Superaliments: Les taronges\nOriginària de la família dels cítrics, les taronges han evolucionat amb el temps en una infinitat de tipus, formes i colors, creant híbrids d'espècies precioses. De fet, la taronja dolça que consumim avui dia és en si mateixa un híbrid.\nAquest súper aliment originari d'Àsia és el cítric més consumit al món. Se’n pot extreure un suc deliciós, però és millor consumir-la sencera per tal de mantenir tots els seus nutrients i beneficis.\nLluents, carnoses i amb una gran explosió de sabors, les taronges s'oferien com a regals de Nadal a l'Anglaterra victoriana. També salvaven la vida dels mariners i es consideraven un medicament durant l'Edat del descobriment al segle XV.\nAl llarg de la història, les taronges han estat tan increïblement populars que el color va ser nomenat després de la fruita.\nLes taronges comunes són conegudes per ser una excel·lent font de vitamina C (100 g poden proporcionar més del 60% de la dosi diària recomanada d'aquesta vitamina).\nMinerals com el calci, el ferro, el magnesi, el potassi, el fòsfor i el zinc també són presents a la taronja.\nAquestes propietats úniques donen com a resultat la possibilitat de reduir el risc d'afeccions relacionades amb el cor, càlculs renals, pell, pulmó o càncer de mama (entre d'altres).\nLes taronges són molt conegudes i lloades per la seva capacitat de prevenir refredats, lluitar contra les infeccions virals i promoure la bona visió, pels seus compostos carotenoides que ajuden a prevenir la degeneració macular.\n100 g de taronges tenen una mitjana de 47 calories, incloent-hi la polpa i la fibra. No obstant això, quan es consumeix com a suc, la concentració de sucre pot ser més gran que la de refrescos en llauna- pel que els nutricionistes ho desaconsellen.\nLa millor manera de gaudir de la taronja és en la seva forma pura i sencera, però si la conserves durant més temps, ho pots fer en una deliciosa melmelada. Aquesta recepta de l'Stacey des de goodnessis.com va inspirar a l'Anna.\nCONFITURA DE MELMELADA DE TARONJA\nSurten 5-6 flascons aproximadament\n1 litre d'aigua filtrada\nUtilitza un ganivet de cuina petit i afilat, talla les taronges i la llimona per la meitat i després novament per la meitat, així n’obtens quarts. Treu totes les llavors que puguis i després talla cada quart a rodanxes fines (o rodanxes gruixudes si t'agrada una textura més gruixuda).\nCol·loca l'aigua, les taronges i les tires de llimona en una cassola gran d'acer inoxidable o esmaltat. Porta-ho a l’ebullició, baixa el foc perquè el líquid continuï cuinant a foc lent. Bullir a foc lent durant 30 minuts. En els intervals, aixeca la tapa i treu qualsevol llavor que pugui haver-se perdut i que estigui surant a la superfície.\nTreu la tapa i tot seguit, afegeix el sucre i cuina-ho a foc lent fins que la melmelada sigui espessa i la pell sigui suau i transparent – des d’uns 40 minuts a 1 hora i mitja. La meva em va trigar poc més d'una hora. Aboca-ho en pots esterilitzats i tanca'ls. També pots congelar els pots i descongelar-los quan sigui necessari.\nA causa del baix contingut de sucre, la melmelada s'ha de mantenir en la nevera.


Stuani, pendent del judici pel Llevant-Saragossa per saber si viatja a l'Uruguai - Diari de Girona\nStuani, pendent del judici pel Llevant-Saragossa per saber si viatja a l'Uruguai\nLa data per a l'inici de les conclusions, d'assistència obligatòria per a tots els acusats, determinarà si el davanter es concentra o no amb la selecció\ncarles rosell 08.10.2019 | 00:13\nStuani conversa amb Arcediano Monescillo a Santander. lof\nStuani conversa amb Arcediano Monescillo a Santander.\nCristhian Stuani era un més a l'expecidió del Girona que ahir al matí embarcava a l'aeroport de Santander rumb a Barcelona. Poques hores abans havia tornat a ser important en la victòria del seu equip marcant al camp del Racing. Sense temps per desfer la maleta i anar a casa a descansar, va unir-se als seus companys en l'entrenament que tot l'equip va realitzar a La Vinya. Res estrany, si no fos perquè Stuani està convocat per l'Uruguai, que juga dos partits en els propers dies: contra Perú el divendres dia 11 a Montevideo i el proper dimarts, dia 15, a Lima. Viu una situació particular el davanter, esquitxat pel judici pel suposat tripijoc en el Llevant-Saragossa del 2011, quan ell era jugador del conjunt granota. Com va passar ja en l'anterior aturada pels compromisos internacionals, el ser o no ser amb la celeste depèn d'aquest procediment. Unes setmanes enrere se l'acabaria alliberant dels duels amb Costa Rica i els Estats Units, per fer un hat-trick amb el Girona contra el Rayo a l'estadi. Ara encara no se sap si acabarà viatjant i es perdrà el partit de dissabte amb l'Elx, o si novament es podrà quedar. Tot depèn de quan es celebrin les conclusions del judici, on tots els acusats hi tenen obligada l'assistència. Stuani està esperant aquesta data. També el Girona. I també l'Associació Uruguaia de Futbol (AUF).\nEl jutge Manuel Aleis decidia la setmana passada aplaçar el judici, que no es reprendrà en un principi fins el proper 10 d'octubre. És a dir, aquest dijous. Per aquell dia està previst que es practiqui una nova prova addicional amb l'interrogatori de dos exfutbolistes més: Javier Paredes i Ivan Obradovic. Difícil, per tant, que les conclusions es produeixin aquell dia, i sobretot abans. A Stuani, així doncs, el citaran per més endavant. No se sap quan. Ni tampoc en quin moment li diran el dia exacte. Mentre no ho sàpiga, s'haurà de quedar aquí. Ara bé, una altra cosa és que les conclusions arribin més tard i ho sàpiga en els propers dies, per la qual cosa sí que es podria concentrar amb l'Uruguai. O una altra hipòtesi. Veient que ja no va viatjar l'última vegada i que hi ha davanters com Luis Suárez i Edinson Cavani que són baixa, la selecció el podria fer viatjar tot i perdre's el duel de divendres per fer-lo jugar el dimarts. Ara mateix, tot és a l'aire i hi ha més d'una part pendent de tot plegat.\nQui no hi serà al cent per cent el dissabte és Johan Mojica. El colombià es concentra amb la seva selecció per disputar dos partits amistosos. Aquest dissabte contra Xile, curiosament, a Elx. I la setmana vinent, el dimarts 15 d'octubre, a Lilla per enfrontar-se a Algèria. L'Elx també perd pel virus FIFA Gonzalo Villar, citat amb Espanya sub-21.


Secció Excursionista Reus Deportiu: Inauguració de l'exposició fotogràfica "Capturant instants"\nInauguració de l'exposició fotogràfica "Capturant instants"\nSenyalar que el dissabte va tenir lloc al vestíbul del Reus Deportiu l'inaguració de l'exposició fotogràfica que organitza anualment la Secció i que porta per títol "Capturant instants". Es tracta d'un recull de fotografies fetes pels socis i sòcies de la Secció durant les activitats del curs passat.\nFotografies Montse Domènech\nCom cada any la Secció organitza una exposició fotogràfica al vestíbul del Reus Deportiu. Aquesta està composta per un recull de fotografies que els membres de la secció han realitzat al llarg de totes les sortides del curs passat, en aquest cas del 2013-2014.\nUs animem a tots a assistir a la inaguració que es realitzarà:\nDissabte, 13 de desembre de 2014, a les 19:00h\nVestíbul del Reus Deportiu\nEn cas de no poder assistir us recordem que la podreu visitar durant unes setmanes.\nTot i això, us esperem dissabte!!!\nPublicat per Secció Excursionista Reus Deportiu a 23:44


