Les paraules tampoc | estanis.cat\nLes paraules tampoc\n23/11/2018 Bloc, Comunicació Digital, Direcció de Comunicació, Màrqueting i Publicitat, Mass Media\nPer MARTÍN CAPARRÓS – 22 novembre 2018\nVaig pensar escriure “hi ha paraules que enganyen” i em va encantar la meva ingenuïtat: les paraules enganyen. Les paraules estan fetes per enganyar, perquè cadascú escolti i llegeixi el que vulgui, escrigui el que pugui, s’embulli en elles. Sabem que les paraules enganyen però són el que tenim, les fem servir. I sabem que totes ho fan, però algunes més o molt més.\nLes que més, probablement, són aquestes que aconsegueixen el cim i es transformen en llocs comuns. Definim: s’entén per lloc comú una cosa que s’escolta sense pensar, que s’accepta sense més reflexió. Mai les paraules enganyen més que quan es transformen en llocs comuns: quan, a força de repeticions, es converteixen en un envàs en el qual cap tot i qualsevol cosa, una manera de dir res perquè cadascú escolti el que vulgui.\nEn això es basa la política en temps de democràcia enquestadora, que alguns anomenen demagògia o populisme. Enfangats en una discussió política més confusa que mai, més inquietant que mai, crec que caldria començar per repensar les paraules que fem servir, com, per què. Començar a posar-nos d’acord sobre certs sentits. O, almenys, a qüestionar els que donem per certes.\nÉs un treball immens, és clar, que “excedeix els límits -un altre lloc comú- d’aquest treball”. Però hi ha exemples que ho mostren. Tots proclamen, per exemple, la seva fèrria voluntat de construir “una societat millor”. Hi va haver temps en què molts creien saber com havia de ser una societat per ser millor: igualitària, justa, oberta, deien, i alguns fins i tot la cridaven socialista. Tenien projectes, els discutien, els proposaven. Quan les experiències que es van posar aquest nom van acabar de fracassar a Europa Oriental o el Carib americà, els que volien canviar les estructures de la seva societat es van amagar amb el lloc comú: volem fer una societat millor, treballem per a una societat millor. I els que no volen canviar-les van descobrir que no els costava res dir que volien una societat millor, ja que ningú els pregunta com ho seria.\nAixí que seguim escoltant pusil·lànimes acomodaticis -el que en política anomenen “oportunistes” o “polítics” – que diuen que volen construir una societat millor sense oferir la menor explicació sobre els seus trets, i seguim patint a descuidats que els segueixen votant sense demanar-los aquesta explicació. Ho prometo: al primer que es pugi a un banquet i anunciï que vol fer una societat pitjor m’ho porto en camines per tota la ciutat. Però no és probable que succeeixi.\n(A vegades la paraula “societat” és reemplaçada per la paraula “món”: volem fer / construir / aconseguir un món millor. La fal·làcia es manté o creix: ja no és només l’ordre social el que serà confusament optimitzat; també ho serà el món en el seu conjunt i, qui sap, algun planeta proper).\nDe la mateixa ordre és l’ús de “la gent”. Es diu “la gent” -que alguns sorneguers s’han transformat en un concepte i ara escriuen “lagent” – per no haver de definir qui integren aquest col·lectiu. Lagent és un altre refugi recent; es podria definir com “un conjunt ampli i voluntàriament vague de persones que haurien de compartir interessos i opinions”.\nA diferència d’altres conjunts socials, lagent no té un projecte propi. En realitat, és la dipositària d’aquest sistema d’idees que els mitjans i els polítics de la dreta solen cridar la manca d’ideologia. Els mitjans i polítics de la dreta postulen que “ideologia” és allò que pensen els seus enemics, habitualment situats més a l’esquerra; el que ells pensen no ho és.\nA la gent li passaria el mateix. La gent no té “ideologia”; té, per descomptat, idees: el sentit comú; la gent pensa el que es pot pensar sense pensar. La gent no té, tampoc, pertinença política precisa. Lagent hauríem de ser tots, més enllà de la nostra posició social; per això els interessos d’un patró i el seu empleat serien els mateixos: són part de lagent. Encara que lagent també sap excloure: en general, els marginals -els pobres dels barris precaris, els delinqüents, els addictes diversos- no formen part.\nCom la gent és un tot confús, sense un projecte clar, se li poden atribuir tan variades idees i emocions. La gent és el lloc comú on es poden col·locar tots els altres: el lloc comú dels llocs comuns. Lagent és un triomf sense fissures. La gent, sense dubtes, vol “una societat millor” -sempre que s’assembli a es-.\nI hi ha altres mecanismes. Estan aquestes paraules que l’abús no consisteix a fer-les vagues, exageradament àmplies, sinó, al contrari, en reduir el seu significat per beneficiar el sector que ho aconsegueix. El meu millor exemple és “redistribució”. Es parla molt de la necessitat de fer-ho, de redistribuir els béns, les riqueses d’un món ofegat en injustícies i en necessitat. El que mai es diu és que hi ha una redistribució que passa tot el temps, incessant, asservit: que des de fa dècades els béns i les riqueses del món són redistribuïdes en benefici dels que tenen més, que les grans fortunes aconsegueixen més fortunes, que si alguna cosa decisiu ha passat en aquests anys és precisament aquesta redistribució que no anomenem redistribució perquè no es noti.\nI una cosa semblant passa amb la inseguretat, un altre tema central en aquests dies. Milions de dones i homes espantats, sobretot a Amèrica Llatina, clamen que necessiten més seguretat i donen els seus vots als que podrien donar–i disparen dinosaures, trilobits, tricerátopos, troglodites diversos-. La paraula inseguretat ha estat segrestada pels violents que pul·lulen i, així, quan es parla d’inseguretat no es parla de la inseguretat d’un treballador que no està segur de si conservarà la seva ocupació, la inseguretat d’un pare o una mare que no estan segurs de si alimentaran als seus fills, la inseguretat d’un ciutadà que no està segur de si el seu govern li permetrà viure com voldria. Totes aquestes inseguretats es queden sense paraula, tapades per la inseguretat -horrible- de la persona que tem que la assaltin o la matin. I, així,\nSón, insisteixo, exemples: crides d’atenció, cridats a extremar l’atenció a les paraules. Que són, sabem, eines de poder; val la pena, en aquests temps de poders cada vegada més extrems, tractar, almenys, de conèixer les seves eines, d’escantellar-les.\nCom deia l’altre: si no podem canviar el món, comencem per canviar la conversa. Per això, primer de tot, cal pensar què diuen les paraules.\nAutor: Martín Caparrós és periodista i novel·lista. El seu llibre més recent és la novel·la “Tot per la pàtria”. Va néixer a Buenos Aires, viu a Madrid i és col·laborador regular de The New York Times en Espanyol.


Com enfrontar una separació? · Espai Gut\nPosted at 13:10h in Blog, Espai Gut\tby\tjaume\nSón moltes les causes que provoquen la separació d’ una parella o d’ un matrimoni: desacords, infidelitats, monotonia, dificultats de convivència, projectes diferents… Sigui quin sigui el motiu, és una situació incòmoda i conflictiva que cal solucionar. En la majoria de casos, hi ha una personeta entremig que acaba formant part de tot aquest enrenou: el/la fill/a.\nLa vida dels més petits pot canviar per complet. En ocasions, són influenciats pels progenitors I han de presenciar baralles entre ells. De vegades, el procés de desacord entre la parella comença molt Abans de la separació i, segurament, el nen haurà presenciat discussions anteriorment. Aquestes situacions poden crear malestar emocional en el menor i/o conductes disruptives a casa i a l’ escola. Les més habituals són desobediència, actitud desafiant, mentides, culpabilitat, tristor i desubicació familiar. Davant l’ observació d’ aquests símptomes, és important que el vostre/a fill/a visiti un professional per ajudar-lo a gestionar emocionalment aquesta situació.\nÉs un moment en què els fills s’ omplen de dubtes I de pors:\nEls meus pares em seguiran cuidant si se separen? Sóc culpable d’ aquesta situació? Haig d’ estimar més a un que a l’ altre? M’ Haig de posicionar? Com canviarà la nostra vida?\nExplicar-li la nova situació sempre és un pas difícil. És recomanable que siguin els dos progenitors alhora els que comuniquin la decisió. Cal que el/la nen/a percebi seguretat i claredat per part dels pares. No és necessari que entrem en detalls irrellevants. També és essencial aclarir-li que el vincle entre progenitors I fill/a no canviarà I sempre tindrà al pare i a la mare. Els nens estan bé si els pares estan bé. Independentment de si estan junts o separats.\neducacioemocional, pauteseducatives, psicoeducació, psicología, psicologiaadults, psicologiainfantil, psicoteràpia, salutmental, separacio


Pinzellades al món: 22/11/09 - 29/11/09\nTomek Sętowski : fantasia il·lustrativa, realisme màgic\nEl món de la fantasia i la imaginació no té límit, com tampoc ho té el món de la il·lustració. La fantasia de les imatges ens suggereixen tantes i tantes realitats diferents. Tomek Setowski és un il·lustrador polonès que amb la seua fantasia il·lustrativa contagia la imaginació. Realisme màgic.\nEtiquetas: il·lustracions fantàstiques, il·lustradors, il·lustradors de Polònia, Tomek Sętowski\nMiki, àlbum il·lustrat de Beascoa\nMiki és d'aquest llibres que ens sorpren. Per què? Per la seua bellesa i el seu contingut. Miki és la xiqueta que protagonitza aquesta tendra narració i Stephen Mackey és el seu autor. El llibre està editat per Beascoa.\nMolt lluny, en un lloc on sempre és hivern, on tot és gelat, fred, blanc, és on viu Miki. Amb ña seua caputxa de pell Miki pasetja amb el seu amic pingüí. Ai, que donaria per tenir un arbret. Però ella no sospitava fins on la portaria aquest desig, doncs és la vespra del "Plano Invierno", quan la lluna teixeis la seua màgia i els desitjos es converteixen en realitat. A l'intant... surt un arbre, que Miki arrosega fins a sa casa. Ara, tan sols necessita els ornaments.\nÉs una preciosa metàfora de com, fins i tot en el lloc més fred, pot haver-hi màgia, calor i amistat. Un viatge fabulós per les pàgines del món de l'ensomni.\nUn llibre preciós per a llegir i llegir-lo i per a regalar aquests nadals.\nPublicado por Sàlvia en 9:47 Cap comentari:\nEtiquetas: albums il·lustrats (totes les edats), editorial Beascoa, il·lustradors, llibres infantils il·lustrats (0 a 6 anys), Stephen Mackey\nThe Russian Photography Collection, 1917-1945 / Col·lecció de Fotografia Rusa, 1917-1945\nGeorgi Zelma, Stalingrado, 1942\nSens dubte la fotografia és tot un art. Hui en dia, gràcies a la fotografia digital, quasi tothom s'ha convertit en fotògraf, però no en artista. Això necessita una mirada especial i una tècnica que no és fàcil aconseguir.\nPerò, a més a més, la fotografia dona testimoni d'un temps, d'unes circumstàncies, d'unes persones... inclús d'una corrent artística. Us volem recomanar que li doneu una ullada a la web The Russian Photography Collection (1917- 1945). Els fotografs, les seus biografies i obra gràfica, articles... Interessant per a conèixer una època i uns artistes que la gent més jove quasi desconeix per complet.\nDoneu-li una ullada. Interessant des del punt de vista gràfic i històric.\nNo a la violència de gènere: exposició "Poesía Visual contra la Violencia de Género"\nHui, 25 de novembre es celebra el Dia Internacional contra la Violència de Gènere. Volem dir-ho ben fort: STOP!!! Estem en contra de qualsevol manifestació de violència i, hui, especialment contra aquesta tara social.\nDonem veu a tantes i tantes dones maltractades, de tot el planeta, que des del seu silenci pateixen, amb molt de dolor, la violència en el seu cos, la seua ment i el seu esperit.\nEs per això que us recomanem donar-li una ullada a l'exposició Poesía Visual contra la Violencia de Género que es va organitzar l'any passat i on diferents artistes plàstic van plasmar la seua visió.\nDe entre totes aquestes il·lustracions n'hem agafat unes quantes per tal de muntar aquest vídeo. Imatges molt dures i plàsticament excel·lents. Volem aprofitar també per a recomanar-vos que visiteu el blog d'Armando Yepes, il·lustrador colombià al qui pertany la il·lustració de la capçalera d'aquest post-, on hi ha una interessant selecció de les seues obres que fan referència a diferents atacs violents que han patit les dones (seguint una cronologia de premsa).\nEtiquetas: dona i art, exposicions il·lustracions, il·lustradors, violència de gènere\nRetrats d'animals humanitzats / Retratos de animales humanizados: Ryan Berkley\nJa hem vist en altres post con de vegades el zoomorfisme dona pas a il·lustracions molt originals. Ací tenim altre exemple, les il·lustracions de Ryan Berkley. Són animals, il·lustrats d'una manera molt realista, però vestits, el que es dona un semblant humà. Interessant retrats que ens fan imaginar un món poblat per animals quasi humans o humans quasi animals.\nEtiquetas: animalari fantàstic, animals, il·lustracions temàtiques, il·lustradors, il·lustradors nord-americans, Ryan Berkley\nLa Caputxeta Roja: un personaje literàri dins de les matèries educatives\nEns sembla molt interessant aquest curtmetratge, sobre la Caputxeta Roja, doncs és una mostra evident de com un conte clàssic pot integrar-se dins de les diferents matèries curriculars que es donen a l'escola: biologia, física, disseny, arquitectura, urbanisme, ecologia, geografia,...\nÉs molt curiós! Doneu-li una ullada. L'animació és de Thomas Nilsson.\nPublicado por Sàlvia en 9:42 Cap comentari:\nEtiquetas: activitats il·lustració infantil i juvenil a classe, Caputxeta Roja, curtmetratges didàctics\nDe otra manera / Duna altra manera és un àlbum il·lustrat publicat per l'editorial Thule i que han creat Ana Tortosa i està magníficament il·lustrat per Mónica Gutiérrez Serna.\nÉs un d'aquets llibres especials, pel contingut i per la forma, que el fa ideal per a regalar. Amb unes il·lustracions molt realistes, l'obra tracta de la por, de les pors; un sentiment irracional però real i que tot el món patim. Un sentiment que de vegades fa patir molt als xiquets creant autèntics mons invisibles que cada nit poblen els somnis i tot el seu espai interior.\nPerque és en la nit quan més sorgeixen les pors, ens atrapen, creixen. Però sempre la nit dona pas al dia i amb la claror tot canvia, s'espanten les pors. I quines pors tenen els xiquets? Por a estar sols, a la nit, a que no hi estiguen prop els pares, a la mort, a les tormentes, a...\nI el que més ens agrada d'aquest llibre és que veiem el procés de superació, de maduració i creixement de la protagonista. Supera les pors canviant la seua mirada, donant-li una volta. Una visió tendra i realista del món infantil, dels seus sentiments.\nAprofitem per a felicitar a Mónica Gutiérrez pels premis d'il·lustració que ha rebut i pels seus llibres infantils i juvenils. Una il·lustradora molt prolífica.\nEtiquetas: albums il·lustrats (6-8 anys), albums il·lustrats (totes les edats), editorial Thule, il·lustradors, Mónica Gutiérrez Serna\nTomek Sętowski : fantasia il·lustrativa, realisme ...\nThe Russian Photography Collection, 1917-1945 / C...\nNo a la violència de gènere: exposició "Poesía Vis...\nRetrats d'animals humanitzats / Retratos de animal...\nLa Caputxeta Roja: un personaje literàri dins de l...\nDe otra manera / D'una altra manera : àlbums il·l...


