Fonts d'ingressos de Ty Murray, ingressos, sou, actius, cases, estil de vida, despeses, caritat, avalacions, assegurances, impost, edat, fill, dona, nou nadó - biografia | Gener 2021\nTy Murray Networth - Gener 2021\nFets de Ty Murray\nNom del naixement Ty Monroe Murray\nProfessió Rodeo Cowboy professional\nNom del pare Harold "Butch" Murray\nNom de la mare Joy Murray\nData de naixement 11, 1969 d’octubre\ngeorge r. r. valor net de Martin\nQuant val la pena neta de Cowboy Ty Murray?\nEl nou cowboy rodeo campió del món Ty Murray té un valor net de 12 milions de dòlars a juny de 2019. Ha estat un cowboy rodeo competitiu des dels seus dies de secundària. Es va incorporar a la Professional Rodeo Cowboys Association (PRCA) quan tenia 18 anys i, després, es va anomenar com un dels cowboys més importants de la seva generació.\nTambé és conegut per ser el més jove PRCA World All-Around Cowboy, segons el Guinness Book of Records. El vaquer va rebre múltiples honors per la seva increïble carrera i actuacions estel·lars com al rodeo.\nPer afegir-ho, també és popular per les seves aparicions a famosos programes de televisió. També va tenir un programa anomenat Celebrity Bull Riding Challenge de Ty Murray. Ell i la seva anterior esposa van participar a Dancing With The Stars on també han treballat altres estrelles com Lacey Schwimmer i Kim Zolciak.\nTy Murray val uns 12 milions de dòlars el juny del 2019 segons diverses fonts en línia. Tot i que, de mitjana, no es coneixen les xifres exactes del seu salari, els cowboy guanyen al voltant de 150.000 dòlars anuals, segons les dades de Careertrend.\nEl valor net de Murray és d’uns 12 milions de dòlars al juny del 2019\nDe la mateixa manera, les estrelles especials convidades es paguen entre 3.000 i 6.200 dòlars, i els amfitrions de programes de televisió poden guanyar al voltant de 46.410 dòlars l'any.\nTy Murray, nadiu d’Arizona, va començar la seva carrera com a vaquer professional quan tenia només 18 anys ingressant a la Professional Rodeo Cowboys Association (PRCA). Abans d'aquesta etapa, va competir a l'Associació de Rodeus d'Arizona i va guanyar al Arizona el seu primer Campionat Nacional d'Associació de Rodeus de Secundària el 1987.\nTambé va competir pel rodeo d'Odessa College. Després d'això va participar professionalment en diverses competicions i va guanyar diversos títols il·lustres. De fet, és el 7è cop guanyador del Campionat Mundial de Tot, va guanyar la competició de 1989 a 1994 i de nou el 1998.\nPer afegir-s'hi, també va guanyar el PRCA World Bull Hiding Championship dues vegades, primer el 1993 i de nou el 1998.\nActius, cases, estil de vida, despeses\nEls cowboys solen ser famosos pel seu estil de vida, però Murray és secret sobre el seu estil de vida als mitjans de comunicació. Manté una persona amb clau i rarament revela els detalls del seu estil de vida al públic.\nTy té un ranxo de més de 2400 hectàrees és Texas\nHa invertit molt en propietats i ha comprat un ranxo de 2.400+ acres (104.544.000 peus quadrats) a Stephenville, Texas, mentre va estar un any el 1995 amb lesions de lligaments creuats posteriors als dos genolls. Falta el valor exacte de l’immoble, però el preu mitjà per peus quadrats a Stephenville, Texas és d’uns 81 dòlars.\nCaritat, avalacions, assegurances i impostos\nEl "Michael Jordan del Professional Rodeo" pot estar involucrat apassionadament en diverses organitzacions benèfiques i organitzacions benèfiques, però la informació relativa a la seva participació financera o d’una altra manera no està disponible als mitjans de comunicació ni a fonts de tabloides.\nEl vaquer és considerat com la imatge per excel·lència de tot Amèrica i degut a això, les marques i empreses poden haver-se apropat a Murray amb finalitats publicitàries.\nTambé pot tenir una assegurança per a la seva salut, la seva vida i els seus béns. Ha patit nombroses ferides al llarg de la seva carrera el cost del qual podria haver estat cobert per l’assegurança.\nDe la mateixa manera, pot pagar quantitats elevades en impostos a causa de l’elevada taxa d’ingressos i la riquesa increïble segons les lleis del seu comtat i estat.\nVida personal de Ty Murray: Edat, Mort, Fill, Esposa, Nou nadó\nTy Murray va néixer l'11 d'octubre de 1969, a Phoenix, Arizona, el pare dels Estats Units, Harold "Butch" Murray, i la mare Joy Murray. Té 49 anys a juny de 2019. Es va criar amb dues germanes anomenades Kim i Kerri Murray. Pertany a l’ètnia mixta, ja que el seu pare és d’origen irlandès i la mare és nord-americana. És americà segons la seva nacionalitat.\nMurray i la seva dona Paige\nTenia un gran interès a muntar toros des de ben jove i quan li va demanar que escrigués un assaig del seu professor sobre què volia fer quan creixés, només va escriure: "Vull batre el rècord de Larry Mahan". De fet, va batre el rècord de Larry Mahan més tard, quan va conduir professionalment.\nPel que fa a les seves relacions, està casat amb Paige Murray el juny de 2019. Es va casar amb Paige el 30 de setembre de 2017 a la Pedrera de Carrigan Farms a Mooresville, Carolina del Nord. La parella va ser beneïda amb el seu primer fill, una filla el 24 de setembre del 2018.\nMurray va proposar-li a Paige després de fer-la una excursió a Hope Lake, Colorado, a una altitud de 12.000 peus, l'1 de setembre de 2016.\nAbans de casar-se amb Paige, va lligar el nus a la cantant / compositora Jewel. Va conèixer Jewel el 1999 i la parella es va casar el 2008 a la platja de les Bahames. El seu fill Kase Townes Murray va néixer l'11 de juliol de 2011.\nJewel va presentar el divorci el juliol del 2014 i l’anunci es va fer el 2 de juliol del 2014. S’han mantingut amics fins i tot després del divorci i estan criant el fill junts.


23 d’agost de 1919 « bloQG — El blog del 'Quadern gris'\n« 22 d'agost de 1919\n24 d'agost de 1919 »\nAquesta entrada fou escrita el diumenge 23 agost 2009 a les 0:00 i desada a geografia i paisatges, relats, societat.\tPots seguir les respostes a aquesta entrada amb el fil RSS 2.0. Pots respondre, o fer un retroenllaç des del teu propi web.\n10 Respostes a “23 d’agost de 1919”\n23 agost 2009 a les 10:44\n“No hi ha res més contrari a un cafè que un cafè amb les cadires sobre les taules. Absolutament inhospitalari”. Res de més semblant a l’inconscient, que treballa quan no queda pràcticament rastre de la vida que hi havia, com un cargol de mar. Aquesta entrada és tot el contrari que la de l’any passat, amb les “Escenes d’un primer amor”.\n“A mi no m’han agradat mai els tipus estranys, extravagants, bohemis, genialoides o misteriosos”: tota una declaració d’intencions, que no sempre compleix. Per començar, per la manera com es desmarca de les frases fetes que pronuncia aquell home “tan normal”. És molt divertit com es carrega i eleva alhora Plató, “inventor de l’idealisme”, pel “dolor estèril que ha produït”, en contrast amb Hermós, les il.lusions del qual són “terrestres”. Sempre per la fulla del ganivet, Pla.\n23 agost 2009 a les 11:34\nLa Girona de’n Pla és deliciosa. Cal tenir en compte que no era la Girona actual, més refeta, més neta, més pulida…i amb més turistes i botigues universals.\nEls “diàlegs” de Pla amb algú altre (resum de realitats adornat amb eficiència literària), de sempre, m’han agradat molt. Els construeix, ben bé, com la seva manera de xerrar.\n23 agost 2009 a les 12:13\nUna entrada que és com una petita novel·la en si mateixa (passa massa de tot per ser un conte).\n“…Que corri, que corri…” no deixa de ser una mena de consell literari. N’hi ha una pila al QG, per a tots els gustos. Què aquest és superficial? la resposta és tan variada com lectors. En aquestes ocasions, Pla deixa que nosaltres jutgem.\nCom diu l’Helena, curiosa manera de dir que t’agrada cert tipus de persona: primer deixes anar aquesta frase i després et carregues la persona amb un retrat satíric despiadadíssim, irònica contradicció. Realment, que en pensarà dels extravagants…\nEl passeig nocturn, perdut, per la ciutat de jove, qui no recorda haver viscut una experiència així, esperant el tren? Perdó, però m’hi veig retratat a la mateixa edat (en això, eh). Perfecte, d’una humanitat inigualable.\nI l’entranyable RENFE sempre omplint d’èpica la gris vida dels que en som fervents usuaris…\n23 agost 2009 a les 13:14\n“La seva conversa era un fum prim com un tel de ceba –però un fum que al cap d’una estona no us deixava respirar i us asfixiava literalment.”\nEl que menys m’agraden són les dues “projeccions” de passatgers del tren, en un mateix paràgraf –la general i la particular. És el tipus de repeticions que se t’escapen per més que reescriguis cent vegades un text i que només les veus quan surt el text publicat. Què això també els passi als grans com en Pla pot ser un incentiu i consol –enganyós com una mala cosa– pels mediocres.\nParlant de paràgrafs: us heu fixat de la llargada d’algun d’ells, avui? Això sí, m’han entrat tan bé que només me n’he adonat quan he fet una ullada posterior. Tota una altra lliçó silenciosa. Disculpeu tant de comentari i tan atropellat.\n23 agost 2009 a les 14:28\nAixò de les repeticions: no s’ha de ser tan purità, tampoc! Poden ser dues opcions: que se n’hagi oblidat, o, si no hi ha cap altra paraula, que hagi posat la mateixa i que el critiquin si volen! Quina necessitat té de ser perfecte un artista?\nPerò em plau que això sigui l’excusa per parlar de la nostra estupenda mediocritat!\n23 agost 2009 a les 17:05\nL’Helena té raó: això de les repeticions té la importància que ella diu, amb aquestes dues possibilitats exactes. Ara: company i amic com vaig ser d’en Bartomeu Bardagí, transcriptor – corrector de la més gran part de l’obra completa, el mateix Bardagí m’havia dit que més d’una vegada Pla li havia donat com aquell qui diu carta blanca per esmenar precisament això, les repeticions, que pogués trobar en els textos. Si ho va fer o no… el que és segur és que va ficar cullerada en altres coses, de vegades per corregir literalment una possible construcció o paraula incorrecta o inadequada, però també amb cosetes de collita pròpia. I ho dic amb el més gran respecte per la seva persona i la seva feina però també amb un punt crític, perquè en algunes coses crec que podíem discrepar: per posar-ne un petitíssim exemple, en Bardagí li corregia els “quadros” per “quadres”, que jo, en la transcripció – correcció d’una part de “El viatge s’acaba”, que el mateix Bardagí em va confiar amb coneixement de Destino, vaig respectar sempre. No dic pas que jo fos més bon corrector, Déu me’n guard, però sí que jo veia en Pla un autor gairebé intocable, i ell, gairebé un contemporani.\nLa nostra mediocritat, això, això…\n23 agost 2009 a les 17:48\nNo tinc paraules per explicar el que sento davant d’un text com el d’avui, és perfecte.\n24 agost 2009 a les 2:12\nHelena: doncs jo segons quines coses veig en els meus textos publicats, que se m’han passat a mi, a l’editor i al corrector, m’agafa de tot. No és fonamental, evidentment i hi ha altres coses més importants. I tant! Hi ha qui té el cap buit, el corsecat i la humanitat escarransida com una pansa d’uns postres de músic, però una tècnica perfecta. Eureka, de conya, per ell farà, tot i que potser ens serà molt bon professor de redacció. Hi ha qui diu que Homer era analfabet –jo ho dubto molt– doncs, ostres tu, quina tentació de dir segons quines coses. Però aquestes coses serien excuses, evidentment, perquè en l’hipotètic cas que ho fos d’analfabet, el que es segur és que la seva tècnica –ofici– i saviesa –digueu-li el que vulgueu, segons la vostra ideologia artística– eren aclaparadores.\nEvidentment que hi ha coses molt més greus que una trista repetició i, mare de Déu, el text de l’entrada d’avui, ja ho he dit, podria ser una novela curta fenomenal –editada amb les lletres una mica grosses, com fa alguna editorial, això sí. En aquest sentit, l’adjectiu de “perfecte” de l’Antoni, no només no tinc nassos de contradir sinó que el sotscric amb tota la meva ànima.\nI el que diu en Jaume sobre la nostra mediocritat… no vull raspatllar perquè sí, però dintre la mediocritat n’hi ha també nivells: jo, per exemple, només em veig en cor de fer de corrector de la pobra veïna de sota quan vol posar un cartell per avisar que l’ascensor s’ha espatllat (per cert, a casa meva no tenim ascensor, és un exemple).\n24 agost 2009 a les 9:56\nAixò de la perfecció: un horitzó que sempre s’albira i mai s’aconsegueix. Ni falta que fa.\nPer cert, no era el Jaume sinó el Ramon, que parlava de mediocritat, arrel del comentari del Florenci.\n24 agost 2009 a les 10:23\nOstres, sí, tens raó Helena. Disculpeu Ramon i Jaume, per canviar-vos la personalitat. Encara veia llumenetes del castell de focs de Sitges quan vaig escriure això i sembla que el meu cervell no va processar bé els noms.