Francesc Tosquelles: el psiquiatre exiliat, desconegut i revolucionari\nJoana Masó rescata de l'oblit un metge que va tractar l'exèrcit republicà, va influir en els surrealistes francesos i va convertir el desbarrar en una teràpia\nFrancesc Tosquelles amb una escultura d'Auguste Forestier a Saint-Alban ROBERTO RUIZ\nBarcelonaEl 1938, en plena Guerra Civil, els soldats republicans ingressats als serveis psiquiàtrics de l'exèrcit destinat a Extremadura van començar a fer teràpia amb prostitutes. Les dones s'havien quedat sense feina pel tancament dels prostíbuls i el cap dels serveis psiquiàtrics les va convèncer perquè formessin part de l'hospital: rebien els soldats als locals del prostíbul, conversaven amb ells i redactaven informes sobre les seves pors i fantasies sexuals. De sobte, les prostitutes exercien d'infermeres i s'havien convertit en una peça fonamental per a la teràpia dels militars. Va ser una de les moltes idees del psiquiatre Francesc Tosquelles (Reus, 1912 - Granges d'Òlt, 1994). Més que posar el focus en els malalts, Tosquelles va centrar-se en els hospitals i els manicomis, convençut que si s'actua en les institucions les patologies individuals també troben cura.\nLa seva figura va ser clau per a la cultura catalana i europea, tot i que per a molts encara avui és un gran desconegut. Per això, la crítica literària i professora de la Universitat de Barcelona (UB) Joana Masó ha rescatat el psiquiatre de l'oblit amb Tosquelles. Curar les institucions (Arcàdia), un llibre extens i ambiciós que ressegueix el pensament, les fites i la trajectòria del personatge. "Volia fer-lo existir dins l'imaginari col·lectiu i recuperar el seu llegat", explica Masó, que va començar la recerca el 2017. "Aquest llibre és una bomba. Estableix un diàleg amb un personatge fonamental de la cultura catalana i europea", destaca l'editor d'Arcàdia, Antoni Munné. El volum inclou textos i entrevistes amb Tosquelles i es traduirà pròximament a l'anglès, el francès i el castellà.\nPsicoanàlisi a l'Església i a la Guàrdia Civil\nL'Institut Pere Mata de Reus va ser el primer en provar les idees de Tosquelles als anys 30. "Seguidor de Lacan, feia servir la psiquiatria i la psicoanàlisi per curar les institucions col·lectives. Va introduir el teatre als hospitals i manicomis i, als anys 50, gravava els pacients amb una càmera per deixar rastre de la vida col·lectiva als centres. També va ser el primer en muntar un sistema cooperatiu perquè els malalts es gestionessin els propis diners, trencant així amb el tabú que no tenen autonomia econòmica", assenyala l'autora. Tosquelles entenia que la societat conviu amb l'oposició entre allò que ell anomenava establiments –en referència a les universitats, les escoles, la policia i tots aquells centres "atrapats en la inèrcia burocràtica, on no es pot fer res"– i les institucions, "espais com el cinema i el teatre, que són llocs de transformació col·lectiva". La seva solució per transformar l'escola, l'Església i la Guàrdia Civil era, segons Masó, "introduir-hi la psicoanàlisi i convertir-les en llocs col·lectius oberts a la comunitat".\nFrancesc Tosquelles a Saint-Alban el 1944 ROBERTO RUIZ\nMilitant del POUM i del Bloc Obrer i Camperol, Tosquelles també volia curar les esquerres més oficials. Fins i tot va arribar a enviar una carta a Stalin per exposar-li tots els mals del comunisme. "Li explicava que no es podia fer la revolució com Stalin creia i parlava de la singularitat catalana i del paper opressor d'Espanya", diu Masó. Però més que les consideracions polítiques, Tosquelles va destacar per impulsar un mètode de teràpia basat en desbarrar, és a dir, en parlar sense límits i dient disbarats, utilitzant el llenguatge de forma desacomplexada. "Feia servir l'humor com un vincle per desfer les distàncies amb l'altre", destaca Masó. El 1947 es va convertir en ciutadà francès, però mai va abandonar l'accent català a l'hora d'expressar-se. "Cultivava l'accent per conservar la seva condició d'estranger i no assimilar-se a França. Així trencava amb la idea de la comunicació perfecta i l'interlocutor havia de fer esforços per entendre'l", afegeix l'autora.\nUn dels precursors de l'art brut\nPer allà on passava, Tosquelles sacsejava les institucions psiquiàtriques. Després de la Guerra Civil va passar tres mesos a Setfonts, en un camp de refugiats, on va crear una unitat psiquiàtrica. El 1940 va anar a parar a l'hospital de Saint-Alban, una zona molt empobrida de França que durant la Segona Guerra Mundial va servir d'amagatall per a artistes com Paul Éluard, Tristan Tzara i Antonin Artaud. "A França Tosquelles és conegut, sobretot, pel vincle amb el surrealisme i els seus escriptors", assenyala Masó. El psiquiatre també va contribuir al naixement de l'art brut: els pacients de l'hospital creaven escultures i objectes a partir dels materials que tenien a l'abast. Masó explica que "durant la seva estada a Saint-Alban, Éluard va quedar captivat i els va fer circular dins l'avantguarda del surrealisme", i ara algunes d'aquelles peces formen part de col·leccions de museus.\nFrancesc Tosquelles amb Jaume Sauret al camp de Setfonts el 1939 ROBERTO RUIZ\nTosquelles va estar exiliat a França durant més de 30 anys i, cap a finals del franquisme, va començar a tornar a Catalunya. "Va tornar a col·laborar amb l'Institut Pere Mata de Reus, però pràcticament no va deixar rastre en la memòria col·lectiva", lamenta Masó. Per això, amb aquest llibre, l'autora espera "que s'obrin les portes a seguir investigant" sobre la figura d'un psiquiatre insòlit.\nllibres Psicologia Psiquiatria