Manifestació de dones treballadores\nEl govern d’Islàndia ha decidit que els homes i les dones guanyin el mateix si fan la mateixa feina. Per això ha aprovat una llei que obliga les empreses i institucions públiques a demostrar que la igualtat és un fet i no només paraules. Es tracta d’una mesura contundent per acabar amb l’anomenada bretxa salarial, és a dir, que les dones tinguin salaris molt més baixos que els homes.Perquè a ningú se li acudiria en el segle XXI sostenir que per tenir un gènere diferent les dones i els homes cobrin diferent per fer el mateix treball. I tanmateix això passa, ara i aquí.\nLa bretxa salarial a Catalunya se situava a finals de 2017 en el 24%. Aquesta xifra, si es confirma, es millor a la darrera que situava la bretxa a Catalunya en el 26%. Això vol dir que les dones cobraven gairebé una quarta part menys que els homes, segons explica Alba Garcia, responsable de la secretaria de la dona de CCOO de Catalunya. «Segons les darreres dades la diferència salarial ha baixat una mica, però encara és inaguantable» afirma.\nHi ha un altre mecanisme per comptabilitzar la bretxa salarial, procedeix d’Eurostat. Però té unes característiques especials: no compta les empreses de menys de 10 treballadors i tampoc compta les jornades parcials. Això te com a resultat una bretxa menor, del 14,9%, segons la UGT. Basant-se en l’esmentada estadística Gajardo fa un símil molt vistós: «comparant amb els homes, les dones treballen gratis entre el 8 de novembre i el 31 de desembre».\nPerò, malgrat que hi ha un cert consens a considerar que amb la normativa no n’hi ha prou, des del departament de Treball, afers socials i famílies s’havia pres consciència del problema. Per això, es va anunciar la posada en marxa un programa de formació interna relacionada amb la perspectiva de gènere per als més de mil treballadors del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC). Aquesta és una de les mesures més destacades d’un paquet de deu anunciat el març del 2017 per la directora del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC), Mercè Garau i la directora d’igualtat de la Generalitat, Mireia Mata.\nEl tema de la bretxa salarial també arribarà al Congrés dels diputats després que el president del Govern espanyol, Mariano Rajoy, valorés la iniciativa islandesa d’obligar per llei a la igualtat salarial entre homes i dones. Rajoy va assegurar que aquest tema no era competència dels governs.


Primeres paraules d'Ana Obregón després de la recaiguda del fill\nAna Obregón i el seu fill, Alex Lequio Europa Press\nper Jennifer Navarro Redactora 20 de desembre de 2019 10:36\nAna Obregón ha reaparegut en públic durant un acte de promoció que ha aprofitat per comentar com es prepara de cara a les festes nadalenques. Ha assegurat davant les càmeres d'Europa Press que té previst muntar un Nadal espectacular: "He tirat la casa per la finestra. He posat un arbre més gran que a la meva vida, he posat llums a totes bandes. Serà un Nadal súper maco, seran la pera". Què demana a la seva carta al Pare Noel? "Salut. Salut per a tota la meva família".\nUn desig ple de significat, tenint en compte els problemes mèdics que tant de mal ha fet al seu fill en aquest últim any. Van diagnosticar-li un càncer estrany al seu fill, el que els va obligar a traslladar-se a Nova York per tractar-lo durant sis mesos. En tornar a Espanya, el jove va recuperar la rutina i va bolcar-se en treballar. Ara bé, aquestes últimes setmanes ha patit una recaiguda que ha preocupat molt.\nÁlex Lequio / Europa Press\nEll mateix va voler tranquil·litzar dient que tot estava bé i que no era res greu, el que ara l'actriu ha volgut recalcar: "No li agrada que parli d'aquest tema, però només vull dir-vos que tot està fenomenal. Res d'alarmes. És una cosa normal, aquesta recaiguda, baixen les defenses amb els tractaments. Tot va genial, les alarmes són falses. Si us plau, us demano que no es jugui amb la salut del meu fill. Des d'aquí vull enviar força a totes les persones que tinguin tota mena de malalties difícils, l'actitud és el més important".\n"Alex no para de treballar. Jo ja li dic que pari una mica, perquè fins i tot als hospitals està amb l'ordinador. I és que té una oficina a Alacant amb més de vint persones treballant per ell, quan ha començat al garatge de casa. Està demostrant que pot i jo no tinc cap mèrit, només he fet el que faria qualsevol mare".\nAna Obregón, durant l'acte / Europa Press\nMalgrat els moments durs que han viscut arran de la malaltia del fill, Obregón torna a demostrar que és una dona positiva: "Li dono la volta a tot, fins i tot en els pitjors moments. La facilitat està al costat de la dificultat, és un aprenentatge. Només depèn de com ho miris. Com valoro aquest any? Doncs mira, què vols que et digui. Sóc una persona molt positiva".


Un projecte europeu per prevenir l’abús sexual infantil a l’escola | betevé\nLa Fundació Vicki Bernadet edita materials adreçats a docents, famílies i infants\nMaria Solans | dijous, 10 de maig del 2018, a les 13.13\nSegons el Consell d’Europa, entre el 10 % i el 20 % dels nens pateixen abusos sexuals durant la infància. Ara la Fundació Vicki Bernadet ha impulsat un projecte europeu per poder detectar-los des dels centres escolars. Hi han participat organitzacions de cinc països.\nEs tracta d’un programa de prevenció adreçat a l’escola primària i inclou una sèrie de materials i manuals adreçats a tota la comunitat educativa. S’ha elaborat un programa comunitari de prevenció, destinat als equips directius de les escoles perquè reflexionin entorn aquesta problemàtica. A més, s’ha editat un manual per als mestres perquè incloguin en la seva tasca educativa la prevenció de l’abús sexual infantil. També s’ha elaborat material per a famílies i infants, que incorpora estratègies i recomanacions per a treballar des de casa. Tots els materials es poden trobar en diferents idiomes al web http://www.preventingchildsexualabuse.eu.\nSegons la Fundació Vicki Bernadet, entre un 10 % i el 20 % dels infants europeus pateixen abús sexual. Asseguren que es tracta d’un problema de salut pública global, ja que té greus conseqüències en el seu desenvolupament. Des de l’entitat creuen que la prevenció des de l’àmbit escolar és clau per poder detectar aquestes situacions. Recentment, un informe elaborat per l’ONG Save the Children, assenyalava que és un problema que també afecta els adolescents i que només un 4 % s’atreveix a denunciar-ho.


1.1. Què és el sistema penal?\n1.2. Conceptualització del sistema policial, judicial i penitenciari\n2. L'exercici de l'advocacia en la jurisdicció penal\n3. El paper del fiscal davant la delinqüència\n4. El paper del Jutge en el procés penal\n4.1. El jutge en els processos penals\n4.2. Les parts en un judici\n5. El paper de la policia\n6.1. L'execució de la pena de presó\n6.2. L'execució de les penes alternatives\n6.2.1. Mesures Penals Alternatives: els programes formatius.\n6.2.2. Cas pràctic: els programes formatius en seguretat viària\nTreball en equip 7,00 15,00 22,00\nComentari de lectures S'avaluarà la realització d'un comentari crític en relació a les lectures facilitades, així com la capacitat d'anàlisi d'aquestes. 20\nTreball en grup i tutoria de seguiment. Es realitzarà una tutoria per grups abans de l'entrega del treball per tal d'avaluar el realitzat i fer-ne un seguiment. Correspondrà a un 10% de la nota final del treball. Pel que fa al treball final (30%), s'avaluarà la presentació, ortografia, fonamentació, claredat, capacitat d'investigació. 40\nExposició del treball Consisteix en la presentació oral a classe del treball realitzat prèviament en grup. Es valorarà la claredat comunicativa, l’estructura, l’ordre i l'organització dels continguts. L’ús de recursos visuals, la síntesi i la participació de tots els membres del grup. 20\nParticipació a classe Es valora positivament la participació activa a classe i els debats amb els conferenciants. 10\nClasses expositives L'assistència a les classes és fonamental per tal de comprendre l'assignatura. 10\nEl primer dia de classe es presentarà la programació de l'optativa, els diferents continguts i les lectures pertinents.\nSobre les activitats d'avaluació:\n1. Comentari crític*\n- L'alumnat podrà escollir quin tema vol treballar -de les unitats docents- i realitzarà un comentari crític sobre les lectures previstes per aquest.\n2. Treball en grup*\nLa nota total del treball (40%) es divideix en dos. Un 30% serà el treball escrit i un 10% correspondrà a la nota de la sessió de tutoria que es farà per valorar l'evolució del treball, tal com es concreta a continuació.\n- El tema és lliure però, ha d'estar relacionat amb les ponències planificades i/o les visites realitzades.\n- El seguiment del treball en grup serà avaluat a través d'una tutoria prèviament acordada amb la professora. En aquestes sessions es valorarà l'avenç del treball, l'organització i capacitat de treball en equip. La nota obtinguda serà un 10% de la nota final del treball. El primer dia de classe es concretaran els dies disponibles.\n3.Exposició del treball*\n- Cada grup exposarà el seu treball final amb un temps màxim de 15 minuts.\n- La nota de l'exposició és individual. Per tant, tots els membres del grup han de participar.\n*Les indicacions necessàries sobre les dates, formats d'entrega, continguts mínims, requisits i extensió, es concretaran el primer dia de classe.\nRECUPERABLE: Només és recuperable el treball escrit i el comentari de les lectures.\nNO RECUPERABLES: La tutoria de seguiment del treball, l'exposició del treball i la nota d'assistència i participació.\nIMPORTANT: En cas de còpia en una prova d’avaluació o de plagi total o parcial en un treball de qualsevol assignatura, l’assignatura es considera suspesa amb un 0. Sense possibilitat de recuperació. El frau NO dóna lloc a recuperació. Tot amb independència del possible expedient sancionador, conforme a la normativa vigent.