garbí24: Ens n’hauríem de donar vergonya\nEls poderosos ja estan preparant una llei per castigar el que denuncia la corrupció, i no pas el corrupte.\nEls grans magnats corruptes i els polítics corruptes, que bé intenten tapar-se les vergonyes entre ells.\nJa han fet tard. El món digital els desemmascararà sempre.\n14 d’abril de 2016, a les 23:35\nNo, no som tots i totes, això ha quedat clar.\nEls que més guanyen, i tenen, sempre en surten bé.\n15 d’abril de 2016, a les 7:17\nVinga va, tots cap a la brigada de neteja que convé molt treure tanta porqueria incrustada!!!! Si es pogués fer així, quin gust seria!!! ;))\n15 d’abril de 2016, a les 10:54\nAixò de que som tots... som alguns. Comencem a pagar els impostos a l'agència catalana? Ens estafaran igual, però almenys ho faran a casa.\n15 d’abril de 2016, a les 14:39\nEls que som més pobres tenim sort, ja que per no tenir, no tenim ni porqueria...No hi ha mal que per bé no vingui...\n15 d’abril de 2016, a les 20:37\nMentres sopava he vist una entrevista a una parella de jubilats danesos, en arribar al tema de la corrupció deien que a Dinamarca no hi havia i que per a ells era impensable que hi hagués, afegien que estaven orgullosos dels impostos que pagaven, ja que per a ells era seguretat en les seves vides.\nAquí, encara, en bona part de la societat es veu com herois a aquells que fan els diners fàcil, només hem de mirar el cas de Mario Conde\n15 d’abril de 2016, a les 23:51\nLa padrina sempre deia que "la temptació fa el lladre" i resulta que estem plens de temptacions. Ja té raó la M. Roser, que tenim sort de ser pobres, i així la temptació ens passa de llarg. El pitjor és que netejar la porqueria que deixen els altres ens costa diners i així sempre hi sortim perdent.\n16 d’abril de 2016, a les 10:55\nLLEGIU,FORCA LLEGUI...I SABO "LAGARTO"AMB UN BON I GLAMUROS TOC DE FREGALL.\n16 d’abril de 2016, a les 18:48\ni a més per reblar el clau els de les manos limpias les tenien molt molt brutes ......que cadascú es renti el seu marxem ja!\n17 d’abril de 2016, a les 12:11\nI encara fa gràcia! Tot està ple de acudits i gracietas i la gent se'n riu.\nNingú dimiteix, ningú torna els calés. Quin país!!!\nSalfumant i fregalls d'alumini i encara no sé si amb això desincrustaríem tanta merda.\n17 d’abril de 2016, a les 13:07


Cotxes grans, pisos petits: d’abril 2008\nLEFT OF THE MIDDLE. 2 ANYS\nAmb la present se us convida al sopar que es farà el dia 17 d’abril… Amb aquesta carta he convidat a sopar a casa els tres de sempre i un més. La Sara, en Sam, l’Ona i per primera vegada l’M. Serà quasi com una presentació oficial, no ha sortit mai amb els meus amics (però ja el coneixen, en Sam ens va enganxar un dia i li va faltar temps per explicar-ho a les altres dues). El sopar em venia de gust fer-l’ho, sense cap necessitat especial, però aprofitaré per celebrar amb un brindis amb mi mateixa el segon aniversari del blog i amb tots plegats la possibilitat bastant segura que la Ona es quedi amb la bomboneria on treballa.\nA vegades els tombs que fa la vida em van por. Em fa por el fet que presenti l’M. als amics perquè ja sembla que anem en sèrio, i és quan dubto del fet de tenir una relació seriosa amb algú. No sóc com la Ona que a vegades crec que no la veuré mai emparellada però tampoc sé si em veig amb una relació estable. Bé, tombs de la vida que s’han d’anar acceptant i adaptant. També em fa cert respecte veure l’Ona amb la bomboneria. Crec que ha aconseguit un dels seus somnis des que treballa allà. Quedar-se i ser la cap. I em fa basarda veure com anem agafant responsabilitats, com anem madurant. A vegades el món em fa por. El meu món.\nPublicat per Inia a 18:41 6 comentaris:\nTenia preparada una sorpresa per demà però veig que aquesta és la meva setmana i no puc esperar. Avui he rebut el meu primer premi blocaire! Quina emoció!\nSegons el que explica en Doommaster al seu bloc el premi Dardo “reconeix els valors que cada blocaire mostra cada dia en el seu esforç per transmetre valors culturals, ètics, literaris, personals, etc.., que demostra la seva creativitat a través del seu pensament viu que està i roman, innat entre les seves lletres, entre les seves paraules trencades”. I també “L’hi atorgo per què té un bloc molt personal i absorvent. És d’aquests que et llegeixes de cap a peus...” Sí? Quina il•lusió que pensis això de mi.\nNomés em deixen seguir la cadena nomenant cinc blogs però premiaré a aquelles persones que poden passar més desapercebudes tot i que els seus blogs són dels que més segueixo\nHanna B.Per ser-hi des dels meus inicis, amb pauses i retorns esperats. Perquè la seva vida de barcelonina desesperada em té captivada.\nProductes de neteja. A qui espio tot i que ell no ho sap. Les seves petites reflexions i les dues fotografies diàries, petits detalls de la vida quotidiana, em fan somriure.\nOlenska. Des de València intenta trobar el seu lloc al món, no para quieta i m’agrada com escriu, tan natural.\nEl barranc de l’Argentada. Per donar-li molts ànims i que segueixi endavant.\nPrimer segona. Per deixar-me seguir l’evolució de l’embaràs i els primers mesos del seu Quim. Quan té ja?\nI altra vegada gràcies Doom, m’has fet emocionar!\nPublicat per Inia a 19:32 5 comentaris:\nL'Ona m'ha dit que són els nervis però la nit de dissabte a diumenge vaig dormir fatal (crec que el sopar també va ajudar, menjar ètnic una mica massa fort), diumenge no tenia veu, estava ronca i cada cop que em trucava algú em preguntava si m'acabava de llevar. I jo: no, que estic afònica. Avui ha canviat el temps, fa fred i jo a la feina estic gelada. Em moro de ganes de beure un te calent però m'he quedat sense. Començo malament la setmana, igual que com la vaig acabar.\nDeuen ser els nervis, com diu l'Ona, però estic fatal. Per animar-me una mica us poso la foto de les primeres maduixes de l'any. Nyam, nyam.\nI la revel·lació indie francesa:\nPublicat per Inia a 19:52 7 comentaris:\nAquesta tarda he tingut una discussió amb l’M. (podem dir que ja som una parella, ja ens discutim) per culpa de la feina. Tot perquè a mi m’ha costat molt prendre una decisió. Sí el meu etern problema.\nLa qüestió és que ha sorgit un problema a la feina que s’havia de decidir ràpidament i jo he dubtat. He dubtat molt. Massa. Prou per tirar-me enrera quatre o cinc vegades i no avançar a la feina. Ell com a part implicada a la feina, em donava ànims perquè jo fes el pas. Però no n’era capaç. Tenia por de cagar-la. Volia assegurar-ho amb el cap, ja que ell és el responsable final. Però sabent que demanant al meu cap què faria ell em posaria en un compromís, no demostrant que sé sortir dels problemes. I llavors em sentia estúpida, tant estúpida que encara no m’ho puc treure del cap i que hi pensaré durant dies i dies.\nA vegades em llenço de cap a les coses. Quan em paro a pensar llavors canvio, m’agafa por i em costa prendre decisions. Normalment tiro enrera. Tot i que poc a poc vaig millorant i intento avançar avui no ho he fet. I l’M. s’ha enfadat perquè tot i els seus ànims jo m’he bloquejat. I el problema és que la ràbia que sento ara mateix cap a mi és més forta que qualsevol comentari que m’hagi pogut fer ell.\nPublicat per Inia a 19:06 5 comentaris:


Jugant a ser policía - L’hora de la simulació\nAvui continuem amb la sèrie dels simuladors. Després de la victòria del Barça al Santiago Bernabeu i de la impresentable actuació de molts dels jugadors del Real Madrid, he trobat adient parlar de simuladors de policia. Creieu que així aconseguirem fer justícia i sancionar a aquells que es dediquen a delinquir dins del terreny de joc?\nHa arribat l'hora de posar-se l'uniforme per sortir a fer la ronda.\nEn l'anterior article vam parlar de simuladors de neteja. Avui continuem amb simuladors que tenen vocació de servei públic. Els simuladors de policia que he trobat són força interessants i alguns d'ells tenen realment una qualitat considerable.\nComencem amb un simulador que no és estrictament de policia, però que és el que m'ha empès a interessar-me per l'existència d'aquesta mena de jocs.\nTowing simulator 2010\nUn videojoc on ens convertim en perseguidors de gent incívica que aparca malament els seus vehicles. La nostra tasca serà gestionar una empresa de grues i utilitzar-les per dur tants cotxes com puguem al nostre garatge perquè el negoci rutlli, però sobretot, pel bé de la societat. Towing Simulator 2010 és un joc amb poques pretensions, però que contempla detalls com la simulació de diferents condicions climatològiques o la representació de diferents hores del dia. Tot i això no crec que valgui els 15€ que actualment val a qualsevol botiga.\nAquest videojoc de l'empresa CyberPhobX no és un videojoc qualsevol. Estem davant d'un videojoc que a més de simular tota la gestió de la policia d'una ciutat es converteix en un joc d'estratègia en temps real quan es tracta de lluitar contra el crim. The police simulation ens planteja molts reptes. Ens trobarem amb delictes de tot tipus: trànsit, tràfic de drogues, robatoris, assassinats, segrests, etc ....\nPer mantenir l'ordre a la nostre ciutat tindrem eines i unitats reals dels cossos de policia. Gestionarem tot el què passa a la ciutat amb pantalles multicàmera, utilitzarem la ràdio per comunicar-nos amb els agents, en resum, un bon simulador que val la pena probar.\nPatrolSim Police Car Driving Simulator\nI si realment voleu convertir-vos en policia i teniu molts diners, us deixo amb el simulador definitiu pels que aspireu a conduir un cotxe patrulla.\nAtenció, atenció, alarma a Madrid, diuen que hi ha un eixalebrat anomenat Pepe que s'ha escapat del camp de futbol. Es decreta el toc de queda a la ciutat. Ordre de recerca i captura!\nCES 2012 i els videojocs


Scubapro Jet Sport Negre comprar i ofertes a Scubastore\nDescripció Scubapro Jet Sport\nSCUBAPRO nova aleta lleugera i confortable que és perfecte per a tots els bussejadors.\n* Tres material de construcció optimitza flex i comoditat\n* Sivelles d'alliberament ràpida\n* Butxaca Ergonòmic peu\n* Full amb ventilació per a un ús eficient de l'energia\nTipus de fulla: Paddle\nNombre de materials: 3\nFes la compra online de material esportiu sense haver de sortir de casa. Amb scubastore ja és possible! És la teva botiga online especialitzada en material de submarinisme. Volem que gaudeixis del teu temps lliure d’una manera única, per això t’oferim una gran varietat de Aletes regulables de la marca Scubapro. Dóna un cop d’ull a tots els productes de submarinisme que t’oferim en catàleg, com per exemple Scubapro Jet Sport. Dissenyat per donar-te el màxim confort i seguretat mentre estàs practicant el teu esport favorit o les teves activitats diàries.\nCaracterístiques Scubapro Jet Sport\nComprat amb dubtes, però al final, totalment satisfet, el producte és competent per al venedor\nForta multa decent, però grans butxaques del peu\nLa multa en si és bo, però les butxaques dels peus són molt grans com per ser capaç de satisfer totes les mides 41-44 i la mecànica de la corretja és una cosa fràgil i es va trencar en el meu segon busseig amb ells. Una gran quantitat d'energia però.\n$ 174.89 $132.95