Canvis teleindicadors trens i megafonies Rodalies - Pàgina 8 - Transport.cat\nHora i data actual: Dimecres 21/10/2020 23:17\nRe: R2 BARCELONA\nEntrada Autor: raulitinbcn » Dilluns 16/09/2013 16:32\nGuigui ha escrit: L'altre dia vaig veure a Pg. de Gràcia un 451 amb els laterals que indicaven "R2 BARCELONA". No em vaig fixar si els frontals també ho deien, per això tinc la reserva de si incorporar-los a la llista o no.\nAlgú ho pot corroborar?\nHo he vist ja en diverses 451 i algun civia.\nPer cert els 449 si en duen teleindicadors del tipus R11 BARCELONA\nJo també ho he vist, i també he vist, amb el tren sentit Barcelona al teleindicador hi posava Sant Vicenç de Calders ...\nEntrada Autor: oriolp13 » Dilluns 16/09/2013 16:49\nAixò segon que expliques es tracta d'un error, probablement de programació, mentre que el primer que mencionen és una nova manera de mostrar el nom.\nEntrada Autor: Sagrerenc » Dilluns 16/09/2013 17:55\nCom a usuari esporàdic de l'R2 Sud, caldria plantejar-se com diferenciar els trens que paren a totes les estacions dels que van directes de Gavà a Sants. En tots dos casos diu "R2 BCN FRANÇ", i a l'estació de Gavà no hi han instal·lat pantalles així que no es pot saber. Quan arriba un tren a Gavà direcció Barcelona, és molt habitual veure passatgers que pregunten si el tren para al Prat o no. La situació es complica quan els trens van fora d'horari, més d'una vegada m'he trobat amb passatgers desconcertats en veure que el tren no s'aturava a Viladecans, ja que en comptes d'agafar el seu tren havien agafat el tren anterior que anava amb retard.\nEntrada Autor: Mako448 » Dilluns 16/09/2013 20:18\nHan començat a implantar els teledindicaros amb la "RXX i (Destinació)" a les 448R. Avui n'he vist vàries amb aixó.\nEntrada Autor: albert28 » Dilluns 16/09/2013 20:36\nSagrerenc ha escrit: Com a usuari esporàdic de l'R2 Sud, caldria plantejar-se com diferenciar els trens que paren a totes les estacions dels que van directes de Gavà a Sants. En tots dos casos diu "R2 BCN FRANÇ", i a l'estació de Gavà no hi han instal·lat pantalles així que no es pot saber. Quan arriba un tren a Gavà direcció Barcelona, és molt habitual veure passatgers que pregunten si el tren para al Prat o no. La situació es complica quan els trens van fora d'horari, més d'una vegada m'he trobat amb passatgers desconcertats en veure que el tren no s'aturava a Viladecans, ja que en comptes d'agafar el seu tren havien agafat el tren anterior que anava amb retard.\nD'això passa a moltísimes estacions, i si tens sort que ho diuen per megafonia és el teu dia de sort. Sembla mentida no puguin posar ni tan sols un teleindicador dins l'edifici de viatger tan sols.\nEntrada Autor: Renfe445 » Dilluns 16/09/2013 21:15\nalbert28 ha escrit: D'això passa a moltísimes estacions, i si tens sort que ho diuen per megafonia és el teu dia de sort. Sembla mentida no puguin posar ni tan sols un teleindicador dins l'edifici de viatger tan sols.\nI això passa a estacions "secundàries"? Com que no he viscut aquesta experiència, ni tan sols a aquest tipus d'estacions, sembla ser de quan jo estic tot funciona... No vull crear un estat d'enveja a vosaltres, però això em passa.\nEntrada Autor: albert28 » Dilluns 16/09/2013 21:31\nR4: Cornellà, St. Joan, St. Feliu i segur de moltes de la R4 que a sobre sigui un sentit o l'altre hi han trens que no s'aturen a totes les estacions. No en conec de més degut a poques o ninguna vegades he anat.\nEntrada Autor: raulitinbcn » Dilluns 16/09/2013 22:19\nMako448 ha escrit: Han començat a implantar els teledindicaros amb la "RXX i (Destinació)" a les 448R. Avui n'he vist vàries amb aixó.\nJo he llegit a una 447, R16BARCELONA (apretat al màxim)\nEntrada Autor: Adolescent barceloní » Dilluns 16/09/2013 22:51\nJo vaig veure diumenge, sobre les 17:00, un tren (també a Passeig de Gràcia) indicant això. No recordo si era d'un pis o de dos.\nEntrada Autor: UT440_132M » Dilluns 16/09/2013 23:38\nA la R3 és molt freqüent. Estacions com per exemple Balenyà-Tona-Seva, o Figaró, estacions on es fan encreuaments, un tren es para per deixar passar al que puja, però el que puja té parada i recull passatge, i el que baixa no, i molta gent no sap perquè aquell tren que està allà aturat, no obre les portes, perquè no hi ha rètols lluminosos indicatius, o falla la megafonia, etc...\nEntrada Autor: oriolp13 » Dilluns 16/09/2013 23:58\nI abans encara la megafonia (a les estacions on n'hi ha) deia a les estacions on no tenia parada (almenys a la R3), però des del canvi de megafonia es limita a dir-ne la destinació i la via només.\nEntrada Autor: genissimon » Dimarts 17/09/2013 9:50\nA l'inici de l'època FGC als ferrocarrils de Catalunya (actual Metro del Vallès), a les estacions hi havia uns senzills però eficaços rètols amb el nom de totes les possibles destinacions. Al costat de cada destinació hi havia un llum taronja que s'encenia en funció de la destinació del tren. A sota de tot hi havia un altre llum intermitent amb el rètol SEMIDIRECTE. Tot això abans de les pantalles digitals. Algú té alguna foto d'aquests indicadors?\nTant costaria implementar un sistema d'informació d'aquestes característiques (cost d'implantació i manteniment) per a aquestes estacions on passen aquests dubtes?? O això o reforçar adequadament la megafonia.\nQuan hi havia personal a totes les estacions els viatgers estaven més ben informats i sense tants gadgets tecnològics que a la més mínima es queden fora de servei o, encara pitjor, informen malament.\nEntrada Autor: Renfe445 » Dissabte 21/09/2013 23:56\ngenissimon ha escrit: A les estacions hi havia uns senzills però eficaços rètols amb el nom de totes les possibles destinacions. Al costat de cada destinació hi havia un llum taronja que s'encenia en funció de la destinació del tren. A sota de tot hi havia un altre llum intermitent amb el rètol SEMIDIRECTE.\nJo prefereixo els panells que feien clac-clac (els de BCN-Sants).\nCrec que els trens que tenen els teleindicadors de LEDs tenen la capacitat de fer scrolling per mostrar la destinació completa en lloc de fer missatges SMS o (això en tots els panells, tant com de matriu de punts i LEDs) fer com a TUSGSAL: posar, per exemple, "LÍNIA n" on "n" és el número de línia en un display, i en l'altre la destinació.\nEntrada Autor: sag470 » Diumenge 22/09/2013 0:52\noriolp13 ha escrit: I abans encara la megafonia (a les estacions on n'hi ha) deia a les estacions on no tenia parada (almenys a la R3), però des del canvi de megafonia es limita a dir-ne la destinació i la via només.\nAixó segons quina estació. A Arc de Triomf es diu. Per exemple: R3 Puigcerdà Via 1 Té parada a Barcelona-LaSagrera-Meridiana, Barcelona-SantAndreuArenal, Barcelona-Torre delBaró, Mollets-SantaRosa, Parets del Vallés, Granollers-Canovelles, La Garriga, Vic, Manlleu, Torelló, Sant Quirze de Besora, Ripoll, Campdevànol, Ribes de Fresser, Plànoles, Toses, La Molina i Urtx-Alp. O... R4 Manresa Via 1 No para a Sant Miquel de Gonteres, Viladecavalls, Vacarisses-Torreblanca, Vacarisses ni Castellbell i el Vilar-Monistrol deMontserrat.\nRenfe445 ha escrit: Crec que els trens que tenen els teleindicadors de LEDs tenen la capacitat de fer scrolling per mostrar la destinació completa en lloc de fer missatges SMS o (això en tots els panells, tant com de matriu de punts i LEDs) fer com a TUSGSAL: posar, per exemple, "LÍNIA n" on "n" és el número de línia en un display, i en l'altre la destinació.\nDiràs com TMESA. Tusgsal l'utilitza per indicar el municipi o per on passa en el cas dels nitbus.\nEntrada Autor: oriolp13 » Diumenge 22/09/2013 11:59\nJust ahir vaig tornar a passar i ja torna a dir les estacions on no para. Hauràn actualitzat la megafonia. Ho fa en l¡ordre que comentes tu també.\nEntrada Autor: Renfe445 » Diumenge 22/09/2013 14:00\nDic com TUSGSAL perquè la pantalla és dinàmica.\nNo sé si m'entens. TMESA és de Terrassa, potser?\nEntrada Autor: Prest » Diumenge 22/09/2013 23:32\nDes de Juliol, molts R2 Sud van passar de ser "R2 EST. FRANÇ" a "R2 BARCELONA". Primer em vaig fixar en els Civia, l'altre dia vaig poder veure un 451.\nEm pregunto si ja haurà causat alguna confusió; tot i que evita la pregunta de "aquest tren va a França?"\nCuriosament, vaig veure una doble compo de 451. La de cua marcava "R2 St Viçenc" i la davantera "R2 Barcelona"\nEntrada Autor: UT596001 » Dilluns 23/09/2013 0:18\nRenfe445 ha escrit: TMESA és de Terrassa, potser?\nSí. De fet, TMESA vol dir Transports Municipals d'Egara, S.A.. Egara era el nom que tenia Terrassa a l'època dels romans.\nEntrada Autor: Renfe445 » Dijous 07/11/2013 19:52\nNo seria millor posar, en comptes de R1, R2..., posar 1, 2:\nUn estalvi d'un caràcter, però pot ser que un caràcter valgui molt\nEntrada Autor: Fran-Ikarus » Dimarts 25/03/2014 16:43\nDiumenge passat, a La Sagrera, em disposo a agafar un R3 en direcció Vic. Hi entro, des del Metro, i llegeixo a la pantalla informativa "3 cotxes de cap / 3 coches de cabeza". Molt bé, donat que el tren hi entrarà des d'on jo he accedit a l'andana, he d'anar més aviat cap a l'altre extrem, que és on quedaran els "cotxes de cap". Recorro tota l'andana cap l'altre extrem. Arriba l'hora, veig una 447 que entra a l'estació moooooolt lentament (sospitós, si s'havia de recòrrer tota l'andana), i quan hi han entrat 3 cotxes les meves sospites es confirmen: no hi ha cap cotxe més, el tren és curt, i s'ha quedat aturat al final de l'andana.\nÉs a dir, que sí, que molt bé, calia entrar als "3 cotxes de cap"... però perquè eren els únics que hi havia! I em vaig haver de recòrrer (una mica apressat) tota l'andana, bé, tota fins el primer cotxe, novament a l'inrevès.\nA la tornada, agafava un R3 semidirecte que passava per Vic a les 12:59 per la via 1, mentre que a la via 2 (corresponent a una altra andana) esperava amb els motors ja en marxa un altre R3 que sortia a les 13:07, en aquest cas amb parada a totes les estacions.\nDoncs bé, primer van anunciar "R3 L'Hospitalet de Llobregat, via 1, té parada a totes les estacions menys (i una tirallonga inacabable, clar)". Un minut més tard: "R3 L'Hospitalet de Llobregat, via 2"... Un minut després: "R3 L'Hospitalet de Llobregat, via 1, té parada a totes les estacions menys (...)". Després: "R3 L'Hospitalet de Llobregat, via 2", i així fins que va arribar el meu R3 i vaig marxar d'allà. Per qui no domini gaire els trens, però, pot suposar un autèntic embolic. No podrien afegir "R3 semidirecte", o qualsevol altre terme que ajudés a desambiguar?


