Escola Valldeneu – Pàgina 2 – escolesmancoplana\nEscola Valldeneu, Sant Martí de Centelles.\nAl llarg de la tarda vam fer dos tallers: un al pati i un a dins les aules. El del pati consistia en fer un experiment entre diferents terres i sorres, havíem d’esbrinar quina terra anava més bé per fer créixer hortalisses al nostre hort, ho vam dur a terme tot fent diferents formes amb la terra. Amb totes es podia fer el mateix? Què passava si hi posàvem aigua? Després de realitzar aquest experiment vam descobrir que la terra que anava més bé no era ni la sorra del sorral ni l’argila.\nEntre altres coses, el que més va agradar a petits i grans va ser empastifar-se les mans i fer “pastetes”!\nMés informació al bloc de l’escola.\nPublicat el 15 de febrer de 2019 per escolesmancoplanaPosted in Escola Valldeneu, Hem investigat..., Horts, Us volem explicar...Deixa un comentari\nESC Valldeneu, Sant Martí de Centelles\nSi seguiu aquest enllaç trobareu totes les fotos de la segona horterada.\nPublicat el 10 de Desembre de 2018 per escolesmancoplanaPosted in Escola Valldeneu, Hem investigat..., Hem tastat..., Horts, Notícies i novetats, Us volem explicar...Deixa un comentari\nEngeguem les “Horterades”\nA l’escola Valldeneu de Sant Martí de Centelles aquest curs 2018-2019 donem continuïtat al projete d’hort participatiu obert a tota la comunitat educativa, que porta per nom “Hortereades”.\nLes “Horterades” tindran lloc durant tot el curs, i es faran el primer dijous de cada mes a la tarda. Estan obertes a la partipació de tothom qui ho vulgui, famílies d’alumnes i veïns del poble.\nLa primera “Horterada” va tenir lloc el passat 4 d’octubre, i els participants van poder escollir les hortalisses que volen plantar aquesta tardor, i van dissenyar uns cartells molt bonics per engrescar tothom a participar-hi. Els cartells es penjaran pel poble i serviran per fer difusió del projecte.\nUs mantindrem informats de les descobertes que fem al voltant de l’hort.\nPublicat el 17 d'Octubre de 2018 29 d'Octubre de 2018 per escolesmancoplanaPosted in Cicle inicial, Cicle mitjà, Cicle superior, Escola Valldeneu, Horts, Notícies i novetats, Us volem explicar...Deixa un comentari\nPublicat el 20 de Juny de 2018 per escolesmancoplanaPosted in Escola Valldeneu, Hem investigat..., Hem parlat amb..., Hem tastat..., Horts, Notícies i novetats, Us volem explicar...1 comentari\nJuguem al Recicub!\nA l’Esola Valldeneu de Sant Martí de Centelles vam celebrar la Setmana europea de la Prevenció de Residus d’una manera lúdica.\nEl dijous 1 de desembre els alumnes d’educació infantil vam gaudir de l’activiat El conte dels amics de les deixalles. La història d’un poble que va solucionar el problema de les seves deixalles gràcies a uns personatges molt especials: els senyors Reci, Orgànic i Rebuig. Després d’escoltar el conte vam posar a prova si sabem classificar els residus al cubell que toca, i ho vam fer molt bé!\nEls nens i nenes de 1r fins a 6à, per grups, vam jugar a un joc de preguntes en forma de cubs de fusta: el Recicub. Amb aquest joc vam aprendre moltes coses sobre la recollida selectiva de les deixalles i ens ho vam passar molt bé!\nPublicat el 13 de Desembre de 2016 per escolesmancoplanaPosted in Cicle inicial, Cicle mitjà, Cicle superior, Educació Infantil, Escola Valldeneu, Residus, Us volem explicar...Deixa un comentari\nL’escola Valldeneu dibuixa un Nadal més sostenible\nEls alumnes de cicle mitjà de l’escola Valldeneu de Sant Martí de Centelles participen al concurs de la felicitació de Nadal, amb aquests dibuixos. Que tingueu molta sort!\n[gigya type=”application/x-shockwave-flash” src=”https://photos.gstatic.com/media/slideshow.swf” width=”400″ height=”267″ flashvars=”host=picasaweb.google.com&hl=ca&feat=flashalbum&RGB=0x000000&feed=https%3A%2F%2Fpicasaweb.google.com%2Fdata%2Ffeed%2Fapi%2Fuser%2F106366278567076136573%2Falbumid%2F6080963958043537537%3Falt%3Drss%26kind%3Dphoto%26hl%3Dca” pluginspage=”http://www.macromedia.com/go/getflashplayer”%5D\nPublicat el 12 de Novembre de 2014 13 de Novembre de 2014 per escolesmancoplanaPosted in Cicle mitjà, Educació Infantil, Escola Valldeneu, Residus, Us volem explicar...Deixa un comentari


Èpica victòria de l’ICG – La Manyana\nÈpica victòria de l’ICG\nL'equip d'Encuentra se sobreposa a la baixa de Hughes i els problemes amb les faltes per manar de principi a fi\nTony Alcántara / Els lleidatans van guanyar tot i la seva limitada rotació\nL’ICG Força Lleida va aconseguir la primera victòria de la temporada davant l’Alacant malgrat el cúmul d’adversitats que va viure amb la baixa d’Hughes i les quatre faltes de Cuéllar en el segon quart just quan estava sent el millor home del partit.\nEl xoc arrancava amb un parcial de 0-5 en tot just 28 segons. No obstant això, l’anotació visitant anava a quedar-se aquí fins al final del primer període. En l’ICG, Cuéllar assumia la responsabilitat anotadora amb cinc punts consecutius que empataven el partit.\nUn tir lliure de Carrera posava al davant als locals, però a partir de llavors l’anotació s’anava a congelar. L’ICG ho fiava tot al veneçolà, que estava negat i signava un 0/7 en tirs de camp i un 1/2 en tirs lliures. No obstant això, treballava en defensa igual que la resta de l’equip i el potencial de l’Alacant es veia neutralitzat.\nEl partit es convertia en un cúmul d’errors d’uns i altres que va durar pràcticament cinc minuts en què el marcador no es va moure. Va ser Badji qui amb quatre punts consecutius trencava la sequera. Una exmatxada de Cuéllar, espectacular en aquest primer quart, deixava el 12-5 de la fi del primer període.\nCom no podia ser d’altra manera, els alacantins van millorar les seves prestacions en l’inici del segon, però el Lleida donava resposta amb un joc coral i una bona defensa. Un triple de González situava el 26-19, però a continuació els àrbitres xiulaven la tercera falta de Cuéllar, que s’estirava els pantalons i rebia també una tècnica. Alacant remuntava fins al 26-24, moment en el qual Encuentra parava un partit que se’n va anar a la mitja part amb 31-29.\nL’inici de la segona part va ser un calc al vist en el primer quart. Cinc punts de l’Alacant voltejaven el marcador (31-34) i a l’ICG li començava a costar trobar el cèrcol contrari. Un triple de Simmons donava la màxima renda als visitants (36-43) provocant un altre temps d’Encuentra.\nFaltaven 6’54” i pintaven bastos, però llavors va emergir la millor versió de Carrera per anotar en atac i sobretot brillar en defensa. Fall s’unia a la causa amb cinc tirs lliures i l’ICG aconseguia la remuntada fins al 53-49.\nUn triple d’Schreiner començava a obrir bretxa en el marcador a l’inici d’un últim quart (58-49) en el qual l’ICG es mostrava còmode en atac i seguia multiplicant-se en defensa. D’aquesta manera, els locals semblaven trencar el partit amb el 66-55 a falta de 4’55”, però llavors va arribar la reacció visitant.\nTres triples de Simmons, Matulionis i Pitts tancaven un parcial de 0-11 que empatava el partit a 1’10” de la fi (66-66). Anotava Carrera una cistella inversemblant per al 68-66 i Matulionis només sumava un dels tres lliures que va disposar després de la cinquena personal de Cuéllar. El rebot el tancava Carrera, però l’equip liquidava la seva possessió amb un triple llunyà de Schreiner que no va tocar ni cèrcol. Parava el partit Alacant i a partir d’aquí tot va ser un cúmul de despropòsits per als visitants. Primer eren incapaços de posar la pilota en joc, després Carrera anotava el 69-67 i amb 10 segons per davant Pitts perdia la pilota que donava el triomf a l’ICG.


Som una escola concertada, laica, amb una trajectòria de més de 50 anys. Comptem amb una línia d’Infantil i Primària. Això permet l’atenció personalitzada i la convivència afectuosa entre grans i petits en un entorn saludable i acollidor. Som una de les 3 línies d’Infantil i Primària de l’Escola Virolai amb qui treballem amb il·lusió per un projecte conjunt de creixement i millora, i on hi tenim continuïtat per a Secundària i Batxillerat. Alumnes, família i educadors col·laborem junts i formem una comunitat educativa cohesionada. Compartim un projecte educatiu que evoluciona i millora, amb la col·laboració i implicació de tots, per assolir uns objectius comuns.\nSom al districte de Gràcia, davant de l’entrada principal del Parc Güell. Fundada l’any 1964 per iniciativa de Maria Clara Forteza, l’Escola Reina Elisenda ha anat evolucionant i creixent al llarg dels anys per tal d’adaptar-se a les noves realitats i necessitats socials i educatives. És per això, i per donar continuïtat al projecte en el seu entorn, que al 2016 l’Escola Reina Elisenda s’integra dins l’Escola Virolai, esdevenint l’actual Reina Elisenda Virolai.\nEducar nens i nenes com a persones competents, amb fortalesa interior per aprendre i millorar al llarg de la vida. Treballem amb les famílies per tal d’aconseguir:\nDesenvolupar el seu autoconeixement i l’autoestima\nPotenciar la creativitat i capacitat de comunicació i expressió\nParticipació i responsabilitat dels alumnes.\nActivitats compartides entre grans i petits. Projectes d’aprenentatge-servei\nPlurilingüísme: francès i anglès. Intercanvis


Programa Operatiu de Lluita contra la Discriminació 2007 – 2013 » Formacio i Treball\n« El Gremi d’Hostaleria amb les persones amb risc d’exclusió social!\nEl escarabajo verde – Vestidos de ética »\nPrograma Operatiu de Lluita contra la Discriminació 2007 – 2013\tCategories: Fundació\n06/06/2012\tEn Formació i Treball portem anys realitzant Itineraris Integrats d’Inserció i Contractes d’Inserció dins el Programa Operatiu Lluita contra la Discriminació cofinançat pel Fons Social Europeu.\nDins d’aquest programa duem a terme assessorament individual i tallers de formació instrumental, ocupacional, recerca de feina, intermediació laboral i prospecció de mercat per a la realització de pràctiques en empreses, factor que considerem clau per construir un aprenentatge sòlid i realista de l’ofici a exercir.\nLa nostra programació per aquest any 2012 inclou per primera vegada, una línia d’emprenedoria i autoocupació que desenvoluparem durant el segon semestre de l’any per facilitar informació, eines de suport i assessorament per a aquelles persones que vulguin posar en marxa un projecte de negoci.\nUna altra novetat és la incorporació del “Servei de pisos i bugaderia d’hotel”. Amb aquesta especialitat ampliem l’oferta formativa, que igual que l’any passat també contempla “Neteja general, industrial i de vidres”. Tots dos cursos van dirigits a persones derivades per agents socials, compten amb pràctiques en empreses del sector i es realitzaran en l’últim trimestre de l’any.\nUs mantindrem informats dels resultats del programa.\nEnllaç permanent a aquest article: http://www.formacioitreball.org/programa-operatiu-de-lluita-contra-la-discriminacio-2007-2013/


Solidaritat – Tronada\nZambomba Nadalenca – Ubuntu y Tronada\nTags : ConcertNadalSolidaritat\nCategory : Festa , Tronada\nEl passat divendres 29 de desembre a les 22h va tenir lloc al Casal de Barri de la Prosperitat una ximbomba nadalenca en la qual els fons obtinguts es van repartir entre el Centre Obert Ubuntu i Tronada.\nTant Ubuntu com Tronada compartim els mateixos valors i tenim projectes similars que donen suport a la infància en risc d’exclusió social tant al nord com al sud de Nou Barris.\nD’altra banda, els nostres companys del Casal de Barri de la Prosperitat (ubicats al centre de Nou Barris) van cedir el seu espai per organitzar i tenir lloc la gala flamenca a càrrec de 15 músics i zambomberos convidats.\nEl concert va ser tot un èxit de participació i ha estat una alegria immensa poder col·laborar amb Ubuntu (amb els que esperem seguir col·laborant) i per descomptat agrair a tots els assistents així com al Casal de Barri de la Prosperitat seva amabilitat en cedir l’espai per l’ocasió.\nCampanya financiació amb Goteo\nFesta inauguració hort\nAssemblea Socis 2018\nAssabenta’t el primer de tot!