El 57% dels consumidors preocupats per la privacitat de les seves dades personals | estanis.cat\nEl 57% dels consumidors preocupats per la privacitat de les seves dades personals\nAquesta manca de confiança i l’escassa personalització d’experiències li han costat 54.000 milions d’euros a les companyies espanyoles durant l’any passat. Més de la meitat dels consumidors espanyols sent preocupació respecte a la seguretat i privacitat de les dades que recullen les companyies sobre ells i, al mateix temps, frustració quan aquestes no compleixen les seves expectatives pel que fa a l’experiència de compra. Aquestes són algunes de les dades que s’extreuen de la 13a edició de l’estudi Global Consumer Premi Research, elaborat per Accenture Strategy.\nD’una banda, el 54% dels enquestats se senten frustrats quan les empreses no els brinden experiències de compra rellevants i personalitzades; per una altra, el 57% estan, a més, preocupats per les garanties de privacitat que les companyies ofereixen sobre les seves dades personals quan es subscriuen a serveis intel·ligents, dissenyats per entendre i anticipar les necessitats dels seus usuaris. Fins al 46% dels consumidors afirma haver canviat de companyia per aquests motius. Precisament, sense un coneixement profund del client, les companyies no poden oferir les experiències que aquests demanden.\nLa híper-personalització constitueix la següent onada de creixement de les companyies que operen a del sector consum. No obstant això, no s’aconseguirà sense motivar una confiança digital prèvia. Si les companyies volen pivotar cap a la híper-personalització, han de considerar els següents punts: Oferir als consumidors el control complet de les seves dades; crear un nou valor per al consumidor; invertir en percepcions concretes.\nL’estudi ha mesurat les actituds i expectatives de més de 25.000 consumidors de tot el món -dels quals 1.300 eren espanyols- sobre el seu interès per experiències de marca més intuïtives i impulsades per la tecnologia. Entre les seves principals conclusions, l’informe revela que, si bé les companyies s’esforcen per convertir-se en “living businesses”, és a dir empreses extraordinàriament receptives i sensibles a les necessitats canviants dels clients, encara existeix entre els consumidors una manca de confiança en el entorn digital, una cosa que han de solucionar si volen oferir experiències veritablement personalitzades.\nPer Euromonitor / El Butlletí de l’AMIC


El Papa Francesc resarà per la pau al final de la Trobada de la Comunidad de Sant'Egidio - Arquebisbat de Barcelona\nEl Papa Francesc resarà per la pau al final de la Trobada de la Comunidad de Sant'Egidio\nDel 18 al 20 de setembre se celebrarà la Trobada Internacional interreligiosa que té per lema 'Set de Pau. Religions i cultures en diàleg'\nEl Papa Francesc clausurarà la Trobada Internacional interreligiosa, organitzada per la Comunidad de Sant’Egidio, que es durà a terme a la ciutat italiana d’Assís del 18 al 20 de setembre i que commemora la trobada en què va participar sant Joan Pau II fa trenta anys.\nAquesta Trobada Internacional té per lema ‘Set de Pau. Religions i cultures en diàleg’ i està organitzada per la Comunidad de Sant’Egidio, la diòcesi d’Assís i les famílies franciscanes.\nD’aquesta manera, centenars de representants de diferents religions procedents de diversos països del món es reuniran a la ciutat de San Francisco per participar en nombrosos panells i en la cerimònia final en què participarà el Papa Francesc qui assistirà a una oració per la pau i pronunciarà un discurs.\nEntre els participants a aquesta important cerimònia final, que tindrà lloc el 20 de setembre, es troba també el Patriarca ecumènic de Constantinoble, Bartolomé I; el rabí David Brodman d’Israel; el Patriarca del budisme tendai Koei Morikawa del Japó i un representant de l’Islam. El Bisbe d’Assís, monsenyor Domenico Sorrentino va explicar a Radio Vaticano l’alegria per la tercera visita del Papa Francesc a Assís i la importància de la seva participació en aquesta Trobada Internacional interreligiosa.\nFont: Radio Vaticano


i cobla | enciclopèdia.cat\nAgrupació instrumental que té com a funció principal la interpretació de sardanes (sardana).\nEstà constituïda per un conjunt de dotze instruments: un flabiol i un tamborí, executats per una mateixa persona simultàniament, dos tibles, dues tenores, dues trompetes, un trombó, dos fiscorns i un contrabaix. El tible i la tenora són instruments de la família de les xeremies. D’origen popular, s’han anat desenvolupant a redós de la cobla des de la seva introducció al segle XIX, i avui dia s’identifiquen plenament amb aquesta formació instrumental. El tamborí és un membranòfon de dimensions reduïdes amb caixa cilíndrica, doble membrana i antigament amb bordonera, i es percudeix amb la maceta o broqueta. Atès que es toca amb una sola mà, només pot efectuar ritmes senzills, i, a diferència dels altres instruments, la seva execució no se sol fixar en el paper. A més de dur el ritme, també té la funció de marcar les entrades. El flabiol és una petita flauta de bec, avui dia fornida de claus, que el flabiolaire toca amb la mà esquerra. Tots aquests instruments d’origen tradicional presenten limitacions tècniques d’afinació i execució, bé que a les darreres dècades han experimentat considerables millores. La funció principal del trombó (generalment de pistons) és constituir un pont sonor entre els fiscorns i les trompetes. El contrabaix, tradicionalment anomenat verra, acostuma a tenir en la cobla només tres cordes, es toca amb l’arc i en pizzicato i, tot reforçant el teixit harmònic, s’encarrega, juntament amb el segon fiscorn, del baix. La cobla posseeix una gran personalitat tímbrica a causa de l’especial combinació entre els instruments de fusta i de metall. És més aviat pobra en registres baixos, i el seu considerable volum sonor la fa particularment indicada per a les audicions a l’aire lliure. Tots els instruments melòdics de la cobla poden ser solistes (sardanes obligades), funció exercida sobretot per la tenora i el tible, i molt menys pel trombó i contrabaix a causa de les seves característiques tècniques i acústiques, respectivament. El poc volum sonor del flabiol limita bastant el seu paper dins la cobla. La seva comesa més característica és tocar la introducció i els contrapunts; amb tot, no manquen les sardanes obligades de flabiol, i també és adequat per a determinats passatges ornamentals.\nL’ús del mot cobla per a designar un conjunt instrumental de dimensions més aviat reduïdes és constatable a Catalunya ja des del segle XIV, bé que, a diferència d’avui, abans aquesta denominació no implicava cap concreció explícita quant als instruments o nombre de músics. L’actual cobla és la successora directa de petites formacions instrumentals de les comarques rurals gironines que durant els segles XVIII i XIX acomplien les més diverses funcions musicals: era el cas, per exemple, de la denominada cobla de tres quartans formada per cornamusa, un instrument tipus xeremia (sovint anomenat tarota), flabiol i tamborí, i a la qual es podien afegir, també, altres instruments com el violí o el sacabutx. A mitjan segle XIX, la configuració instrumental de la cobla era ben circumstancial. Així, en l’audició que la cobla de Miquel Gich de Torroella de Montgrí feu al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 1850, el conjunt estava format per sis músics que tocaven el flabiol i tamborí, dos tibles, tenora, cornetí i figle. L’estructura de la cobla de Josep MariaVentura i Casas (conegut com a Pep Ventura), un dels músics que més contribuïren al desenvolupament d’aquesta formació instrumental, no va ser gens uniforme durant la seva vida, sinó molt conjuntural i sempre d’acord als canvis, provatures i millores que ell creia apropiat d’introduir-hi. Moltes de les partitures que compongué són tan sols per a cinc instruments (per exemple, tible, tenora, dos cornetins i un baix de metall). El 1850, Pep Ventura presentà una cobla constituïda per flauta i tamborí, dos tibles, una tenora, dos cornetins i un fiscorn. Poc després, anà ampliant progressivament la formació amb una segona tenora, un segon fiscorn, un contrabaix i un trombó. Encara que en algunes ocasions la cobla de Pep Ventura arribà a incloure una vintena de músics, per regla general el seu nombre oscil·lava entre cinc i dotze. Aquests conjunts instrumentals actuaven en cafès, teatres o a l’aire lliure, i tenien un repertori força variat, que comprenia tant música popular i de moda per a l’època, com també obres religioses o arranjaments de música d’òpera, sarsuela, etc. Des del final del segle XIX, i després de la incorporació definitiva del trombó, la composició de la cobla s’ha mantingut bàsicament invariable, llevat de casos molt concrets, especialment en concerts de sardanes, en els quals es reforça algun instrument o s’usen també les timbales. Sovint s’ha parlat de la necessitat d’introduir canvis en la cobla, i a la fi del segle XX no han faltat algunes iniciatives innovadores que, als instruments tradicionals de la cobla, n’han afegit d’altres propis de les orquestres modernes com ara la bateria, les guitarres elèctriques o els teclats electrònics -és el cas de l’orquestra híbrida de la "sardanova" de Santi Arisa, o d’alguna cobla com La Principal del Metro de Barcelona-. Es tracta, però, d’innovacions que, atès el caràcter conservador de l’àmbit sardanístic, no arriben a quallar. Una de les raons més importants per a aquest conservadorisme és el valor simbòlic per al catalanisme que la cobla, identificada plenament amb la sardana, començà a assumir al final del segle XIX i que es consolidà definitivament en el primer terç del XX. Aquest valor simbòlic assumit és palès també en el fet que, en manifestacions actuals de tall folklorista, es confiï a la cobla l’acompanyament de moltes altres danses tradicionals catalanes, avui ja en desuetud, malgrat que originàriament aquestes danses fossin acompanyades per altres instruments.\nL’estreta relació de la cobla amb la sardana i les danses tradicionals no impedeix, però, que també es pugui entendre com una opció estètica més dins l’àmbit de la composició musical i, consegüentment, existeix, si bé força reduït, un repertori musical no sardanístic per a aquesta formació instrumental. En aquest sentit cal destacar la figura de Joaquim Serra, que, amb obres de caràcter simfònic com Puigsoliu o La presó de Lleida (per a dues cobles i timbales), marcà la pauta seguida per altres músics com Fèlix Martínez Comín (Poema de l’amor que neix), Manuel Oltra (Rapsòdia per a piano i cobla), Joan Josep Blay (Suites per a infants), Joan Lluís Moraleda (Tirant lo Blanc), etc.\nActualment, la figura característica del músic de cobla és la del professional amb estudis musicals que sovint domina també algun altre instrument. Per raons de lògica empresarial, és força habitual que la cobla es presenti associada amb formacions orquestrals pensades per a altres tipus de repertori (cobla orquestra). Així, a les festes majors, es lloga la cobla orquestra, per exemple, per a tota una jornada, de manera que el mateix grup, en l’una variant o l’altra, pot oferir ballades o concerts de sardanes, balls d’envelat, música per a les processons, cercaviles, etc. Si tradicionalment la cobla era masculina, en els darrers anys s’aprecia una participació cada cop més gran de la dona com a músic i sense limitació de tipus d’instrument. Avui dia, l’aprenentatge dels instruments de tall tradicional de la cobla es pot realitzar en alguns conservatoris i altres institucions d’ensenyament musical. Entre les nombroses cobles que actualment hi ha a Catalunya, se’n poden destacar les següents: Cobla Els Montgrins (des del 1884), Cobla La Principal de la Bisbal (1888), Cobla Els Rossinyols (1889), Cobla La Principal d’Olot (1898), Cobla Selvatana (1913), Cobla La Principal del Llobregat (1929), Cobla Ciutat de Terrassa (1979), Cobla Mediterrània, Cobla Sant Jordi-Ciutat de Barcelona (1983), etc. Hi ha també cobles infantils i juvenils (Cobla Jovenívola de Sabadell2, Cobla Infantil Santa Maria de Blanes, etc.), el principal precedent de les quals es remunta als anys vint (Cobla Els Rossinyolets de Castelló d’Empúries). Tot i que Catalunya i Andorra constitueixen l’àmbit geogràfic propi de la cobla, cal fer esment així mateix de La Principal d’Amsterdam, fundada en aquesta ciutat holandesa el 1987. Entre les cobles orquestra cal destacar la Meravella i la Marina.\nBesseler, H.: La cobla catalana y el conjunto instrumental de danza "alta", "Anuario Musical", 4, Barcelona 1949\nSerra, J.: Tractat d’instrumentació per a cobla, Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, Barcelona 1987\nMolero i Pujós, Eugeni: Els instruments de cobla i els seus executants, Rúbrica Editorial, El Prat del Llobregat 1985\nMolero i Pujós, Eugeni: La Principal de la Bisbal, cobla de la Generalitat de Catalunya, Diputació de Girona\nEditorial Pòrtic, Girona 1981\nRoqué i Jutglà, Robert: La Selvatana: 75 anys d’una cobla-orquestra, Ajuntament\nDiputació de Girona, Cassà de la Selva\nCobla Orquestra Montgrins, I centenari: cent anys al servei de la música, 1884-1984, Diputació de Girona, Girona 1985\nAlbert i Ribas, Lluís: La Principal de Peralada, Ajuntament de Peralada, Peralada 1990\nCobla Riella d’Agramunt, La Cobla, Agramunt 1996\nPuerto i Parramon, Jordi: Aproximació a la Cobla Barcelona, Agrupació Sardanista Farners\nGISC (Grup d’informadors sardanistes de Catalunya), Santa Coloma de Farners 1998\nAlbert i Ribas, Lluís: Nou tractat pràctic d’instrumentació per a cobla, Clivis Publicacions, Barcelona 1999\nBarjau i Condomines, Anna: Contribució a l’estudi de l’acústica dels instruments de canya de la cobla