Mongeta del ganxet - Blog Restaurant Can Benet Andorra - Antic Carrer Major 9 - T.+376828922\nPublicado el abril 3, 2016 abril 3, 2016 CANBENET1\nLa mongeta del ganxet, també coneguda com a mongeta del Ganxet Vallès-Maresme i fesol del Ganxet Vallès-Maresme, és una varietat de mongeta (Phaseolus vulgaris), típica de la zona del Vallès, Maresme i alguns indrets de La Selva.\nLa sembra es fa al mes de juliol, de forma habitual darrere del cereal. La collita arriba al mes de novembre, amb un cicle aproximat de 120 dies. El mètode de regadiu va des de la inundació fins al degoteig, passant per diversos tipus d’aspersió. Importada des de continent americà, l’entrada de la mongeta del ganxet a Catalunya és encara motiu d’estudi. Apareix citada a la literatura per primera vegada a finals del segle XIX, com un conreu a Castellar del Vallès, sota el nom de «filaire», sinònim antic de «ganxet».\nLa seva principal característica alimentària és l’elevada proporció proteica, mentre que a nivell gastronòmic destaca per la seva pell molt poc perceptible, cremositat elevada i persistent, i sabor extremadament suau i característic.\n⟵Nou Menú DEGUSTACIÓ per ABRIL 2016 a Restaurant Can Benet.\nSaltat de Carxofes de Benicarló amb botifarra negre de ceba, alls tendres i ou ferrat amb oli d’oliva verge de Les garrigues.⟶


Al ple: homenatge a Sassoli, nou president, prioritats franceses per a la UE - Reporter de la UE\nEls eurodiputats honraran el president del Parlament, David Sassoli, que va morir l'11 de gener, elegiran un nou president i discutiran els plans de la presidència francesa de la UE durant el primer ple del 2022. assumptes de la UE.\nHomenatge al president Sassoli\nAquest vespre (17 de gener), el Parlament ho farà homenatge a El president del Parlament David Sassoli, que va morir a principis d'aquesta setmana, en una cerimònia a Estrasburg. El president del Consell, Charles Michel, la presidenta de la Comissió, Ursula von der Leyen, el president francès, Emmanuel Macron, i l'exprimer ministre italià i exdiputat europeu Enrico Letta, així com els líders dels grups polítics, parlaran durant la cerimònia. Sassoli era diputat al Parlament des del 2009 i va ser escollit president el juliol del 2019 per a la primera meitat d'aquesta legislatura.\nDimarts (18 de gener), el Parlament ho farà triar el seu nou president per a la segona meitat d'aquesta legislatura. Els candidats al càrrec els presenten un grup polític o un grup d'almenys 36 diputats. Hi podria haver fins a quatre torns de votació; l'últim entre els dos candidats que han obtingut més vots a la tercera volta. Per guanyar, un candidat necessita la majoria dels vots vàlids emesos. El president nou elegit presidirà l'elecció dels membres restants de la Mesa del Parlament, que té lloc els dimarts i dimecres (19 de gener).\nPrioritats de la presidència francesa\nDimecres, els eurodiputats discutiran les prioritats polítiques de la presidència del Consell francès durant els propers sis mesos amb el president francès Macron. Arxius importants inclouen les noves lleis de serveis digitals i mercats digitals, l'establiment de una taxa de carboni per a les importacions de països amb menys ambicions en acció climàtica i normes sobre salaris mínims. Llegiu també aquí què esperen els eurodiputats francesos de la presidència del seu país.\nEl Parlament també debatrà la proposta la Llei de serveis digitals dimecres i votar la seva posició un dia després. L'acte pretén crear regles sobre com abordar el contingut il·legal en línia i fer que les plataformes siguin responsables dels seus algorismes.\nS'espera que el Parlament aprovi un acord provisional amb el Consell sobre la construcció a Unió Europea de la Salut dimecres. Inclou una proposta per augmentar les competències de l'Agència Europea del Medicament.\nDijous, els eurodiputats debatran i votaran sobre com millorar el benestar animal durant el transport. El del Parlament Comitè d'Enquesta sobre la Protecció dels Animals durant el Transport (ANIT) va constatar que les normes de la UE no sempre es compleixen als estats membres i no tenen plenament en compte les diferents necessitats de transport dels animals. Llegiu més a la nostra entrevista amb la presidenta d'ANIT, Tilly Metz.\nResultat de la cimera del Consell\nEls eurodiputats discutiran les conclusions de la cimera del Consell al desembre amb el president del Consell, Michel, dimecres. La cimera va tractar temes com la resposta de la UE a la pandèmia de la COVID-19, l'augment dels preus de l'energia i qüestions de seguretat i defensa.\nSeguiu la sessió plenària\nEls temes destacats de l’agenda\nEls materials audiovisuals\nSeguiu el que diuen els eurodiputats a Newshub\nSetmana per davant: el Parlament Europeu s'acomiada de Sassoli\nEnergiaFa hores 9\nComissió EuropeaFa hores 13\nAzerbaidjanFa hores 14


i Francina Armengol | enciclopèdia.cat\nNom pel qual és coneguda la política Francesca Lluc Armengol i Socias.\nInca, Mallorca, 11 d’agost de 1971\nLlicenciada en farmàcia per la Universitat de Barcelona (1995), cursà també estudis de dret per la Universitat Oberta de Catalunya, i posteriorment exercí com a farmacèutica a l’apotecaria familiar (1995-99). Afiliada al Partit Socialista de les Illes Balears (PSIB-PSOE), n’ha ocupat la secretaria de la dona (1997 i 2000) i la secretaria general de la Federació Socialista de Mallorca (2000-12). Des d’aquest any és secretària general del partit (ratificada el 2017). Inicià la carrera política com a regidora a l’Ajuntament d’Inca (1998-2000), i també ha estat consellera del Consell de Mallorca (1999-2004) i diputada del Parlament de les Illes Balears des del 1999, on ha estat portaveu del grup socialista (2004-07 i 2011-15). Els anys 2007-11 fou presidenta del Consell de Mallorca. Cap de llista del PSIB-PSOE, després de les eleccions del 24 de maig de 2015 (segona força al nou Parlament) al capdavant del seu partit negocià un acord de govern amb Més i Podemos, pel qual fou investida presidenta del Govern de les Illes Balears el 30 de juny (la primera dona a ocupar el càrrec) en successió de Josep Ramon Bauzà.\nEl seu mandat tingué com a prioritat la millora del finançament a través de l’aprovació d’un Règim Especial de les Balears (REB), que tanmateix el govern espanyol no arribà a concretar. Formà un front comú amb la Generalitat Valenciana amb aquest propòsit, rubricat el febrer del 2016 amb l’Acord del Consolat de Mar. A aquestes reivindicacions, així com les que reclamaven una millora de les infraestructures i el Corredor Mediterrani, s’hi afegí la Generalitat de Catalunya, tot i el distanciament produït per la reivindicació independentista del govern català. Davant aquest conflicte, Armengol fou pràcticament l’única dels líders del PSOE que, malgrat ser contrària a l’independentisme i invocar el federalisme, criticà obertament la via repressiva i de judicialització, la posició del rei Felip VI i l’aplicació de l’article 155 de la Constitució. Revertí la política cultural i lingüística del govern Bauzà amb la derogació de la llei de símbols, el retorn de les Illes Balears a l’Institut Ramon Llull, el retorn del català als serveis públics i altres mesures. En aquest camp, com en el de les regulacions del turisme, la seva acció fou considerada insuficient per alguns col·lectius. El 2016 hagué de fer front a una crisi de govern per la dimissió de dos consellers. Poc abans d’acabar la legislatura (febrer del 2019) rellevà Catalunya a la presidència de l’Euroregió Pirineus Mediterrània. Ferma aliada de Pedro Sánchez, fou l’únic president d’una comunitat autònoma socialista que defensà votar negativament la investidura de Mariano Rajoy. En les eleccions al Parlament de les Illes Balears del 26 de maig de 2019, encapçalà la substitució del PP com a primer partit. L’1 de juliol fou confirmada a la presidència balear al capdavant d’un govern de coalició PSIB-Podem-MÉS.


