables que una estela a les trinxeres, que és on Triggs i el seu violoncel - un "violoncel de vacances" realitzat per WE. Hill and Sons cap al 1900: es van trobar.\nTriggs no va ser l'únic músic que va actuar a les trinxeres: el compositor australià FS Kelly, que va ser assassinat, va detallar la música que va interpretar durant concerts de trinxera als seus diaris, segons explicava el senyor Isserlis per informar de la seva programació.\n"Volia jugar coses que Triggs podria haver jugat durant la guerra", explica.\n"Al costat de Saint-Saëns, vaig triar un himne, una cançó popular i God Save the King . No estava segur de poder fer The Swan, perquè hi ha un parell de notes que no parlen en el trinquet, però, de fet, és una de les peces que més parlen de la gent.\nNo és sorprenent que hi hagi un parell de notes amb problemes al violoncel, perquè l'instrument és més que rudimentari, i es pot muntar en menys de cinc minuts. El cos és rectangular, amb un coll extraïble assegurat amb una junta mortera normal, fixada a un botó a la part superior de la part posterior amb un forrellat de llautó. La diapositiva es col·loca al coll i s'afegeix la femella superior, com també ho són els portadors d'extrem, la cua de cola, el pont i les cordes.\nLa part posterior llisca de manera que es poden col·locar tots els accessoris i accessoris dins de la caixa, inclòs l’arc; quan s'empaqueta, el violoncel sembla una caixa de municions i sovint s'utilitzen per formar instruments.\n"Amb els mòbils convencionals, podeu moure el pal de so o ajustar el pont", afirma Isserlis.\n"Es tracta bàsicament d’una caixa amb alguns forats, però sona preciós."\nSteven Isselis amb el violoncel. (Imatge: Jens U.Braun)\nIsserlis es va assabentar del violoncel a través del seu amic Charles Beare el 2014. El senyor Beare, expert en el camp dels instruments i arcs de corda antiga, forma part de la històrica empresa familiar J. & A. Beare que ha servit a músics i col·leccionistes d’elit. des del 1892.\n"Vaig esmentar que havíem perdut el violoncel sense emmagatzemar-lo i Steven estava interessat immediatament", recorda el senyor Beare. Dies després, el músic va viatjar a la casa del senyor Beare a Kent per provar-ho.\n"Va trigar uns minuts en ajustar la meva reproducció, però, després, vam connectar-nos", informa Isserlis. Més tard aquell any, el violoncel·lista va tocar l'instrument en un servei parlamentari especial de record a l'Abadia de Westminster el dia de l'Armistici per commemorar el centenari de l'esclat de la Primera Guerra Mundial. "Va ser un moment fantàstic per a tots", reflexiona Beare.\nTot i que no hi ha previstos actualment actuar amb el violoncel en públic, Isserlis espera tornar a connectar amb el seu vell amic per a les celebracions del centenari. Mentrestant, queda amb el senyor Beare, que escriu un llibre sobre la seva història. Ho té molt ben situat, ja que la seva empresa pertany al violoncel des del 1962.\n"Harold Triggs va venir a nosaltres i ens va demanar 15 £, juntament amb la seguretat que tindria una casa", afirma, i afegeix: "Des de sempre ha estat amb nosaltres". Triggs va morir al cap de poc, el 1964.\nEl violoncel del trinxel interpretat per Steven Isserlis (Imatge: Jens U.Braun)\nBeare es mostra reticent de posar un preu al violoncel. Coneix almenys cinc cel·lulars portàtils existents, probablement "destinats a vacances, creuers i tipus d'indrets on no volia fer gaire soroll", però no se sap que se n'ha passat cap a les trinxeres. . Probablement no tinguin la curiosa història que hi ha al darrere que aquest instrument.