L'Ajuntament de Llíria i la Banda UDP renoven el seu conveni de col·laboració | Valencia Extra\nEl nou acord aplica una pujada del 16% a les ajudes que rep l’entitat musical\nL’alcalde de Llíria, Manolo Civera, i el president de la Banda Musical UDP Llíria-Camp de Túria-Serranos, Salvador Marco, han rubricat hui els nous convenis de col·laboració entre l’Ajuntament i l’entitat musical per als pròxims quatre anys. La firma ha comptat també amb la presència de la regidora de Música, Patricia Cabanes.\nLa Banda UDP rebrà una ajuda un 16% superior respecte a l’anterior d’acord. En concret, el consistori edetà destinarà este primer any 22.567 euros per a este protocol, quantitat econòmica que s’augmentarà anualment un 2% fins al 2020.\nAmb la firma d’este conveni, es tanquen les renovacions dels acords de col·laboració de l’Ajuntament de Llíria amb les entitats musicals de la localitat, iniciades el passat any. Totes elles han vist incrementades les seues subvencions per a tornar als valors que estaven rebent abans de la crisi.


Ampans projecta una nova residencia per a persones amb discapacitat envellides | NacióManresa\nAmpans projecta una nova residencia per a persones amb discapacitat envellides\nRedacció | 16/03/2018 a les 16:04h\nArxivat a: Societat, Ampans, gent gran, discapacitat intel·lectual\nAmpans prepara un espai per a persones grans amb discapacitat | Ampans\nLa proposta d'Ampans es va presentar a la convocatòria de l'Ajuntament de Manresa que feia referència a l'expedient de contractació del dret de superfície sobre aquesta finca, que va ser publicat al BOP el novembre passat. La Junta de Govern va acordar la cessió gratuïta per a la construcció de l'equipament per un termini de 75 anys, prorrogables a 15 més.\nAmpans treballa des de fa temps en l'estudi de nous models d'atenció que responguin a les necessitats específiques de les persones amb discapacitat que es fan grans, i donin resposta a les pròpies famílies que envelleixen juntament amb els seus fills i que volen mantenir la unitat familiar.\nMoltes de les persones que Ampans acompanya al llarg dels més de 50 anys de trajectòria en el camp de la discapacitat intel·lectual, han crescut amb l'entitat. En aquests moments, mitjançant els seus serveis de continuïtat assistencial, acompanya 265 persones que tenen més de 45 anys.\nSegons dades del sector, una de cada tres persones amb discapacitat Intel·lectual a l'estat espanyol viu al domicili familiar i l'edat mitjana dels progenitors se situa entre els 76 i els 78 anys, amb un increment important de famílies amb un sol progenitor. El cuidador principal, doncs, és molt gran i en la meitat de les famílies és un sol cuidador. Davant d'aquestes circumstàncies, es calcula que una de cada tres persones que vivien al domicili familiar han hagut d'abandonar-lo per anar a viure, majoritàriament, a llars-residència o residències. Aquesta situació comporta un procés dolorós per a les famílies perquè els seus membres es veuen obligats a ingressar en residències per separat.\nFins ara, aquest ha estat el model tradicional, però l'aposta per avançar cap a models més inclusius, que fomentin la diversitat com un valor social, la participació en la vida comunitària i la qualitat de vida de les persones i de les famílies, fa que Ampans impulsi projectes com el de La Parada. Amb aquest projecte es vol donar resposta a les persones grans amb discapacitat, i a les situacions familiars que, arran de l'envelliment de tots els seus membres, requereixen suports per assegurar la unitat de convivència de pares i fills.\nLa Parada, projecte social\nL'avantprojecte de La Parada presenta un equipament distribuït en 3 espais: Llars residència, Benestar i Salut i espai comunitari. Disposarà de 60 places de llars-residència per a persones que requereixen suport, 50 places de servei diürn de teràpia ocupacional per a persones amb necessitats de suport, i 12 habitatges destinats a persones i famílies amb necessitats de suport puntual per a la seva autogestió i vida independent.\nEl nou equipament de La Parada s'està projectant amb paràmetres innovadors. A banda de disposar de tots els recursos humans i tècnics necessaris, incorporarà la tecnologia com a eina per a millorar la qualitat de vida de les persones i les relacions amb la comunitat, i oferirà una àmplia prestació de serveis, amb un model d'atenció centrat en les persones i, alhora, amb la inclusió del propi servei com a valor de ciutat.\nEl disseny d'aquest nou model residencial es fa seguint un mètode de coproducció i de cooperació, i pretén provocar un canvi de mirada envers la discapacitat i les persones en situació de vulnerabilitat, entenent la diversitat com un valor de convivència i de transformació social. Aquests nous models dibuixen equipaments arquitectònicament oberts a l'entorn, sostenibles, que faciliten la convivència comunitària i sinergies amb el barri i la ciutat.\nAmpans preveu començar les obres el mes de setembre amb l'objectiu que estigui llest per a la seva posta en marxa, l'octubre del 2020.\nEl CEFS Santpedor portarà el logotip d'Ampans a la seva samarreta\nEl blau de cabra Muntanyola d'Ampans es referma com un els millors formatges del món\nAmpans, novament premiada a la Nit de l'Empresari de la Cecot\nAmpans participa en una missió d'entitats catalanes del tercer sector a l'Argentina


Qui escriu les notícies? El poder o els periodistes?\nLes claus del congrés que fixarà el rumb del PSC per reconquerir la Generalitat Marina Fernàndez\nNou cop a l'establishment: tomben les cautelars de Tusquets contra Canadell Carlota Serra\nMiniTxernòbil al Besòs Antoni Maria Piqué\nL'Espanyol ja no es consola ni a Europa (0-1) El Nacional\nL'ATM rectifica i crea la T-Familiar, el nou bitllet multipersonal El Nacional\nEleccions al Regne Unit: Johnson arrasa, Corbyn s'ensorra i l'SNP es dispara Adrià Rovira\n'No em dona la gana': Els Gertrudis no callen en el seu nou disc El Nacional\nNomés aquests tres suplements nutricionals milloren la salut del cor El Nacional\n'The Irishman' i els Globus d'Or: com Netflix està canviant el món de l'espectacle El Nacional\nBarcelona. Dissabte, 3 de juny de 2017\nÚltimament els directors dels diaris de paper passen a una velocitat que semblen Marc Márquez a l'última volta. Sobretot a El Mundo, que ha tingut cinc directors en els últims 3 anys. L'últim en ser plegat ha estat Pedro G. Cuartango. I, com sempre passa en aquests casos, ens quedarem amb les ganes de saber-ne els motius reals. Especulacions moltes, però cap certesa.\nLa teoria de la conspiració que té més èxit és la que oferia, entre altres, Periodista Digital, el mitjà d'Alfonso Rojo. Rojo va sortir fatal d'El Mundo i, esclar, aprofita la situació per passar comptes amb la seva antiga empresa:\nAra bé, aquesta versió és certa? Potser algun dia tindrem les proves, perquè aquí s'acaba sabent tot, encara que saber-ho no garanteix que passi res. Però, certa o no, l'explicació és versemblant. Vaja, que en el fons sospitem que és certa. I ho pensem perquè la xarxa ara ens permet als ciutadans accedir a un seguit d'informacions que abans quedaven controlades pels "grans mitjans". I ens hem adonat que no hi ha un pam de net. I no parem de llegir informacions que parlen de pressions polítiques i econòmiques que fan aparèixer o desaparèixer notícies i d'interessos empresarials que escriuen editorials.\nQui paga mana, sobretot en uns grans mitjans on cada dia val molts diners aixecar la persiana, que cada cop venen menys exemplars i que subsisteixen gràcies a bancs i a decisions polítiques. I justament aquesta setmana hem tingut un exemple que sembla fet a mida per explicar aquesta realitat. Ha circulat molt una notícia de l'Agència EFE de dimecres a les 8 del matí:\nI, sobretot, ha circulat relacionada amb quin era el titular d'aquesta mateixa notícia a les 4 de la tarda:\nQuè, diferències evidents entre una notícia i l'altra, oi? La primera versió va ser esborrada, però existeix perquè la gent en va fer captures. Aquesta recerca a Google ens mostra encara millor el canvi:\nAra bé, el primer titular és ajustat a la realitat o és una interpretació? I si resulta que el manipulat és el primer i el més pròxim a la veritat fos el segon? Li recomano que llegeixi aquest enllaç de Magnet on s'explica tota la història i que en tregui les seves pròpies conclusions. I un cop ho hagi fet, permeti'm que comparteixi amb vostè una sensació: ens han estat enganyant tant i tant de temps que ara desconfiem de tot i tendim a malpensar de qualsevol maniobra poc clara, com la que ens ocupa. Però també de maniobres contràries.\nO sigui, aquí hi tenim dues possibles veritats i no sabem com descobrir quina és la bona. La primera versió podria haver estat induïda per algun enemic o competència d'Inditex. La segona versió podria haver estat induïda per una pressió d'Inditex, que gasta molts diners en publicitat als mitjans i que se la pot cobrar influint en els continguts. En tot cas, si jo fos una empresa tan potent com Inditex, no voldria veure embrutat el meu nom. I, si tingués la raó, hauria sortit a explicar-la amb total transparència. Com per aclarir el tema, oi?\nEntrem a casa de Sandro Rosell\nL'expresident del Barça Sandro Rosell de moment és un presumpte. Quan el jutgin sabrem si és culpable o no. I encara que ho sigui finalment, ell, com la resta de persones, té/tenim dret que se'ns respecti la intimitat. És una vergonya i un escàndol la filtració del vídeo de l'escorcoll de casa de Rosell. Ni el pitjor dels assassins mereix aquest escarni.\nUn cop més, hi ha algunes preguntes i algunes respostes que em neguitegen:\n1/ aquest vídeo, què aporta des del punt de vista informatiu? Quin interès periodístic té veure com la policia regira els calaixos de la casa d'una família? A no ser que el que es vulgui sigui humiliar-la.\n2/ filtrar el vídeo de l'escorcoll ajuda a aclarir el cas? Serveix perquè algú, en veure'l, pugui aportar alguna pista o alguna prova? No. Rotundament no.\n3/ qui l'ha filtrat i per què? Només pot haver estat o la policia o el jutjat. Ningú més pot tenir accés a les imatges. I tornant a la pregunta 1: què pretén la policia o el jutjat, un escarni públic? Sí? Per què?\nTotal, que vas al youtube, i allà el tens...\nLa presumpció d'innocència\nLa senyora Noelia de Mingo, que apareix en aquesta portada, i no precisament en format petit, va matar tres persones i la justícia la va condemnar...\nPregunta 1: Un cop ha pagat la condemna, aquesta persona té dret a fer una vida "normal" sense ser assenyalada a la portada d'un mitjà de comunicació? És a dir, a pesar d'haver complert ja la pena que li va ser imposada per qui la societat ha convingut que imparteixi justícia, aquesta persona ha de poder ser identificada per tothom perquè un mitjà publica la seva actual imatge?\nPregunta 2: Pot ser que aquesta persona no estigui curada i el diari cregui que és el seu deure mostrar la seva imatge perquè ens protegim?\nPregunta 3: Un diari és qui ha de decidir si les persones estan curades o no i qui ha d'exercir una justícia paral·lela?\nSoraya no va dir el que li van fer voler dir (i algú busca feina)\nDilluns al migdia, la vicepresidenta del Gobierno va convocar una compareixença per contrarrestrar mediàticament la cimera que el president Puigdemont havia convocat a la tarda a Palau. La vicepresidenta no va dir res i a la cimera van decidir no decidir res, però pel mig potser algú ha perdut la feina. I aquest algú que potser ara és a l'atur és qui va piular una frase que ja és mítica i que va ser atribuïda a Soraya Sáenz de Santamaría:\nCertament és SEN-SA-CI-O-NAL, però sembla ser que no va ser. Van adonar-se'n sis hores més tard, quan la frase era la riota general a la xarxa:\nI Iturgaiz, encantat d'haver-se conegut\nFins aquesta setmana, ningú coneixia cap idea a Calos Iturgaiz. Ara ja sabem quina és la base del seu elaborat pensament:\nI per si no hagués quedat prou clar, va insistir en demostrar-nos el seu nivell. Lògic, quan un dia et fan una miqueta de cas gràcies a l'exposició pública del teu nivell intel·lectual, acabes pensant que ets algú i hi insisteixes...\nPotser s'han passat una miqueta?\nNingú dubta que la nena sigui espavilada i que segurament està rebent una educació que ja voldríem vostè i jo. Ara bé... una nena veient pel·lícules de Kurosava... Potser ens hem passat de frenadeta?\nI dit això, bona setmana mediàtica...\nVist i Escoltat Operació Catalunya, el contraatac Iu Forn\nOpinió En defensa de 13TV (només una miqueta) Iu Forn\nVist i Escoltat Jordi Pujol, Marta Ferrusola i el llit de metre trenta Iu Forn\nOpinió Robar embolicat en la bandera (catalana) Iu Forn\ncimera pel referèndum\neleccions Regne Unit Eleccions al Regne Unit: Johnson arrasa, Corbyn s'ensorra i l'SNP es dispara Adrià Rovira\nCambra de Comerç Nou cop a l'establishment: tomben les cautelars de Tusquets contra Canadell Carlota Serra\nPARLAMENT EUROPEU Sassoli, sobre la immunitat de Junqueras: "Estem preparats per aplicar la sentència" El Nacional\nEditorial Sánchez, el telèfon i els jocs de mans José Antich\ninvestidura Sánchez seguirà el "protocol" en les trucades: primer Urkullu i segon Torra Nicolas Tomás\nINVESTIDURA Torra veu insuficient la trucada de Sánchez: "Cal valentia i no gestos buits" Carlota Camps\ninvestidura Ábalos diu que no es pot negar el conflicte polític: "Un govern ha de fer-hi front" Nicolas Tomás\nOpinió Pedro Sánchez i Aarón Abalenda Iu Forn