El Centre López Vicuña presenta als Premis Argó dos treballs de recerca | Centre López Vicuña\nInici > Noticies > El Centre López Vicuña presenta als Premis Argó dos treballs de recerca\nEl Centre López Vicuña presenta als Premis Argó dos treballs de recerca\nAquest curs el nostre Centre presenta als Premis Argó dos treballs de recerca.\nLa Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) convoca el 12è Premi Argó (curs 2014-2015) a treballs de recerca de batxillerat i a projectes de cicles formatius de grau superior, amb la finalitat de reconèixer l’esforç dels estudiants i d’incrementar els vincles amb els centres d’ensenyament secundari, i aquest curs, el nostre Centre presenta als Premis Argó, que convoca la UAB dos treballs de recerca.\nAquests treballs han estat elaborats per alumnes de 2n de batxillerat de Ciències del nostre centre: l’Anna Sosa i la Yolanda Bonilla.\nAquests treballs s’acullen a la categoria de Ciències de la Salut i parteixen d’una vivència personal de cadascuna de les alumnes, a partir de la qual arriben a una anàlisi científica.\nUs felicitem per la tasca realitzada i us desitgem molta sort!\nConeixerem el veredicte el proper dia 4 de juny.


Inici intens dels grana, que han sortit al terreny de joc a per la victòria des del primer instant. Així ho han transmès sobre el verd i els socis ho han recompensat amb aplaudiments des de la grada. La posició i la circulació predominava en el conjunt visitant, però les ocasions de gol del primer temps han estat totes grana. Quintanilla, al quart d’hora de joc, ha estat el primer en intentar-ho amb el cap. Peña ha atrapat. La defensa blaugrana també ha estat fonamental per evitar els gols de Pedro, Pablo Fdez i Robert Simón. Aquesta darrera, després d’una ràpida acció de contraatac en el minut 34. El mateix Simón ha tingut la més clara, en posició escorada s’ha trobat amb els reflexes de Peña en el minut 39. Abans de la mitja part, Aythami en un servei de cantonada, ha buscat porteria amb el cap i, novament, Iñaki Peña ha aturat.\nEn la represa, canvi de tornes. El Nàstic ha gaudit d’una major possessió de l’esfèric, sortint ordenat des del darrera. El filial culer ha disposat de dues arribades a l’inici, que una ha estat esvaïda per Manu García, i l’altra del jugador De Vega, ha marxat desviada. Els de Raül Agné han generat ofensivament i les rematades han arribat a la mitja hora de joc. Pedro Del Campo s'ha trobat amb Peña i el pal en un xut escorat en el minut 57. Mentre que dos minuts després, l’exgrana Guillem Jaime ha evitat el gol del Nàstic amb el cap després de la centrada de Joan Oriol. Els dos entrenadors han realitzat canvis en l’equador del segon temps. I després de la pausa d’hidratació, Quintanilla ha estat providencial en defensa per posar el cap i evitar el perill visitant. L’esforç i insistència grana ha trobat recompensa en una pilota llarga de Bonilla per a Fran Carbia en el minut 79. El tarragoní ha posat el cos deixant córrer l’esfèric fins tenir posició de remat i enviar l’esfèric al fons de la xarxa. Bogeria entre els aficionats per celebrar el gol del Nàstic, el primer del curs oficial. En els darrers minuts, els locals han estat segurs en defensa i han refusat totes les aproximacions rivals fins celebrar la primera victòria de la temporada.\nEl proper enfrontament del Nàstic serà novament al Nou Estadi. El Real Betis B visitarà Tarragona el dissabte 11 en el duel corresponent a la jornada 3 que es jugarà a partir de les 19 h.\nNàstic: Manu García, Pol D, Ribelles (Bonilla, 66’), Del Campo, Pedro (Edgar Hdez, 81’), Fullana, Quintanilla, Ayhtami CL, Pablo Fdez (F. Carbia, 71’), Robert S, Joan Oriol.\nFC Barcelona ‘B’: Iñaki Peña, Guillem, Mika Mármol, Nico (Álvaro Sanz, 83’), L. De Vega (Jandro, 78’), N. Mortimer (Rodado, 62’), Matheus (Abde, 62’), Aranda, Ramos Mingo (Peque Polo, 83’), Jutglà, A. Solà.\nGols : 1-0, F. Carbia (79').\nTargetes : Joan Oriol (7’), Solà (14’), Ramos Mingo (54’), Raül Agné (65’, fora del camp).\nIvan Muñoz Pérez (Col·legi valencià).\nPartit disputat al Nou Estadi. 4.311 espectadors. Abans de l’inici, s’ha guardat un minut de silenci en memòria de totes les pèrdues del territori a causa de la COVID-19


Productora: New Line Productions Inc.\nGuió: Josh Olson, segons la novel·la gràfica de John Wagner i Vince Locke\nDirector artístic: James McAteer\nVestuari: Denise Cronenberg\nIntèrprets: Viggo Mortensen (Tom Stall), Maria Bello (Edie Stall), William Hurt (Richie Cusack), Ed Harris (Carl Fogaty), Ashton Holmes (Jack Stall), Heidi Hayes (Sarah Stall), Stephen McHattie (Leland Jones), Greg Bryk (Billy Orser), Peter MacNeill (Sheriff Sam Carney).\nSinopsi: La vida de Tom Stall canvia radicalment a partir del dia en el que dos individus entren a la seva cafeteria amb molt males intencions. Tom es veu obligat a matar-los a sang freda per evitar l'assassinat dels seus clients. A partir d'aleshores, es converteix en una mena d'heroi local. Però aquest fet el que provoca és remoure el propi passat de Tom i la sorpresa de la seva pròpia família que no el reconeix.\nConsideracions: A History of Violence és una pel·lícula impecable que furga en els dimonis del passat per evocar una història familiar romàntica i violenta a parts iguals. Un romanticisme delicat, sensual, elegant i tendre que té a veure entre el protagonista del relat – un excel·lent Viggo Mortensen – i la seva família: la seva dona – personatge que broda l’actriu Maria Bello – i els seus dos fills. I per un altre costat, la violència que ens aboca al misteriós i dubitatiu passat del protagonista que segons els indicis que se’ns van oferint és especialment turbulent i carregat de marcada violència. No obstant aquesta premissa, no es tracta tan d’una reflexió sobre el pes condicionant de la violència, sinó més aviat sobre el deute d’una complexa sinceritat oblidada pel pas del temps.\nSota una sòbria direcció del canadenc David Cronenberg, som testimonis de la inestabilitat d’una família que ha pretès confeccionar una vida tranquil·la en un petit poble de l’Amèrica profunda a partir del moment que reben la contundent visita del passat.\nLa Pel·lícula, aparentment la menys Cronenberg de tota la seva filmografía, fa del canvi de registre – del gènere fantàstic al thriller rural- una virtut, (tal com ja passava, per exemple, amb Una història Verdadera, de David Lynch) i en aquest punt, el Canadenc pot haver trobat un camí menys grotesc, però més tràgic i efectiu, per seguir explorant les patologies de l’anima que tant l’interessen.\nA History of Violence està basada en la novel·la gràfica de John Wagner i Vince Locke. Va formar part de la secció oficial del Festival de Cannes 2005 i va ser l’encarregada de protagonitzar la gala de clausura del Festival Internacional de Cinema de Catalunya – Sitges 2005.