La campanya aterra al Congrés: Rajoy acusa Sánchez de "mentir" i Montoro demana al PSOE que no beneficiï C's i Podem\nEn un gest inusual, el grup popular ha aplaudit llargament la intervenció del president espanyol perquè ha estat "brillant", justifica Floriano\nPedro Sánchez, amb Mariano Rajoy al fons, en un moment del debat al Congrés. PIERRE-PHILIPPE MARCOU / AFP\nMadridLa campanya electoral ja ha aterrat al Congrés. Durant la sessió de control d'aquest dimecres, el president espanyol, Mariano Rajoy, ha acusat el líder de l'oposició, el socialista Pedro Sánchez, de "mentir" amb les xifres de joves que han marxat a l'estranger per buscar feina. Al seu torn, el secretari general del PSOE ha rebutjat qualsevol lliçó de Rajoy en matèria d'atur i li ha augurat que els ciutadans aviat el deixaran sense feina.\nDavant l'acusació del secretari general del PSOE que Rajoy només ofereix als joves "el passaport o l'INEM", el cap de l'executiu central ha exposat el risc que suposen les polítiques econòmiques socialistes i que, segons el seu punt de vista, representen "tornar enrere, a una època ja superada".\nEn un gest inusual, el grup popular ha aplaudit llargament la intervenció de Rajoy al Congrés, durant gairebé un minut. Preguntat sobre el perquè d'aquesta resposta, el vicesecretari d'Organització del PP, Carlos Floriano, ha justificat que ha estat "una intervenció brillant del president".\nPreguntat sobre el president de la Diputació de València, Alfonso Rus, el ministre d'Hisenda ha assegurat que si surten escàndols al País Valencià es perquè "les institucions funcionen". En aquest sentit, Montoro ha acusat el PSOE "d'enfangar la política", perquè amb aquesta estratègia "no perjudiquen el govern [espanyol] sinó també l'oposició, fa que se'n beneficiïn els que no estan asseguts a aquesta cambra", el Congrés. És a dir, Ciutadans i Podem.\nCONGRÉS sessió de control montoro PP PSOE Podem Pedro Sánchez Ciutadans Mariano Rajoy


Alex de Fluvià | 26.09.2013 / 30.11.2013 - GALERIA BALAGUER\nAlex de Fluvià | 26.09.2013 / 30.11.2013\nDEL 26 DE SETEMBRE AL 30 DE NOVEMBRE DE 2013\nINAUGURACIÓ: DIJOUS 26 DE SETEMBRE A LES 19.30H\nEn aquesta quarta exposició a la Galeria Balaguer, Àlex de Fluvià explora l’essència del que és pintar avui dia. En una era digital, global i d’immediatesa, l’artista creu encara en la vigència de la pintura (com a acte de coratge) i en l’experiència d’enfrontar-se a la tela en blanc –la idea del buit en un món massa ple- com a essència de l’acte creatiu i la seva capacitat de suggerir noves perspectives vivencials.\nPerò també en la renovació constant de la pintura mitjançant tots els elements extrapictòrics que necessiti per aconseguir el seu objectiu. És per això que parla de pintura híbrid o ambigu.\nA “Oracle”, de Fluvià planteja una exposició oberta a diferents interpretacions, en contrast amb la darrera exposició que va fer a la Galeria Balaguer, “The Big Picture”.\n“El fet de titular aquesta exposició “Oracle” no és fortuït. Faig servir el tema de l´Oracle com a figura poètica per interpretar i entendre el món d’avui amb totes les seves ramificacions i realitats.\nL´Oracle per als antics grecs significava sempre la veritat inamovible, però subjecta a múltiples interpretacions. En un món tan voluble com el nostre, el missatge de l´Oracle podria ser interpretat depenent del context, de l’interès polític, religiós o financer que hi hagués darrere.\n( És per això que els dos primers quadres de l’exposició són “Oracle A” i “Oracle B”.)\nPer un altre costat, l´Oracle podria donar resposta a un món confús, en crisi existencial, sense referents ètics i estètics i amb una baixa autoestima.\nTambé es podria referir al futur i al·ludir a l’esperança que dóna el que no sabem i què pot ser.\nFinalment, l´Oracle simbolitza el que és mediterrani i impregna la meva obra en la seva essència.”


Inici de la fase sancionadora en la campanya dels gossos - L'Eco de Sitges\nUn gos, fent les seves necessitats al passeig\nNova fase de la campanya per impulsar la tinença cívica i responsable de gossos. La Policia Local sancionarà amb un import mínim de 60 euros a totes aquelles persones que abandonin l’excrement del seu gos, preu que es pot incrementar per ser reincident o per algun agreujant important.\nDurant el 2021, l’Ajuntament va desenvolupar la iniciativa Bo per tu!, amb l’objectiu de sensibilitzar els propietaris dels animals de companyia pel que fa a la recollida d’excrements a la via pública, portar els peluts lligats i controlar que els gossos potencialment perillosos (GPP) tinguin la llicència obligatòria en regla i passegin amb el morrió.\nUna de les actuals problemàtiques que més preocupen és la de les defecacions al carrer, una gran molèstia pels ciutadans. Amb la intenció d’erradicar aquest hàbit, l’Ajuntament de Sitges va iniciar ahir divendres la fase sancionadora contra l’abandonament d’excrements als espais públics.\nLa campanya cívica, impulsada per la regidoria de Salut Pública, arriba després d’uns mesos d’informar a la ciutadania mitjançant cartells, díptics i anuncis, i que a partir d’ara es reforçarà gràcies a la col·laboració de voluntaris que oferiran informació de manera directa a peu de carrer als propietaris dels animals.\nA l’edició en paper d’aquesta setmana s’ampliaa la informació i també s’explica amb el nou sistema que s’està treballant per anàlitzar l’ADN, a través dels excrements. Podeu trobar L’Eco als punts de venda habituals: quioscos, supermercats, estancs, fleques… A més, també el podeu comprar per iQuiosc.cat, on el llegireu en el mateix format que el paper.


La Vila Joiosa - Notícies: L’Agrupació Mediterráneo de la Vila i la Unió Musical de Polop participen en un intercanvi musical patrocinat per l’Institut Valencià de la Música\nL’Agrupació Mediterráneo de la Vila i la Unió Musical de Polop participen en un intercanvi musical patrocinat per l’Institut Valencià de la Música\nLes 17 bandes que existixen en la Marina Baixa participen en este programa en què s’unixen a una altra banda de la comarca i toquen en ambdós localitats juntes\nLa Regidoria de Cultura de l’Ajuntament de la Vila Joiosa ha organitzat el Concert de la Unió Musical de Polop de la Marina i l’Agrupació Musical Mediterráneo de la Vila per a demà (divendres, 23 d’octubre). El concert tindrà lloc en l’Auditori del Centre Social Llar del Pensionista a les 20.30 hores i l’entrada serà gratuïta.\nLa Unió Musical de Polop de la Marina i l’Agrupació Musical Mediterráneo de la Vila s’uniran en este concert, en el qual interpretaran tres peces cada banda, gràcies als intercanvis musicals entre bandes de la comarca de la Marina Baixa patrocinats per l’Institut Valencià de la Música.\nL’Agrupació Musical Mediterráneo ja va tocar a Polop de la Marina i demà (divendres, 23 d’octubre) serà la seua Unió Musical la que visite la Vila per a concloure este intercanvi musical. La Marina Baixa compta amb un total de 17 bandes, totes elles participants en esta iniciativa d’intercanvi cultural.\nL’Ateneu Musical de La Vila també ha participat en estes rondes de concerts amb la Banda d’Altea la Vella.\nNotícia publicada el 22 d’Octubre de 2009


Nules vol dinamitzar el Museu d’Història albergant una representació teatral – Ajuntament de Nules\nHome Històric Nules vol dinamitzar el Museu d’Història albergant una representació teatral\nAyuntamiento de Nules 17/10/2019\nNules vol dinamitzar el Museu d’Història albergant una representació teatral\nDissabte s’escenificarà l’obra “El testament de Maria” dirigida per Jordi Ballester\nL’Ajuntament de Nules pretén dinamitzar diferents espais públics com el Museu d’Història que en breu albergarà l’obra “El testament de Maria”, protagonitzada per Pepa Miralles i dirigida per l’actor local Jordi Ballester. Des de la Regidoria de Cultura s’assenyala que “volem dinamitzar un espai emblemàtic com és el Museu d’Història i donar-li nous usos com l’escenificació teatral o també dedicarem aquest espai per a congressos, conferències o exposicions itinerants”, comenta la regidora de Cultura, M. José Esteban.\nL’actuació, inspirada en l’obra de Colm Toibín, és una nova visió de la història de la Bíblia des d’una faceta més humana de la Mare de Déu. Recentment s’ha representat al Teatre Micalet de València amb elogioses crítiques. A Nules, el dissabte 19 d’octubre, hi haurà dues sessions amb entrada totalment gratuïta.\nCal assenyalar que la capacitat és limitada a 120 espectadors per sessió, de manera que les persones interessades podran arreplegar l’entrada dijous de vesprada i divendres de matí i vesprada a la Biblioteca Municipal José Vicente Felip Monlleó fins a completar la capacitat. Les sessions seran a les 20 i 22 hores i en finalitzar cadascuna “hi haurà un col·loqui sobre l’obra d’uns deu minuts convidant els assistents a la reflexió”, apunta el director, Jordi Ballester.\nNules inverteix més de 30.000 euros a arreglar camins rurals16/10/2019\nEs renova el Consell Social de Mascarell18/10/2019\nL’edifici Natiu alberga el I Fòrum d’Empreses de Nules\nAyuntamiento de Nules 18/06/2018\nNules fa un pas més en la reactivació del PAI Hortofructícola\nAyuntamiento de Nules 09/05/2019


Belogorsk - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nNo s'ha de confondre amb Belogorsk (Amur).\nBelogorsk - Белогорск (rus) - és una ciutat de Rússia, a la República de Crimea. Es troba a 25 km al nord-est de Simferòpol a la vora del riu Biiuk Karasu. El nom, en rus, vol dir "Muntanya Blanca". La ciutat està en una plana ben regada al peu del Karabi Iailà o Massís de Karabi, part del sistema de les Muntanyes de Crimea que, tot i ser poc elevades, són vistoses i arreceren del vent.\n45° 03′ 16″ N, 34° 36′ 08″ E / 45.0544°N,34.6022°E / 45.0544; 34.6022\nRaion Bilohirsk Raion (en)\nAssentament urbà Q27587532\nBilohirsk Raion (en)\nS'han descobert restes d'antics poblaments a les coves properes d'Akkaya. L'Imperi Romà d'Orient ocupà les poblacions i terres costaneres de Crimea fins a les muntanyes, mentre que els khàzars, i successivament petxenegs, cumans i l'Horda d'Or, ocuparen les terres de l'estepa en general (no sols la de Crimea sinó també la d'altres parts d'Ucraïna).\nEls bizantins foren substituïts al segle XIII pels genovesos; quan es va establir el khanat de Crimea, els khans van triar algunes viles atractives entre l'estepa i la muntanya, com Bakhtxysarài, Akmesdjid (Simferòpol) i Karasu Basar (que esdevindria Bilohirsk) mateixa. En aquesta es va establir la principal tribu tàrtara, la dels Xirin, els caps de la qual (el begs) dominaven la regió entre la ciutat i l'estret de Kertx, tenien la seva capital en aquesta ciutat i van jugar un paper molt important dins del khanat (molt pocs khans van poder governar sense el suport dels begs dels Xirin). Els begs del Xirin van mantenir bones relacions amb els governadors otomans de Kaffa (ara Feodòssia).\nAl segle xvii era una vila molt prospera coneguda com la Petita Istanbul. Al penya-segat blanc de Aq Qaya els begs dels Xirin es reunien per prendre les gran decisions (nomenament de khans, fer la guerra o la pau) i ho consideraven un lloc sagrat, i a més eren una bona defensa contra les incursions dels cosacs del Don. El 1654/1655 el visir tàtar Sefer Ghazi hi va construir un mercat cobert amb subministrament propi d'aigua i mesquita, banys, i porta de ferro defensiva. La ciutat estava a la ruta de les caravanes comercials i d'esclaus que anaven a Kaffa; tenia 8 ponts de fusta, molins d'aigua, 28 mesquites, 5 madrasses, 8 escoles alcoràniques, quatre hammams grans, 1140 botigues, 10 cafès i 40 tavernes (maykhane), i un total d'unes 5500 cases amb sostre, excloses les dels cristians i jueus més pobres. Amb un mitjà de 6 persones per casa, la ciutat tenia entre 30 i 35 mil habitants en aquella època.\nAl segle XVIII, els tàtars van començar a exercir l'agricultura i l'artesanat, amb l'excepció els nogais, que restaren ramaders. El 1737, a causa de l'incendi i ocupació de Bakhtxysarài, el khan Fetih II Giray es va retirar a aquesta ciutat, que va esdevenir capital provisional del khanat; és per això que la ciutat fou atacada el 1738 pel general Münnich, amb soldats russos i calmucs, però l'atac fou rebutjat encara que la població va patir danys. El 1771, durant la Guerra russoturca (1768 - 1774), fou atacada i destruïda parcialment per les tropes de l'imperi Rus.\nDesprés de l'ocupació russa la majoria de tàtars va fugir al Caucas o a Turquia; entre els que es van quedar encara hi va haver noves onades migratòries a causa de l'opressió colonial russa. La disminució de la població i la introducció d'objectes manufacturats a preu reduït, van ocasionar la progressiva decadència de la ciutat al segle xix. A mitjans del XIX, Demidof assenyala una població d'unes 15000 persones.\nAl final del segle xix fou centre del moviment nacionalista tàtar impulsat per Gasprali i als primers anys del segle XX, es van fundar diaris i partits nacionalistes. Durant el període revolucionari i després, des de 1929 a 1941, els tàtars van patir repressió. En la Segona Guerra Mundial, el 1941, l'exèrcit alemany va ocupar Crimea i va matar molts habitants. Després de la guerra, el 1944, els tàtars que havien sobreviscut foren deportats a l'Àsia Central pel règim de Stalin.\n↑ Article en anglès sobre les atrocitats comeses contra els tàtars de Crimea i a Crimea en general.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Belogorsk\nA. W. Fischer, The Russian Annexation of the Crimea 1772-1783, Cambridge 1970\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Belogorsk&oldid=24986234»\nDarrera modificació: 21 set 2020 a les 15:51\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 set 2020 a les 15:51.