Serra Gelada - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nserralada del País Valencià\nLa serra Gelada és una alineació muntanyenca situada a la costa de la comarca valenciana de la Marina Baixa, entre l'Alfàs del Pi i Benidorm. Formada per un impressionant relleu que s'alça abruptament sobre la plana costanera, la serra dóna lloc, en el seu front litoral, a penya-segats de més de 300 m coneguts amb el nom de les Penyes de l'Albir, on es troben reductes de vegetació d'un valor excepcional. La punta Bombarda pel nord i la punta de les Caletes marquen els límits de la serra, envoltada pels municipis d'Altea, l'Alfàs del Pi i Benidorm.\n38° 32′ 41″ N, 0° 04′ 36″ O / 38.5447°N,0.0767°O / 38.5447; -0.0767Coord.: 38° 32′ 41″ N, 0° 04′ 36″ O / 38.5447°N,0.0767°O / 38.5447; -0.0767\nLa serra, junt als fons marins que l'envolten, han estat protegits sota la figura de Parc Natural i Reserva Marina per la Generalitat Valenciana.\nLa serra Gelada constitueix una xicoteta alineació muntanyenca d'orientació NE-SO que separa les badies de Benidorm i d'Altea. Es caracteritza pel seu perfil asimètric, que queda patent al llarg dels 6 km de longitud. El seu flanc SE forma una impressionant costa espadada, mentre que el flanc NO mostra una vessant molt més suau, fortament diseccionada per la xarxa de drenatge.\nL'origen tant de la serra com dels illots que es localitzen als peus de la serra (la Mitjana i de Benidorm), és tectònic, probablement d'inicis del Pliocè. El penya-segat està format per materials de diferent resistència a l'erosió, com arenoses calcàries amb calcarenites, més resistents, o margues, més erosionables. Això confereix al penya-segat un aspecte característic en què s'alternen morfologies de successió de penya-segats i talussos que el converteixen en un paisatge únic.\nD'altra banda, la illeta de l'Olla és d'origen terciari, del paleogen, i constitueix una illa plana formada fonamentalment per una antiga terrassa marina.\nSón també d'interès les coves d'origen càrstic que s'obrin al llarg de la serra, entre les quals cal destacar la cova del Far de l'Albir, recentment explorada, i destacable per la presència d'estalactites i estalagmites en el seu interior.\nCom a punts d'especial interès geològic i paisatgístic, destaquem:\nA la serra: el penya-segat en si, les fractures al llarg del penya-segat, entre les quals destaquen les falles de la Punta del Cavall amb la torre de les Caletes i de la Punta de l'Albir amb la torre de la Bombarda, la presència d'eolianites i dunes fòssils, les coves, en particular la Boca de la Balena per les seues formacions d'estalactites i estalagmites, i els jaciments paleontològics i traces fòssils distribuïdes en la columna cretàcica de la serra.\nA l'Illa de Benidorm: el mateix illot, perquè el seu perfil i capbussament delaten la seua continuïtat estructural amb serra Gelada, i ajuda a la interpretació del paisatge.\nParc Natural de la Serra Gelada.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Serra Gelada\n↑ Serra Gelada apatita.com\n↑ «Serra Gelada». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ Parc natural de Serra Gelada\n↑ Serra Gelada a visitaaltea.es\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Serra_Gelada&oldid=27137999»\nDarrera modificació: 8 maig 2021 a les 12:45\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 maig 2021 a les 12:45.


"Dissenys per el bon menjar"\n"Per a llepar-se'n els dits"\nCreu que l'obesitat d'alguns nens/adolescents és culpa dels pares?\nEnquesta: Jo crec que els pares no hi tenen res a veure Els pares han de controlar el que menjen els seus fills. Totalment,els pares són els responsables de la mala alimentació dels seus fills. Només cal mirar els pares per veure com seràn els fills.\n3L BON M3ENJAR =)\nAquí a tots vosaltres us volem presentar els nostres grans gustos en el món del menjar, si us plau, desitgem (L’Anna i la Meritxell) que us encantin els nostres projectes, imatges, vídeos, i plats exquisits que posem per a tots vosaltres.\nAnna Jové i Meritxell Hidalgo.\nNosaltres “EL BON MENJAR” volem que pugueu veure els nostres grans plats, en el restaurant.\nNosaltres, el que farem és dur a terme un petit projecte dintre del projecte principal, que és: “DISSENYS D’INTERIOR” així d’aquesta manera també podeu veure la mena de dissenys que portem a terme, plats, decoració, menús, dissenys....\nUn dels nostres objectius també és que els nostres clients disfruitin dels seus plats desitjats.\nNom del restaurant:\nHem triat aquest nom, perquè una de les directores (Meritxell Hidalgo) de petita jugava i se li va acudir aquest gran nom i aquest és el motiu de la nostra decisió.\n-David Ortega ,Joan Fernández.\nXefs més importants:\nLeandre, Leo Rebull, Albert Garcia, Laura Del Blanco, Anna Massana, Shey Ling, Marta Vidiella, Guillem Bas, Jordi Forquets, Dàlia Tost, Dídac Martínez.


Job Dream Consulting: El Procés de Selecció\nQuin és el procés de selecció de personal al món de l’esport?\nEl mercat laboral exigeix determinades habilitats, competències i coneixements als treballadors de cada professió. Per aquest motiu abans d’iniciar un procés de contractació, tota empresa ha de començar una selecció de personal.\nEn aquests procés de selecció, l’equip de recursos humans i els consultors seran els encarregats d’observar si el futur treballador té o no les competències que busca l’empresa. Aquí és, precissament, on Job Dream entra en acció.\nLes competències del treballador, quelcom molt important\nLa professió escollida no és l’únic punt amb el que s’especifiquen les competències, el lloc de treball, el sector laboral, la ubicació geogràfica de l’empresa, la cultura i la política empresarial en són altres punts que influeixen en elles.\nEn definitiva, es pot enumerar un llarg llistat de variables que influencien en les característiques necessàries que ha de complir un candidat per adaptar-se amb èxit a un lloc de treball.\nJob Dream coneix, al detall i per experiència, totes les necessitats i procediments de les empreses amb activitat al sector esportiu. Des del coneixement i l’experiència, ens és fàcil empatitzar i entendre quin perfil de treballador necessita una empresa determinada, i que aquest aporti valor a la seva plantilla.\nEl talent, el sant grial de la selecció de personal\nPer nosaltres, per Job Dream, és imprescindible captar el talent. Per aquest motiu i mitjançant diferents estratègies de reclutament, estem en continua cerca dels millors candidats del sector.\nI així hem creat una amplia i seleccionada base de candidats en cerca de feina. Tots ells comparteixen l’afició cap a l’esport, i han adquirit els valors que transmet la pràctica esportiva. Alhora cadascun d’ells s’ha professionalitzat en una àrea concreta.\nQuines competències ha de tenir un treballador del sector esportiu?\nUn esportista amateur o d’elit aprèn, entre d’altres, el valor del sacrifici, la constància i l’esforç amb la intenció d’apropar-se el màxim possible a la perfecció i maximitzar el rendiment personal. També treballa l’autoestima, preparant-se tant per la victòria com per la derrota, genera una personalitat competitiva que motiva l’auto-creixement i adquireix habilitats per treballar en equip.\nTots aquests són valors i competències molt útils per assolir els objectius professionals.