La nova consellera d’Educació, Cultura i Universitats col·labora amb la candidatura Menorca Talaiòtica - EsDiari.com\nLa nova consellera d’Educació, Cultura i Universitats col·labora amb la candidatura Menorca Talaiòtica\nLa consellera d’Educació, Cultura i Universitats, Joana Maria Camps, acompanyada del delegat territorial d’Educació a Menorca, Julián Hernández, s’ha reunit amb el president del Consell Insular de Menorca, Santi Tadeo, així com amb la consellera de Cultura, Patrimoni i Educació, Maruja Baíllo.\nAl llarg de la trobada, els assistents han analitzat totes les actuacions que la Conselleria d’Educació, Cultura i Universitats du a terme a les infraestructures educatives de Menorca, amb l’objectiu de valorar-les i, també, per conèixer quines són les necessitats actuals. Tot això, amb la finalitat d’iniciar les feines més urgents i totes aquelles que es puguin afrontar amb la disponibilitat pressupostària actual de la Conselleria d’Educació, Cultura i Universitats.\nLa consellera Camps també s’ha posat a disposició del Consell Insular per col·laborar al màxim per fer costat a la candidatura de la Menorca Talaiòtica davant la UNESCO. També ha mostrat la seva predisposició per fer possible realitzar exposicions entre les diferents Illes.\nCamps ha explicat al president l’evolució de les obres la primera fase de l’IES Pasqual Calbó, a Maó, amb un pressupost de 2 milions d’euros, treballs que es preveu que finalitzin el proper mes de setembre. També ha volgut recordar que la Conselleria iniciarà, aquest estiu, altres actuacions als centres educatius de Menorca, com ara el trasllat del mobiliari i l’inici de les obres al CEIP Sa Graduada de Maó.\nCamps ha explicat que el proper mes de juliol començaran els treballs de canvi de fusteries exteriors al CP Ángel Ruíz i Pablo, amb un pressupost d’uns 80.000 euros, així com la instal·lació de dues plaques solars, valorada en uns 100.000 euros, a l’IES Biel Martí de Ferreries i a l’IES Cap de Llevant de Maó.


Ajuntament des Castell - Es Castell instal·la un desfibril·lador a l´aparcament del Centre de Salut\nEs Castell instal·la un desfibril·lador a l'aparcament del Centre de Salut\nL'Ajuntament des Castell, l'Associació Menorca Britannia i l'IB-Salut han signat un acord de col·laboració en virtut del qual s'ha procedit a l'adquisició i instal·lació d'un desfibril·lador a l'aparcament del Centre de Salut de la localitat.\nEl cost de la iniciativa ascendeix a un total de 3774 euros, dels quals l'Associació Menorca Britannia aportarà 2.463 euros i el consistori la quantitat restant. La instal·lació d'un desfibril·lador automàtic Zoll, un tòtem extern, rètols, cartells amb instruccions d'ús així com el seu posterior control, revisió i manteniment aniran a càrrec de l'IB-Salut.\nAquesta proposta s'emmarca en el Projecte Salvavides de l'Associació Menorca Britannia. L'Àrea de Serveis Socials de l'Ajuntament des Castell agraeix la donació d'aquesta entitat perquè és molt positiu per als habitants del municipi i els seus visitants.


el tablón de talita: mayo 2013\nPublicado por Eudald Espluga en 2:25 No hay comentarios:\nConceptes com el mecànic «treball fordista», «l'empresari gris» o el «conformisme institucionalitzat», segueixen essent fórmules metafòriques que no han perdut la seva vàlua com a mobilitzadores de sensibilitats. El ritme del nostre metabolisme verbal i mental requereix encara d'aquests conceptes, la importància dels quals és exacerbada pel discurs de la globalització: les nostres vides estan deslocalitzades, esdevenen làbils, líquides, modificades estructuralment per la mà invisible d'una tercera fase del capital que ens obliga a tenir una major disponibilitat, a acceptar la irregularitat en els horaris com si d'un renovat imperatiu categòric es tractés. Aquests discurs acostuma a mistificar, per bé o per mal, el concepte de flexibilitat.\nDes de la dècada dels 90 la flexibilitat —entesa com la imbricació de la dimensió pública i la dimensió privada dels ciutadans— ha esdevingut un valor en alça, sense necessitat que tots compartim l'axioma marxià que fa del treball l'essència de l'home. La seva nova raó de ser és la modificació estructural del món empresarial. La flamant configuració del món globalitzat, amb internet en el paper de sobredeterminant d'aquestes transformacions, té com a corol·lari inevitable l'entronització d'un model laboral que sigui compatible amb aquest nou hardware social. No és d'estranyar que, en aquest context, les empreses hagin vist en la flexibilitat —del temps, dels contractes, dels salaris— la punta de llança del seu model de negoci i que, sota l'eufemístic nom de reengineering, es decantin per la reducció de llocs de treball, la retallada de salaris i l'imposició expansiva del treball en la vida privada dels assalariats.\nPrecisament és en aquest punt on vénen a incidir pensadors com Richard Sennett, el qual a La corrosión del carácter mostra fins a quin punt és nociva aquesta nova organització social del treball: la precarietat del treball va acompanyada d'un discurs —el de la flexibilització— que no ofereix un relat de vida, que no implica una ètica, que no ofereix un sentit lineal i acumulatiu de la pròpia dimensió del treball. Com destaca Sennett, «flexibilitat» és una paraula que entra en l'idioma anglès al s. XV i que designa la capacitat de l'arbre per cedir i recuperar-se; és la posada a prova i la restauració de la forma original.\nPublicado por Eudald Espluga en 12:47 No hay comentarios:\nEtiquetas: Bauman, La verdad y las formas jurídicas, Michel Foucault, Richard Sennett, Ulrich Beck\nCriticar l'autoajuda és marca de distinció social, un passi oficial a la high culture dels bars de moda; és condició necessària per fer gala d'una personalitat irònica, càustica i cínica, característiques totes elles d'una condició postmoderna d'ulleres de pasta. I és que criticar la permeabilitat social dels discursos terapèutics ha esdevingut, també, la punta de llança d'aquella crítica sociològica conservadora que ha fet de l'individualisme, el narcisisme i l'hedonisme el triumvirat del mal: l'autoajuda, l'esperit neorreligiós o les aplicacions ad hoc de la Gestalt serien únicament pedaços, placebos, productes substitutoris adquirits en el Gran Supermercat de l'Eclecticisme Cultural per tal de donar sentit a una vida que, per aquests crítics, és necessàriament buida, frívola i inconsistent.\nLa consciència crítica que aquí hem descrit —una consciència transversal, que va del maquillatge cultural destinat a joves moderns fins als relats sociològics més cèlebres del nostre temps— es basa en una noció molt reductiva del fenomen de l'autoajuda. Aquests crítics, mentre amb una mà sostenen un llibre de Jorge Bucay i se'n riuen de les construccions verbals de les quals es serveix el guru argentí per prodigar la seva metafísica de la salvació personal —una metafísica que, val a dir-ho, constitueix un univers ontològicament tan desaforat com la monadologia leibniziana—, amb l'altra mà acaronen un llibre de Paulo Coelho o aixequen, amb gest triomfal, l'última perla d'Albert Espinosa.\nNo és la meva intenció traçar aquí una línia inquisitorial que separi cel i infern de la producció editorial, emmarcant així les obres en un maniqueisme necessariament reduccionista. El que vull apuntar és que no hem d'entendre l'autoajuda merament com un gènere literari, com un subapartat en els taulells de les llibreries, això és, que no l'hem d'entendre com un fenomen editorial: l'autoajuda no es pot reduir a aquelles publicacions que plantegen un problema essencial a partir del qual es desenvolupa un discurs o un decàleg de passos per produir un canvi en l'interior dels receptors. L'autoajuda no està formada simplement per un conjunt de llibres que prometen la terra de xauxa a uns lectors que, amb optimisme panglossià, paguen religiosament els diners del llibre —abonant així l'altra terra, la de fer pipes, que aquestes suspicaços autors haurien descobert amb esperit de sangonera—.\nMés aviat es tractaria de dir, parodiant l'afirmació wittgensteiniana, que els límits de l'autoajuda són els límits del meu món. I és que més enllà de parodia, amb això s'afirmen dues coses: primer, que l'autoajuda és un llenguatge disponible a través del qual els individus es relacionen amb el seu entorn i, en segon lloc, que aquest llenguatge marca una visió del món i determina la nostra forma d'habitar-lo.\n[Article publicat originalment a Núvol. Entreu-hi per seguir llegint]\nPublicado por Eudald Espluga en 13:43 1 comentario:\nEtiquetas: Albert Espinosa, Autoajuda, David Viñas Piquer, Eva Illouz, Jorge Bucay, Paulo Coelho