El brollar de la sang de les varius | Descriu\nPer Jenni Rodà\t Última actualització 29 Nov, 2017 180\nLa Glòria, després de rentar-se la cara, es va acabar de vestir. Sempre ho feia en dues tongades. Primer es posava les calces i els sostenidors, la samarreta interior quan refrescava i, al damunt, la brusa. Després anava al lavabo i, mig bolcada a la pica, s’anava passant aigua gelada pel rostre, se l’eixugava, amb cura, amb una tovallola petita, suau i flonja, i s’hi escampava la crema hidratant per a pells extremadament delicades que comprava a la farmàcia des de feia molts anys. Finalment es va posar la resta de la roba, cada dia de la mateixa manera: una faldilla fosca no gaire llarga i uns mitjons de mitja que, ben estirats, li arribaven fins a sota del genoll. La Glòria sabia de sobres que no tenia unes cames boniques, al contrari: eren curtes, inflades i plenes de varius gruixudes i que sobresortien. A més, amb l’estretor d’aquella tela fina que ella s’entossudia a col·locar-s’hi, hi havia venes que encara li quedaven més marcades i dolien només de mirar-les.\nQuan aquell matí va estar arreglada, va baixar a la cuina per preparar-se l’esmorzar. Tenia el costum, mentre esperava que la llet gairebé bullís a dins de l’ansat que havia posat al foc, de sortir un moment al jardí a mirar com estaven els geranis que cuidava amb delicadesa i devoció. Regar-los generosament, treure’ls les fulles seques i les flors pansides, abonar-los quan calia i parlar-los sovint. Quantes vegades al llarg de la seva vida devia haver repetit aquelles accions? Però llavors, allà dreta al davant de les jardineres, va ser conscient que aquell ritual se li havia acabat, almenys per uns quants dies. Totes les plantes estaven esmicolades i no n’hi havia ni una que es mantingués sencera a dins de la terra que les feia viure. Al damunt de la catifa verda que aconseguia fer aquella gespa tan ben tallada hi havia una escampadissa de roig cirera, de roig intens, de pètals de geranis que cada segon estaven més a prop de deixar de ser-ho.\nAl cap d’uns quants dies, també de bon matí, quan la Glòria ja s’havia posat les seves mitges, ben estirades fins a sota del genoll i que li remarcaven, per l’estretor del teixit, encara més aquelles varius protuberants, va començar a fer el llit. Se li va acudir mirar per la finestra, cap al petit hort que tenien a una banda del jardí: va veure que, de nou, havia passat una catàstrofe. Les tomates, les seves tomates, totes i cada una sense excepció, que fins al dia abans estaven perfectament col·locades a les seves respectives branques, jeien al terra, esclafades. Els trossos —pocs— que encara quedaven sencers i el suc —moltíssim— que havia sortit dels fruits ho havien tenyit tot de roig cirera, de roig intens. Altra vegada va aparèixer l’esverament, l’angoixa i la desesperació. I altra vegada es feia evident la tranquil·litat d’en Joan, que conversava amb el veí del davant, amb una branca de romaní a la boca i amb un gest de satisfacció.\nQuan una setmana més tard la Glòria va anar al galliner que havia construït amb les seves pròpies mans i es va adonar que totes les gallines estaven desplomades, mig mortes i amb cara de patiment, va deixar anar un crit que semblava un udol. Tant que li agradava alimentar-les, i veure com n’estaven, de felices, quan els obria les portes perquè caminessin amb llibertat, i recollir aquells ous que es menjaven sols. I llavors se li presentaven davant dels ulls d’aquella manera tan horripilant.\nLes mitges, rigorosament col·locades a sota del genoll, se li van trencar de cop. Era per les varius, que, de tanta ràbia que se li havia acumulat a dins del cos, se li havien inflat en excés, fins que, algunes d’elles, sense compassió, s’havien rebentat. La gespa del jardí, per tercera vegada en poc temps, havia tornat a quedar ben impregnada d’aquell roig de color de cirera, d’aquell roig tan intens.\nTot i haver perdut tanta sang, la Glòria va reunir totes les forces que va poder per arribar fins a la cuina, preparar un cafè ben carregat i abocar-hi una bona quantitat d’aquell laxant líquid que li havien recomanat a la farmàcia l’última vegada que hi havia anat a buscar la crema de la cara. No era per a ella, sinó per a en Joan. Just abans de la desgràcia l’havia vist barallant-se amb la cafetera. S’havia fixat —el seu marit ni se’n devia haver adonat— que duia una ploma de gallina a l’espatlla, tot i que llavors no li havia donat cap importància: de segur que els havia anat a posar una mica de blat de moro o a recollir la posta d’ous.\n—Té, aquí tens el cafè, que abans he vist que no te l’has pogut prendre. Beu-te’l tot, que aquesta marca no és la que compro habitualment i vull saber si t’agrada.\nLa Glòria tenia clar que si a en Joan no se li removia l’estómac per iniciativa pròpia, no era cap pecat fer servir alguna ajuda externa. Al cap d’una estona el va sentir queixar-se per l’enorme mal de panxa que tenia i el va veure córrer fins al lavabo com un esperitat. Una bona descomposició, després de tot, no li faria cap mal. Potser la propera vegada, abans d’esguerrar alguna de les coses que a ella l’omplien de felicitat, s’ho pensaria dues vegades, o potser tres i tot.\nFront la tomba del meu avi\nLa poesia de Marc Granell, Ramon Córdoba Caro (Publicacions de la Universitat Jaume I, 2015)