\n"No sabem una quantitat enorme sobre Triggs, però sabem que, cap al final de la guerra, va ser capturat pels alemanys durant un contraatac", explica Beare.\n"No va tornar a veure el violoncel fins anys després, a finals dels anys cinquanta, quan caminava per la platja de Brighton i va passar algú que el tenia."\nAmagada al dors hi ha una inscripció escrita el 1962 pel poeta de guerra Edmund Blunden que, com Triggs, era un oficial de la Royal Sussex. Recorden el seu temps junts a Ypres i expressen el seu plaer de retrobar-se amb el violoncel, gairebé 50 anys després d’escoltar-lo a les trinxeres. També hi ha una invitació enganxada a l'instrument, que data del 1916, quan Triggs va ser convocat pel comandant del cos per jugar per als oficials.\nEl senyor Beare no té previst vendre-ho, tot i que, segons ell assenyala, "evidentment ningú arriba a la botiga i diu que" tens un violoncel "\nDe moment, el violoncel de la trinxera es manté en la intenció de Triggs, tot i que el veterà estaria encantat de veure-ho cedit a Isserlis de tant en tant.\nL’àlbum ‘El violoncel a la guerra’, que inclou obres de Bridge, Fauré, Novello, Parry i Webern, amb el pianista Connie Shih, està disponible a través de BIS Records o Amazon. El nou CD de Steven Isserlis de les sonates Chopin i Schubert amb el pianista Dénes Várjon ja es troba a Hyperion.\nCopyright interiors: En Focus: El violoncel de trinxera que va portar l’alegria de la música a la Primera Guerra Mundial - interiorsnone


COL·LECTIU D'ANTIARTISTES: PRIMERA JAM A L'ESPAI PORTAL\nCarme A. 30 de març de 2015, a les 0:19\nM'afegeixo al comentar que va ser una nit màgica de bones vibracions poètiques. Bravo!i\nFina 30 de març de 2015, a les 9:49\nI perquè es feia tard, que, sinó, encara hi seríem ;)\nEduard 30 de març de 2015, a les 11:23\nUna nit amb màgia, sí. Gràcies a persones implicades en la poesia com vosaltres.\ncantireta 30 de març de 2015, a les 16:25\nJo vaig venir en cotxe, per allò del què diran si aparco l'escombra al carrer... :-D\nSou fantàstics i us aprecio molt. Gràcies, Eduard i Elena, per fer-me sentir com a casa.\nUna abraçada ben llarga!\nEduard 30 de març de 2015, a les 20:56\nT'agraïm molt la teva implicació, la teva companyia i la teva poesia. Té molt de mèrit, i més ara que sabem que podries venir amb escombra més fàcilment ;-p\nNúria Pujolàs 30 de març de 2015, a les 19:18\nM'heu fet posar la pell de gallina! Visca la poesia i visca Reus!\nEduard 30 de març de 2015, a les 20:57\nUn plaer comptar amb la teva fèrtil i divertida imaginació. I amb moltes ganes de veure't a Reus, que crec que aviat hi seràs!\nGemma Sara 30 de març de 2015, a les 20:30\nAixò és una concentració brutal de poetes per metre quadrat! Les paraules deurien lliscar felices...!\nEduard 30 de març de 2015, a les 20:58\nI amb te i cervesa artesans, encara més...;-p\nMaijo Ginovart 31 de març de 2015, a les 16:07\nI que ben il·lustrat està aquest post! Bona ambientació, bona poesia... No falta res!\nPer cert, dissabte et vaig felicitar a tu, però no ho vaig fer a la teva filla, que va fer una lectura perfecta del relat. Té molt talent i energia, deus estar-ne molt orgullós. I, per suposat, l'Ignasi també ho va fer molt bé.\nEs nota com n'esteu tots d'implicats!