El Safareig Poètic ha vingut a culminar una idea una mica boja que vaig tenir ara fa més d'un any, a finals del del 2014. Una mica boja només, ja que venia de l'impuls de les jams poètiques organitzades per Pep Solà i Mònica de Dalmau dins de l'Any Vinyoli.\nLa idea era consolidar una trobada estable de jams de poesia a Reus. I després del temps, sembla ser que ho està, i que a més ha tingut una repercussió i un eco molt més enllà del que jo mateix havia somiat.\nLa prova és el resultat d'una altra idea que vaig tenir ara fa un any justet, que era ampliar la jam tradicional d'un dijous de cada mes a un dissabte a un local més gran, el coquetó Teatre Bravium que tan actiu i inquiet és gràcies a la seva impagable directiva, comandada ara per Ferran Figuerola, que ha succeït el gran i recordat Jaume Amenós. Bé, la idea no solament es va materialitzar el passat dia 16 d'abril, sinó que també la realització la va superar amb escreix. D'una simple jam ampliada va passar a ser un gran espectacle on vam integrar poesia amb música i dansa. Ho dec a la col·laboració entusiasta i generosa dels grans artistes locals Fito Luri -amb el grup que forma amb l'incansable amic Pep Macaya, la incombustible Dolors Quintana i la gran promesa Marta Garcia-, Miquel Vilella, que va venir acompanyat del poeta André Ferreira, Magda Borrull, la gran coreògrafa, i el Cor Mestral.\nI sobretot li dec al suport, col·laboració, empenta i ànim infatigable de Carme Andrade, tot una font inesgotable d'idees creatives, a la presència sempre serena de les altres dues carmes, Masip i Simó, a l'Antònia Farré, la veu feta somriure, al Pep Macaya, una ànima inquieta on n'hi hagi, i a molts altres que hi van ser quan calia i van aportar el seu talent sense demanar res a canvi.\nI li devem a Òmnium Cultural, amb el seu president Emili Argilaga, a Vermut Miró, i evidentment a la gent de Bravium Teatre i el seu equip tècnic. I, com no, al Portal de Catalunya, i a la Sol i l'Àlfred, els nostres amfitrions a la casa de cada dia, on vam gestar aquesta idea boja i on continuem trobant-nos.\nHem pogut reflectir l'acte en un enregistrament complet, gràcies a la bona mà de l'amic Pere Líndez.


Els sindicats perden la batalla - Notícies Societat - Notícies Societat - e-notícies\nSocietat · 29 de Març de 2012. 22:40h.\nEls sindicats perden la batalla\nLes centrals no han paralitzat l'activitat ciutadana\nJoan Carles Gallego (esquerra), de CCOO, i Josep Maria Álvarez, d'UGT\nLa convocatòria d'una jornada de vaga general pels sindicats, en contra de la reforma laboral impulsada pel Govern del PP i contra les retallades, especialment en el cas de Catalunya, no ha aconseguit paralitzar aquest dijous l'activitat ciutadana.\nTot i que les organitzacions sindicals asseguren que l'aturada ha afectat més del 80% de la població assalariada, la incidència de la vaga es pot comparar -o, potser, una mica superior- a la que va tenir la jornada del 29 de setembre del 2010, contra la reforma laboral del Govern de Zapatero, d'efectes molt reduïts.\nEn aquest sentit, les dades sobre l'evolució de la demanda d'energia elèctrica indiquen que el descens de la demanda ha estat lleugerament superior al que es va experimentar durant la jornada de vaga general de setembre del 2010.\nDe la seva banda, tant el Govern espanyol com el català han discrepat dels sindicats, i consideren que la jornada de vaga ha tingut incidència, aproximadament, sobre un 20% de la població assalariada. Les patronals CEOE i Cepime parlen d'un 15% de repercussió.\nL'aturada ha afectat a Catalunya especialment grans empreses, com a Seat o Nissan, i centres logístics de distribució, com a Mercabarna, però no ha aconseguit una incidència important al comerç ni a l'activitat habitual de les zones cèntriques de les ciutats.\nAquesta sensació d'una certa normalitat s'ha vist reforçada pel fet que, en general, els transports públics han respectat els serveis mínims, tot i que s'han produït retards i s'han tancat algunes boques d'estacions de metro.\nTanmateix, les manifestacions convocades a la tarda han experimentat un seguiment considerable, un fet que ha portat els sindicats a ratificar-se a la seva opinió que la jornada de vaga ha estat un èxit.\nDe tota manera, el Govern del PP ja havia avançat, i aquest dijous s'ha ratificat en la seva posició, que en cap cas modificarà aspectes important de la reforma laboral, que actualment es tramita al Congrés.\n"Con pistolas teníamos que venir aquí"\n#7 joan, manresa, 01/04/2012 - 12:07\nEl Casal,12 h.--No solament la batalla,el Sr.Gallego fins i tot a perdut moltes cosses personals...,sí es que mai las ha tingut....," En un programa del Sr.Basté se li pregunta sobre la violencia dels piquets ,i ell amb tota la cara réspon que li procupa més la violencia patronal.."Subvenció FORA\n#6 genaro, barna, 31/03/2012 - 21:26\nHasta cuando vamos a aguantar a este par de matones subvencionados?\n#5 Daserrout, BCN, 31/03/2012 - 14:06\nAquestes dues maules són els responsables de la guerra urbana a BCN. Quan es convoca una manifestació s'ha de garantir l'ordre.\n#4 JosepA, Manresa, 31/03/2012 - 00:51\nQuan hi ha empreses que fan vaga per por dels piquets, no és un èxit\n#3 Realista, Bcn, 30/03/2012 - 02:19\nLa vaga ha fracasat estrepitosament. Aquests sindicats mafiosos feixistes només han pogut coaccionar i amenaçar a alguna gran empresa. Normalitat. Jo he comprat normalment a varies botigues, he fet benzina, he circulat, he dinat, he fet un parell de cafés...i totes les meves amistats han treballat.


El Setmanari de l'Alt Empordà dóna veu a les dones d’èxit - Premsa Comarcal \nEl Setmanari de l'Alt Empordà dóna veu a les dones d’èxit\nUn itinerari per les 14 ciutats on Prensa Ibèrica té mitjans\n21.mar.2019 16:30 h\nEl Setmanari de l'Alt Empordà és l'organitzador de l’esdeveniment eWoman Empordà que se celebrarà al Teatre Municipal de Roses el 4 d’abril, durant tot el matí. Una jornada que inclou ponències de dones d’exit com és el cas de la Fashion Practice Lead d’Accenture, Coro Saldaña; la fundadora de Fintonic, Lupina Iturriaga; Diana Ballart, CEO i cofundadora de Chupa Chip, i Nerea de la Corte, responsable de Gestió Ambiental d’Endesa.\nA més, Usoa Arregui, coach i cofundadora de la consultora Cambyo, proposa una sessió de coaching, que girarà a l’entorn de l’èxit, un concepte, segons ella, «personal i intransferible». La jornada es completarà amb l’entrega de premis a tres dones eWoman Empordà. Per a aquest reconeixement, s’han establert tres categories: negoci en línia, trajectòria professional i mèrit esportiu.\nLa jornada eWoman Empordà està organitzada pel Setmanari de l’Alt Empordà i Prensa Ibérica i compta amb el patrocini de l’Ajuntament de Roses, la Diputació de Girona, Grup Terraza, Autopodium Volkswagen, la Universitat de Girona, Fricash i Engel & Völkers. Amb el suport d’Endesa i la col·laboració de la Cambra de de Comerç de Girona, l’Estació Nàutica de Roses, l’Associació Gironina d’Empresàries (AGE), l’Associació d’Empreses de Noves Tecnologies (Aenteg), i la Xarxa d’Emprenedores Competents (XEC Empordà).\nL’entrada a eWoman Empordà és gratuïta. Inclou coffee break i networking, i es pot obtenir a través de la pàgina web www.ewoman.es/roses.