Com conservar bé la memòria en la tercera edat?\nFa temps es pensava que la pèrdua de memòria era alguna cosa normal en el procés d’envelliment. No obstant això, avui dia se sap que no és així. Hi ha gran quantitat d’estudis demostrant que les persones majors mantenen les seves facultats.\nEl principal motiu pel qual sembla costar més recordar en edats avançades és perquè, amb la jubilació, l’activitat es redueix. Ja no hi ha tantes preocupacions familiars, ni estrès laboral i la vida es torna, en resum, més tranquil·la. El cervell s’adapta a això, i com no necessita usar tant la memòria, s’acomoda i fa que ens costi més. No obstant això, n’hi ha prou amb conservar l’activitat perquè la memòria es mantingui com estava.\nPer exercitar la memòria cal realitzar dos tipus d’exercicis, ja que tots dos afecten: físics i mentals. A més, és important cuidar l’alimentació.\nDiversos estudis han demostrat que l’exercici millora les funcions cerebrals. D’una banda, una bona circulació sanguínia és molt important perquè el cervell compti amb els nutrients i l’aportació d’oxigen necessaris. Sumat a això, l’exercici físic fa que alliberem certs neurotransmissors que milloren l’ànim i rebaixen l’estrès, la qual cosa es nota també de manera positiva en la memòria.\nQuant als exercicis mentals, es poden fer jocs de memòria perquè el procés sigui més amè. Per exemple, recordar la llista de la compra o realitzar sudokus i mots encreuats. No obstant això, si recordem que la pèrdua de memòria es produeix perquè “relaxem” la càrrega de treball del cervell i aquest s’adapta, és possible albirar altres estratègies. Per exemple, començar un projecte nou. Aquest pot ser manual, de bricolatge, però també social, com plantejar-se un projecte de fotografia o participar en alguna ONG.\nA més de tot això, és molt recomanable tenir contacte amb altres persones. Conèixer gent és una forma agradable de fer treballar al nostre cervell, ja que ho forcem a estar atent, sobretot a l’inici, en situacions com recordar el nom que ens acaben de dir.\nEn resum, la manera d’evitar la pèrdua de memòria consisteix, bàsicament, a fer treballar a la nostra ment i el nostre cos, sense oblidar la correcta alimentació.


vent | RÀDIO COCENTAINA | Page 4\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 13 gener 16\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 23 desembre 15\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 16 desembre 15\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 25 novembre 15\nMoment setmanal per a parlar de llibres. Clàssics de sempre i novetats de plena actualitat amb Dolors i Milagro. Una ullada al màgic mon de la literatura.\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 18 novembre 15\nLa bona literatura ompli les ones de la ràdio cada setmana amb Dolors i Milagro que et recomanen des de les novetats de plena actualitat fina a aquella gran obra que, tal vegada, va passar desapercebuda per al gran públic lector. Sense oblidar als menuts de la casa i la resta de l’actualitat d’aquest apassionant […]\nFULLES AL VENT , PAGINES OBERTES – 4 novembre 15\nLa màgia dels llibres ompli una setmana més la sintonia de la teua ràdio. Per a què pugues desconnectar del estres del dia a dia res millor que una bona lectura. Res millor que deixar-te aconsellar per Dolors i Milagro per a aprofitar al 100% el teu temps de lectura. “Fulles al vent, pàgines obertes”, […]\nFULLES AL VENT, PAGINES OBERTES – 3 juny 15\nEspai setmanal dedicat al món dels llibres amb la informació de Dolors Insa i els comentaris de Milagro Sellés. En antena tots els dimecres de 7 a 8 de la v esprada. O en qualsevol moment amb aquest podcast.\nFULLES AL VENT, PÀGINES OBERTES – 25 març 15\nDolors Insa i Milagro Sellés comparteixen una setmana més amb tots la seua gran passió: els llibres. Les bones històries, actuals o d’abans, però escrites amb una qualitat que mereix que siguen comentades al programa. Textos per a totes les edats i per a qualsevol moment del dia. Emocions intenses a través de la lletra […]


AMPA Escola Ramon Casas: de juliol 2012\nCINQUENA SETMANA CASAL D'ESTIU 2012\nAquí teniu un recull fotogràfic de la darrera setmana del Casal de juliol. Us desitgem bones vacances i us recodem que el Casal continua la setmana del 3 al 7 de setembre. Si voleu inscriure el vostre fill/a ho podeu fer el mateix dia 3 a l'escola. Salutacions de part de tot l'equip de Diverjoc i, especialment, de tots els monitors i monitores i l'Spencer que, dirigits per la Mercè Vidal, han fet possible que el Casal d'estiu hagi estat un èxit.\nFOTOS SETMANA 5\nPublicat el dilluns, de juliol 30, 2012 Cap comentari:\nRESULTATS DE L'ENQUESTA CASAL D'ESTIU 2012\nPosem a la vostra disposició el resultat de l'enquesta de satisfacció que es va passar durant el Casal.\nTots els comentaris, observacions, suggeriments i propostes de millora realitzats a les enquestes es tindran en consideració per al proper estiu, com ara informar de si els nens i nenes s'ho mengen tot, o no, al migdia, etc...\nDiverjoc agraeix a totes les famílies que van lliurar les enquestes ja que la vostra opinió és fonamental per a millorar el servei.\nPublicat el divendres, de juliol 27, 2012 Cap comentari:\nCASAL INFORMA CINQUENA SETMANA (del 23 al 27 de juliol)\nUs informem de la programació i la informació de les sortides d'aquesta cinquena i última setmana de casal:\n- PROGRAMACIÓ INFANTIL\n- INFORMACIÓ SORTIDA INFANTIL\n- PROGRAMACIÓ PRIMÀRIA\n- INFORMACIÓ SORTIDA PRIMÀRIA\nPublicat el dilluns, de juliol 23, 2012 Cap comentari:\nQUARTA SETMANA CASAL D'ESTIU 2012\nFESTA de CLOENDA 4a. setmana\nCom cada divendres van fer la cloenda de la setmana. En aquesta ocasió, uns estranys personatges van visitar els nens i nenes del Casal. Un estrafolari multimilionari va pensar en portar a la ciutat a uns indígenes que volien fer unes olimpíades a la seva tribu i no sabien com fer-ho. Per a compensar tot el que els nens i nenes els van ensenyar, divendres els van convertir en diferents animals (girafes, serps, pingüins...) tot fent formacions humanes.\nEls més petits que eren músics aquesta setmana van acompanyar les escenificacions amb els seus instruments (pals d'aigua i maraques).\nACTIVITATS i SORTIDA al MUSEU de la MÚSIC del NENS i NENES de P3, P4 i P5.\nDefinitivament, la Caixa Màgica i l'Spencer no deixen de sorprendre als nens i nenes d'infantil. Aquesta setmana els ha convertit en MÚSICS!!!\nHan ballat, han cantat cançons i fins i tot han construït instruments com maraques i ukeleles!!!\nCom han estat músics, van anar al Museu de la Música i allà van tenir l'oportunitat de veure instruments que mai havien vist i, sobretot, que mai els havien tocat!!! Els van explicar moltes coses interessants sobre la música i els instruments i van fer una activitat molt divertida. Què els tindrà preparat l'Spencer la propera setmana? Us ho explicarem aquí mateix!\nEXCURSIÓ NENS i NENES de PRIMÀRIA al CANAL OLÍMPIC\nAquesta setmana han recordat els JJOO d'Atlanta, han fet proves esportives, tallers olímpics, tallers de teatre i dimecres van anar al Canal Olímpic per a gaudir de les magnífiques instal.lacions i tenir una experiència inoblidable a bord de canoes, kayacs i embarcacions col.lectives. Què bé que ho van passar!!!! Tota una experiència.\nCASAL INFORMA QUARTA SETMANA (del 16 al 20 de juliol)\nUs adjuntem la programació i la informació de les sortides d'aquesta quarta setmana de casal:\nPublicat el dilluns, de juliol 16, 2012 Cap comentari:\nTERCERA SETMANA CASAL D'ESTIU 2012\nACTIVITATS i SORTIDA a la PISCINA CREUETA del COLL dels NENS i NENES de P3-P4 i P5\nLa Caixa Màgica ha convertit aquesta setmana als nens i nenes d'infantil en CUINERS!!!\nHan estat fent tallers de pizzes, barrets de cuiners, jocs amb aigua i moltes activitats divertides.\nDimecres van anar a la piscina a refrescar-se una miqueta perquè feia molta caloooor!!\nUn ocellet els ha dit en què els convertirà l'Spencer la setmana vinent, però és una sorpresa així que ja us la diran!!\nSORTIDA dels NENS i NENES DE PRIMÀRIA a l'ESTADI OLÍMPIC\nAquesta setmana, els nens i nenes de Primària han tingut una visita molt especial... més bé "espaial", perquè van venir de l'espai uns estranys personatges que volien conèixer què és això dels Jocs Olímpics!! Donat que aquesta setmana recordaven els JJOO de Barcelona 92, van anar a l'Estadi Olímpic a veure el Campionat del Món Júnior! van animar com ningú als atletes, van fer proves atlètiques i van conèixer a un atleta molt important, en Wilson Kipketer (tricampió del món dels 800m). Els va saludar i van fer proves junts!!\nEl divendres 13 van fer la cloenda dels Jocs d'aquesta setmana a on no van faltar els misteriosos personatges de l'espai i també van rebre la trucada telefònica d'en Wilson!!\nCASAL INFORMA TERCERA SETMANA(del 9 al 13 de juliol)\nBenvolgudes famílies, la Direcció de Diverjoc vol saber la vostra satisfacció, opinió i suggeriments envers el Casal d'estiu. Aquí teniu l'enquesta per si decidiu enviar-la per correu electrònic a toni@diverjoc.net .\n- QÜESTIONARI CASAL (.pdf)\nUs adjuntem la programació i la informació de les sortides d'aquesta tercera setmana de casal:\nPublicat el dilluns, de juliol 09, 2012 2 comentaris:\nSEGONA SETMANA CASAL D'ESTIU 2012\nFESTA DE CLOENDA 2a. setmana\nFotos del divendres 6 de la cloenda setmanal.\nEXCURSIÓ NENS i NENES de P3 i P4-P5 a CAN COLL\nAquesta setmana la Caixa Màgica ha convertit als nens i nenes en GRANGERS!!!\nEl dimecres 4 i el dijous 5 el grangers de P3, P4 i P5 han anat a la Masia de Can Coll, al parc Natural de Collserola. Un entorn natural fantàstic, però no us penseu que han anat de vacances!! No, no, han treballat força com a grangers! Han collit cereals, els han triturat amb un molí i han fet farina per donar de menjar als animals de la granja! I els de P3 han tingut la sort de veure el naixement d'un petit pollet!!\nDesprés de tant esforç, els ha tocat a ells dinar i descansar sota l'ombra d'un gegantí avet. Estaven tant i tant cansats, que a la tornada no han pogut evitar fer-se una merescuda migdiada. A Diverjoc estan molt orgullosos dels nostres petits grangers.\nPublicat el diumenge, de juliol 08, 2012 Cap comentari:\nCASAL INFORMA SEGONA SETMANA (del 2 al 6 de juliol)\nUs adjuntem la programació i la informació de les sortides d'aquesta segona setmana de casal:\nPublicat el diumenge, de juliol 01, 2012 Cap comentari:\nPRIMERA SETMANA CASAL D'ESTIU 2012\nFESTA DE CLOENDA 1a. setmana\nLa festa de cloenda va estar presidida per dos persontages ben coneguts per tots els nens i nenes del Casal: l'Spencer, la titella que viu a la Caixa Màgica i en Zapatopoulus, el Deu de les Olimpíades! Els més petits estan encantats amb la caixa màgica i amb l'Spencer que aquesta setmana els ha convertit en artistes!!!\nQuina sorpresa els tindrà preparada la Caixa Màgica la propera setmana?\nEls nens i nenes de Primària han fet la cloenda de les Olimpíades amb proves i jocs i en Zapatopoulus ha felicitat a tos els esquips.\nEXCURSIÓ NENS I NENES DE PRIMARIA\nEl dimecres 27 els alumnes de Primària van anar al BOSC URBÀ, ubicat al Fòrum. Va ser una experiència molt divertida per als nens i nenes, ja que ningú havia visitat aquestes instal.lacions.\nS'ho van passar d'allò més bé i volien tornar!!! Ens alegrem!!!\nSituat a la plaça del Fòrum el Barcelona Bosc Urbà és un nou concepte d'espai d'aventura: un parc d'aventura urbà.\nA partir d'ara ja no cal sortir de la ciutat per poder gaudir d'una activitat esportiva i d'aventura: tirolines, xarxes, lianes, ponts, troncs ubicats en plataformes de fins a 6 metres d'alçada, són algunes de les més de cinquanta atraccions que t'esperen en els diferents circuits que proposem.\nFOTOS SETMANA 1\nCASAL INFORMA CINQUENA SETMANA (del 23 al 27 de ju...