La Marxa de la Llibertat torna a caminar trenta-sis anys després - VilaWeb\nLa Marxa de la Llibertat torna a caminar trenta-sis anys després\nArcadi Oliveres i Àngel Colom acaben el recorregut estroncat per la policia el 1976, acompanyats de tothom qui s'hi vulgui unir\nEl secretari d'immigració de CDC, Àngel Colom, i el president de Justícia i Pau, Arcadi Oliveres, han participat avui a la tarda en l'acte d'homenatge a la Marxa de la Llibertat del 1976 a Montblanc i Poblet, organitzada per la territorial de l'ANC a la Conca de Barberà. Amb el lema 'Poble català, posa't a caminar', centenars de persones van recórrer fa trenta-sis anys milers de quilòmetres per reivindicar els drets nacionals dels Països Catalans. A Montblanc, amb tot, la marxa va ser interrompuda amb fortes càrregues policíaques i només uns pocs van aconseguir arribar fins al final, el monestir de Poblet. Avui un bon grup de persones ha acabat el trajecte que llavors no es va permetre d'acabar.\nConca de Barberà per la Independència proposava aquesta vegada el lema 'Acabem la Marxa de la Llibertat, comencem la de la independència'. Enric Mercadé, coordinador de Conca per la Independència, deia: 'Volem fer un homenatge a aquells lluitadors per les llibertats nacionals, tot acabant aquella Marxa del 1976. Alhora, considerem imprescindible participar en aquesta, que ara és la de la independència.'\nUna vegada al monestir, hi han fet parlaments la presidenta de l'ANC, Carme Forcadell, a més d'Àngel Colom i Arcadi Oliveres, participants en la marxa del 1976.\n'La Marxa era una eina popular per fer el pas de la dictadura a la democràcia. Som en una altra època de transició, des de l'autonomia a l'assoliment d'un estat propi. Com a antic marxaire, és un honor poder acabar-la simbòlicament i reivindicar, com el 1976, la llibertat del país', va dir Colom durant la presentació de l'acte.\nTambé ha repetit trenta-sis anys després la marxa l'economista i president de Justícia i Pau Arcadi Oliveres. 'La gent va perdre la por, però avui l'hem recuperada. Ens cal perdre‐la de nou, i unitat de criteri. Aquesta marxa n'és una bona oportunitat', va dir en la mateixa presentació.\nOliveres parla de totes dues marxes en aquesta opinió contundent.


Resultats del CCPAE 2018 | ets el que menges\n2 d'abril 2019 per Marta Costa\nAquest any, el CCPAE, el Consell Català de la Producció Agrària Ecològica, no podria celebrar millor el seu 25è aniversari: una vegada més, tanca l’any amb grans estadístiques i dades de creixement sostingut arreu del país.\nTipus d’activitat dels operadors en producció ecològica (2018).\nEn l’habitual roda de premsa de presentació dels resultats anuals, el seu president, Daniel Valls, ha explicat que l’últim any les facturacions de productes agraris ecològics han crescut un 20% respecte l’any anterior, arribant als 584 M€. També han augmentat, una vegada més, els operadors inscrits, arribant als 3.859, una xifra que inclou els comercialitzadors, importadors, productors vegetals i elaboradors. I unes dades que posen de manifest la bona salut del sector al territori català.\n“En aquests vint-i-cinc anys la producció bio ha passat de ser testimonial a convertir-se en un sector important a Catalunya. Tothom mira al sector eco per fer la conversió, per introduir nous productes, sans, de qualitat, i respectuosos amb el medi ambient”, explica Valls.\nLa consellera d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, Teresa Jordà, que també ha estat present a l’acte, ha aprofitat per destacar l’aposta decidida del seu departament per fer créixer encara més les produccions, el coneixement i el consum dels productes agroalimentaris ecològics, especialment a través del Programa de foment de la producció agroalimentària ecològica pel període 2015-2020. Aquest programa incorpora mesures destinades a promoure el desenvolupament de les produccions, la innovació, la comercialització, el consum i la comunicació. En són un exemple la Setmana Bio per l’alimentació ecològica, que el departament organitza des del 2013 i que aquest any se celebrarà del 19 al 27 d’octubre, el Premi Escola, Agricultura i Alimentació Ecològica, que s’entregarà dins del marc de la Setmana Bio, o bé els ajuts que poden sol·licitar els agricultors i ramaders ecològics dins del Programa de Desenvolupament Rural de Catalunya.\nPer a més informació, podeu consultar la nota de premsa i els resultats complets a la presentació del CCPAE.