Entrevista al copresident de Corpinnat, Xavier Gramona, que analitza la sortida de la DO Cava i el futur dels escumosos al Penedès\n"S'ha de refundar el concepte de vi escumós espanyol"\nXAVIER GRAMONA, COPRESIDENT DE CORPINNAT\n“Hem provocat un terratrèmol als escumosos, i això és molt positiu”\nCorpinnat vol dir ‘nascut al cor del Penedès’. Fa uns mesos que nou dels cellers del Penedès es van escindir de la DO Cava per crear una marca col·lectiva de la Unió Europea. Al Penedès se’n parla molt i l’efecte ha arribat a l’altra banda del món. És una “sacsejada”, en paraules del seu copresident, Xavier Gramona, que ha fet trontollar els ciments de la DO Cava, nascuda el 1986. El futur dels escumosos està rodant. En aquesta entrevista a ENOTURISTA Xavier Gramona esbossa quin serà el paper de Corpinnat durant els pròxims mesos: wait and see, esperar i mirar. I la mirada de Xavier Gramona és felina, pacient. Arriba amb un Jeep color butà, més jove que ell, però no gaire. Saluda un periodista coreà, dóna la mà a un grup d’elaboradors de la Borgonya, escorcolla els cavalls de la granja i s’asseu en un tronc, disposat per atendre’ns. Bascula entre el ‘gentleman’ i l’aventurer. I parla a poc a poc, mastegant cada pregunta, havent-se preparat molt l’entrevista. Però sense que es noti.\nCom estan mig any després de presentar la baixa com a elaboradors al Consell Regulador del Cava?\nEstem molt satisfets d’haver fet un pas endavant valent, que ens va fer patir. Ara entenem que és bo pel sector i l’economia del Penedès, perquè veiem que hi ha una efervescència, pràcticament un terratrèmol, al món del vi escumós. I això crec que és molt positiu.\nSent que han provocat un terratrèmol?\nFa pocs dies llegia a ENOTURISTA una entrevista al senyor Damià Deàs, que parlava de crisi, de canvi que pot portar a millorar. Sembla que hem col·laborat en gran manera a sacsejar el sector, a sacsejar les consciències, i a fer que el sector es mogui.\nEn aquesta entrevista Damià Deàs, president de la Confraria del Cava, també es mostrava optimista a buscar una solució a la seva marxa...\nEncara és aviat. Han passat sis mesos. Les coses van lentes. Són molts agents, que es mouen lentament. Durant més de 30 anys el cava ha tingut un cert immobilisme. Ara cal refundar el sector del vi escumós.\nRefundar el concepte vi escumós espanyol. El Cava va començar coix, als anys 80, amb una Denominació d’Origen que no reflectia l’origen real.\nPer què era un contrasentit dir-li així. Jo li deia l’altre dia a una persona que té molt a fer en el món del cava que haurien de mantenir un Consell Regulador que es digués Cava, però tenir diferents Denominacions d’Origen, com és el cas de Jerez. L’origen ha de ser concret, amb raons geològiques, climàtiques i geogràfiques, si pot ser.\nVostès només volen incloure cellers elaboradors del Penedès...\nAvui en dia una persona pot dir “a mi m’agraden els Rioja, els Ribera, els Borgonya...” però no els caves, perquè són molt diferents si venen de l’Almendralejo o de València. Si algú digués “a mi m’agrada el vi escumós del Penedès” aquest seria el sentit d’una Denominació d’Origen: ordenar unes característiques que siguin fàcils de memoritzar pel consumidor.\nDiferenciar els vins escumosos que vinguin de llocs diferents perquè el consumidor pugui escollir-los. Una possibilitat és fer un sistema nou.\nMiri, recordo una asseguda informal breu amb l’anterior president del Consell Regulador (Pere Bonet i Ferrer) que em deia, “Xavier, no podem zonificar”. Dos mesos després Corpinnat va anar al seu despatx a explicar-li que havíem format l’associació...\nI per què no es van quedar dins de la DO Cava a explicar-ho, a lluitar-ho?\nSi ens haguéssim quedat col·laborant haguéssim estat condicionats. El fet d’estar a l’oposició i d’aixecar la bandera de Corpinnat ens dóna una possibilitat d’explicar amb molta llibertat cap on hem d’anar.\nSom ambiciosos. Volem demostrar al món que es pot fer un gran vi escumós al nostre territori. Un gran vi escumós del món. Pensi que hi ha 40 països que fan vins escumosos. Encara que el públic espanyol no n’és conscient el nostre està considerat com un dels que té més potencial.\nEl 80% de la producció del cava està en mans de tres grups empresarials. Abans de Corpinnat i ara...\nÉs impossible saber quins canvis hi haurà, però per ara tots els agents es mouen, tenint en compte que intervé Madrid, la Generalitat,... tants agents diferents amb interessos, com propietats americanes amb fons d’inversió (Codorniu), decisions alemanyes (Freixenet), etc..\nRepeteixo aquestes multinacionals a què vostè fa referència ara mateix controlen el 80% de la producció de vins escumosos del Penedès...\nMiri, com s’ha dit molt en els últims mesos, Corpinnat no és ni l’1% del volum del cava.\nLi ha fet mal aquesta afirmació?\nÉs que és certa, com també és cert que som el 30% d’elaboradors de Gran Reserva. Nosaltres tenim famílies que fa més d’un segle que treballen la terra colze a colze.\nVostè va dir en una entrevista a Els matins de TV3 que se sentien ‘revolucionaris’ i es va comparar amb David contra Goliat...\nPotser sí. Hem aixecat una bandera que s’havia intentat aixecar parcialment els nostres amics de ‘Clàssic Penedès’, de la Conca del riu Anoia,... però que no havia arribat a convulsionar el sector com nosaltres. Les marques que ens vam unir sabíem que sí ho faríem.\nAixò ho ha entès la resta majoritària del sector?\nJo demano que el sector entengui que és una postura positiva. No confortable o egoista, com ens han dit. Se li pot dir crítica, però és constructiva.\nEn aquell moment pensaven que podien canviar el cava des de dins?\nSí, però ha passat un any i mig escàs. Han passat moltes coses, moltes més de les que havien passat en els darrers 30 anys. Hem ajudat a que hi hagi un moviment, és innegable, hem sigut una palanca, sí. Però hem d’agrair a la gent que estiguin enfilant converses.\n...I després de la sacsejada, què?\nDesprés d’haver provocat aquest terratrèmol ens n’hem anat “de vacances”, entre cometes.\nSí. El que fem és reflexionar com podem seguir aportant el millor al sector i al territori. Escoltem el mercat, veiem com es mouen els diferents agents del mercat...\nHa vist coses negatives, també?\nCoses negatives no les he vist mai. Un canvi es fa quan hi ha aspectes a millorar, en aquest cas amb la relació amb la terra, en el posicionament internacional, d’explicar les coses de manera diferent.\nHan parlat amb la DO Cava des que van marxar?\nCal parlar amb Penedès, amb Clàssic Penedès, amb Cava... amb qui calgui, per tal de ressituar-nos tots de la millor manera possible perquè el consumidor acabi comprenent que es pot fer un gran vi escumós al Penedès. La nostra vocació és aportar al màxim perquè tot això passi. En la carta de comiat, la presidència de Cava ens va oferir parlar de qualsevol moviment que pogués beneficiar el sector...\nPerò després no els van convidar a participar a les comissions que estudiarien els canvis.\nEns vam posar a la seva disposició, però ens van demanar que, de moment, ens apartéssim.\nEls va saber greu? Haurien esperat una altra resposta?\nEl període previ havia sigut tant intens que jo no diria que ens va saber greu. Ells se sentien relativament agredits i necessitaven el seu espai. Vam respectar la decisió i vam prendre distància. El moment de col·laboració encara no s’ha donat.\nPerò hi ha bona convivència...\nSí, des de ha baixat el soufflé, des que s’han calmat els ànims del cisma.\nVeurien bé que Corpinnat estigués al capdamunt d’una futura la piràmide de qualitats del Cava?\nAquesta és una de les moltes possibilitats que hi ha d’arrodonir la situació actual per ordenar el sector.\nPerò Corpinnat no es troba còmode al costat de productes de 2€, encara que entenem que la piràmide ha de ser completa. No es troba còmode al costat de multinacionals que no sabem cap a on aniran... I sobretot no es troba còmode arreglant a mitges una Denominació d’Origen.\nCreu que els consumidors ho han entès?\nEn el món del vi pots escollir entre més de 300.000 etiquetes al món. Mai has d’escollir entre 300.000 marques de detergent, de iogurt o del que sigui. El consumidor ha d’ordenar. Per això hi ha guies de vins, revistes, prescriptors, etc.\nSí, però com li explicaria aquest canvi?\nNosaltres vivim en el país de ‘Marcelino, pan y vino’. El català, o l’espanyol si vostè vol, ha donat sempre per assentat el vi a la taula. Per això Espanya ha sigut un país de vi barat, sent el més gran productor de vi del món.\nAixò és una pel·lícula de fa 50 anys....\nA Catalunya avui hi ha vins escumosos i caves excel·lents a cada cantonada. Però un escumós que aquí costa 18€, a Nova York en val 35€ i a Tòquio, 45. I allà el troben barat, perquè és una raresa i el troben exquisit.\nEl país de ‘Marcelino pan i vino’ no valora el vi?\nEstem en un país que li costa valorar el que té. El primer que hem d’explicar al consumidor és que tenim grans vins d’aquí, i efectivament hi ha escumosos fets d’una certa manera que assoleixen uns preus, però que també tenim escumosos que mereixen un reconeixement a casa, ningú es profeta a casa seva.\nS’ha de saber explicar a la gent que un cava no és només un escumós jove que val menys de 10 euros?\nVolem que la gent entengui per què un vi escumós pot valdre 5€ o 100€ i que ho vegi clarament a l’etiqueta... Volem donar esperança als petits agricultors perquè es posin a fer vi i puguin donar molt més valor afegit al que obtenen per quatre cèntims pel seu raïm,...\nLa meva tieta beu vi escumós de fa 50 anys. No sap què és Corpinnat, ni l’importa. Què li diria?\nTieta: la meva àvia en deia xampany, els meus pares n’han dit cava, els meus fills potser en diran Corpinnat. El vi que hi ha dins de l’ampolla és el mateix. El que t’estem explicant és que és un vi escumós que es fa al cor del Penedès, ecològic, collit a mà, fet per nosaltres i amb un punt d’excel·lència, perquè sàpigues que compres un vi que no té res a veure amb el xampany, ni amb els escumosos a Espanya.


Joan Amigó i Barriga - Arquitectura Catalana .Cat\nJoan Amigó i Barriga\nEscola dels Germans Maristes\nPanteó Francesc Guixeras Viñas\nCasa Andreu Clarós i Creixell\nCasa Pau Rodon\nFàbrica d’Anís del Mono\nFàbrica Gottardo de Andreis Metalgraf Española\nCasa Miquel Badia\nFàbrica Can Casacuberta\nPanteó Família Bosch\nCasa Enric Mir\nCasa Leonard Le Prevost\nCasa Pere Busquets\nCasa Santiago Domènech i Montserrat Planas\nCasa Rafael Gafarel·lo\nCasa Francesc Prat i Bosch\nCasa Fèlix Gallent\nCasa Antoni Lleal\nEsglésia Arxiprestal de Santa Maria\nJoan Amigó pertany a la segona generació d’arquitectes modernistes, juntament amb Raspall, Jujol i Masó. A la casa Pavillard, el modernisme es deixa sentir més en els detalls que no pas en la concepció general. La casa, amb tres façanes al carrer, adopta un esquema simètric en la configuració planimètrica, si bé l’ordenació vertical és més agosarada. Les dues plantes superiors formen un únic cos molt més alt que el cos de la planta baixa, tractat amb una gran senzillesa i sense ornaments. Una tribuna de ferro i vidre enllaça amb un balcó que recorre els tres trams de façana, amb una barana de forja molt elaborada. Els paraments del cos superior estan tractats amb un estuc que imita un carreuat de pedra, juntament amb uns panys ornamentats amb motius naturalistes. Es tracta d’una interpretació de la planta noble que incorpora solucions ornamentals sezessionistes, alhora que presenta una solució molt lliure en la disposició general de la volumetria.\nEl projecte afronta la rehabilitació d’una fàbrica de tres plantes com a institut d’ensenyament secundari. La nau té tres crugies longitudinals, totes tres de la mateixa amplària. Els pilars de la planta baixa i primera són de formigó, mentre que els de la segona són peus drets de fosa. Els sostres són a base de revoltons ceràmics suportats sobre bigues de gelosia. Tota la intervenció es basa en el respecte de les preexistències estructurals; s’hi operen unes sostraccions i uns afegits que organitzen el programa i les circulacions i estableixen una clara jerarquia espacial i funcional entre totes tres plantes.\nLa casa és un bon reflex de la sensibilitat d’una generació d’arquitectes per als quals el modernisme quedava ja desproveït de les seves connotacions polítiques i socials, i oferia unes possibilitats inexplorades en l’ordenació de les façanes i l’ús del repertori ornamental. La casa estableix un pla de façana únic, amb un sòcol diferenciat per mitjà de la coloració, i un coronament que permet aplicar els màxims recursos expressius. El repertori ornamental reflecteix la influència de Mackintosh, amb uns pinacles cilíndrics amb ornaments abstractes, el carener de la coberta que forma dues panxes molt suaus, o les tribunes de la darrera planta, fetes de caselles. La façana queda dividida en dos panys asimètrics, emfasitzats per les obertures i pels balcons, marcats per les baranes de barrots. La façana adquireix així un caràcter gràfic i dibuixat, afavorit pel fet que es tracta d’una casa entre mitgeres i de poca alçària.\nJoan Amigó i Barriga, Joan Padrós i Fornaguera\nJoan Amigó Barriga otro modernista desconocido / Oriol Bohigas.\nCuadernos de Arquitectura N. 63 (1er. trim. 1966), p. 45-48


Dimecres a la tarda es va reunir el Secretariat del Consell Evangèlic de Catalunya en la seva primera sessió de treball de l’any 2008. En el decurs de la trobada es va fer un repàs als informes de gestió de les diferents àrees de treball i es van revisar algunes de les qüestions derivades de la darrera assemblea i d’anteriors sessions de treball.\nEntre els temes tractats destaca el seguiment de les gestions realitzades des de l’Observatori de la Llibertat Religiosa del CEC en relació a les ordres de tancament de llocs de culte. Aquesta situació afecta, especialment, diverses poblacions de l’àrea de Barcelona i Girona. Com ja hem vingut explicant, s’han presentat recursos davant dels estaments corresponents a fi d’aturar els tancaments i reconduir aquestes situacions. El CEC ha vingut donant suport a les entitats afectades i ha recolzat les accions realitzades amb contactes amb els estaments autonòmics i municipals.\nEs va treballar en el projecte pel quadrienni 2008-2011. En aquests moments, s’està en el procés d’estudi i reflexió a fi de van fixar els principals objectius per a aquest període; uns objectius que, en una segona fase, es concretaran en propostes de treball. El resultat d’aquest treball es recollirà en un document que serà el text marc a partir del qual es confeccionaran els programes i activitats que el CEC desenvolupa des de les diferents àrees de treball i departaments.\nFinalment, es va treballar en l’avanç de calendari per l’any 2008. En aquesta ocasió, s’està intentant harmonitzar les activitats del CEC amb les que realitzen les famílies denominacionals i principals entitats que treballen a nivell interdenominacional. Per aquest motiu, s’ha contactat amb totes elles a fi de recollir les seves propostes de dates i elaborar un calendari conjunt.


Hannah Arendt. - Sabático\nM’assec al sofà. No amb la llibreteta i el llapis. No amb les ganes de prendre mil notes. No per contextualitzar una entrada per al blog. Seleccione una pel·lícula de la llista de pendents i em tombe esperant desaparéixer prompte. Tan sols vull parar la ment un moment, fer un descans del dia d’avui.\nComença la pel·lícula i el primer minut em sent incòmoda. I la incomoditat m’enfada encara més. Cada dia que passa en fa més temps d’aquella infància on els doblatges de la tv3 eren el pa de cada dia. Al segon 61 ja m’he acostumat a l’accent del català oriental, però aquest minut fa palesa la fàcil rendició que faig diàriament a la llengua estrangera.\nNo coneixia l’Hannah Arendt. El nom em vol sonar, però no aconseguisc ubicar de què. La directora de la pel·lícula, Margarethe Von Trotta, ens presenta una filòsofa jueva professora a Nova York que decideix viatjar a Israel per cobrir el judici del nazi Adolf Eichmann.\nLa necessitat de buscar comprensió, de buscar respostes a l’horror de l’holocaust la duen a oferir-se com a reportera voluntària per a la revista The New Yorker. Una vegada a Jerusalem ha d’enfrontar-se a una dura realitat: Eichmann és tan sols un buròcrata mediocre que es limita a seguir ordres, no el monstre terrible (quasi mitològic) que qualsevol imagina d’algú capaç de matar milers de persones. I el poble jueu no està disposat a jutjar-lo únicament per les seues accions, sinó que el fan responsable de tot el patiment provocat pel tercer Reich.\nAmb dolor i claredat quasi inhumana, Arendt escriu cinc articles per The New Yorker (que es recullen en un llibre posteriorment). Puta nazi, antisemita, traïdora del seu poble, cor de pedra, freda… Amics, companys, premsa… tothom té una crítica, una amenaça, un retret a fer-li. Com s’atreveix a criticar les accions dels dirigents polítics jueus? Com pot tenir cabuda l’autocrítica quan el mal és tan immens?\nMalgrat tot, el temps l’ha reconeguda com una de les grans pensadores del segle XX. Com una imprescindible per entendre l’origen del totalitarisme nazi (i també comunista).\nD’altra banda, de la pel·lícula, tan sols dir què és essencial. I de la directora, Margarethe Von Trotta, n’escric el nom (ara sí) a la llibreta. Vull veure’n més pel·lícules d’ella.\nL’essència del pensament no és el coneixement, sinó allò que distingeix entre el bé i el mal, entre la bellesa i la lletjor; el que jo busque és que el pensament done força a les persones perquè puguen evitar els desastres en aquells moments en què tot pareix perdut.