El Síndic alerta de la necessitat d’implementar solucions davant la contaminació atmosfèrica, acústica i odorífera - Síndic de Greuges de Catalunya - El defensor de les persones\nEl Síndic alerta de la necessitat d’implementar solucions davant la contaminació atmosfèrica, acústica i odorífera\nEl síndic, Rafael Ribó, ha comparegut a la comissió del Parlament per debatre el Pla de drets humans de Catalunya i l’informe sobre la qualitat de l’aire a Catalunya\nDemana que el Pla de drets humans de Catalunya esdevingui un marc a l’hora de decidir les mesures per sortir de la crisi econòmica i social derivada de la pandèmia\nLa pandèmia ha suposat una millora dels indicadors de la qualitat de l’aire i hauria de comportar un punt d’inflexió en l’adopció de mesures que ajudin a reduir la contaminació\nEl síndic de greuges de Catalunya, Rafael Ribó, ha comparegut aquest dilluns, 14 de juny de 2021, per primer cop en aquesta legislatura, a la comissió parlamentària per debatre sobre el Pla de drets humans de Catalunya i l’informe La qualitat de l’aire a Catalunya: dèficits i recomanacions.\nEn la mateixa sessió, el Síndic també ha sotmès al debat amb els grups l'informe monogràfic que té per títol La qualitat de l’aire a Catalunya: dèficits i recomanacions, de juny de 2019, que tenia l’objectiu d'analitzar les polítiques públiques impulsades a Catalunya en matèria de qualitat de l’aire, determinar la seva concordança amb les directrius europees i internacionals, i elaborar una matriu de possibles amenaces, debilitats, oportunitats i fortaleses en aquest àmbit per assenyalar les necessitats que ha de cobrir l’Administració.\nEn l'informe es posa de manifest que és estrictament necessari que l’Administració pública prengui la iniciativa en l’adopció de mesures que ajudin a reduir la contaminació. Els procediments sancionadors oberts per la Comissió Europea confirmen les debilitats del sistema de prevenció de la contaminació atmosfèrica existent.\nEntre altres mesures, el Síndic continua insistint que cal promoure una política de transport i mobilitat sostenible i millorar la connexió de la xarxa de transport públic a l'àrea metropolitana per facilitar les connexions entre els municipis de la conurbació i el centre de la ciutat, i la posada en funcionament de la T-Mobilitat. Una altra recomanació implica promoure accions per fomentar l'ús del vehicle elèctric, amb la creació d’una xarxa suficient de punts de recàrrega a la ciutat, i amb ajuts per a la compra i la substitució de vehicles convencionals per aquest tipus de vehicle. Quant a les restriccions a la circulació en episodis d'alta contaminació, el Síndic entén que són reaccions puntuals i, més enllà d'això, és necessari que les administracions facin polítiques a llarg termini que permetin a les persones conèixer amb prou temps les decisions en aquest àmbit que poden afectar més el seu dia a dia.\nEn el marc de la seva compareixença, el síndic ha destacat tres tipus diferenciats generadors de contaminació: l’acústica, ambiental i odorífera, i també algunes altres recomanacions que recull l’informe, com ara restringir l'accés a les zones més contaminades, com ara alguns districtes i zones de la ciutat de Barcelona i d'altres municipis; la possibilitat de tancar-les en dies alterns o amb caràcter permanent durant els dies laborables, i l'impuls dels park & ride a l'àrea metropolitana, que en tot cas haurien d’estar propers a les estacions de tren o de ferrocarrils i a les entrades de les zones delimitades per l'AMB a partir d'anàlisis tècniques.\nEl 10 de desembre de 2019, l’Estructura de Drets Humans de Catalunya (EDHC), formada pel Síndic de Greuges de Catalunya i l’Institut de Drets Humans de Catalunya, va lliurar al Govern de la Generalitat i al Parlament el Pla de drets humans de Catalunya (2020-2023).\nEl procés d’elaboració del Pla es va desenvolupar en diverses fases. Després d’una diagnosi global de l’estat dels drets humans a Catalunya, es va encetar un procés de debat, consulta i participació que tenia per objectiu aconseguir la implicació de la societat civil. En aquesta línia, durant aproximadament mig any, es van fer al voltant d’un centenar d’àgores arreu del territori i sobre temàtiques diverses –algunes de generals i d’altres sobre un dret concret– i també es van recollir les aportacions que van fer els experts en cada matèria.\nEl Pla definitiu consta d’un conjunt d’accions legislatives, administratives i polítiques que cal posar en marxa per fer efectius els drets humans a Catalunya en els propers anys. Aquestes mesures es divideixen en sis grans blocs i trenta-dos objectius, cadascun dels quals correspon a un dret.\nDemocràcia igualitària: que inclou, entre d’altres, els drets a la salut, al treball, a l’educació, a l’habitatge o al medi ambient.\nDemocràcia plural: en què destaquen el dret a la protesta i la llibertat d’expressió, el dret a la cultura i els drets lingüístics.\nDemocràcia participativa: en què s’integren el dret a la participació en els afers públics i el dret a la bona administració i a la transparència.\nDemocràcia paritària i interseccional: que comprèn els drets de les dones, del col·lectiu LGTBIQ, de les persones grans, de les persones migrants i de les persones amb discapacitat.\nDemocràcia dels infants: entre els quals destaquen el dret a un entorn familiar i a la protecció i el dret a un nivell de vida adequat i un nivell de salut més alt possible.\nDemocràcia garantista: que conté el dret a la igualtat davant la llei i a la justícia i el dret a una fiscalitat justa.\nEl Pla també preveu un mecanisme de seguiment del compliment de les accions que conté i atorga a l’Estructura de Drets Humans de Catalunya el paper de supervisió d’aquest compliment, juntament amb les entitats de drets humans del país, especialment les que han participat en la seva elaboració.\nTot i l’anterior, el 2020 ha estat un any d’estancament arran de la pandèmia, que per una banda ha alentit el funcionament de les administracions i, per l’altra, ha posat les prioritats en la resolució de la crisi sanitària i social que se’n deriva.\nNo obstant això, enguany s’han començat a fer encàrrecs per identificar els indicadors de compliment de les múltiples mesures del Pla i el seu grau inicial de compliment. Es preveu tenir-los finalitzats al llarg del darrer trimestre de l’any 2021.


Sandra Hunter, una cantant i compositora enamorada de Girona - Ràdio Palafrugell\nSandra Hunter, una cantant i compositora enamorada de Girona\nLa cantant Sandra Hunter busca el seu lloc en el magnífic panorama musical del nostre país. Component i cantant en anglès (tot i que alguna sorpresa prepara), aquesta barcelonina que viu a Manresa i que es confessa enamorada de Girona, ha visitat els nostres estudis. Amb ella, hem fet un vols als seus començaments, a les seves il·lusions, a les seves cançons… als seus 25 anys i una passió per la música que transmet a cada paraula.\nFa poc que ha presentat el seu primer EP, “Moonchild“. Ha passat temps des de que va composar el seu primer tema el 2014, adonant-se aleshores que aquesta volia que fos la seva vida. Aquesta és l’entrevista que va mantenir amb en Rafel Corbí.


E.B.M PIT ROIG: TALLER DE CREATIVITAT\nJa fa dies que veig als infants amb moltes ganes de crear. En petits grups, es van apropant al racó de l'art i practiquen amb els grafismes, perfeccionant cada cop més aquelles línies que ens expliquen una història. O aquelles composicions amb volum, per a complementar les històries que representen a través del joc: una caseta feta amb els troncs és el complement perfecte per a refugiar als animalons de plàstic. Les fustes i les pedres es transformen en carreteres i camins pels cotxes de metall.\nQuan els infants coneixen i tenen a la seva disposició gran varietat de material, costa diferenciar quan estan fent experimentació, quan estan creant i quan estan jugant. De fet, m'atreviria a dir que ho fan tot a l'hora, doncs ells no entenen de matèries; és a través del joc que van practicant i descobrint conceptes i fent aprenentatges. Si escoltem als infants, com a adults, els donem la possibilitat d'estructurar els seus aprenentatges al seu ritme, seguint els seus interessos, i més que segur, el seu moment de creixement. Tal i com va passar el dia que descriuré a continuació:\nA primera hora, asseguts al sofà, a mesura que els infants amb les seves famílies van arribant, es va creant un grup de nens, pares i avis, per observar el llibre d'art que una nena està fullejant. És un llibre amb il·lustracions d'en Dalí. Com ja és habitual amb aquest grup, s'inicia una conversa sobre el que observen (ara ja no hi ha conflictes, ja han entès que les creacions, cadascú les interpreta a la seva manera, i una no és ni millor ni pitjor que l'altra). Aleshores vaig recordar un conte d'aquells que, no saps per què, però connecta amb els infants. EL SOMNI D'EN DALÍ. (us copio l'enllaç al vídeo que ha fet una escola de Santiago, tot i que és en castellà, us podeu fer una idea de la història, les famílies que hi éreu amb nosaltres, veureu que faig alguna variació quan ho explico ).\nDesprès d'escoltar el conte, és inevitable parlar dels somnis, tothom vol dir la seva! La sorpresa està quan tots s'aixequen a l'hora i van a buscar les bates.\nCapto la indirecta... Com generalment a l'espai de l'art s'apropen en petit grup, aquest cop cal reestructurar tota la sala per tal de donar resposta a les necessitats de tots els infants que hi volen participar. Els que no els ve de gust aquest taller proposen a una altra mestra fer un taller de cuina i jugar a l'espai de psico. Un cop organitzats, ja podem iniciar els nostres aprenentatges.\nEl silenci al taller creatiu ens indica que hi ha 10 caparrons pensant, creant, experimentant, en definitiva aprenent i expressant.\nA l'hora de recollir, dos nens s'adonen que el fang està sec!! parlem del què ha passat, com s'ha secat? Algun infant diu que no ho entèn, doncs a la classe no entra ni el sol ni el vent. El seu company li explica que sí que hi ha vent, que estem nosaltres respirant. Com no arriben a un acord, prefereixen buscar solucions. Una situació paral.lela no em permet fer el seguiment de la conversa, però abans de marxar, em proposen posar el fang a l'aigua. Com s'ha fet massa tard, decidim deixar-ho per l'endemà, i l'espera, va valer molt la pena!\nObservar i poder compartir amb els infants aquests processos, ens permet créixer plegats en un clima de respecte i de creixement conjunt.\nPublicat per contacte: 938452337 a 9:29


Cooperació internacional. Cinema i Audiovisuals - Instituto de la cinematografía y de las artes audiovisuales (ICAA) - Cine | Ministerio de Cultura y Deporte\nCooperació internacional. Cinema i Audiovisuals\nL'Institut de la Cinematografia i les Arts Audiovisuals participa activament en diverses organitzacions internacionals, en compliment de les funcions que li són pròpies.\nUnió Europea: Programa Media El Programa Media de la Unió Europea (2001-2005), té com a objectiu la creació d'un entorn favorable per al desenvolupament eficaç de la indústria europea de continguts cinematogràfics, audiovisuals i multimèdia.\nEurimages és el fons del Consell d'Europa per a la coproducció, distribució i exhibició de treballs cinematogràfics europeus. Establert el 1989, té actualment 27 Estats membres. Eurimages busca la promoció de la indústria cinematogràfica europea, recolzant la producció i distribució de pel·lícules, així com la cooperació entre professionals.\nEuropean Film Promotion Finançat per la Comissió Europea, és un organisme dedicat a la promoció del cinema europeu a través d'accions conjuntes d'intercanvi i a cooperació que tenen lloc en el marc de festivals i mercats de primer nivell.\nObservatori Europeu del Sector Audiovisual Des de 1992, l'Observatori Europeu del Sector Audiovisual és la instància de recollida i difusió d'informació relacionada amb la indústria audiovisual a Europa. L'Observatori és un organisme públic europeu, del qual formen part 35 estats i la Unió Europea. Els seus orígens es remunten a Eureka Audiovisual i opera dins del marc legal del Consell d'Europa.\nIbermèdia A través d'aquest programa, posat en marxa per la Conferència d'Autoritats Cinematogràfiques Iberoamericanes, es pretén impulsar el desenvolupament cinematogràfic i audiovisual en l'àmbit iberoamericà..