Altres Dimensions 48 Midnight in Paris del director Woody Allen • Biblioteca Marc de Vilalba\nOn està ara: Biblioteca Marc de Vilalba > Recomanacions > Altres Dimensions 48\nMidnight in Paris del director Woody Allen\nAltres Dimensions 48\nPublicat 15 març, 2021 per Biblioteca Cardedeu Marc de Vilalba\nRecomanació de Joan Méndez Camarasa\nSi poguessis escollir, en quina època i en quin lloc t’hagués agradat viure? Quines persones del passat escolliries per tenir una estona de conversa, si tinguessis l’oportunitat de viatjar en el temps? Quins esdeveniments històrics hauries volgut presenciar en directe in situ? Ara que ja ho has pensat i decidit, et proposem que reflexionis sobre per què has escollit aquests i no d’altres. Què ha sigut el que ha guiat la teva elecció? Què hi ha en ells que desperta el teu interès? Què et diuen de tu mateix, els teus valors, la teva pròpia manera d’entendre tot plegat: el sentit de la vida, les relacions humanes, la recerca de la felicitat…?\nEstrenada el 2011, aquesta film de Woody Allen és una comèdia romàntica amb un guió extraordinari, motiu pel qual va ser guanyadora d’un Globus d’Or. La pel·lícula va estar nominada a 4 premis Òscar, entre ells el de millor pel·lícula, millor direcció, millor direcció artística i millor guió original, i seria aquest darrer el que finalment es va emportar. La història es centra en un jove americà que marxa de viatge a París durant uns dies amb la seva núvia, acceptant ambdós la invitació dels pares d’ella, que han d’anar a la capital de França per temes de negocis.\nAquest estrany i surrealista viatge en el temps es repetirà cada nit que el jove decideix tornar sol a l’hotel. En el mateix coneixerà una noia que li cridarà l’atenció. Ella també sent fascinació per una època anterior a la seva, però en el seu cas la seva mirada es dirigeix cap al segle XIX. Segons Gil es vagi endinsant en aquesta nova dimensió de la seva existència, s’anirà adonant que la seva relació amb la Inez no té futur car allò que apassiona a cadascun d’ells és massa diferent i no comparteixen res que sigui veritablement essencial.\nEtiquetes Woody Allen


Cremallera de Vall de Núria - Via i cremallera\nTrens de Catalunya > FGC > Cremallera de Núria > Característiques tècniques > Via i cremallera\nEl carril utilitzat actualment és del tipus UIC de 45 kg/m, excepte a l'estació de Núria on és de 20 kg/m. Al tram en cremallera les travesses són metàl·liques tenen forma "V" i totes les seves parts van unides entre sí mitjançant dos perfils angulars. Tots els elements que la integren van soldats i donen major uniformitat al conjunt. El carril va unit a la travessa mitjançant fixacions elàstiques i tirafons dels convencionals. Al tram en adherència i algun dels trams en cremallera les travesses són metàl·liques de planxa d’acer embotida.\nLa cremallera central és del sistema Abt de làmina dentada doble i dents alternades per assolir una millor seguretat. Cada làmina pesa 19 kg/m i està col·locada en barres d’1.80 m, té 8 dents per metre, que fan 70 mm de longitud i 26 mm d’espessor.\nLa via descansa sobre una capa de balast de 0.85 m3/m i té una cuneta lateral de desguàs al llarg de tot el seu recorregut.\nCarril: 45 kg/m a la línia i 20 kg/m a l'estació de Núria Cremallera: Sistema Abt. Dues files de cremallera desplaçades 1/2 pas\nEls quatre tipus de via del cremallera de Núria\nVia en simple adherència i travessa Von Roll metàl·lica (de Ribes a inici cremallera)\nVia amb travessa Von Roll metàl·lica i cremallera doble (Queralbs i túnels curts)\nVia amb travessa Epsilon i cremallera doble (majoria de trams en secció cremallera i túnel Roc del Dui)\nVia amb travessa Von Roll metàl·lica i cremallera simple (estació de Núria)


Manifest pel dret de les dones a decidir sobre el seu propi cos - Indymedia Barcelona\nManifest pel dret de les dones a decidir sobre el seu propi cos\nCorreu-e: spccc ARROBA cgtcatalunya.cat (no verificat!)\t 24 gen 2008\nEls recents esdeveniments policials i judicials que s'han produït a Madrid, arran d'una denúncia contra una clínica per part de grups antiavortistes, criminalitzant a les i els professionals sanitàries i sanitaris que practiquen avortaments i a les dones que han exercit el seu dret, violant la seva intimitat i tractant-les com delinqüents, ens situa davant un problema llargament dilatat en el temps: el dret a decidir sobre el nostre propi cos.\nSalta a la llum que la Llei 9/1985 és una llei ambigua, que permet exercir un dret amb l'ombra constant de la inseguretat jurídica tant per a les professionals com per a les dones que ho exerceixen, tenint en compte a més que és de gairebé impossible exercici en la xarxa pública sanitària.\nDes de la CGT volem manifestar la nostra més absoluta solidaritat amb les dones encausades, estenent la denúncia de la persecució que han sofert, reivindicant l'autonomia i la llibertat de tota dona a decidir sobre el seu propi cos.\nPer això, exigim al Govern:\n• Que s'adoptin les mesures de protecció necessàries per a acabar amb les amenaces i agressions tant físiques com verbals que estan sofrint les i els professionals de les clíniques d'interrupció voluntària de l'embaràs per part de grups fonamentalistes.\n• Que es garanteixi tant el dret a la procreació conscient i responsable com el dret a la interrupció voluntària de l'embaràs, amb independència de l'edat, estat civil i nacionalitat.\n• Que la pràctica de la contracepció estigui realment a l'abast de les persones que ho necessitin i que aquest servei sigui prestat de forma normalitzada en la Xarxa Sanitària pública.\n• Que vagi acompanyat de mesures que garanteixin l'educació sexual en els centres escolars i l'accés als mètodes anticonceptius i a l'anticoncepció d'emergència a càrrec de la Seguretat Social.\nDes de la CGT us convidem a participar en totes les concentracions que tinguin lloc en els diferents territoris de l'Estat, així com en la campanya d'autoinculpacions.\nRe: Manifest pel dret de les dones a decidir sobre el seu propi cos\nper PEP\t 24 gen 2008\nSoc el primer a defensar a la dona, pero avortament es assassinat, nomes ho puc entendre si hi risc de salut per a la dona.\nper una farta\t 24 gen 2008\nés que no entenc per què han de ser sempre els altres qui ho han d'entendre i decidir, el punt està aquí... perquè han de ser els altres?\nPoques veus de l'església i demés s'alcen, com ara, contra l'avortament, per condemnar assassinats de dones com les que moren maltractades, a trets, ganivetades,a cops, cremades, deprimides, parint... perquè encara moren dones parint aquí i a altres països més encara. Perquè parir no són flors i violes i les condicions de molts hospitals les més meravelloses i econòmiques.\nDones amb vides realment iniciades i que sovint la seva mort és, a més, una gran putada per els altres fills que havien tingut i per la gent del seu voltant.\nÉs la dona qui és persona i té el seu cos i ha de poder decidir sobre ell, no l'estat, l'economia, l'home, l'església (que ja em diràs si no ha arribat a assassinar i en nom de déu!)\nEl debat sobre l'inici de la vida ja és una altra cosa, i cadascú pot creure el que vulgui de si comença quan surt del cony o quan fa un milímetre perquè més aviat és una qüestió de fe i mal utilitzada, però, això ja és creure, no pas entendre. I...posats a dir... Per què no us queixeu tant quan la vida ja està iniciada i un paio ve i te la treu i a sobre tenia ordre d'allunyament i a sobre era reincident i no cal que digui més, oi? i perquè ho ha fet aquest home? doncs probablement perquè també creu que pot decidir sobre la vida i la mort de la SEVA dona i de la següent i tantes d'altres.\nPer a un paio que tenia ordre de allunyament i mata a la seva parella el minim cadena perpetua de debo.


Quins objectes astronòmics podrem observar aquesta temporada al Parc Astronòmic Montsec?\nParc Astronòmic Montsec, PAM, astronomia, espai, ciència\nAl Parc Astronòmic Montsec (PAM), podràs gaudir observant tot tipus d’objectes astronòmics i constel·lacions durant les diferents estacions de l’any, per això cada visita és única!\nEl començament de les estacions astronòmiques sorgeix gràcies al fet que el Sol es situa en diferents posicions al cel durant tot l’any. I com que la Terra dona voltes al voltant del Sol (i sobre si mateixa), amb el pas dels mesos podem fer diferents observacions interessants al cel.\nDes del punt de vista de la Terra, sembla que és el Sol el que es mou pel cel, dibuixant així una línia eclíptica, la qual divideix per la meitat l'hemisferi nord de l'hemisferi sud.\nOn està posicionat el Sol durant tot l’any comporta diferents estacions astronòmiques, per exemple la primavera comença just quan el sol es posiciona en el punt del tall de la línia eclíptica de l’equador celeste.\nPer això, cal tenir en compte les quatre cartes de cel de referència que resumeixen el cel de les nits de cada estació de l’any del Montsec amb les seves constel·lacions que s’hi poden observar.\nFoto: Carta espectral del Cel del Montsec de primavera. Montsec. EL cel en estat pur\nAixí doncs, quins objectes astronòmics es podran observar des del Parc Astronòmic Montsec?\nPrimavera – Els reialmes de Galàxies\nFoto: Galàxies Triplet de Lleó. Font: Dropbox - Observacions - Simplifica tu vida\nDescobrirem els regnes de les galàxies més importants de l'any, les 3 galàxies del Lleó i la Galàxia del Remolí de l'Ossa Major. Ja cap al final de l'estació podrem veure el primer cúmul d'estrelles de l'any a la constel·lació del Bover: Messier 3.\nLes tres galàxies de Lleó les van descobrir Charles Messier i Pierre Méchain l’any 1780. Estan situades a 35 milions d’anys llums, les tres galàxies són reconegudes amb els noms de M65, M66 i NGC 3628.\nLa Galàxia del Remolí de l’Ossa Major està situada a la constel·lació de Llebrers, aproximadament a 23 milions d’any llum. És una galàxia espiral descoberta l’any 1773 per Charles Messier anomenada M51a o NGC 5194.\nEstiu – Un Recorregut per la Vià Làctia\nFoto: Galàxia d’Andròmeda. Font: Dropbox - Observacions - Simplifica tu vida\nRecorrerem tota l'estructura de la Vià Làctia amb les nebuloses de formació d’estrelles del sud (Àguila i Omega), el final d’algunes estrelles dins del triangle d'estiu i el cúmul d'estrelles més bonic de l'any: el cúmul globular d'Hèrcules.\n- La Via Làctia és la galàxia espiral on es troba el Sistema Solar i la Terra. La Via Làctia està envoltada per un conjunt de quaranta-sis galàxies anomenada grup local i la segona galàxia més gran anomenada galàxia d’Andròmeda. On s’hi troben aproximadament més de 400.000 milions d’estrelles.\n- Les nebuloses són núvols gegants de pols i gas que es troben a l’espai i algunes d’elles sorgeixen del gas i pols que ha sigut expulsat per l’explosió d’una estrela moribunda, com podria ser una supernova. També si poden trobar altres tipus de nebuloses que són àrees on s’hi comencen a formar noves estrelles.\n- Les nebuloses Àguila i Omega van ser catalogades per Charles Messier. La nebulosa Omega es troba a una distància aproximadament de 6000 anys llum, consta d’una mida d’aproximadament d’uns 15 anys llum i es troba associada a un núvol molecular. La nebulosa de l’Àguila es troba situada a la constel·lació Serpens, reconeguda com la serp, i es troba aproximadament 7000 anys llum.\n- El cúmul globular d’Hèrcules, és un cúmul de d’estrelles situat a la constel·lació d’Hèrcules a 25000 anys llum. Aquest cúmul d’estrelles va ser descobert per Edmond Halley quan va observar el gran nombre d’alineacions d’estrelles que s’hi trobaven.\nA partir del juliol començarà l'espectacle dels planetes: Júpiter i Saturn com cada any són els dos planetes que dominaran el cel, gràcies a la seva facilitat visual a l’hora de poder observar-los. Els gaudirem fins a mitjans de tardor. T’hi apuntes?\nTardor – La família de Cassiopea\nFoto: Nebulosa d’absorció Cap de Cavall. Font: Dropbox - Observacions - Simplifica tu vida\nSeguirem amb alguns objectes de l'estiu a principis de tardor i després entrarà en joc tota la família de Cassiopea. Veurem que ens amaga la llegendària reina d’Etiòpia dins de la seva constel·lació. Cavalcarem pel gran cúmul del cavall Pegàs. Descobrirem el fantasma que hi ha en una estrella d’Andròmeda i molts objectes més.\n- La família Cassiopea és una constel·lació fàcil de localitzar, ja que té la forma de “W” o de “M” segons el moment en què s'observi. Aquesta figura sorgeix gràcies a les cinc estrelles més lluminoses que la formen i depenent de l'època de l’any es pot veure invertida o no. La família Cassiopea està formada aproximadament per 157 estrelles i es troba a una distància de 54,5 anys llum.\n- El cúmul de Pegàs (messier 15) es troba dins de la constel·lació de Pegàs. L’astrònom Johann Bayer va catalogar 23 estrelles d’aquesta constel·lació, aquesta constel·lació és orbitada per un planeta extrasolar, es a dir, que no és el Sol i que ha aconseguit ser descobert.\n- El fantasma que podreu descobrir és la galàxia NGC 404 anomenada el Fantasma de Mirach, situada a prop de l’estrella Mirach, a la constel·lació d’Andròmeda, fet que dificulta la seva profunda exploració amb el telescopi.\nHivern – L’hexàgon\nFoto: Nebulosa d’emissió d’Orió. Font: Dropbox - Observacions - Simplifica tu vida\nLa gran nebulosa d’Orió o el remanent d’una supernova a Taure, seran alguns dels objectes que apuntarem amb el nostre telescopi en les llargues nits hivernals.\nL’hexàgon d’hivern és un asterisme. Un asterisme és un conjunt d’estrelles del cel que formen part de diferents constel·lacions. Per exemple, l’hexagon d’hivern té sis estrelles, cadascuna prové d’una conste·lació diferent: Rigel (Orió), Aldebaran (Taure), Capella (Àuriga), entre d’altres.\nObservant l’hexàgon i podem veure la nebulosa d’Orió coneguda com a M42. Va ser descoberta per Charles Messier, està situada al sud del cinturó d’Orió a 1300 anys llum aproximadament, és una de les nebuloses més brillants que existeixen, i això permet que pugui ser observada a simple vista sobre el cel nocturn.\n· On puc comprar les entrades?\nPots comprar-les en aquesta pàgina Parc Astronòmic Montsec – Entrades.\n· Quins són els horaris de visites?\nPots veure els horaris de visites en aquesta pàgina Parc Astronòmic Montsec – Horaris.