La diputada d'ERC cita els polítics presos abans de llegir la llista d'electes - À Punt\nLa diputada d'ERC cita els polítics presos abans de llegir la llista d'electes\nEl president de la mesa d'edat del Congrés demana perdó als espanyols pel fracàs de la XIII Legislatura.\nLa diputada d'ERC, Marta Rosique, aquest dimarts\n03 de desembre 2019 - 12:20\nLa diputada d'ERC, Marta Rosique, la més jove de la mesa d'edat del Congrés i encarregada de llegir el decret de constitució de les Corts, ha iniciat la intervenció llegint els noms dels polítics presos independentistes. Un fet que ha provocat la crida a l'orde per part del president de la mesa d'edat del Congrés, Agustín Zamarrón Moreno.\nRosique ha intervingut en qualitat de secretària de la mesa d'edat. La diputada de 23 anys ha començat amb els noms d’Oriol Junqueras, Joaquim Forn, Jordi Turull i Jordi Sànchez, abans d'iniciar la lectura per orde alfabètic dels nous diputats i diputades electes, la qual cosa ha sorprés l'hemicicle. Anteriorment havia llegit el decret vinculat a l'obertura de la nova legislatura, i després d'uns segons d'estupor els diputats catalans han aplaudit, mentre que els de Vox han protestat.\nZamarrón demana perdó als espanyols pel fracàs de XIII Legislatura\nEl president de la mesa d'edat del Congrés, Agustín Zamarrón Moreno, de 73 anys, ha iniciat la sessió constitutiva de les Corts demanant perdó als espanyols i espanyoles pel fracàs de l'anterior legislatura, la XIII, en haver-se incomplit el mandat constitucional de conformar un govern.\n"Demane perdó al poble espanyol, sobirà únic, per l'incompliment en la XIII Legislatura del transcendent mandat constitucional d'atorgar govern a la nació", ha dit Zamarrón durant la intervenció inicial en aquesta sessió.\nZamarrón, molt popular en l'hemicicle pel seu aspecte, que evoca el de Ramón María del Valle-Inclán, ja va exercir aquest càrrec provisional en la sessió de constitució del Congrés de la legislatura anterior. Com en aquell moment, ha fet un discurs per a representar el començament de la sessió, i després ha donat pas a les secretàries, Marta Rosique, d'ERC, que té 23 anys, i Lucía Muñoz, d'Unides Podem, de 26, les dues parlamentàries més joves de la cambra, perquè llegira la llista de diputats electes.\nElecció de la presidenta del Congrés\nZamarrón serà l'encarregat de dirigir les votacions que desembocaran en la composició de la mesa del Congrés, amb la presidència, les quatre vicepresidències i les quatre secretaries, en aquest orde. Un a un, les secretàries han cridat els parlamentaris elegits en el procés electoral perquè depositen en una urna una papereta amb un nom.\nAspiren a la presidència del Congrés la socialista Meritxell Batet i la popular Ana Pastor, ja que són les candidates de les formacions amb més representació parlamentària, el PSOE amb 120 escons, i el PP amb 89, respectivament. Com és probable que cap de les dues aconseguisca la majoria absoluta de la cambra en primera votació, 176 vots o més, concorreran a una segona votació en la qual es necessita majoria simple, és a dir, més paperetes que l’altra candidata. Ja en l'anterior sessió constitutiva, Batet i Pastor van aspirar al lloc, i va resultar elegida presidenta la primera, amb 175 vots.\nDesprés, es votaran les quatre vicepresidències, que seran els quatre representants amb més suports; i tot seguit, les quatre secretaries, les designacions de les quals seguiran aquest mateix còmput. Acabada aquesta fase, Zamarrón deixarà el lloc a la nova presidenta perquè dirigisca el següent pas de la sessió, els acataments de la Constitució.


"Verd per fora, negre per dins, Què es?" Un debat sobre els agrocombustibles | Oxfam Intermón\nInici › Informa't › Sala de premsa › "Verd per fora, negre per dins, Què es?" Un debat sobre els agrocombustibles\n"Verd per fora, negre per dins, Què es?" Un debat sobre els agrocombustibles\nLa nova edició de Global Express, proposta didàctica elaborada per Oxfam Intermón, convida a reflexionar sobre aquests combustibles d’origen agrícola.\n¿Són els agrocombustibles la solució a la escassetat energètica i el canvi climàtic? Aquests carburants elaborats amb matèria orgànica, que van ser presentats com una solució quasi miraculosa, actualment postren una cara menys amable.\nLa nova edició de l’eina educativa Global Express, "Verd per fora, negre per dins ¿Què es? ", convida a reflexionar sobre aquesta "bioilusió" a alumnes de Secundària, a través d’una proposta de treball dirigida al professorat. El material mostra les diverses implicacions de la producció de combustibles d’origen agrícola.\nA la proposta s’explica que els agrocombustibles es van presentar en una primera etapa com a combustibles verds, sota l’argument de que les plantes d’on provenen absorbeixen C0² durant el seu creixement, mitigant d’aquesta manera les emissions de gas que produiran més endavant. Aquests carburants es divideixen en dos tipus: el bioetanol, per a vehicles que funcionen amb benzina, que es produeix de plantes riques en sucres (blat de moro o canya de sucre), i el biodièsel, per a motors dièsel, que sorgeix de plantes amb molts olis (soja o gira-sol). El seu èxit inicial va dur a la Unió Europea a comprometre's a augmentar el seu ús a un 10% d'aquí a 2020.\nNo obstant això, avui en dia s’estan qüestionant des de diversos sectors. Entre les seves principals crítiques està el qüestionament sobre si efectivament disminueixen les emissions de C0²: quan aquests combustibles agrícoles es produeixen massivament de forma poc sustentable, en la seva producció es contaminaria tant o més que amb les carburants tradicionals, el que argumentaria l’efecte hivernacle. A més, posen el perill l'alimentació bàsica de la població amb menys recursos: les economies pobres estan destinant les seves terres a biocombustibles per als països rics; provocant greus danys a les comunitats locals. La proposta educativa proposa replantejar-se els nivells d'ús de tot tipus de combustibles, i reflexionar sobre el model de consum sense fre i de creixement de la societat actual.\n"Verd per fora, negre per dins, Què és ", compta amb un dossier informatiu sobre el tema, que inclou referència de llibres, informes i webs per aprofundir en la informació; una proposta de treball a l'aula, amb activitats dividides en sis àrees; i una guia didàctica, amb orientacions per al professorat.\nGlobal express és una proposta per a treballar temes i esdeveniments d'actualitat produïda per l'àrea d'Educació per a la Ciutadania Global d'Oxfam Intermón. L'objectiu és promoure una visió crítica de la realitat que permeti a l'alumnat comprendre l'estat del món i, especialment, la situació del món en desenvolupament.\nLa proposta educativa "Verd per fora, negre per dins, Què és? ", disponible en castellà, (i pròximament) català, basc i gallec, pot descarregar-se de forma gratuïta a:\nMés informació sobre Global Express i d’altres propostes didàctiques del programa Educació d’Oxfam Intermón a:\nContacte pels mitjans de comunicació:


Què és la Llei de la Segona Oportunitat? | Assessoria Prat i Mora\nSEGONA OPORTUNITAT: PER FAMÍLIES, AUTÒNOMS I PERSONES FÍSIQUES.\nÉs important saber que és la llei de la Segona Oportunitat i quins són els requisits que has de tenir en compte per concórrer a ella . Cada vegada hi ha més famílies, persones o autònoms que pateixen una reducció mensual dels seus ingressos. Aquest motiu els dificulta poder afrontar les despeses que acaben generant deute.\nVols cancel·lar els teus deutes i no saps com fer-ho? Actualment la Llei 25/2015, de 28 de juliol, de mecanisme de segona oportunitat, reducció de la càrrega financera i altres mesures d’ordre social permet a una persona exonerar (o perdonar) tots els seus deutes i començar de nou.\nLa llei de la Segona Oportunitat és un procediment legal. Permet a la persona física o autònom que es troba en situació de sobreendeutament, poder alliberar-se de tots els seus deutes als quals no pot fer front a conseqüència d’un fracàs econòmic empresarial o personal.\nL’objectiu d’aquest mecanisme legal és oferir, una segona oportunitat per tornar a començar de nou o emprendre nous negocis sense arrossegar els seus deutes indefinidament.\nQuins requisits han de concórrer?\nEls deutors que es vulguin beneficiar de la Segona Oportunitat han de ser persones físiques autònomes (tenen activitat empresarial) o les persones físiques naturals (treballadores per compte d’altri o desocupades, particulars en situació d’impagaments, famílies que veuen disminuïts els seus ingressos i no poden afrontar la quota de la hipoteca).\nLa persona deutora s’ha de declarar insolvent acreditant que no té patrimoni per a fer front als deutes.\nL’import de tots els deutes no pot ser superior als 5.000.000,00 euros.\nEl deutor ha de ser de “bona fe”. Això és, el sobre endeutament no ha de ser voluntari, que no hagi frustrat cap possibilitat de pagament, haver intentat negociar els deutes amistosament amb els creditors (acord extrajudicial de pagaments). I que el deutor, els 10 anys anteriors, no hagi estat condemnat per un delicte econòmic (estafa, aixecament de bens, etc).\nLiquidació prèvia del patrimoni del deutor per fer front als pagaments dels deutes.\nEl procediment de la Segona Oportunitat es desenvolupa en dues fases consecutives:\nAcord extrajudicial de pagaments. El deutor inicia una negociació amb els seus creditors per intentar pactar amb ells el pagament dels deutes segons la seva capacitat de pagament disponible (ingressos menys despeses vitals) cada mes.\nLa negociació s’inicia amb la presentació de la proposta de pagaments davant el notari o en el Registre Mercantil. Això és en funció de que el deutor sigui un autònom o un particular. El qual ha de presentar tota la documentació relativa a béns, deutes i ingressos. El notari o RM designa a un mediador concursal, qui amb l’acompanyament en tot moment de l’assessor legal del deutor, traslladarà la proposta de pagament als creditors. Els quals decidiran en reunió si accepten o no el pla de pagament.\nLa fase de negociació és conduïda per un mediador concursal i per l’assessor legal del deutor.\nL’èxit de la negociació comportarà la finalització del procés amb una Acta d’acord de pagaments i el seu compliment. Si no s’aconsegueix un acord en la venda, s’inicia la via judicial.\nEl concurs de creditors. És la fase judicial on es liquida tot el patrimoni del deutor. A excepció dels béns necessaris (habitatge habitual, per exemple), i amb el que s’obté de la venda dels béns es paguen els deutes.\nSi de la venda dels béns en resulta una quantitat insuficient per pagar els creditors, el deutor sol·licita al Jutge que ha tramitat el concurs de creditors que el perdoni o l’exoneri dels deutes restants concedint l’alliberament.\nDes de l’inici del procediment es paralitzen els embargaments.\nLa Llei de Segona Oportunitat es pot aplicar per qualsevol classe de deutes?\nNo, la Llei assenyala dues classes de deutes que no poden ser perdonats o exonerats però sí es poden paralitzar.\nEls deutes de dret públic. Quan els creditors siguin l’administració pública com ara Hisenda, Seguretat Social, etc.\nLa pensió d’aliments. Quan el deutor tingui l’obligació, derivada d’un procés judicial de divorci o civil, de prestar aliments.\nEn conclusió, la Segona Oportunitat és un procediment pautat que permet al deutor alliberar-se del pagament dels seus deutes. Des de l’equip jurídic i fiscal de Prat i Mora Economistes estem preparats per acompanyar-los en tot el procediment. A més us assessorarem en tota la gestió per realitzar els tràmits pertinents del concurs de creditors i aconseguir amb èxit l’exoneració del deute.