Foro Cañada Blanch 2022 | Cultural València\nEl dijous 5 de maig a les 09h, l’Aula Magna del Centre Cultural La Nau de la Universitat de València acull el Foro Cañada Blanch 2022, centrat en el “Populisme i l’augment del descontentament en l’era del COVID-19”.\nUn any més, aquest Fòrum socioeconòmic organitzat per Fundación Cañada Blanch amb la London School of Economics (LSE) i la Universitat de València (UV) acosta els estudis de reconeguts professionals a l’avantguarda de la investigació en les ciències socials. L’estret vincle que manté la fundació amb la LSE es materialitza en aquest esdeveniment com un pont amb connexió directa al coneixement, que permet a tota persona interessada conèixer de prop els treballs de grans experts amb els quals predir i anticipar comportaments i tendències socials i econòmiques. Un esdeveniment presencial i gratuït al qual es pot assistir prèvia inscripció.\nAquesta trobada a La Nau acull noves i diverses perspectives i incita a debatre sobre el perquè del ràpid ascens dels populismes a la Unió Europea, del vot a favor del Brexit i de l’elecció de Donald Trump com a president als Estats Units. A més, el Fòrum convida a reflexionar sobre com la pandèmia global del COVID-19 pot afectar el creixement de les actituds i els partits antisistema. Per a això, el fòrum compta amb un cartell d’experts en diferents àrees del coneixement com el politòleg Jonathan Hopkin (de la London School of Economics), l’economista Özge Öner (de la Universitat de Cambridge) i l’especialista en innovació i científic regional Rune Dahl Fitjar (de la Universitat de Stavanger).\nEl Foro Cañada Blanch està dirigit i moderat pel professor D. Andrés Rodríguez-Pose, director de la Cañada Blanch Centre i de la Càtedra Princesa d’Astúries en la LSE. El catedràtic de Geografia Econòmica de la LSE, Rodríguez-Pose, és un dels investigadors més citats del món en el camp de les ciències socials.\nConsulta ací el programa complet.\nPrevanteriorFESTIVAL CABANYAL ÍNTIM 2022\nsegüentConstruint Memòria: La Maleta de MauthausenNext


verola | Les CIÈNCIES en BLOC\nArxiu d'etiquetes: verola\nBIOLOGIA, BIOLOGIA HUMANA, estadística, MATEMÀTIQUES, MICROBIOLOGIA\nAixí van ajudar les matemàtiques a calcular la propagació d’epidèmies\n9 de febrer de 2017 MONTSERRAT SANS ARIJA\tDeixa un comentari\nDaniel Bernoulli, nascut un dia com avui el 1700, va ser un matemàtic, estadístic, físic i metge neerlandès-suís. Va destacar no només en matemàtica pura, sinó també en les anomenades aplicades, principalment estadística i probabilitat.\nUn dels seus estudis va ser formular un model epidemiològic per a la verola. La verola va ser una malaltia infecciosa greu, contagiosa, causada pel Variola virus, que en alguns casos podia provocar la mort.La verola va ser una malaltia devastadora a l’Europa del segle XVIII, que s’estenia en forma d’epidèmia matant i desfigurant a milions de persones, va ser una época especialment terrible.\nNo hi va haver mai tractament especial per a la verola i les úniques formes de prevenció eren la inoculació o la vacunació. La inoculació consistia a introduir una petita quantitat de material biològic procedent d’un malalt en una persona sana, de manera que aquesta desenvolupés una versió benigna de la malaltia, amb l’esperança que un cop superat aquest trastorn la persona adquirís immunitat. La pràctica no estava exempta de riscos, ja que un petit percentatge dels inoculats podia desenvolupar la verola i morir com a conseqüència de la mateixa.\nEncara que en la seva època es desconeixia l’agent causant de la malaltia, Bernoulli va postular les següents hipòtesis epidemiològiques: la probabilitat de contraure la verola (q) és la mateixa per a cada persona amb independència de la seva edat; entre els que emmalalteixen de verola, la probabilitat de morir per la seva causa (p) és també independent de l’edat; els que pateixen la verola i la superen, no tornen a contraure-se mai.\nFent servir els mètodes del recentment inventat càlcul infinitesimal (al qual va contribuir de manera significativa), Bernoulli va obtenir una fórmula per descriure la transmissió de la malaltia en una població i matemàticament va obtenir així l’esperança mitjana de vida per als inoculats (29,65 anys) i la va comparar amb el valor deduït directament de les taules, sense excloure la mortalitat per verola (26,57 anys). Va deduir així que, si la verola fora inoculada sense conseqüències, l’esperança mitjana de vida augmentaria uns 3 anys.\nAvui en dia segons l’OMS, la verola ha estat completament eliminda.\nhttp://elpais.com/elpais/2017/02/06/ciencia/1486386507_636571.html Continua la lectura de Així van ajudar les matemàtiques a calcular la propagació d’epidèmies →


Ciutat TOTS __GRANADA__ GRANADA __MALAGA__ ALHAURIN DE LA TORRE ALHAURIN EL GRANDE ARDALES BENALMADENA CAMPILLOS CARTAMA FUENGIROLA GUARO MALAGA MIJAS NERJA PIZARRA TORROX VILLANUEVA DEL TRABUCO\nTOTS __GRANADA__ GRANADA __MALAGA__ ALHAURIN DE LA TORRE ALHAURIN EL GRANDE ARDALES BENALMADENA CAMPILLOS CARTAMA FUENGIROLA GUARO MALAGA MIJAS NERJA PIZARRA TORROX VILLANUEVA DEL TRABUCO\nGaratge - Malaga (Portada Alta)\nPis - Malaga (Palma-Palmilla)\nLocal comercial - Malaga (Málaga)\nPis - Malaga (San Alberto-Carlinda)\nFinca rústega - Campillos (Paraje baño castillo)\nLocal comercial - Malaga (Los Corazones)\nCasa - Malaga (Intelhorce)\nCasa - Mijas (Mijas Pueblo Centro)\nPis - Fuengirola (Torreblanca del Sol)\nAdossada - Nerja (La noria)\nPis - Torrox (La rabitilla)\nApariat - Nerja (La noria)\nGaratge - Malaga (Portada Alta) , Superfície Construïda 21m2, Urbanització.\nLocal comercial - Malaga (Santa Cristina-San Rafael) , Superfície Construïda 29m2.\nLocal comercial - Malaga (Santa Cristina-San Rafael) , Superfície Construïda 23m2.\nPis - Malaga (Palma-Palmilla) , Superfície Construïda 80m2, 3 Habitacions, 1 Banys.\nLocal comercial - Malaga (Cruz de Humilladero-Los Tilos) , Superfície Construïda 42m2.\nLocal comercial - Malaga (Málaga) , Superfície Construïda 60m2.\nLocal comercial - Malaga (Ciudad Jardin) , Superfície Construïda 50m2.\nCasa - Guaro , Superfície Construïda 170m2, 95m2, 4 Habitacions, 1 Banys.\nLocal comercial - Malaga (Cruz de Humilladero-Los Tilos) , Superfície Construïda 30m2.\nPis - Malaga (San Alberto-Carlinda) , Superfície Construïda 71m2, 3 Habitacions, 1 Banys.\nLocal comercial - Malaga (Cruz de Humilladero-Los Tilos) , Superfície Construïda 94m2, 2 Banys.