Com podem millorar l’agricultura al Parc? Quin és el nostre paper com a consumidors? Taller participatiu dins el Projecte de promoció de la Transició Agroecològica a Collserola. Entre tots definirem el pla d’acció! Mes informació al web del Parc www.parcnaturalcollserola.net Dinamitzat per Arran de terra. Inscripcions a info@arrandeterra.org\nActivitat gratuïta. Places limitades. Cal inscripció prèvia, a info@arrandeterra.org. Horari: tot el dia.\nData d'Inici: Dissabte 24/02/2018\nData final: Dissabte 24/02/2018\nTipus: Productes de consum responsable\nAcomiadem la menjadora del centre d’ informació. Passejada per a l’observació i “testing” d’ocells del Parc de Vallvidrera amb inici a la instal·lació de la menjadora en els últims dies que romandrà activa.\nCal inscriure’s el mateix dia al Centre. Places limitades, 20 persones per sortida. A partir de 10 anys.\nHorari: De les 11:00 a les 13:30 hores


LA JORNADA ELECTORAL ESTÀ DESENTVOLUPANT-SE SENSE INCIDENTS : : Notícies Cullera Televisió : Televisió Online per internet PREMSA : ARTICLE :\nVÍDEO:La jornada electoral ha transcorregut al llarg del matí sense cap incident. A les 8'00h del matí s'han constituit les meses electorals amb els presidents i vocals i un hora més tard s'ha obert al públic el col.legi per a què els ciutadans puguen exercir el seu dret a vot.\nLa jornada electoral ha transcorregut al llarg del matí sense cap incident. A les 8'00h del matí s'han constituit les meses electorals amb els presidents i vocals i un hora més tard s'ha obert al públic el col.legi perquè els ciutadans puguen exercir el seu dret a vot. Els presidents de les meses s,encarreguen de vetlar pel correcte funcionament del procés electoral durant la jornada que finalitza a les 8 de la nit amb el recompte dels resultats.\nLes primeres hores del matí han sigut intenses ja que moltes persones han aprofitat per votar. Els apoderats dels partits han estat en tot moment pendents de les necessitats dels votants.\nFins els moment no s'ha produit cap incident que no s'entenga dins de la normalitat, com ara, algun votant despistat que s'ha equivocat de mesa o que ha posat les dues paperetes en un mateix sobre.\nUn total de 16.519 poden votar en estos comicis i segons dades del Ministeri ja ho han fet 7.432 cullerencs es a dir, prop del 45% dels electors. A les 20'00h es tancaran les meses i el personal procedirà al recompte dels vots, que ens donarà el resultat de les municipals de 2015.\nPublicat per Cullera TV el 2015-05-24 15:55:00


El Madrid goleja i acaricia la lliga\nEls gols de Ronaldo (2), Benzema i Kroos deixen els blancs a un punt del títol\nKarim Benzema durant una acció del partit d'ahir.\nActualitzada 18/05/2017 a les 06:43\nEl Reial Madid va aconseguir ahir a Balaídos una victòria clau que el deixa a només un punt d’aconseguir el títol de lliga cinc anys després. El conjunt de Zinedine Zidane es va imposar amb contundència al Celta de Vigo, que volia sumar els 3 punts per acomiadar-se bé de la seva afició després d’una temporada en què ha arribat a les semifinals de la Copa del Rei i de l’Europa League.\nEls blancs van encarar ràpid el partit i al minut 10 Cristiano Ronaldo va avançar el seu conjunt amb un xut des de fora de l’àrea que va sorprendre un Sergio que només va poder fer l’estàtua i veure com la pilota entrava dintre de la seva porteria. El Celta va intentar reaccionar, però no podia materialitzar en gols el domini de la pilota. Ja a la represa, el crac portuguès va aprofitar un contraatac per fer el 0 a 2 i deixar el partit vist per a sentència. El Celta, amb 10 per l’expulsió d’Aspas, va buscar una remuntada heroica amb l’1 a 2 de Guidetti, però només un minut més tard Benzema va fer l’1 a 3, i Kroos a la recta final va completar la festa amb l’1 a 4. El Reial Madrid ho té tot a favor per aconseguir diumenge a Màlaga la seva 33a lliga i només necessita un empat per adjudicar-se el títol, mentre que el Barça haurà d’esperar un miracle en forma de derrota blanca.


Adopció. Influència en l'adult - Psicóloga y psicoterapeuta clínica\nAdopció. Influència en l'adult\nConvertir en fill, a l’adoptat, significa , a més d’acollir-lo, ser capaç de fer-se’n càrrec de les seves necessitats i desitjos, que no necessàriament coincidiran amb els de la família. Cosa que no és diferent del que passa amb els biològics, perquè també hauran de ser adoptats, després de parits per convertir-se en veritables fills.\nLa història que el fill biològic, amb una relació suficientment bona amb els pares, registra a la seva ment, està feta de vivències amb tot tipus d’afectes, que ara saben que s’inicien durant l’embaràs. També afectes negatius, però que el fill tolera bé perquè el vincle genètic-emocional que l’uneix als pares és sostenidor.\nEl vincle patern-filial funciona, a llavors, com un escut protector contra els afectes destructius, els del nen i els dels pares. Aquest vincle no és fàcil d’aconseguir amb el fill adoptat, degut a que és un vincle que es troba afectat per la manca de contacte durant l’embaràs i posterior abandó, i a llavors no compleix la seva funció protectora.\nA més, els pares adoptius poden tenir sentiments negatius cap al fill, sobre tot, quan el que esperen, és que sigui el fill ideal que mitigarà el seu narcisisme danyat per la seva incapacitat per tenir fills biològicament o per tenir fills sans.\nLa ferida del nen adoptat no és l’adopció, és l’abandonament. Que fa que no es pugui separar abandonament i adopció, perquè afecta directament al vincle i a l’autoestima. En el sentit que no va ser un bebè grat i va ser abandonat.\nA cada família hi ha un mite sobre el seu origen, necessari per la caracterització de la seva singularitat, de la seva identitat familiar, és la novel·la familiar que es transmet de generació en generació. Cosa que no sempre es dona en les adopcions.\nEls pares adoptius que han pogut elaborar els seus dols, podran anar informant al seu fill, en funció del grau de comprensió que aquest tingui a cada moment de la seva evolució. Informant sobre la doble vessant, uns pares a qui hi falta un fill i un fill a qui li falten uns pares. La veritat de la seva història anirà contribuint a la construcció de la seva identitat. Quan això no és possible, hi ha una impossibilitat de lligar i construir la història. Powell i Afifi ens diuen que les persones que han sigut adoptades que se senten segures a la seva adopció i tenen una comunicació oberta amb la seva família adoptiva poden ser més capaces de manegar la inserteça i el dolor.\nEl nen adoptat que no ha rebut informació de la seva condició, és un nen al que se li roba el que li pertany. És condemnat a començar la seva vida sobre l’ocultació d’una veritat. La no informació, dificulta la capacitat del nen i dels pares, de poder desplegar vincles de confiança que permetin introjectar bons objectes interns que seran els suports d’una bona estructura psíquica i una bona relació familiar.\nAquestes persones poden sentir ira cap els seus pares adoptius, depressió i poden tenir problemes de confiança en les seves altres relacions estretes.\nQuan el fill adoptat no sap conscientment que és adoptat, ho sap malgrat tot, a nivell inconscient. Els psicoanalistes Abrahan i Törok ens parlen del terme síndrome del fantasma, es fa servir per indicar que algú porta en el seu inconscient una memòria o una informació que carrega la seva vida i no deixa viure la pròpia vida amb plenitud.\nEls silencis farcits d’emocions poden tenir conseqüències nefastes, quan més s’intenta mantenir un secret, més queda registrat a la memòria i més pot apareix per lapsus i comportaments forçats. El que no es diu a una família sempre planejarà de forma amenaçadora sobre la mateixa.\nÉs essencial que les persones estiguin preparades emocionalment abans de cercar els pares biològics, degut a que poden ser vivències intenses emocionalment. La preparació pot ajudar a reflexionar al voltant de les expectatives i de les possibles reaccions de les persones a qui es cerca, incloent el rebuig.\nBorders et al. “La major part dels adults que han sigut adoptats, superen la vivència de l’adopció i són tant equilibrats com les persones que no han sigut adoptades”.\nMalgrat tot, hi ha estudis que mostren que moltes persones adoptades pateixen dificultats en la construcció de la identitat i l’autoestima.\nNo fa massa vaig fer una teràpia a un noi de 37 anys, que havia sigut adoptat que em deia: “ necessito informació dels meus pares biològics. Si vull tenir fills, m’interessa saber a nivell genètic, malalties, etc.. No és per abraçar-me a la mare. Oh! Ets la meva mare! Si no, per saber perquè, d’on vinc i qui sóc”.\nEvan B. Donaldson Adoption Institut, 2010. “ Les persones que han sigut adoptades, freqüentment no tenen la seva història genètica i mèdica. Aquesta informació pot ser important per diagnosticar i tractar condicions mèdiques de base genètica. Quan aquestes persones tenen plans de formar una família, també tindran necessitat de saber si hi ha algunes característiques genètiques que els seus fills puguin heretar.\nDe forma natural, a les famílies, s’acostuma a parlar del embaràs, naixement, primera infància.. Ell no va escoltar cap anècdota, va viure la injustícia de no saber, tota la família va assumir el tabú. Ciments inconsistents per sostenir el vincle familiar, que difícilment, a llavors, aquest vincle complirà la seva funció protectora.\nA la teràpia ens vam proposar reconstruir la història, el mite familiar, tenint en compte que no seria del tot real però seria acceptat i compartit. Paral·lelament, vam treballar aspectes de l’autoestima i ansietats d’abandonament. Tractem el que ha viscut, el que ha patit, de com se sent, com a manera d’anar elaborant. Al llarg del tractament vam anar observant com el seu mon intern es va poblant mica en mica i cada vegada es va trobar menys buit i amb més ànim per afrontar la seva vida. Es va poder reconstruir una història familiar diferent de la que hi havia al començament del tractament. Ara és una novel·la familiar més complerta amb aspectes negatius però també amb aspectes positius.