TAC12 TV - Montblanc planta 150 arbres en un nou pas per recuperar el bosc de ribera del Francolí\nMontblanc continua millorant la llera del riu Francolí. L'Ajuntament fa anys que va engegar un projecte per recuperar tot l'entorn del riu al seu pas per la vila, i cada any hi fa tasques de manteniment per assegurar el seu bon estat de conservació. Una de feines les més importants que es continua fent és eliminar tota la canya invasora i restaurar el bosc de ribera, típic dels rius mediterranis.\nAquesta és la tasca que estant fent des del centre especial de treball d'Aprodisca. Les darreres setmanes han desbrossat tot l'entorn i han plantat fins a 150 arbres de ribera. Aquesta feina d'Aprodisca es fa gràcies a un conveni entre l'Ajuntament, la Diputació de Tarragona i Caixabank. Una col·laboració que fa sis anys es va posar en marxa i que ha servit per donar un nova imatge al riu Francolí\nLa feina al riu també serveix per netejar-lo i retirar brossa que hi aboca la gent. Des de l'inici del projecte ja s'han recuperat sis quilòmetres de camins que uneixen la Font de la Ceba amb la Sallida\nMés en aquesta secció: « Montblanc, Vila del Llibre el 24 i 25 de març El montblanquí Ivan Besora, nou president d'Adifolk »


dimecres, 9 d’octubre 2019 - 11:50h\nImatge de Nerea Ruiz, desapareguda de 16 anys de Massamagrell | Protecció Civil de Massamagrell\nACTUALITZAT 09/10/2019. Finalment, han trobat a Nerea, la menor desapareguda el divendres dia 4. Tal com ha informat l'Ajuntament de Massamagrell en les seues xarxes socials, la menor ha tornat a casa i es troba bé. Gràcies a tots per ajudar en la difusió de la notícia.\nDesapareguda el divendres 4 d'octubre\nNerea Ruiz Gabarron ha desaparegut en Massamagrell, en la comarca de l'Horta Nord, segons ha informat avançat 'Horta Noticias'. La menor, de 16 anys i complexió normal, fa 1,65 metres d'altura i té el monyo de color castany clar i llarg. En el moment de la desaparició portava un vaquer llarg i unes sabatilles negres.\nL'última volta que se la va vore va ser en l'estació del Metro de Foios, a les 12.30 hores del migdia, el dia 4 d'octubre. La família té l'esperança que se n'haja anat amb una amiga, potser a Madrid, per això confien en poder rebre qualsevol informació que els confirme esta suposició i els deixe més tranquils.\nQualsevol informació que es puga tindre al voltant d'este fet, s'hauria de comunicar a la Policia Nacional 091, a la Policia Local de Massamagrell 900 924 900 o al 112, Emergències.\nBusquen a Elisabet Ramos, de 31 anys, desapareguda fa 4 mesos en Aspe\n"Mata a la seua amiga en el bany de casa en discutir per l'ús del lleixiu" "Un alcalde Libanés intentà comprar un fetge a valencians sense recursos"


comunitats de veins – Quim-Wash\ncomunitats de veins\tlimpio34\t2018-05-22T10:58:31+00:00\nNETEJA I MANTENIMENT PER A LA SEVA COMUNITAT DE VEÏNS\nAra, amb el nou servei integral de neteja poden contractar d’una forma totalment personalitzada el millor pla de manteniment per a la seva comunitat.\nMantenir la teva comunitat neta serà el nostre primer objectiu. La imatge de la nostra comunitat de veïns és el primer reflex de la nostra llar. A Quim-Wash som conscients i sabem que la neteja és un factor important. Per això amb els nostres serveis donaràs a la teva comunitat la millor imatge, mantenint la teva entrada i diferents espais nets i ordenats. Amb els nostres plans per a comunitats de veïns podràs contractar els nostres serveis de neteja per hores, cada setmana o esporàdicament, els 7 dies de la setmana.\nNeteja de Comunitat 02\nNeteja de Comunitat 03


El jutge cita a declarar Tezanos com a imputat el 29 d'octubre per presumpta malversació\nPublicat 08/10/2021 13:26CET\nEl jutjat d'instrucció número 29 de Madrid ha citat a declarar com a investigat el 29 d'octubre a les 12.30 hores el president del Centre d'Investigacios Sociològiques (CIS), José Félix Tezanos, arran d'una querella de Vox per un presumpte delicte de malversació de cabals públics.\nFonts jurídiques han informat a Europa Press que el magistrat instructor ja ha fixat data per a la compareixença. La decisió té lloc després que la Fiscalia va interessar al jutjat que arxivés la querella en considerar que el que exposa "són meres sospites, conjectures, que relacionen de manera no adequada la ineficàcia en l'elaboració d'enquestes amb l'administració fraudulenta de la institució CIS".\nLa querella que va interposar la formació liderada per Santiago Abascal sosté que el funcionament del centre des que Tezanos va ser nomenat president el 2018 és "irregular". L'acusa, entre altres coses, de manipular la manera de fer les enquestes per beneficiar el PSOE.\nLa Fiscalia, no obstant això, va assegurar que l'escrit de Vox no complia amb els pressupòsits necessaris que poden legitimar l'inici d'una investigació judicial per la presumpta comissió d'una infracció penal, en particular, un delicte de malversació de cabals públics. En aquest sentit, va indicar que el partit no havia acreditat "res" respecte dels indicis existents relatius a la comissió del delicte denunciat.\nEl ministeri públic va insistir que les acusacions que es reflecteixen en la querella i les recollides en l'informe pericial tan sols tenen com a base diferents notícies de premsa i reportatges televisius, "i també comentaris i opinions en les xarxes". Va subratllar que "si bé és cert" que l'elaboració d'enquestes forma part de les funcions assignades al CIS, aquesta tasca es pot qüestionar per l'eficàcia que té sense que aquest qüestionament impliqui exigir responsabilitat penal.\nSegons la nota que ha difós la Fiscalia de Madrid, l'Advocacia de l'Estat --en representació de l'investigat-- va recórrer l'admissió a tràmit de la querella. Els serveis jurídics van al·legar que la investigació penal té un caràcter prospectiu en considerar que no existeix concreció dels fets objecte de la querella. Així mateix, van defensar que no hi ha indicis que justifiquin el delicte de malversació de cabals públics.


Diverses associacions de jugadores denuncien precarietat laboral en l'esport femení\nSis associacions sostenen que hi ha "discriminació laboral i regles de joc diferents"\nImatge de la final de la Copa de la Reina entre el Girona i el Perfumerías Avenida UNI GIRONA\nMadridDavant la celebració el 8 de març del Dia Internacional de les Dones, sis associacions de jugadores han signat una declaració en què denuncien la discriminació i la precarietat laboral en l'esport professional femení espanyol. Les associacions sostenen que "hi ha discriminació laboral i regles de joc diferents, i que es trenca el principi d'igualtat en l'àmbit laboral de les esportistes respecte als seus col·legues masculins".\nTambé es pregunten "fins quan es permetrà la inexistència de lligues professionals femenines", i per què no es disposa "en ple segle XXI" de convenis col·lectius. Per això reclamen que no es permeti que les esportistes exerceixin la seva activitat durant anys "com a ocupació no declarada", cosa que passa fins ara i raó per la qual no cotitzen.\nLes signants denuncien que la "precarietat laboral" es manifesta en "la inexistència de contractes, comissions mixtes, avals adequats per als impagaments, incapacitats per lesió i dret a la maternitat". "Exigim estar presents en la negociació per obtenir el nostre retorn en els drets d'imatge i que no es negociïn drets d'imatge en bloc de les esportistes, sense comptar amb les associacions", assenyala el manifest.\nTambé demanen que es compleixi el mandat de la proposició no de llei aprovada per unanimitat al Congrés "de finançament directe a les associacions d'esportistes, d'acord amb el que estableix l'article 7 de la Constitució espanyola".\nLa declaració està signada per l'Associació de Jugadores d'Handbol, l'Associació de Jugadores de Futbol Sala, la PGA-WPGA de Golf, l'Associació de Jugadores i Jugadors de Voleibol, l'Associació de Jugadores de Bàsquet i l'Associació d'Esportistes d'Aigua.


1596: Una esclava negra\n15 maig 2021 14:39\nMiquel Ferrà i Martorell | 14 novembre 2012\nUna esclava negra moria a Felanitx. El seu propietari era un tal Pere Joan Mesquida. La dissortada dona era soterrada dins l'església i consta als documents que no havia rebut els sagraments. Aquell temps, això no deixava de ser estrany, perquè sota les voltes del temple només hi solien ser admesos els difunts que havien fet vida de creients.\nEns trobam en una època de quan l'esclavatge era un gran negoci, promogut, sobretot, pels navegants portuguesos que havien establert colònies a les costes africanes. Mallorca, centre comercial de l'occident de la Mediterrània, no deixava de ser un mercat que comerciava també amb les vides humanes i això, a la majoria de la gent, li semblava fins i tot natural.


Els Mossos detenen dos homes per dos robatoris amb força a Lleida\nEls Mossos detenen dos homes per dos robatoris amb força en establiments comercials de Lleida\nLa investigació continua oberta per tal d'esbrinar si els detinguts poden estar implicats en altres fets similars\nper Redacció dijous, 21 de juny 2018 - 12:30h | Actualitzat a 21/06/2018 21:22h\nEls Mossos d'Esquadra van detenir entre els dies 19 i 20 dos homes, de 21 i 20 anys, de nacionalitat algeriana i veïns de Lleida, com a presumptes autors de dos robatoris amb força. La detenció és el resultat d'una investigació iniciada fa un parell de setmanes després de tenir coneixement de dos robatoris amb força en establiments comercials de la ciutat de Lleida.\nEl primer robatori es va produir la matinada del passat dia 7 de juny en un restaurant del carrer Camp de Mart quan els lladres van forçar la reixa per accedir a l'interior del local on sostreure diners i un telèfon mòbil.La matinada de l'endemà es va perpetrar el segon robatori, en aquest cas en una carnisseria del carrer Torres de Sanui. Van forçar un vidre i, un cop a l'interior, van sostreure una tauleta tàctil i diners en efectiu.\nDesprés de diverses indagacions, els investigadors van poder identificar els presumptes lladres. El primer va ser localitzat i detingut la tarda de dimarts i l'altre durant el matí de dimecres, a la ciutat de Lleida. La investigació continua oberta per tal d'esbrinar si els detinguts poden estar implicats en altres fets similars. Els detinguts, que tenen antecedents, passaran en les hores vinents a disposició del jutjat d'instrucció en funcions de guàrdia de Lleida.\nARA MATEIX: Incendi a l'Urgell\nMOLT FORT: L'advocat lleidatà acusat d'estafar clients no es presenta al judici


Viaranys: Bec de Ferrutx des de l'ermita de Betlem\nEl Puig de Ferrutx és el segon pic més alt de les muntanyes de l'est a la serra de Llevant a Mallorca, amb els seus 528 metres ofereix unes vistes fantàstiques al nord-est de l'illa.\nIniciem l'excursió davant les barreres de l'ermita de Betlem (WP-01), prenent un sender que es dirigeix al sud-oest, passant a prop del cementiri i per les enrunades Cases de Can Virell, amb marjades al costat. El camí baixa i creua el torrent de sa Jonquera (WP-02) i a continuació ascendeix fins assolir un collet. Passat el collet, el sender, ara més ample, torna a baixar i passa per dins un pinar. Així arribem al punt en què per primera vegada veiem el nostre objectiu, el Bec de Ferrutx. Continuem pel fitat camí el qual passa per sota del puig en Pelat i baixa fins al Coll d'en Pelat (WP-03).\nFranquegem el coll en la mateixa direcció (sud-oest) i per un viarany ben fitat, amb forta pendent, arribem primer al vèrtex geodèsic que assenyala el cim del Puig de Ferrutx (520 m) (WP-04) i, a continuació seguint les fites per damunt la cresta, al Bec de Ferrutx (528 m) (WP-05) el nostre principal objectiu d'avui.\nDesprés de gaudir de les impressionants vistes, retornem a l'ermita pel mateix camí, en arribar-hi, ens atansem a la font de l'ermita (WP-06) per dinar.\nFins aquí la nostra ruta al cim del Bec de Ferrutx des de l'ermita de Betlem.\nPujada acumulada: 610 metres\nAlçada mínima - màxima: 255 - 528 metres\nTemps efectiu sense parades: 3 hores i 28 minuts (Total: 6 hores i 13 minuts)\nExcursió realitzada el dia: 26 d'abril de 2015\nObservacions:Itinerari bo de fer que discorre per camins de carro i tiranys de muntanya. Adequat per a tothom que estigui avesat a caminar per la muntanya.