des d'on neixen tots els somnis: Coses de l'estiu (I) - Les comunicacions d'abans\nCoses de l'estiu (I) - Les comunicacions d'abans\nSóc filla de l’estiu, i això segur que té alguna cosa a veure en que aquesta és justament l’estació de l’any que més m’agrada. Si, ja sé que la calor tot sovint es fa insuportable, que de dia el sol ens desfà en tots els sentits, que moltes nits són d’insomni... però com sóc una mica rareta, no ho nego pas, m’encanta l’estiu!.\nDe petits, són com esponges, ho absorbim tot. No només coneixements. També captem tots el missatges subliminals de l’entorn, siguin persones, llocs, o situacions i aquests se’ns van dipositant a dins com un joc de tetris sense fi. Després amb els anys, en podem les treure valoracions.\nDes les quatre estacions que composen l’any, bàsicament tres les passava a Barcelona i una, l’estiu, la passava per aquestes contrades on ara hi visc. La tardor, l’hivern i la primavera tenien com a prioritat indiscutible: l’escola. Em va anar molt bé. El fet de tenir retentiva i memòria fotogràfica, suposo va ajudar-me a no haver de fer gaires colzes per tirar endavant els estudis. Només un curs vaig haver de recuperar dues assignatures durant l’estiu: dibuix i francès, però al setembre vaig poder superar-les sense més entrebancs.\nÉs clar, que quan començava un nou curs escolar a Barcelona, tenia ganes de retrobar-me amb les companyes/amigues i sobretot de tornar al Cau Falcat, on hi érem tota la colla de bons amics. Però res era comparable amb els tres mesos d’estiu que m’estava a cavall entre Tàrrega i la Figuerosa (poc més de 5kms, les distancien). Res...\nEl meu pare no feia gairebé vacances, només els dies justos de la Festa Major a l’agost i caps de setmana. I no és pas perquè no li agradés venir, ell tenia passió pel seu poble i la seva gent. Sempre deia que quan es jubilaria vindria a viure a la Figuerosa, però és veu que la vida no ens permet fer plans a gaire llarg plaç, te el mal costum de dur-nos la contrària.\nEm suposo que l’he heretada d’ell, i de les meves àvies, l’estimació per aquesta terra. Ma mare i el meu germà, normalment es quedaven a Barcelona amb el meu pare i venien només uns quants dies en tot l'estiu. A mi en canvi, tot just per Sant Joan ja em portaven a casa de la iaia a Tàrrega i no tornava fins a tocar de començar el col•legi. (entremig hi havia estances a casa d’altres amics com ara a Cubelles, les colònies prop de Ripoll, etc. però bàsicament el sinònim d'estiu era l'Urgell).\nCom des de ben menuda m’estava a temporades amb els avis d'una banda o l'altra i també amb els tiets, aquest fet em va ajudar a no patir enyorança ni fer-me sentir estranya allà on fos.\nA l’estiu, recordo a les iaies dient-me tot sovint, que escrigués al pares per a dir-los que estava bé..., que els enyorava..., però la veritat és que de petit costa trobar el moment de posar-se a escriure aquelles quatre ratlles.\nEsmento a propòsit el fet d’escriure, doncs en aquells anys, les cartes de correu ordinari entre familiars per explicar les quotidianitats sembla que eren un fet força habitual.\nA Tàrrega hi havia telèfon a la casa però s’havia d’establir una conferència per parlar amb Barcelona, no es podia trucar directament i a més es veu que costava molts diners.\nAl pis de Barcelona, amb un telèfon Heraldo. Any 1961\nA la Figuerosa ni tan sols hi havia telèfon a les cases, només un “Teléfono Público”, era a cal Ferrer.\nA peu pla de carrer en Miquel hi tenia la ferreria i la botigueta de queviures i a damunt la vivenda. Quan rebies una trucada, et venia a avisar per a que t’afanyessis a baixar fins a casa seva, (casa nostra és a la part de dalt del poble, i hi ha un bon pendent), perquè en pocs minuts tornarien a trucar des de Barcelona i calia estar a punt i anar-hi lògicament preparat amb els diners que costava “l’avís personalitzat”.\nEl telèfon en qüestió era al fons de la ferreria. Durant la conversa, ell sempre es quedava allà a prop per si "sorgia" alguna incidència en la conferència establerta, com ara que una fitxa no fos acceptada, etc...\nRecordo encara, que primer en tenia un de color negre penjat a la paret que funcionava amb fitxes però amb el pas dels anys, es va modernitzar i el va canviar per un nou model de color gris, (això del color és un dir) també de paret.\nA fi de donar un millor servei a tot el poble i amb motiu del nou telèfon, hi va fer una mica de quartet per a que les converses fossin més privades, però aquella porta no va arribar a tancar mai. Les males llengües deien que al pis de dalt s'hi havia instal•lat un supletori des del que la seva esposa (que no baixava mai), podia seguir totes i cadascuna de les converses. M’estimo més de pensar que es tractava d'una "llegenda rural".\nAnar a cal Ferrer (a la part de la ferreria) era tot un espectacle, mai s’ha vist en tot el món un sostre tant ple de teranyines ni tantes mosques en dansa continua en el mateix lloc, i si alguna cansada de tanta ballaruca necessitava un respir, anava directa als seus pantalons!.\nPer nosaltres, llavors uns marrecs, consistia en un entreteniment com un altre anar-li comptant les mosques del pantaló mentre ell s'estava assegut. Si haguéssim sabut aleshores de l’existència dels rècords Guiness, els hauríem avisat, de ben segur el seu nom hi restaria inscrit.\nLa ferreria, un indret on d’un any per l’altre no semblava pas que cap objecte (ni ell mateix) hagués canviat d’ubicació, tot seguia sempre en el seu mateix lloc. Era com si el temps s'hi aturés a fer-la petar amb en Miquel, que de xerraire n'era una estona.\nFos com fos, en aquells anys poc o molt, sort en varem tenir del Miquel, el seu telèfon i la seva botigueta de queviures que ens solventava a tots plegats més d'un apur. Però la singularitat del seu "colmado" ja l'explicaré un altre dia...\nEn definitiva, potser per tot això (o potser no), l’alternativa per a tots plegats era escriure una carta o bé una postal (sempre dins d'un sobre tancada).\nLa del principi d'aquest post, la van enviar els meus pares i germà des de Barcelona a la Figuerosa per felicitar el sant a l'avi Ramon, l'agost de 1965.\nSi vols, pots veure més fotografies i compartir amb mi més secrets... , a l'altre bloc.\nM'ho he passat molt bé llegint-te perquè jo també sóc d'estius a la terra ferma i la resta prop de Barcelona. En el meu cas era al poble de la mare, Almacelles al Segrià (ho explico al meu segon bloc), i estic del tot convençuda que aquests estius en aquesta increïble terra, tan dura i tan bella alhora, fan caràcter (arrauxat i estrany si es vol, però caràcter ;P) Gràcies per compartir-ho :)\nSegur que aquest relat teu ens agradarà a tooots els que passem per casa teva! D'una banda ens expliques vivències teves, i fa tot l'efecte que eres ben feliç; de l'altra, a molts ens porta records de les vivències pròpies, segur. En el meu cas el poble era Dosrius, al Maresme: també hi havia el "colmado", el telèfon del poble i... ostres, quants records i què bonics!\nAssumpta... Quants records m'has despertat! Encara que també sent filla de l'estiu tinc, com tu, memòria fotogràfica i retentiva. El meu pare, com el teu, feia poques vacances, però el recordo arribant el divendres al migdia i respirant àvidament l'aire fresc del poble mentre ens deia com estàvem de bé allà. Com tu no teníem telèfon a casa i havíem d'anar a "Telèfonus", on el agutzil tenia el despatx i ens flipaven les telefonistes canviant els fils en les entrades de connexió.\nM'ha agradat molt el teu post. I digues... En quin mes vas néixer tu?\nUn petó molt fort, Assumpta!\nJo t'aplaudeixo. Molt de bé. ja tornare quan pugui.Es unrecord preciós i ben armat. N'hi haurant molts que es sentira reviure oments tan meravellosos com els teus. Anton.\nAra amb els mòbils ha canviat tot. Jo vaig anar estius a Arbúcies i a Cunit. Recordo ma mare fent cues als vespres davant les cabines per parlar amb la meva àvia.\nTambé enviavem postals a la gent.\nI jo amb una amiga que ara viu a l'estranger i ens escrivim mails sovint (uns tres o quatre per setmana) llavors ens escrivíem cartes.\nCaram, Assumpta, jo també sóc filla de l'estiu i no sé si és per això, que és l'època de l'any que més m'agrada. Jo, a diferència de tu, sempre he viscut a Barcelona. He anat de vacances a molt diversos pobles. Jo recordo el telèfon de casa, gris, d'aquells que marcaves els números posant el dit en un forat i fent giravoltar la rodona. També recordo les cartes que escrivia als pares quan sortia de colònies amb l'escola...\nDe fet, si ho pensem fredament, el tema de l'internet i de la telefonia mòbil són avenços força recents. Els nens d'avui en dia no s'imaginen que la vida fos possible sense tot això. Guardem molt bons records.\nM'ha agradat moltíssim llegir totes aquestes petites grans coses que ens expliques! :) Això del telèfon m'ha fet molta gràcia perquè a mi em sona de les pel·lícules i prou... hehehe\nPrò això de les cartes, sí que ho conec, perquè jo me'n feia un fart, d'escriure cartes, abans. Fins i tot tenia alguna amiga d'aquestes per carta, que trobes en alguna revista infantil.\nA casa no hem tingut mai una destinació d'estiu concreta. Tot i això, durant uns quants anys anàvem als Pirineus pel pont de la Puríssima, a un poblet a prop de Sort.\nOstres... és que només em surt dir-te gràcies per compartir tots aquests records d'una manera tan bunika, tu! :D\nBona setmana, preciosa!\nJo, tots els estius de la meva infància, des del 24 de juny fins l'11 de setembre, els vaig passar a Gandesa, a casa dels meus avis. L'endemà de la revetlla, ben d'hora, el meu pare ens col·locava a la meva germana i a mi al cotxe, i apa-li, cap a Gandesa. No veiem els meus pares fins la Diada, que tornàvem a casa.\nPer mi, van ser els millors estius de la meva vida. La llibertat que teníem allà, les nits llargues, les tardes de piscina, les sortides amb bicicleta.... tot això no ho teníem a casa.\nQuan arribava l'11 de setembre era un trasbals. Teníem només 4 dies per recuperar la "normalitat", comprar els llibres d'escola, recuperar els amics... Les 2 primeres setmanes costaven moltíssim...\nJo jugava a casa de la filla de la telefonista, i passàvem tanta estona mirant els cables, veient com els posaven aquí i allà, que volia fer-me telefonista quan fós gran.\nQuin poc futur, ja ja ja.\nPer a mi, venir al poble a l'estiu, era com anar trenta anys enrera, tot era estrany, nou i emocionant per mi: un llum de bombeta en tot el carrer, una botigueta petita, la balança amb els pesos de kilo, mig i quart... la cabina de telèfon dintre d'una oficina (i era d'aquells que es despenjava l'auricular i parlaves per un forat a la part fixa), les iaies que cosien al carrer, fent rotllana i vestides de negre...\nM'ha agradat que compartíssis els teus records amb tots nosaltres. Jo no sóc filla de l'estiu -del febrer més cru-, però sí que els meus estius me'ls he passat a la masia, prop d'Alió. Fa un temps vaig veure la fotografia del capgross que mira de reüll la nena, i ara mateix em passo pel teu bloc de fotografies :)\nuns dies abans de sant joan vaig escriure un text per a fer-ne un post, on explicava, de la manera que ho has fet tú, els meus records d'estiu a la infantesa...\nNo sé què va passar, però vaig perdre l'arxiu i no he sabut recuperar-lo...\nM'ha encantat llegir-te i m'has fet somriure molt...\nM'agradat molt el teu post d'avui. M'ha despertat grans records. Jo també soc de l'estiu (bé, el 13 de setembre, es gairabé finals), però tanmateix sempre he estimat l'estiu i la meva data de naixement. Jo sempre he passat els estius a Barcelona, però anavem amb el tren de cercanías molts dies a Platja. També va haver-hi un anys que vem anar de Càmping a L'Escala amb els pares, germans, tiets, cossins...quins records!!! I tinc tanta anyorança!!!!\nGràcies a tots(es), pels vostres comentaris !!!.\nJa veig que a qui més a qui menys l'hi ha fet venir records d'altres estius passats i en molts casos, en els vostres comentaris era jo qui m'hi sentia reflectida.\nCom m'hi trobo bé excribint i explicant-vos aquestes "històries"/"anècdotes", si m'ho permeteu, durant l'estiu n'aniré penjant.\nSón records que els matinc ben vius i potser el temps s'encarrega de fer-los més dolços encara del que ja eren les tardes de pa amb vi i sucre.\nLa Violette, em preguntava en quin mes havia nascut...\nL'Azu, em deia que també era filla de l'estiu... si el 13 de setembre es considerava encara estiu...(m'he permés de contestar-li en privat)\nPerò hi tant que considero que és estiu!!!\nI a més us puc dir que és un dia preciós per a nèixer i per a celebrar!!!\nPer cert, aquest any... s'escau com el 1959, és a dir en diumenge...\nUn petonàaaaaaaas molt gran a tots per seguir-me en el dia a dia, encara que possiblement jo a vosaltres no us pugui seguir tant el ritme. Coses d'horaris. Us demano em disculpeu :(\nGràcies, sou un encant!\nooooh! -assumpta- m'has transportat a la meva infància! malgrat fos els anys 80, moltes de les teves vivències també van ser les meves a un petit poble del Penedès, on el telèfon, estava reservat al restaurant del poble i allí les vacances també eren de sant joan a la diada.\naquests records són els que estan intactes a la nostra memòria per sempre.\nla foto teva, preciosa!!!!\nPerò de quin mes ets tu??\nJo no suporto l'estiu perquè no suporto la calor... ja sé que no em trobaré bé fins a l'octubre amb molta sort aaaai!!!...\nRecordo que al poble on jo anava a l'estiu hi havia "Telèfonos". Vull dir un lloc que li deiem així... bé, pronunciat Telèfonus... i s'encarregava una senyora que era lo més cotilla que us pogueu imaginar... ufff. Aquella si que escoltava les converses!! Fins i tot, segons m'han explicat fonts ben informades, alguna vegada hi havia posat cullerada i tot!! :-)\nCom l'Azu, també vaig nèixer el 13 de setembre.\nA veure si tu també, je,je\nHe arribat fins aquí per... ... treure'm una mica l'empipada que porto i amb els teus records m'has fet oblidar per uns moments el mal rotllo i recordar que hi han coses més importants en les que pensar, com ara l'estiuet!!!\nJo sóc Filla, enamorada i ensucrada de l'estiu. necessito el meu solet, la meva platja, la calor, els gelats, els vespres, les orenetes, les nits d'insomni per la calor... ara pla, ja no el visc com temps enrere, on m'estarrufava tot un dia a la cala, menjant fruita, passant hores a l'aigua.... ara si no surto amb la cremita... malament anem i sense barret, també. Ens em de cuidar, que el sol passa factura ;)\nEls meus estius principalment han estat amb els avis, paterns-materns, anavem fent torns els tres germans, encara que hi havien estius que jo me'n anava amb els paterns i la resta de cosins i els meus germans amb els materns a Barcelona, Cunit o la Torre. Sempre al costat de la platja! i si penso en quan erem més petits, just l'altre dia mirava fotos pq estic preparant la meva postal d'aniversari, vaig veure que també els estius els passavem amb els tiets a la muntanya. caic que cap estiu de la meva vida l'he passat amb els pares, perque sempre han treballat, ho fa el gremi(hosteleria).\nPerò són els meus estius, els meus records.\nSaps, m'has donat peu a fer el post que tenia pensat... hi penjaré alguna fotito meva, ara que estic amb el tema i n'he trobat de ben boniques.\nPreparar la postal d'aniversari m'està portant.... .... (ssosspir...)\nGràcies assumpta pels teus records.\nPD: quants blogs tens? pq he trobat un altre i... nono, deixa'm mirar... és del 29 de juny 09! parles de montserrat i ikea!! ja tens temps per tants blogs!!?????\nEts una gran narradora, sempre que expliques alguna història de la infantesa quedo ben ambadalida! Hi ha posts que es fan llargs (i són curts!) però els teus sempre se'm fan ben curts! I em portes tants records també! Potser és perquè als fills de l'estiu ens agraden les històries del passat, i les sensacions que ens provoquen!\nNooo... jo soc d'aquí poc!! I del mateix any em sembla...\nJo també soc filla de l'estiu.\nTambé tinc memòria fotogràfica i retentiva.\nEl meu pare, quan jo era petita no feia gaire vacances. Treballava incansablement perqué la seva familia pogues passar un bon estiu!\nTenim un apartament a la platja de fa més de 30 anys.\nSoc Lleidatana de soca-arrel i cambrilenca d'adopció.\nRecordo al pare arribant el divendres al vespre a la platja respirant la brisa marinera.\nEm duia a menjar un gelat, i quasi sempre em duia una coseta. L'esperava a baix al passeig amb el iaio, llavors encara no teniem cotxe. I arrivaba amb el bus o amb algun amic o veï\nAlli a la platja tampoc no teniem telefon i per parlar amb ell tenia que anar a una oficina amb telefons\nA mi també em "flipaven! les telefonistes canviant els fils en les entrades de connexió.\nEm sembla assumpta qu tots els dels anys 60 i 70 tenim una foto amb telefon\nI mira per on uns bons anys després el nostre ofici o no?\nEl teu relat m'ha transportat als estius de la meva infantesa, a Premià de Mar.\nGràcies per compartir els teus records amb tots/es nosaltres.\nMolt bonic l'article!!!\nPrecisament l'altre dia vaig rebre UNA CARTA!!! d'una amiga de la infantesa em va fer una il.lusió...\nJo també sóc filla de l'estiu i he reviscut amb tu algunes coses (només algunes, clar) Que diferent era tot, i no fa pas tants anys (eh que no?) ;)\nDesprés de dormir ni 6 hores per culpa de la calor, i estar mig per terra després de tota una setmana de calor insuportable, llegeixo que t'agrada l'estiu i no ho puc entendre! jajaja.\nGrans records els que ens expliques. Jo recordo moltes coses de petita, tinc un molt bons records d'estius de jocs i de o fer res. Això vol dir que ens ho vam passar molt bé.\nUff lo del telèfon únic al poble jo no ho he viscut, però n'he sentit a parlar. Tampoc és tant diferent ara, ja que la intimitat de poder parlar des de casa hi ha gent que no li agrada i surt al carrer a parlar pel mòbil cridant perquè tothom s'entere de la seua conversa.\nLo de les cartes i postals si que ho recordo, de fet quan algú marxa fora li dic que m'envie una postal, a mi encara m'agrada obrir la bústia i trobar una postal d'algú.\nEsperarem la crònica del colmado :)\nJo això de que la telefonista t'hagués de passar la conferència no ho he viscut mai. Ara bé, la telefonista del meu poble també tenia fama d'escoltar totes les converses i de després anar-les escampant pel poble!\nAprofito l'avinentesa per convidar-te a entrar a casa meva reflexionshumanes.blogspot.com. Espero que t'hi sentis a gust.\nSòc nada a l'estiu. I recordo les famoses cartes a la familia. Sentada a la cuina amb la meva avia.\n07 de juliol, 2009