Radio Catalunya - UNS 70 EURODIPUTATS RECLAMEN REBUTJAR EL NOMENAMENT DE L'HOMÒFONA ELÓSEGUI COM A JUTGESSA DEL TEDH\nUNS 70 EURODIPUTATS RECLAMEN REBUTJAR EL NOMENAMENT DE L'HOMÒFONA ELÓSEGUI COM A JUTGESSA DEL TEDH\nUns setanta eurodiputats han exigit revocar el nomenament de María Elósegui Itxaso com a jutgessa del Tribunal Europeu de Drets Humans. En una carta dirigida al Consell d’Europa i al mateix tribunal, els membres del Parlament Europeu, de grups polítics com el socialdemòcrata, el liberal, l’esquerra unitària o els verds, expressen la seva ‘profunda preocupació’ per les ‘inacceptables declaracions homòfobes’ de la magistrada espanyola, fetes en entrevistes, llibres i articles.\n‘La igualtat de gènere i la lluita contra la discriminació segons la identitat de gènere i la sexualitat són centrals pel Consell d’Europa i la UE’, asseguren els eurodiputats a la seva carta. Per això, exigeixen que les ‘greus preocupacions’ que desperten les paraules ‘alarmants i inacceptables’ d’Elósegui siguin tingudes en compte i que se li reclami una rectificació i que, si no la fa, s’iniciïn els procediments per revocar-la.\nLa carta, impulsada per la delegació del PSOE al Parlament Europeu, compta amb el suport d’eurodiputats de països com Grècia, Irlanda, el Regne Unit o França, entre d’altres. A més, l’han firmada els catalans Javi López (PSC), Jordi Solé (ERC), Ernest Urtasun (ICV) i Ramon Tremosa (PDECat). Entre els signants, hi ha els vice-presidents de l’Eurocambra, Dimitrios Papadimoulis, de Syriza, i Sylvie Guillaume, dels socialdemòcrates francesos.


Rere la pista d'Stefan Zweig: L'arribada\nExtrets d’Invasió subtil i altres contes, De teves a meves, Tot s’aprofita i L’honor a la deriva\n-Què hi ha dins teu? Què amagues?\n-Foscor, una part de mi a on ningú pot arribar.\nI durant la nit somiava amb els monstres que ens tempten, amb la part d'ell que li atreia tant i que desconeixia.\nLa fotografia de l’home fosc romania, a la paret, intacta i ignorant dels seus pensaments. Mirava rere la pupil·la en aquella paret còncava i ni un bri de llum se li apareixia per resoldre el seu dubte: què hi ha rere tanta foscor?\nTristor, cementiris, vestits de vídua, escarabats, capes de vampir, res de tot això rere les velles imatges als calaixos en tornar de la feina.\n-Què hi ha de tu que m’atrau tant?\n-M’ho guardo per a mi.\nI quant més prohibit, més ànsia d’arrencar-li el tros negre que podria tallar-li de soca-rel amb un ganivet de tallar el pa.\n-Només uns pocs privilegiats poden arribar als indrets més amagats de la meva personalitat, a la part més fosca, al 25% més important del meu ésser.\nI ella neda, en una platja fonda, a l’empar dels taurons, en un univers sense fons.\nNo sura, però la sorra li regalima per les mans, se li escapa, com quan atrapes un floc de neu i es desfà braç avall fins al colze.\nMolts anys més tard, quan la seva sang s’havia convertit en cendra, va arribar un paquet anònim amb una targeta: “Vet aquí la meva part fosca, embolicada, amb paper de plata, per a tu”.\nVa obrir la capsa. Amb cura, per fi aquell misteri que tant havia esperat. El cartró es va obrir lentament i, a dins, una suau brisa va fer volar i en sortí... un NO-RES.