LA VIA AUGUSTA: ASSENYALANT L’ENEMIC\nTinc un amic que és un independentista de soca-rel. Al menys des de 2012 que és quan el moviment agafa més embranzida.\nQuan li mostrava la meva estupefacció per alguns dels companys de viatge que havia triat, ell me responia:\n-Ara, l’important és aconseguir la independència... Després, una vegada siguem independents, ja ho arreglarem...\nTambé he escoltat de les files independentistes que en una Catalunya independent no hi sobra ningú: Tots som necessaris. I també que hi ha que mirar d’atreure a la causa els indecisos...\nSón raonaments polítics que, canviant-los el sentit, tan podrien servir per als que defensen l'altra posició; els que no volen anar-se'n d'Espanya. Per tant, cap novetat, sinó més bé un discurs faltat d’imaginació. La única diferència que hi ha entre els uns i els altres és que mentre els independentistes ens ho presenten com el jardí de les meravelles, els nacionalistes espanyols més radicals ens diuen que independència és sinònim de grans catàstrofes. Com deia aquell: Ni tant, ni tan calb...\nPerò sempre hi ha qui trenca el discurs i radicalitza encara més les postures. Divendres de la setmana passada van aparèixer a Lleida uns pamflets amb els rostres d’Iceta, Rabell, Arrimadas i Garcia Albiol i les següents inscripcions: Els que neguen el democràtic dret a l’autodeterminació, Són enemics del Poble! Tractem-los com a tals!\nNo anem bé... Ja sé que l’excusa serà que són 4 eixelebrats i que la majoria del moviment no pensen així... No pensen així o no ho volen dir? Suposo que de tot hi haurà... Aquesta situació incompleix una de les regles d’or del discurs independentista: Tots som necessaris. Voleu dir que no es pretén convertir Catalunya amb la república del pensament únic? (Dintre de Junts pel Sí hi ha gent que coneixen a la perfecció com aconseguir que tothom pugui acabar pensant igual)\nNomés cal llegir la resposta de Xavier Sala Martín, l’economista de capçalera de TV3 durant molts anys i que va titllar a l’Enric Hernández, director del Periódico via Twitter de fer un fabulós exercici de manipulació, d’estar cegat per l’odi contra sobiranisme, d’haver perdut l’objectivitat fins convertir el diari amb un pamflet. El director del Periódico li va replicar amb l’argument que la seva resposta només feia que confirmar la seva tesi.\nA veure... Si ets objectiu, ja saps de quin peu calça el Sala Martín i, per tant, la capacitat de sorpresa (al menys la meva) sobre el seu comportament i les seves paraules és nul·la. A títol merament informatiu (encara que no tingui res a veure amb els cas que ens ocupa) vull informar-vos que segons algunes fonts, pot arribar a cobrar fins a 5.000€ per participar a una taula rodona o fer una conferència... Per tant, és lògic que doni suport als que li donen de menjar...\nAnit no vaig mirar l’entrevista que el director de TV3 Vicenç Sanchís els hi va fer a Carles Puigdemont i Oriol Junqueras. I no ho vaig fer perquè com sabeu, no acostumo a mirar entrevistes i perquè, a priori, no esperava que aportessin res de nou al que ja s’ha vingut dient en els darrers 5 anys... Però si que tinc una curiositat. Només una. En algun moment de l’entrevista va sortir el tema dels cartells? I si va ser així (la qual cosa dubto) Es van demanar disculpes a Iceta, Rabell, Arrimadas i Garcia Albiol?\nTot i com ja he dit, segur que els que van idear i penjar els pamflets devien de ser 4 eixelebrats, dues de les tres persones més importants dels país com són el President i Vicepresident de la Generalitat i, per tant, caps visibles de la part més institucional del moviment independentista, en algun moment ho haurien d’haver fet. Ni que fos per a quedar bé amb els que surten al cartell i deixar bé el moviment... I sinó va ser així, és una mostra més del que deia l’Enric Hernández al seu article del passat dissabte.\nPER SI VOLEU LLEGIR LA POLÈMICA:\nULTIMA HORA: PINTADES AMENAÇADORES A LES SEUS DEL PSC I C'S\nEtiquetes: Catalunya, el Periódico, Enric Hernández, independència, Junqueras, polèmica, Puigdemont, TV3, Vicenç Sanchís


Compromís pretén ser la primera força progressista a Castelló de la Plana després de les eleccions del 2023 - Nosaltres La Veu\nCompromís pretén ser la primera força progressista a Castelló de la Plana després de les eleccions del 2023\nEl portaveu a l'Ajuntament, Ignasi Garcia, diu que la coalició «està preparada i convençuda que es pot guanyar»\nDivendres, 28 de gener de 2022 - 13:19h\nFrancesc Mezquita, Ignasi Garcia i Verònica Ruiz\nEl portaveu de Compromís a l'Ajuntament de Castelló de la Plana, Ignasi Garcia, ha assenyalat que la formació pretén ser la primera força progressista d'esquerres després de les eleccions del 2023. Per assolir-ho, ha assenyalat que es reforçarà el contacte amb la societat civil «per saber el que s'ha de reforçar i el que s'ha de canviar».\nGarcia ho ha explicat durant un desdejuni informatiu que ha celebrat Compromís per Castelló de la Plana amb els mitjans de comunicació en què també han participat els regidors Francesc Mezquita i Verònica Ruiz. El portaveu ha fet un balanç a les polítiques desplegades pel grup a l'Ajuntament, i ha destacat els reptes de futur.\nSegons ha apuntat Garcia, les eleccions seran un «moment decisiu per optar per la involució o garantir governs progressistes». «El nostre objectiu és parar l'odi i la intolerància, continuar amb la transició ecològica i garantir els drets i oportunitats», ha indicat. «Compromís està preparat i convençut que es pot guanyar», ha afegit.\nD'altra banda, ha tornat a mostrar la seua satisfacció per l'absolució del secretari autonòmic d'Ocupació, Enric Nomdedéu; l'exvicealcaldessa de la ciutat Ali Brancal; i l'exassessor de Compromís Miquel Torres en el «cas dels sobres», i ha asseverat que «el PP va fer falses acusacions per fer creure que tots som iguals».\nEntre els reptes de Compromís, el portaveu ha destacat la necessitat que Castelló de la Plana «siga una ciutat de drets i oportunitats», amb «més serveis públics i la creació de més ocupació». Així, ha apostat per un model econòmic sostenible; l'impuls a les polítiques verdes; ampliar i millorar els serveis d'educació, sanitat i serveis socials, i aconseguir una ciutat de drets socials per a la ciutadania, «defensant la tolerància i la inclusió».\nPer part seua, la regidora de Feminisme i LGTBI, Memòria Democràtica i Cultura, Verònica Ruiz, ha ressaltat que les mesures adoptades en matèria de feminisme s'han basat en la conscienciació social, la formació i la transversalitat en totes les polítiques de l'Ajuntament. Sobre aquest tema, ha destacat el Pla Municipal d'Igualtat d'Oportunitats entre Dones i Homes i l'atenció a les víctimes de violència de gènere.\nQuant als llibres de temàtica LGTBI que l'Ajuntament va repartir en onze instituts públics de la ciutat i al Centre de Pi Gros, ha apuntat que «els llibres estan on han d'estar» i ha anunciat que se'n repartiran més en biblioteques i sales de lectura.\nFinalment, respecte a Memòria Democràtica, la regidora ha dit que l'Ajuntament continuarà amb les exhumacions de fosses comunes i valorarà la història i els elements democràtics. En matèria de Cultura, ha indicat que es continuarà fent costat als artistes i a les galeries.\nEl regidor d'Educació, Francesc Mezquita, ha destacat les obres que s'estan duent a terme en centres educatius de la ciutat, i ha apuntat que el Conservatori de Müsica i Dansa serà «una realitat», així com el projecte d'FP del Grau.\nD'altra banda, ha apuntat la necessitat de combatre l'assetjament escolar, així com l'absentisme. Segons ha dit, aquest últim s'ha elevat de manera «preocupant» durant la pandèmia «en perdre's el control de l'administració sobre aquests alumnes per la pandèmia».


Ràdio Balaguer - Balaguer tanca el 2018 amb un superàvit de 682.000 euros. Així es va posar de manifest en el ple extraordinari celebrat ahir en el qual es va donar compte de la liquidació del passat exercici i es van aprovar dos modificacions de crèdit\nBalaguer tanca el 2018 amb un superàvit de 682.000 euros. Així es va posar de manifest en el ple extraordinari celebrat ahir en el qual es va donar compte de la liquidació del passat exercici i es van aprovar dos modificacions de crèdit\nL'ajuntament de Balaguer va tancar l'any 2018 amb un superàvit de 682.000 euros, segons va explicar l'alcalde, Jordi Ignasi Vidal, en el ple extraordinari celebrat ahir al vespre en el qual es va donar compte de la liquidació del passat exercici.\nSegons Vidal, 200.000 euros es destinaran a amortització de préstec i una altra part a per finançar altres partides per atorgar les diferents subvencions a les entitats esportives i socials de Balaguer. També a obres com, per exemple, 70.000 euros destinats a l'INCASÒL per als treballs de la plaça de Sant Domènec i 75.000 euros per al projecte de reobertura del jardí arqueològic del Castell Formós.\nSón les propostes que tindran finançament després que en el ple d'ahir prosperessin dues modificacions de crèdit, una de l'Ajuntament i una altra de l'Impic.\nEls punts es van aprovar amb els vots a favor de tots els grups tot i que la majoria van fer algunes puntualitzacions.\nDes de la CUP, per exemple, van destacar que trobaven a faltar les partides que es van pactar per subvencionar l'IBI a les famílies que ho necessitin, els ajuts per canviar a companyies energètiques sostenibles i ajuts socials per ajudar a pagar els medicaments a les persones que no ho puguin fer. Josep Maria Colea va parlar de falta de responsabilitat de l'equip de govern en la gestió econòmica i el va acusar de no haver complert amb els compromisos adquirits quan van donar suport al pressupost del 2018.\nPer part del PSC, Carlos Garcia va mostrar les seves reticències en relació al fet que ahir s'estaven modificant algunes de les partides d'un pressupost prorrogat. Segons Garcia, si s'haguessin aprovat els comptes del 2019 no s'hagués produït aquesta situació.\nPer la seva banda, des del PDeCAT Josep Maria Roigé va assenyalar que les modificacions d'ahir permeten iniciar els tràmits per atorgar les subvencions a les diferents entitats tot i que també va posar de manifest que l'ajuntament ja hauria d'haver aprovat el pressupost del 2019.


Qui som - Ecomunitats\nDespatx en linia\nUn bon equip per a una gestió professional\nSom Kevin i Belen, les persones que estan darrere de l’empresa ECOMUNITATS.\nUna empresa que té com a bandera el tracte personal i proper cap a les persones, per tant, el / la protagonista ets tu. Però abans de tenir el gust de conèixer-te, Què et sembla si t’expliquem una mica sobre nosaltres? I després, quan ens veiem en persona, et comentem la resta.\nDinamisme i energia en estat pur. Aquestes podrien ser, sense cap mena de dubte, les dues primeres paraules que donen introducció a Belen, una persona que no li agrada estar a la seva zona de confort, sinó més aviat, el seu hàbitat natural és l’emprenedoria; un context en el qual l’obliga a superar-se i donar el millor de si constantment.\nSi Betlem és el “yin”, podríem dir que Kevin és el “yan” perquè és una persona Metódica i tranquil·la. És un jove senzill, amb il·lusió i ganes d’ajudar a la gent. Li agrada donar un tracte exquisit a tots els clients i opina que aquest tracte no ha d’estar lligat a situacions que exigeixin etiqueta, ni de bon tros, per a ell un bon salutació amb un ampli somriure i a l’sortir una: “l’acompanyo a la porta “, pot ser el gran distintiu per donar-li aquest tracte diferenciador a la persona.\nEn definitiva, es tracta d’un tàndem demolidor que es complementen i donen fruit a una empresa fresca, dinàmica i diferent.\nEstarem sempre atents per oferir el millor servei\nHe llegit i acceptat els Termes & Condicions\nResponsable de les dades: eComunitats\nFinalitat de les dades: Sol·licitud d'informació de serveis i preus.\nEmmagatzematge de les dades: Base de dades allotjada en eComunitats.\nAdministrem comunitats de veïns i lloguers de manera integral. Oferim els nostres serveis amb professionalitat però mai oblidant fer-ho amb el nostre tracte personal i proper que ens caracteritza, estarem encantats de poder atendre’t.\nMatins de 9:00 a 14:00h, tardes mitjançant cita prèvia.\n(de 9:00 a 19:00 hores)\nRegistre d’agents immobiliaris de Catalunya aicat10299\nUtilitzem cookies per assegurar que donem la millor experiència a l'usuari al nostre web. Llegir mésAcceptarRebutjar