First Dates | L’advertència de la Blanca: «Vinc de la medicina, gremi on la taxa de banyes és molt alta»\nL’advertència de la Blanca a ‘First Dates’: «Vinc de la medicina, gremi on la taxa de banyes és molt alta»\nVa arribar sense buscar l’amor\nLa noia li va revelar a Carlos Sobera que era cirurgiana maxil·lofacial en un hospital de Madrid\n06 de de juliol del 2021. Actualitzada 07 de de juliol del 2021 a les 04:23\nEls treballs són molt presents a les diferents cites dels comensals del restaurant de ‘First Dates’. Aquest és el cas de la Blanca, una cirurgiana maxil·lofacial de 28 anys, que no va tenir objeccions de parlar d’una de les ‘peculiaritats’ més cridaneres del seu ofici: «No estic buscant l’amor, vinc del gremi de la medicina, on la taxa de banyes és molt alta».\n«Porto sense parella més de tres anys i soc fidel fins i tot als rotllos, mai estic amb dos alhora, però és que em duren dues setmanes», va dir la Blanca tot just entrar al restaurant del ‘dating’ presentat per Carlos Sobera, que fins i tot li va treure una semblança raonable: «¿T’han dit que t’assembles a Brooke Shields?».\nInstants després, la madrilenya va conèixer per primera vegada l’Héctor, un director comercial de Gijón de 34 anys, que es va definir com una persona que sempre creurà en l’amor: «He sigut així des de petit i ho seré fins que em mori i, per molts pals que m’emporti, ningú em traurà aquesta esperança».\nUna vegada asseguts a la taula després de les presentacions, la veritat és que els dos van viure una vetllada bastant agradable, parlant de nombrosos temes com, per exemple, les seves antigues relacions sentimentals. És més, l’Héctor li va revelar a la Blanca que estava divorciat. «M’alegro que us adonéssiu que no funcionés perquè hi ha molta gent que té fills per intentar arreglar-ho i és un error garrafal», va respondre la cirurgiana, disculpant-se posteriorment amb ell al saber també que era pare d’un fill: «Soc especialista a posar la pota».\nEn els minuts finals de la nit, la connexió que tots dos van sentir va ser determinant en ‘La decisió final’, ja que tots dos van voler una segona cita per conèixer-se millor fora del restaurant de ‘First Dates’. «Crec que ets un noi que té molta presència, ets elegant, maco, estàs sempre somrient... i el fet que estiguis divorciat i tinguis un fill em sembla un punt molt important. Ets madur a un altre nivell», va assegurar la Blanca.


“La botiga vintage Astor Place” de Stephanie Lehmann | La Finestra Digital\nStephanie Lehmann ens trasllada a Nova York, on dues dones valentes i emprenedores, però de temps diferents, viuen moments vitals molt semblants de les seves vides. Unides per un diari i, potser, per alguna cosa més, “La botiga vintage Astor Place” ens mostrarà la seva lliuta.\n“La botiga vintage Astor Place” és la història de dues dones valentes i emprenedores que, tot i estar separades per un segle, estan unides pel talent i lluiten per aconseguir els seus somnis. No és pot negar que és un llibre femení i amb un punt feminista però sense que això el converteixi amb un llibre que carrega contra els homes. Les protagonistes són dones miren de trobar el seu lloc, aconseguir els seus somnis, mantenint-se fidels a elles mateixes.\nEl llibre de Stephanie Lehmann alterna capítols en l’any 2007 amb capítols al 1907 mentre ens mostra dos instants de les vides d’Olive i Amanda. Dues protagonistes separades per un segle però que viuen situacions paral·leles i que mantenen un lligam entre màgic i esotèric iniciat amb la trobada d’un diari. La història d’Olive m’ha fet recordar sèries com “The Paradise” o “Mr. Selfridge”. Et trasllada al Nova York de principi del segle XX, per mostrar-te com era de difícil per les dones aconseguir viure de manera independent en una ciutat dels gratacels abans que aquests hi fossin, els inicis de les grans superfícies comercials i els primers instants de l’alliberament de la dona. La història d’Amanda és més un capítol de “Sexo en Nueva York”, una dona independent però lligada a una relació que no li permet avançar com voldria. Totes dues són històries atrapen, que et fan sentir còmplice de les dues protagonistes i solidàries dels seus problemes.\nPerò aquest llibre encantador té un gran problema, sabeu quin és? Deixa amb ganes de més. Vols saber com continua, que passa amb Olive i Amanda, com quan acabes una temporada d’una sèrie i voldries que ja existís la següent. No crec pas que la Stephanie Lehmann em llegeixi, però si escriu una continuació, jo me la llegiré encantada.\nPreu: 18.90 € (ebook: 12.99 €)\n“La botiga vintage Astor Place” és la cinquena novel·la de Stephanie Lehmann, que va néixer en San Francisco i va estudiar filologia anglesa en les universitats de Berkeley i Nova York. Amb tan sols dotze anys va descobrir la seva passió per l'escriptura i es va obstinar a publicar en la revista American Girl. Malgrat que en aquell moment no ho va aconseguir, anys més tard es va convertir en una famosa escriptora. Aquesta novel·la s'ha publicat en mitja dotzena de països. Actualment resideix a Nova York.\nGrup 62Stephanie Lehmann


Rotary de Roses premia un vi de Garriguella Rotary de Roses premia un vi de Garriguella – VadeVi\nRotary de Roses premia un vi de Garriguella\nLes vinyes, que estan emparades per la DO Empordà, es troben a la part alta de la plana\nLa cooperativa Agrícola de Garriguella ha estat distingida, en la quarta edició del certamen de Rodes Rotàries, amb el premi al Millor Vi Negre de Criança pel seu “Garriguella Criança 2008”. En l’’edició anterior, també va obtenir aquest mateix guardó pel “Garriguella Criança 2006”.\nLes vinyes, que estan emparades per la Denominació d’’Origen Empordà, es troben a la part alta de la plana empordanesa i pugen fins als turons i contraforts de les serres de la Baga de Ferran i inicis de la serra de l’’Albera.\nEl concurs l’’organitza Rotary Club de Roses-Empuriabrava en col·laboració amb el Consell Regulador de la Denominació d’’Origen Empordà, i els beneficis resultants d’’aquesta acció Rotària es donaran, enguany, a Càritas Parroquial.\nGarriguella Criança 2008 FOTO: FEDERACIÓ DEN COOPERATIVES AGRÀRIES


Eduportfolio.org | Portafoli de Sergi Bertran\nPortafoli de Sergi Bertran\nProposta de la Webquest (treballs manuals)\nSessió 1 (Webquest)\nSessió 2 (Webquest)\nSessió 3 (Webquest)\nProposta activitat 2.0\nCorrecció proposta acitivitat 2.0\nSessió 1 (activitat 2.0)\nSessió 2 (activitat 2.0)\nSessió 3 (activitat 2.0)\nEm dic Sergi Bertran Vicens i vaig nèixer l'any 1990 a Agramunt, tot i que actualment resideixo a Lleida a causa del estudis que estic cursant que són els de Magisteri D'Educació Física.\nVaig cursar el parvulari i la primària al Col·legi Mare de Déu dels Socós a Agramunt i la secundària i el batxillerat a l'IES Ribera del Sió, també a Agramunt.\nEl tema de la webquest que vull elaborar juntament amb un company de classe tracta sobre els treballs manuals.\nDins la webquest proposarem als alumnes l’elaboració de treballs manuals individuals i en petit grup.\nEls nostres objectius són que els nens es sàpiguen desenvolupar individualment i col·lectivament en l’elaboració d’uns “deures” totalment diferents a la resta i que ho realitzin de manera interactiva, a través de la webquest, la qual guiarà pas a pas als alumnes perquè el seu treball sigui el més profitós possible.\nL’avaluació del treball serà la presentació dels treballs manuals i un petit escrit de cada alumne en el qual hauran d’explicar els avantatges i inconvenients dels treballs individuals i en grup.\nLa tasca de la nostra webquest és la de creació.\nLa seva relació en el decret és en l’apartat 21827 dins de la competència artística i visual.\nAquesta va ser la primera sessió íntegrament sobre el tema de la webquest en la qual personalment, i crec que de manera general també, anava bastant perdut en el tema.\nEn aquesta sessó el professor va explicar tots els conceptes que havia de tenir la nostra activitat perquè aquesta estigués completa, ens va exemplificar els conceptes bàsics necessaris per poder começar la nostra tasca i ens va preguntar el tema de la nostra webquest.\nEn aquesta sessió el professor va continuar explicant i exemplificant algns dels conceptes bàsics a tenit en compte en la creació de la webquest, però sobretot ens vàrem centrar en la utilizació d'enllaços i en les animacions.\nEns vàrem registrar en la pàgina web utilitzada per la creació de Vokis i vàrem practicar el seu fincionament i la seva ubcació en la pàgina.\nEn aquesta sessió, el professor va acabar d'explicar i exemplificar els conceptes bàsics per la elaboració d'una webquest: ens va recordar la pujada d'arxius, el tamany màxim d'un document per pujar-lo, la manera com hem de fer els enllaços a pàgines webs...\nAra, ja estem preparats per l'elaboració de la nostra webquest, que tracta dels treballs manuals i hem decidit que farem dos treballs individuals i dos en grup.\nEls dos treballs individuals seran: un marc de fotos i un timbal, i els dos treballs en grup seran un mòbil i un dominó.\nUn treball en grup i un individual s'hauran de realitzar mitjançant enllaços a la pàgina, i els altres dos estaran explicats pas a pas a l'apartat de procès.\nEn aquesta primera pràctica es va treballar el Pinnacle Estudio 8, que és un programa informàtic que ens ajuda a tractar i modiicar videos, així com retallar escenes considerades prescinibles, afegir música...\nCrec que la utilització d'aquest programa a classe ens serà de molta utilitat a l'hora de lelaboració del videoclip.\nEn aquesta pràctica vàrem realitzar un sèrie d'activitats de vídeo marcades pel professor, de les quals algunes eren individuals i altres en grup, finalitzant amb una petita historieta on s'emfasitzava la importància de la conservaió del med ambient.\nVa ser una pràctica agradable de ralitzar i molt divertida ja que no estem acostumat a posar-nos al paper dels actors, i vàrem riure una bona estona.\nEn aquesta pràctica vàrem continuar treballant el Pinnacle Estudio 8, de manera més extensa i més complicada que a la primera pràctica. En aquesta, vàrem haver de configurar un vídeo complet mitjançant el retall i ajuntament de petits fragments de vídeo, també vàrem ficar una petita introducció d'una cançó, i seguidament, la veu en off d'un dels membres del grup, vàrem introduir un títol i també una transició.\nFalten alguns coneixements de pràctica amb la càmera de vídeo, ja que per reallitzar el videoclip crec que ja tenim els suficients coneixement del Pinnacle Estudio 8 per realitzar-lo amb garanties.\nEn aquesta pràctica hem treballat amb la càmera de vídeo, com la segona pràctica, però aquesta vegada ha estat més complicat ja que en la primera activitat l'objectiu era trobar objectes per relacionar amb una sèrie de paraules ja donades emprant el primer pla, el primeríssim pla o el pla detall. La segona activitat era per practicar i millorar el maneig de la càmera ja que s'havia de moure contínuament seguint els companys i amb força precissió. Finalment hem hagut de produir una seqüència en la que dues persones es barallaven per una moneda que agafava un tercer.\nHa sigut una pràctica productiva pel control de la càmera i divertida de fer, sobretot la tercera activitat.\nAquí us deixo la proposta de l'activitat 2.0 que consta d'un diari amb l'eina diary.com\nproposta.doc (130 ko)\nQuan el professor ens va retornar la proposta ens va dir que havíam s'utilitzar altre eines 2.0 per completar el nostre diari i que aquest, es basés en l'explicació i el plantejament de problemes per part del mestre, ja que no disposem d'alumnes per dur-ho a la pràctica.\nEn aquesta sessió el professor ens va explicar en què havia de consistir aquesta pràctica i varem entrar en una pàgina web on hi havia diverses aplicacions d'edició 2.0.\nUn cop dins la pàgina web, havíam d'explorar les eines que ens semblessin més interessants per realitzar la nostra acitivtat.\nEl primer que varem pensar amb el meu company va ser la idea de realitzar un joc educatiu, però després d'explorar diverses eines varem comprovar que era molt difícil realitzar un joc d'aquest tipus i varem optar per a realitzar un diari.\nEn aquesta sessió, el meu company i jo varem esbrinar com funcionava l'eina diary.com i varem crear tres comptes per afegir-nos com a amics i per comprovar si realment podiam tirar endavant amb la idea que teníem.\nVarem comprovar que sí que era possible i ens varem centrar en la realització de la proposta.\nEn aquesta sessió varem continuar amb la realització de la proposta i varem creure oportú centrar el diari en l'àrea de matemàtiques ja que així el mestre podria plantejar tot tipus de problemes i enigmes als alumnes perquè aquests els poguessin resoldre i exposar els dubtes que poguessin sorgir.\nDesprés d'acabar la proposta la varem anar a imprimir i li varem entregar al professor.\n© Sergi Bertran excepte menció explícita contrària.\n2653 pàgina(es) carregada(es).