\nPublicat per Dona invisible a 21:57\nCrec que el que s'amaga a la mirada d'altres no sempre es negatiu. Simplement és delicat, molt íntim... és una part que et deixa nua si l'ensenyes, et deixa desprotegida. Per tant, no és que sigui fosca, en aquest sentit pot ser un NO RES, sí. Però per una mateixa és una part molt important, és la nostra personalitat.\nReconec que jo l'ensenyo molt poc.\nM'ha fet pensar aquesta arribada, Pere Calders y tú.\nM'ha agradat la música.\n20 de gener de 2012 a les 23:06\nLaura, hi ha persones que mostren més i d'altres que amaguen més. Però penso que en l'essència totes i tots tenim una part fosca i una part és clara, que es pot potenciar més o menys. El que no m'agrada és l'actitud que he pretès exemplificar a l'entrada, la de creure i fer creure que s'és alguna cosa extraordinària.\nÉs sa i fins i tot recomanable, penso, guardar en la intimitat una part de nosaltres, però tots estem fets d'una "anatomia interna composta de moltes i molt meravelloses peces." Calders és molt especial: la seva ironia i el seu coneixement de l'ànima humana en fan una lectura altament recomanable.\n21 de gener de 2012 a les 8:56\npense que tots tenim dins eixes coses extraordinàries,eixa anatomia interna composta de moltes i meravelloses peces.Personalment,prefereix que no m´ho ensenyen tot,anar descobrint,però tampoc tot,les persones que s´esforçen en traure tot a la llum,per a mi,perden el misteri i l´interès.\nI no cal fer creure a ningú que ets extraordinari,perquè al cap i a la fi,cadascú persegueix el que li atrau,com si estiguérem obeint un radar particular del que per a bé o per a mal,no tenim cap control.\nPs.No he pogut escoltar la música perquè el vídeo està desactivat:(\n21 de gener de 2012 a les 9:46\nja he pogut veure el vídeo,m´ha paregut molt dels 80,al menys,la estètica,no?\nTroyana, és veritat que ens atrau el misteriós de l'altre/a, sigui bo o dolent. A mi tampoc no m'agrada que m'ho mostrin tot des d'un principi. Però també hi ha caràcters vampirescos que aprenen a crear aquest interès en els altres segurament per a benefici propi...\nLa cançó és típica "dark" dels 80, sí... :-)\n21 de gener de 2012 a les 13:22\nMe han gustado los fragmentos!! Abrazo!\n22 de gener de 2012 a les 19:41\n24 de gener de 2012 a les 21:02


500 de calamars\n250 d'oli per a fregir les patates\n40 vinagre de poma\n60 d'oli d'oliva\n200 patpatates petites\nCom fer CALAMARS GUISATS AMB LA SEVA TINTA\nNetejar, rentar i tallar a rodanxes els calamars. Pelar i picar en juliana fina els porros. Pelar i tallar a daus petits el carbassó. Pelar i picar els alls. Pelar, tallar per la meitat i reservar en aigua amb las les patates.\nPosar a escalfar un acassola amb dues cullerades d'oli. Afegir-hi els porros, el carbassó, salpebrar i estofar. Quan els porros estiguin transparents afegir-hi els calamars, saltar-los uns minuts i afegir-hi el vinagre, la tinta, el Caldo de Peix Gallina Blanca i deixar que coguin a foc mig.\nQuan els calamars estiguin tendres retirar-los de la cassola i reservar-los calents. Fregir les patates en uan paella amb oli, remenar de tant en tant i quan comencin a daurar-se retirar-les amb una escumadora.\nPresentar els plats formant un un niu amb les patates i posant-hi al mig l'estofat de calamars.\nÀNEC GUISAT AMB ARRÒS I PÈSOLS DOLÇOS\nÀNEC GUISAT AMB EL SEU ARRÒS AMB PÈSOLS DOLÇOS\nGUISAT DE PATATES AMB CARXOFES EN SALSA VASCA\nARRÒS AMB CALAMARSONS EN LA SEVA TINTA