Pepe Viyuela tancarà el XIXé Festival de Teatre al Carrer de Betxí\nELPERIODIC.COM - 02/09/2017\nDemà baixarà el teló el XIXé Festival de Teatre al Carrer de Betxí, el Bagatge, amb l’artista Pepe Viyuela que presentarà a l’Auditori Municipal el seu espectacle “Encerrona”. Viyuela, un dels màxims exponents de la comèdia monologuista del panorama teatral espanyol durà a terme una actuació solidària, ja que la totalitat de la recaptació de taquilla anirà destinada al projecte de Payasospital, vinculada als infants malalts.\nEntre ahir i hui s’han dut a terme vora una desena d’actuacions que han ocupat diversos espais del casc antic de la població, especialment els situats al voltant de la Plaça Major i del Palau. Entre les companyies que han actuat destaquen els Greengos, Mumusic Circus, Albadulake o Circo la Raspa.\nAlfred Remolar, alcalde de la localitat, ha ressaltat “l’esforç realitzat enguany, amb un augment sensible del pressupost i una programació de gran qualitat dissenyada per entretindre i agradar als veïns i als visitants”. A més, ha ressaltat “el gran esforç i treball dut a terme pels membres de la companyia Malabó, autèntica ànima màter de projecte i als quals els estem molt agraïts per la labor de tots estos anys. A més, enguany seran els pregoners de les festes patronals”.\nCal destacar que esta ha sigut la segona edició que el Bagatge s’ha programat fora de les festes de setembre, per tal de donar-li un major protagonisme al teatre al carrer i tindre el màxim possible d’espectadors.


10 vestits de moda que afavoreixin el vostre joc d'estil - estil de vidaLlegir Més\nPrincipal estil de vida 10 vestits de moda que afavoreixin el vostre joc d'estil\n1. Vestits Maxi plisats\n2. Vestit maxi amb capes arruïnades\n3. Mini vestits de paqueteria de diversos colors\n4. Vestit baix\n5. Vestits de màniga puff\n6. Vestits metàl·lics\n7. Vestits de poncho i cap\n8. Vestit asimètric de color pop\n9. Vestits de detalls de ploma negre\n10. Vestits de camisa\nÉs el moment d’actualitzar la vostra col·lecció de vestits ">\nRELACIONATS: 40 tipus de vestits que han de tenir totes les dones\n1 Vestits Maxi plisats\n2 vestit maxi amb capes arruïnades\n3 mini vestits de paqueteria de diversos colors\n4 vestit de fons pur\n5 vestits de màniga puff\n6 vestits metàl·lics\n7 Vestits de Poncho i de Cap\n8 vestit asimètric de color pop\n9 vestits amb detall de ploma negre\n10 vestits de camisa\nPreneu-vos un vestit per a esdeveniments formals i feu un gir casual amb aquests maxis plisats. Trieu entre un vestit de màniga gran o sense cap mena de res; podeu portar aquestes impressionants peces a l’oficina o a un casament. Completa aquest aspecte amb un parell de sabates de vestir que amb prou feines hi ha, o mantingues-lo reposat en les sabatilles esportives dels botins de turmell.\nFeminina i elegant, aquests vestits arruïnats són una elecció atemporal i de moda per als dies d’estiu. Amb una falda llarga que et toca als turmells, és un estil fresc i fresc que pots portar a qualsevol ocasió. Des del brunch fins a una festa al jardí, aquests frocks són l'element perfecte de la roba per a la temporada.\nLluminar el món amb un mini paquet. Aquest estil multicolor és perfecte per a un esdeveniment diürn semi-formal o una nit divertida. Quan la temperatura baixa, opta per un vestit de coll de màniga llarga. Si esteu preparats per sortir-ne tot, traieu una pàgina del llibre dels anys 80 amb unes espatlles sobredimensionades i un escot profund en tall de V. Aquests vestits tenen un aspecte òptim amb accessoris mínims i un parell d’estilets esvelts. Amb un conjunt tan divertit, seràs una festa a peu a qualsevol lloc.\nDe l’estiu a la tardor, aquests vestits coquet són les peces perfectes per vestir. Amb el fons i la meitat superior sòlid, es pot dur a un dinar amb les noies oa un concert. En els mesos més freds, traieu les sandàlies i els talons per obtenir un parell de botes altes de genoll o de turmell. Completa l’aspecte amb una jaqueta o res de res, aquest conjunt és fonamental per a qualsevol armari.\nLa màniga de puff del segle XIX està de tornada i millor que mai. La gran mida ajuda a cinquiar-se la cintura i és fàcil de portar des del matí fins a la nit. Mantingueu-lo casual decantant-vos per un vestit maxi o bé porteu el vostre equipament al club al següent nivell en un mini de colors vius. Els únics accessoris que necessiteu amb aquest conjunt: un simple collaret o un parell d'arracades: l'atenció és exclusiva dels braços impressionants.\nPorta la discoteca en un d’aquests vestits metàl·lics futuristes. S'adhereix a un tema dels anys 80 amb espatlles o mànigues sobredimensionades és un aspecte fantàstic per a les begudes a la nit o per una obertura de la galeria. Si us sentiu una mica més relaxats, poseu un toc casual al vestit de festa amb sabatilles blanques o botes de vaquer de llargada de turmell. Les joies de plata es veuen millor amb aquest teixit brillant.\nSentir-se còmode i mirar sense estil amb un vestit de poncho. Combinant allò casual i el més elegant, podeu portar aquest panell a qualsevol cosa, independentment del temps. Poseu un gir tropical a la bata clàssica amb un cinturó, sandàlies i un barret. Si us dirigiu a l’oficina, opteu per una opció clàssica per sota del genoll, combinant-la amb un parell de talons d’esquena i ja teniu. Aquestes peces són atemporals i voldreu portar-les a cada oportunitat.\nPoseu un somriure a la cara de tothom mentre us passegeu amb un vestit asimètric. Amb pops brillants de color i una silueta divertida, us sentireu més agosarats només posant-lo. Opteu per una peça més llarga a la part del darrere i més curta a la part davantera o un pal de mocador si us sentiu femení. Accentueu els tons brillants amb sabates contrastants o afegiu un gir casual amb un parell de sabatilles fortes. Colors com el vermell, la menta i el taronja semblen fantàstics en els mesos més càlids, i els tons blaus, verds o daurats són perfectes per a l’hivern.\nPorteu-lo a la catifa vermella o a un sopar amb un toc de plomes. Els plumes a les mànigues, les espatlles o els malucs són un accent perfecte per a qualsevol vestit negre. Enganxeu la solapa interior amb la característica asseguda a la part inferior de la falda, però afegiu un gir modern amb un coll alt o un escot. Des de vestits formals fins a llibres, és un element versàtil i divertit per tenir a l’armari: voldreu portar-lo les 24 hores del dia.\nNo heu d’estar a l’oficina per posar una camisa abatible. Aquests vestits prepoblats són l'epítom d'un estil sense esforç i tenen un aspecte fantàstic en qualsevol temporada. Combina-ho amb botes altes de genoll, botins de turmell o un parell de brogues: l’elecció és teva. Mantingueu-lo completament elaborat per obtenir una estètica intel·ligent, però desactivat a la part superior té un excel·lent aspecte amb collarets de mida gran i mànigues enrotllades. Des del lloc de treball fins a un mercat d’aliments frescos, aquesta versàtil peça captarà l’atenció arreu on vagis!


La música popular és l’expressió de la naturalesa d’un poble i té una i íntima relació amb el llenguatge, amb la llengua pròpia del país. La majoria de la música que anomenem popular o tradicional pertany al passat, un temps en el que les persones estaven més arrelades al seu lloc d’origen. Els pobles vivien més separats i era més fàcil descobrir les característiques diferencials.\nLa música popular reprodueix ritmes, accents i rapidesa de la parla d’un determinat país. De la llengua surt la poesia, i de la poesia la música popular que al seu torn té una forta influència sobre els compositors del país.\nSi parlem de música hongaresa observem una característica curiosa: en hongarès gairebé totes les paraules tenen la 1ra síl·laba accentuada. Aquesta accentuació de les paraules es transmet de manera natural a la seva música popular.\nEl francès no té gaires accents. A la música popular francesa s’evidencia aquesta uniformitat d’accentuació.\nEl castellà, en canvi, és una llengua que dona més importància a les consonants. Això implica una figuració rítmica fàcilment identificable.\nL’alemany és una llengua densa, amb paraules llargues i moltes combinacions de sons, en conseqüència la música simfònica alemanya acostuma a ser densa, llarga i potser més transcendent que la francesa o espanyola.\nNo és casualitat que l’articulació que s’utilitza en la música de jazz sigui la mateixa que la llengua anglesa. Hi ha professors que defensen la idea que per tocar bé la música de jazz s’ha de parlar anglès.\nLLENGUATGE ........MÚSICA POPULAR ........MÚSICA DE CONCERT\nTornant a la pregunta de l’inici, per què diem que una música és catalana ?\nQuines característiques té la música popular que la considerem inconscientment propera a la nostra llengua ?\nNo tinc una resposta clara. La nostra música no es basa en una escala pentatònica com altres indrets d’Europa. Utilitza l’escala diatònica complerta i la COBLA és una formació de música popular única al món.


Girona ou Gerona, ciutat medieval de catalunya | TurMundial\nGirona ou Gerona, ciutat medieval de catalunya\nGener 14, 2015\t1\tPer Christian Gutierrez i Priscila Gutierrez\nGirona és una de les ciutats medievals que hi ha a Espanya, un altre exemple és Toledo (Parlaré en una altra publicació).\ncom Girona es troba a l’estat de Catalunya, es coneix amb aquest nom, però en castellà (Espanyol) està escrit Girona, això passa a diverses ciutats de la regió de Catalunya, un exemple d'això és Eivissa, escrit en castellà i Eivissa escrit en català.\nLa ciutat medieval està molt a prop de Barcelona, en cotxe és a una hora de distància, amb autobús i tren és una mica més, d’1h30 a 2hs.\nHi vaig anar més d’una vegada, la primera vegada que vaig agafar un amic per agafar un vol de Ryanair, que és una companyia de vols barats (baix cost), però l’aeroport d’on surten els vols, és a la ciutat de Girona, és com Azul que surt de la ciutat de Campinas, no de São Paulo.\nAquell dia vam aprofitar per anar a l’aeroport i visitar la ciutat, que es talla per 4 rios: Tenir, Güell, Galligants e Oñar, fa que la ciutat sigui més bonica, perquè algunes parts d’ella són a la vora dels rius i formen bells paisatges.\nEl seu centre històric i medieval té diversos monuments únics a Europa, aquesta part de la ciutat està delimitada per la Muralla (passejar per la paret), les antigues rutes i la part medieval també fora de la muralla.\nEntre els seus monuments destaca, o Cali (antic barri jueu, un dels més conservats d’Espanya) i les famoses Cases d'Oñar (Catedral d'estil gòtic).\nLa ciutat és probablement de 77 AC, va passar per un període de conquesta musulmana, que va deixar algunes traces.\nCatedral de Girona, construït als segles XI i XVII, Estil gòtic i barroc;\nCentre Vell, amb el seu patrimoni artístic on es troben les Muralles i les Passejades Arqueològiques;\nCases de l'Onyar, són les pintoresques cases a la vora del riu Oñar;\nel Cali (Barri Jueu)\nBanys àrabs, al barri vell, podeu fer el recorregut arqueològic i també trobar els famosos banys àrabs;\nPlaça de la Independència;\nPonts medievals sobre el riu Onãr;\nTambé n’hi ha diverses museus saber, però no vaig tenir temps d’anar-hi, i també hi ha el teatre Municipal, es diu que és molt bonic.\nCada dues vegades hi anava, també van ser a causa de l'aeroport de Girona, per poder agafar els vols barats de Ryanair.\nTothom que ho vulgui pot agafar un paquet turístic i descobrir més enllà de Girona, Figueres, hi ha empreses que fan aquesta gira.\nEtiquetesAeroporto da Ryanair perto de Barcelona Catedral ciutat medieval destinació RBBV Europa Girona Girona Medieval Mur Museu Què fer a Espanya? ponts\nLa ciutat medieval de Toledo, a Espanya\nFull de ruta de 4 o més dies a Barcelona | TurMundial diu:\nDesembre 21, 2018 a 11:55 sóc\n[…] Girona cidade medieval toda murada, un lloc fantàstic per veure aquest tipus de ciutat, és a 1h30 de Barcelona, es pot anar en cotxe, opció de tren i autobús probablement més barata. (Vegeu el missatge sobre la ciutat aquí) […]