Nascuda a Girona fa 27 anys, King Jedet s’ha convertit en una figura imprescindible de les xarxes socials en els últims anys\n5 min. 05/12/2019 23:07\n651x366 King Jedet: «Interpreto La Veneno quan feia la transició, com jo ara. És molt ‘heavy’» / HOTEL W King Jedet: «Interpreto La Veneno quan feia la transició, com jo ara. És molt ‘heavy’» / HOTEL W\nNascuda a Girona fa 27 anys, King Jedet s’ha convertit en una figura imprescindible de les xarxes socials en els últims anys. Criada entre l’Escala i un poble de Granada anomenat Polícar, viu actualment a Madrid, on treballa molt i de moltes coses. Algunes relacionades amb la seva influència a les xarxes -té més de 200.000 seguidors a Instagram- i d’altres vinculades al seu polifacètic perfil artístic.\nJedet actua, canta i també escriu. Fins que al maig surti el seu pròxim llibre, Efecto mariposa (Penguin Random House), el seu projecte més immediat és Veneno, una sèrie dedicada a la pionera transsexual andalusa Cristina Ortiz, la Veneno. Parlem amb Jedet durant Queer Me Out, la jornada que anualment l’Hotel W de Barcelona dedica al col·lectiu LGBTIQ+ i que enguany ha estat centrada en el col·lectiu trans.\nAndrea Compton, que ara és youtuber i llavors era viner, quan vaig començar a vestir-me amb roba associada a les noies o a maquillar-me, em va dir que estaria bé que ho pugés a Instagram perquè ajudaria molt gent sense referents o que no s’hi atrevia. Vaig pujar vídeos i la gent va començar a mirar-se’ls. [...] Aleshores érem literalment tres els nois que ens maquillàvem a Instagram.\nNo em ficaria en tantes polèmiques. Però sense polèmiques no series tu, no? Series com la resta d’ influencers .\nÉs que jo soc molt lianta... He anat aprenent coses que no sabia. I si les hagués sabut, ho hauria gestionat tot millor i, en algunes ocasions, no m’hauria fet mal.\nArtísticament, fas de tot i tens èxit en tot. On és el secret?\nFaig de tot, sí. A vegades penso que ho faig tot malament i que no tinc talent. I de cop penso: “En realitat, m’ha sortit tot bé”. [...] Però no sé per què, t’ho juro... Sempre he pensat que pel que fa a talent soc una persona molt limitada, però soc molt resolutiva. Sempre he dit que soc com Victoria Beckham, que mai ha destacat en res però que sempre se’n sap sortir per alguna banda.\nSeràs la Veneno. Que fort...\nSeré la Veneno més jove [a la sèrie apareixen tres etapes vitals de la vedet]. És molt maco perquè estic fent la transició i faig l’època en què ella estava fent-la també. El personatge la fa a la vegada que jo a la vida real. És molt heavy.\nImpossible no identificar-s’hi, no?\nM’ajuda molt, perquè ella tenia molta força. Jo potser soc més insegura i agafar-me a aquest personatge m’ajuda molt a poder tirar endavant.\nÉs una situació complicada emocionalment, psicològicament, físicament, econòmicament, socialment... Però tinc molta sort perquè tinc un entorn molt bo i, a mes, tinc feina. Moltes amigues meves s’han de prostituir per pagar-se la transició...\nCom et vas quedar quan et van dir que t’agafaven?\nQuan m’ho van dir vaig plorar molt, no m’ho podia creure. [...] Amb la sèrie hi havia alguna cosa espiritual, els deia a les meves amigues que si no m’agafaven m’enfonsaria per sempre. “Ho faig gratis però que m’ho deixin fer”, els deia.\n¿És encara més difícil d’interpretar la Veneno si la idolatres?\nEl que m’està provocant això és que sento tant de respecte, tanta admiració i l’estimo tant, que m’esforço el triple. Cada dia preparo l’accent, en miro vídeos... Vull que estigui orgullosa. Si no fos ella, ho podria fer bé perquè he estudiat quatre anys art dramàtic però no seria el mateix.\nTot i això, ¿pot ser que el canvi físic hagi sigut el més dur? Has perdut 20 kg.\nHo odio. Entrenar-me m’agrada, però no m’agrada gens estar a dieta. Hi ha poques coses a la vida que em facin feliç i una és menjar. Per tant, em vull seguir entrenant. A més, amb les hormones em posaria com un porc si no m’entrenés. Però no vull estar a dieta. És que peso el bròquil! Et sembla normal?\n¿ Creus que la sèrie pot canviar la imatge que molts tenen de la Veneno?\nJo crec que la sèrie servirà perquè la gent no es quedi amb el que hi ha d’ella a YouTube. Ella és més que una frase graciosa. Hi ha una història i un rerefons profund. I la sèrie ho reflectirà molt bé.\nGràcies per presentar-los Jeanette als més mil·lennials a través del disc de Cecilio G, per cert. ¿Hi haurà altres col·laboracions amb ell?\nJeanette és una de les meves preferides de sempre i la cançó Por qué te vas? era una preferida de sempre també. Quan la vaig acabar de gravar l’hi vaig enviar. A ell li va agradar tant, que em va demanar posar-la al seu disc perquè diu que no sap acomiadar-se. Em va dir que aquesta cançó era perfecta per tancar el seu disc i l’hi vaig regalar.\nSempre que hem intentat fer alguna cosa junts al final no hem pogut. Com que som persones que creiem que tot ha de fluir i no volem forçar res... Està pendent. Algun dia sorgirà. Tampoc m’aixeco pensant en això. Però sí. L’estimo molt.


LA FILLA ESTRANGERA - eBook - Laie\nLa filla estrangera narra l?entrada en la vida adulta d?una noia nascuda al Marroc i criada en una ciutat d?interior de Catalunya. És la història de la seva rebel·lió personal, del dilema que comporta el fet de sortir o no sortir del món de la immigració i del dur confl icte intern que suposa trencar l?estret vincle emocional que la uneix amb la mare. La jove i brillant protagonista d?aquesta novel·la ha acabat l?etapa de l?institut i amb tan sols divuit anys ha de decidir si accepta el matrimoni arreglat amb el cosí que li proposa la mare o si marxa sola a Barcelona per desenvolupar el seu talent. Al llarg del relat, en què la llengua actua com a element actiu de la trama, símbol de les difi cultats de comunicació i del xoc d?identitats, la noia reflexiona, entre moltes altres coses, sobre la llibertat, les arrels, les diferències generacionals o la complexa realitat personal, social i cultural que la condició d?immigrant imposa. I com qualsevol jove d?avui dia ha d?afrontar les limitacions de l?entorn i les dificultats per accedir al món laboral. Amb una veu narradora molt potent, que pren forma de monòleg, La fi lla estrangera és una novel·la familiar, una història en què la protagonista encara amb honestedat, determinació i valentia les contradiccions que marquen la seva vida. Una novel·la defi nida per la intensitat dels lligams afectius que ens uneixen a una terra, a una llengua i a una cultura.\nNajat El Hachmi va néixer a Nador (Marroc) el 1979, quan el seu pare ja havia emigrat a Catalunya, i als vuit anys va venir a viure aquí gràcies al reagrupament familiar. És llicenciada en Filologia Àrab per la Universitat de Barcelona. Publica habitualment articles a la premsa i ha col·laborat en diversos programes de ràdio. L'any 2004 va publicar Jo també sóc catalana (Columna). La seva primera novel·la, L'últim patriarca (Planeta, 2008), va rebre el Premi Ramon Llull 2008, ha estat finalista del Prix Méditerranée Étranger 2009 i guanyadora del Prix Ulysse a Còrsega. La novel·la ha estat traduïda a deu llengües i ha portat la seva autora a viatjar per tot el món.


Álvarez de Toledo admet que està «meditant profundament» si deixa l'escó al Congrés - Regió7\nÁlvarez de Toledo admet que està «meditant profundament» si deixa l'escó al Congrés\nL'exportaveu del PP diu que no ha tornat a parlat amb Casado i que si segueix de diputada serà pels seus votants\n25·08·20 | 10:20\nLa diputada del PP al Congrés per Barcelona Cayetana Álvarez de Toledo ha explicat aquest dimarts que està "meditant profundament" si deixa l'escó després que el president del partit, Pablo Casado, la cessés com a portaveu del grup popular a la cambra. "Són reflexions que no deixo de fer-me des de fa una setmana", ha admès en una entrevista amb la Cadena Cope.\nÁlvarez de Toledo ha vinculat la seva continuïtat com a diputada al fet que representa votants de Catalunya que "viuen la doble pandèmia nacionalista i vírica". "Mereixen cura i protecció, empara i representació", ha afirmat. A més, ha confessat que no ha tornat a parlar amb Casado des que li va comunicar la destitució.\nLa diputada popular ha dit estar "afligida" personalment perquè "ser portaveu del grup popular és el màxim honor", però que no està desanimada tot i els "atacs de dins del PP" que ha rebut. "No esperava que dins de l'estructura del partit succeís això", ha assegurat, per la qual cosa té un "sentiment de fracàs".\nÁlvarez de Toledo ha emplaçat el centre-dreta espanyol a batallar pel "gran espai de la raó" i a disputar la superioritat moral a l'esquerra. "S'ha d'aparcar qualsevol por", ha reflexionat, perquè "hi ha una nació orfe esperant el seu lideratge".