Laura Bonet: "Malgrat el desbordament, em sento satisfeta d’haver pogut vetllar per la salut dels treballadors"\nInici / Actualitat / Notícies del Col·legi / Laura Bonet: “Malgrat el desbordament, em sento satisfeta d’haver pogut vetllar per la salut dels treballadors”\nDarrere del gran esforç dels professionals de la salut atenent i tenint cura de les persones infectades per la Covid-19, hi ha els serveis de prevenció i salut laboral dels centres de salut que vetllen per la salut i la seguretat a la feina dels professionals. En parlem amb Laura Bonet, infermera del treball de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva.\nQuins reptes s’han viscut en la salut laboral amb la crisi sanitària?\nNingú estava preparat per una situació d’aquesta magnitud. S’han hagut d’adaptar circuits i donar assessorament reciclant-nos dia a dia amb protocols canviants contínuament. Dins del servei de prevenció s’ha donat atenció a més de 1.800 treballadors de l’hospital, centres sociosanitaris, d’atenció primària i altres serveis i centres de la Corporació. La feina realitzada ha sigut desbordant, ja que la situació laboral i general no estava preparada per una pandèmia a aquesta escala. La feina de les infermeres del treball ha canviat molt, s’ha hagut de paralitzar gran part de la feina habitual per centrar-nos en donar cabuda a la Covid-19.\nMalgrat la complexitat, la sensació de caos i el desbordament que segurament tota infermera del treball i els serveis de prevenció han experimentat, em sento satisfeta d’haver pogut assessorar, tranquil·litzar, donar suport i vetllar per la salut dels treballadors que he pogut atendre, que a la fi, és el meu objectiu final. He hagut de reciclar-me per intentar especialitzar-me en aquest virus i poder donar resposta a totes les demandes dels treballadors.\nCom pot afectar el futur de la infermeria del treball aquesta pandèmia?\nÉs molt important en el futur treballar sobre riscos biològics i especialitzar-nos en les adaptacions corresponents dels llocs de treball i en la manera de treballar. S’ha de fer molta feina en mesures de prevenció i la complexitat es multiplica en l’àmbit sanitari perquè treballem molt en contacte amb les persones. Fins que no es trobi una vacuna i tractament efectiu, els llocs de treball han de canviar, en disseny, estructura i manera de procedir. La infermera del treball serà un gran referent en el seguiment, control i valoració dels nous casos de la Covid-19 que puguin aparèixer en els seus treballadors. La salut laboral serà el gran referent, com fins ara, de tots els professionals que vulguin manifestar dubtes i control de la seva salut. Per aquest motiu, la nostra feina anirà directament proporcional a la situació que la societat visqui durant aquest procés.\nFotografia cedida per Laura Bonet.


Els problemes de memòria no tenen per què ser demències | Andreuenc\nLa consulta de neurologia inclou patologies molt diverses i les més freqüents són les cefalees, els problemes de memòria, així com altres malalties neurològiques del tipus Parkinson, epilèpsia, esclerosi múltiple i demències degeneratives. Els problemes de memòria no tenen per què ser una demència d’orígen degeneratiu o progressiu.\nÉs veritat que es habitualment es deuen a una malaltia neurològica, per exemple una malaltia d’Alzheimer en fase inicial, però també poden tenir el seu orígen en símptomes depressius o falta de concentració. Existeixen tractaments que ajuden a millorar considerablement, però el fonamental és tractar la causa.\nEn els problemes de memòria el que s’acostuma a realitzar, a part de l’entrevista personal amb el pacient i la família i l’exploració física, són analítiques generals que observen alguns aspectes concrets, una prova de neuroimatge cerebral que pot ser un escàner –TAC– o una ressonància magnètica i, finalment, una avaluació neuropsicològica.\nAquesta avaluació és una exploració molt detallada amb tests específics per analitzar la memòria, el llenguatge, l’orientació, la capacitat visoespacial i donen informació sobre l’orígen de les fallades cognitives. El problema referit com a falta de memòria pot ser en realitat un problema d’atenció o de llenguatge.\nEl conjunt de proves ajuden al diagnòstic correcte i a reglar el seguiment o les possibles teràpies de rehabilitació. Una cosa fonamental és que la família indiqui fallades de memòria del pacient i una altra tenir un test puntuable, repetible en el temps.\nSobre l’autor: Doctor Daniel Alcolea, neuròleg\nFotografia: Persona amb problemes de memòria | Andreuenc\nEtiquetes: Clínica Sant JordiDaniel Alcoleamemòrianeurologiasalut


Teresa Pallerols publica al diari Segre la seva reflexió sobre el confinament\nUna de les nostres professores publica al diari Segre les seves reflexions sobre el confinament\nTeresa Pallerols Aiguade, professora del batxillerat d’arts a l’Escola d’Art i Superior de Disseny Ondara, ha publicat al diari Segre les seves reflexions sobre l’escenari que ha provocat la crisi del coronavirus.\nLlegiu l’article a continuació:\nTot i que ja es veia a venir, el Covid-19 ha imposat un escenari inèdit. Gairebé sense avisar, gairebé sense donar-nos termini per mentalitzar-nos de la condemna, l’Estat d’Alarma ens ha confinat a una realitat que implica sacrifici, disciplina, determinació. Toca serrar les dents, superar la desolació, buscar la manera de portar el millor possible aquesta tancada forçosa, en principi definida, a la llarga ja ho veurem…\nSempre he estat una gran somiadora, però aquesta ordre contundent em torna a la realitat: és aquí, a l’altre costat de la finestra, l’únic lloc on puc estar. És aquí, a l’altre costat de la finestra, des d’on sóc testimoni directe d’aquesta espècie d’apocalipsi zombi. #Quedatacasa és la consigna. No puc fer altra cosa que romandre aquí, en aquest regne de privacitat forçosa, rutina i paràlisi. L’aïllament social acostuma a resultar terapèutic, però no quan és imposat.\nSuposo que cadascú s’agafarà al que pugui. Jo, després d’uns primeres dies de confusió i atordiment, de ràbia contra la ineptitud dels que ens governen, d’una mica de rebel·lió i força incertesa, he decidit escriure…\nEls motins d’ànima s’aplaquen escrivint. O llegint. Perquè les lletres sempre han tingut un efecte analgèsic i encara és massa aviat per perdre el cap. Encara no pesen les hores ni la vida interrompuda. Encara no ens “barallem” per baixar la brossa, per anar a comprar, per fer un encàrrec d’última hora, per treure el gos. No tenim gos. Escric perquè havia d’explicar-ho. Perquè no n’hi ha prou amb seure a esperar que la tempesta passi quan una quadrilla de primats salvatges pretenen fer-se amb el control de les teves neurones.\nMai m’hagués imaginat que un virus seria una raó per la qual ens autoritzessin a romandre enclaustrats! La preocupació pels éssers estimats i per un mateix, la impossibilitat d’abraçar els que estimem, la catàstrofe que representa per a molts la pèrdua d’ingressos que comporta el cessament de la seva activitat, la sensació d’estar en equilibri sobre el desconegut, no són realment les millors condicions per descobrir o redescobrir els encants de la vida domèstica.\nTriar no sortir i no poder fer-ho són coses molt diferents. Miro per la finestra i veig Fondarella desèrtica. Trobo a faltar l’animat enrenou que puja des del carrer quan els nens i les nenes surten de l’escola, les converses amb els veïns i les veïnes del poble, els assajos de teatre. També trobo a faltar agafar el cotxe cada dia per anar a la feina, els meus companys i companyes, els meus i les meves alumnes… En aquest moment, el món exterior està enviant vibracions molt menys alegres… El confinament converteix les nostres vides en una estranya imatge congelada.\nNo cal dir, però, que estem mal equipats per fer front a aquesta situació. La majoria de nosaltres hem adquirit l’hàbit d’anar cada matí a un lloc on se’ns diu què hem de fer amb el nostre dia. Estem desconnectats de les nostres aspiracions íntimes, alliberats de la responsabilitat de donar forma a les nostres vides, això és infinitament trist, però també molt còmode. Quan aquest sistema s’atura, tenim la sensació d’estar caient al buit.\nAra mateix em fa mal l’ànima, però tinc l’esperança que tot això passarà i, quan passi, sortiré a menjar-me el món, no es pot malmetre res. La vida és curta, la felicitat és efímera i, de vegades, el món és “una enganyifa”.\nDomina les eines del disseny gràfic amb Assistència al Producte Gràfic InteractiuNext


ASCENSORS SERRA RENOVA LA SEVA COL·LABORACIÓ AMB L’IDIBGI | IdibGi\nASCENSORS SERRA RENOVA LA SEVA COL·LABORACIÓ AMB L’IDIBGI\nL’empresa Ascensors Serra ha signat recentment un nou conveni amb l’Institut d’Investigació Biomèdica de Girona (IDIBGI) per continuar sent “Empresari Col·laborador” de l’entitat. D’aquesta manera, l’empresa olotina renova el seu compromís amb la recerca en l’àmbit gironí i seguirà vinculat a la iniciativa “Amics de l’IDIBGI”.\nAscensors Serra va ser fundada el 1923 per Josep Serra Regí amb el nom de Maquinària Serra. Des dels seus inicis, en què l’objectiu era la fabricació i el muntatge de maquinària per a la indústria, ha anat evolucionant fins a convertir-se en una de les empreses de referència en el muntatge, manteniment, reparació i reformes d’aparells elevadors. Actualment, i sempre amb l’objectiu de fer més còmoda la vida a les persones, ofereix una àmplia gamma d’elevadors, tant per a particulars com per a ús industrial, totalment adaptables a qualsevol situació.\nAl capdavant de l’empresa es troba ara la quarta generació de la família encapçalada per Josep Serra, que destaca la importància de la tasca investigadora de l’IDIBGI i el seu arrelament al territori.


22/02/2018 - 12.28 Actualitzat 16/04/2018 - 12.14\nVint-i-quatre hores després de la polèmica per la retirada de fira d'art Arco de l'obra de Santiago Sierra "Presos políticos en la España contemporánea", en la qual hi ha inclosos tres dels quatre polítics i líders cívics independentistes empresonats, Ifema, el recinte firal de Madrid on es fa la fira, ha demanat disculpes.\nEl seu president, Clemente González Soler, ha assegurat que no volia "exercir cap tipus de censura a la creació" i que "no hi va haver mala fe". Aquesta rectificació consensuada per totes les institucions que formen Ifema -l'Ajutament i la Comunitat de Madrid, Cambra de Comerç i la Fundació Montemadrid- afegeix que han entès que en el futur hauran d'"evitar" qualsevol circumstància d'aquesta naturalesa".\n"No hi va haver mala fe en aquesta acció i acceptem les crítiques rebudes entenent que hem d'evitar en el futur qualsevol circumstància d'aquesta naturalesa."\nCarmena no va a la inauguració\nL'alcaldessa de Madrid, Manuela Carmena, no ha anat a la inauguració d'Arco per mostrar la seva "disconformitat" amb la retirada. Aquest dimecres Carmena ja va dir que no n'estava informada i que "no comparteix la decisió". El consistori madrileny va demanar una junta per rectificar la retirada, però no va prosperar.\nLa galerista que l'exposava, Helga de Alvear, va retirar l'obra després que Ifema ho reclamés amb l'argument que la polèmica perjudicava la visibilitat de la resta d'obres. En un comunicat, asseguraven que ho feien "des del màxim respecte a la llibertat d'expressió", però que "és la seva responsabilitat, com a organitzadora, intentar allunyar del seu desenvolupament els discursos que desviïn l'atenció del conjunt de la fira".\nL'exposició recull 24 fotografies de presos amb les cares pixelades, entre elles les del vicepresident de la Generalitat destituït Oriol Junqueras, l'expresident de l'ANC i diputat de Junts per Catalunya Jordi Sànchez i el president d'Òmnium, Jordi Cuixart.\nL'obra també inclou altres presos com els joves d'Altsasu que porten més d'un any en presó preventiva per una baralla amb un grup de guàrdies civils, els titellaires de Madrid empresonats el 2016, Arnaldo Otegi, directius d'"Egin" o simpatitzants del 15-M que van participar en piquets informatius de la vaga general del 29-M del 2012.\nCada retrat, pixelat, va acompanyat d'una breu llegenda que explica cada cas i, tot i que no hi afegeix el nom, són fàcilment identificables.\nNotícia relacionada: L'autor de l'obra sobre presos polítics retirada d'Arco: "És un acte de censura"\nL'obra s'ha venut per 80.000 euros a l'empresari català Tatxo Benet. Entrevistat al programa "Més 324", Benet ha explicat que posarà l'obra "a disposició de qualsevol galeria d'art o qualsevol museu d'Espanya que vulgui exposar-la" i va qualificar d'"escàndol monumental" que, al segle XXI, "es pugui coartar la llibertat d'expressió i la llibertat artística d'aquesta manera".\nLlibertat d'expressió Altsasu\nEl govern espanyol sobre Arco: "Respectem la llibertat d'expressió"\nRivera sobre la retirada d'una obra a Arco: "És un error, l'art és provocació"\nL'autor de l'obra sobre presos polítics retirada d'Arco: "És un acte de censura"\nEls galeristes d'ARCO lamenten la polèmica sobre l'obra "Presos polítics"