Homenatge a Desirée | Fundació Josep Carreras contra la Leucèmia\nHomenatge a Desirée\nLa Desirée va lluitar durament contra un limfoma de Hodgkin sotmetent-se en diverses ocasions a un trasplantament de medul·la òssia, sempre amb determinació, coratge i alegria. Desgraciadament, no va poder superar la batalla contra la malaltia però sempre ens quedarà la seva energia i esperit de superació.\nAquest és el seu testiomoni de lluita:\n"És un món desconegut fins que et trobes dintre... i és un món difícil de comprendre i dur però una experiència increïble de viure.\nDesirée, al seu 31º aniversari\nEm van diagnosticar per primera vegada el limfoma de Hodgkin al gener del 2007. Un dia em vaig aixecar amb un embalum damunt de la clavícula al costat del coll i la meva mare es va obstinar a anar a l'hospital (jo no volia). Ja la cara que em va posar la doctora d'urgències de l'ambulatori no va ser molt tranquil·litzadora i malgrat que ho va moure tot per a començar a mirar-me el dilluns amb urgència vam decidir anar a l'hospital. A l'hospital em van fer el diagnòstic que canviaria la meva vida per sempre.\nJo era una noia de les quals es marejava fent-se una anàlisi de sang, però aquest dia va haver un abans i un després. Va ser rebre la notícia i les meves pors ximples van desaparèixer. Va ser un dia dur per a tota la família: la dolenta notícia, molta informació i molt que acceptar i assimilar. Al principi tot se't fa un món: pensar en els efectes que tindria la quimio en mi, la caiguda del pèl, les nàusees... No podia creure que això m'estigués passant a mi. Aquest dia jo i la meva família vam plorar molt però a partir de llavors tots ens vam fer forts i vam decidir continuar endavant.\nVan ser 6 mesos durs però que van tenir un final feliç ja que em van donar la notícia que els cicles de quimio havien estat suficients i la massa cancerígena ja no tenia activitat. Bé, m'havia guarit!! Uns 26 anys especials en els quals tots havíem après a veure la vida d'altra manera i a apreciar cada petita cosa com si fos el millor del món.\nA partir de llavors he estat una persona molt molt feliç. He gaudit d'infinits viatges, de conèixer gent, de sortir i de cada petita cosa que he trobat pel camí.\nPerò al novembre de 2011 la destinació em tenia preparada una altra pedra en el camí. Vaig començar a tenir febre i símptomes catarrals. Vaig anar al metge i em van receptar una medicació per a un refredat. Va passar el temps i seguia igual i la cosa empitjorava, vaig passar per una bronquitis fins a una pneumònia i fins i tot, quan van acabar desapareixent aquests símptomes, la febre seguia estant aquí. Em van fer un tac... i aquí estava... tornava a estar la massa i aquest cop més gran. Tenia una recaiguda!! Ni tan sols m'havia plantejat en tot aquest temps que això pogués passar-me, sempre que vas a les revisions vas amb una mica de por però en el fons no creus que et pugui passar de nou a tu.\nLlavors va començar la batalla més dura que he hagut de lluitar i que segueixo batallant. No podia creure'm que hagués tornat, que m'estigués passant de nou, el que jo encara no sabia és que anava a ser tot més dur que la vegada anterior.\nDesirée, durant la Setmana contra la Leucèmia\nVaig començar amb la quimio, cicles de 3 dies, descans de tres setmanes i després 5 dies de quimio enganxada a una màquina les 24h i descans de 3 setmanes. Va resultar ser molt, molt més fort que la primera vegada. Vaig perdre tot el cabell de seguida, tots els símptomes es van multiplicar per tres respecte a la vegada anterior però jo vaig seguir sent fort i pensant que tot era per una bona causa: guarir-me i tornar a la normalitat.\nQuan vaig acabar la quimio vaig anar al metge per a que em diguessin com havia funcionat i si ja podíem fer l'autotrasplantament. Estava tan convençuda que estaria guarida: havia estat positiva, forta, lluitadora... però NO, la notícia va ser que no havia tingut l'efecte esperat i que calia tractar-me amb més quimio.\nUna altra vegada diversos cicles de 4 dies de quimio encara més forta, amb habituals transfusions de sang i plaquetes per a pal·liar el que estava fent la quimio amb el meu organisme.\nVaig acabar els cicles i una altra vegada a revisió per a saber com havia funcionat. Oh! Semblaven bones notícies, la massa s'havia reduït, havia poca activitat PERÒ no creien que el l'autotrasplantament seria suficient per a acabar amb el limfoma. La mala bestiola no em volia abandonar.\nEl cas és que em van programar l'autotrasplantament. Un cop ingressada va resultar ser una mica millor del que pensava ja que per sort, en lloc d'ingressar-me en una càmera sense finestres, em va tocar una habitació amb finestra i cada dia clarejava amb la llum del dia. Sembla poc però en aquest moment per a mi això va ser un món.\nVa arribar el meu dia "0" i tot va ser més o menys dintre del normal d'un autotrasplantament. És un procés dur de passar però que té el seu final. Sempre vaig saber que, en el meu cas, les possibilitats de guarir-me amb l'autotrasplantament eren d'un 30%. Però jo tenia la meva esperança fins al final.\nVan tornar les proves i la visita al metge... i, altra vegada, no eren bones notícies. Una part de la massa ja no tenia activitat però encara quedava a una d'elles. La bestiola es troba bé dintre de mi i costarà molt més de l'esperat fer-lo desaparèixer. El cas és que el següent pas és un trasplantament de donant de medul·la compatible.\nBuffff! Duia mesos coneixent gent, veient casos i casos en la quimio de gent amb leucèmies, limfomes i mil coses més que necessitaven trasplantaments. Mesos llegint testimonis de gent en la pàgina web de la Fundació Josep Carreras, a través de Pelones peleones, i altres i se'm partia l'ànima de saber que havia nens que perdien la seva vida per no tenir un donant de medul·la, gent amb família, noies i nois joves amb tota la vida per davant que no tenien el seu donant.\nI ara em tocava a mi... jo era qui necessitava el trasplantament. I vaig tenir sort!! Per fi, vaig tenir sort!! I tenia diversos possibles donants compatibles 100%. Em sentia i em sento la noia més afortunada de la terra, després ja em preocuparia pel que venia després. Per desgràcia, aquí a Espanya, no hi ha informació suficient ni la gent sap el fàcil que és donar medul·la i que és DONAR VIDA EN VIDA.\nAra em toca començar la carrera fins la meta, la qual espero que estigui a prop. Aquest següent pas em dóna una mica de respecte però tinc llistes les meves millors sabatilles per a arribar molt, molt aviat a la meta. És l'única manera de que JO PER FI LI PEGUI LA PUNTADA A LA BESTIOLA.\nEstic agafant forces i positivitat perquè aquesta carrera de fons sigui com fer una passejada i per sort estic envoltada de gent que m'ajuda a que tot aquest camí sigui molt més fàcil.\nMalgrat que ara m'espera un camí dur per recórrer, trobo coses positives a la meva experiència. He après a valorar més la vida, les petites coses, a no empipar-me per coses sense importància, a tenir sempre un somriure a la cara. Em sento feliç perquè en cap moment m'he sentit sola i estic envoltada de gent extraordinària. En el meu treball tot han estat facilitats. És una experiència DURA, MOLT DURA, però que et fa créixer com persona de formes insospitables.\nDesirée, amb la seva parella i els seus pares\nJo solament puc donar les GRÀCIES per tenir la sort d'estar envoltada de GENT MERAVELLOSA que ha fet tot el meu camí molt més pla. I pel meu donant una eterna gratitud".


L'hortet de la casa del barri: de febrer 2011\nEl segon test: el bidó groc\nHola a tots i totes! Ja feia dies que volia actualitzar el blog (açò no se pot tolerar, que diria el nostre amic el Peix) i mai trobe temps per fer-ho. Però d'avui no passa, muahaha!\nVist que el primer bidó està donant bons resultats, és hora que us presentem el segon test, fet en l'altra meitat del bidó i pintat d'un preciós color groc fosforito que ens van vendre com "pistatxo". Sí, pistatxos radiactius...\nSembrant cosetes bones\nAhí està, el rei del terrat xD Com podeu veure, es pràcticament igual que l'altre, però l'hem dividit de forma diferent: seguirà tenint encissams i rúcola, però els cavallons del mig tenen llavors de carlotes (pastanaga, safanòria... com li digueu al vostre poble). La part de la dreta la hem reservat per plantar una cogombrera quan millore el temps.\nI bé, així queden les coses de moment: en un bidó cebes i encissams de roure, rúcola i escaroles. En l'altre, carlotes i encissams romans, rúcola (i no recorde si cap bleda...) i espai per a una cogombrera. I per terra, una planteta de freses, cebes expatriades que no ens van cabre en el primer bidó, julivert... moltes cosetes bones :)\nI, per acabar, una vista general de la plantació:\nVista general dels bidons i mig hortolà feliç\nSeguim sembrant! Bona collita a tots!!\nPublicat per Lo&Koe a 4:42 Cap comentari:\nEl primer test: el bidó blanc\nHola hola holaaa!!!\nFeia dies que no actualitzàvem!! Doncs bé, hi ha novetats :)\nEn primer lloc, dir-vos que les llavors estan germinant amb força i ganes. Les hem hagut de tapar amb un plàstic perquè els pardals se les volien fotre, cagumdena!!!\nEn segon lloc, l'Alf ens ha fet un test gran amb mig bidó i unes pates. És cassolà, està rovellat i mola molt!! Una de les coses que no ens feien gràcia d'açò dels horts urbans és que les mateixes persones que estan fent els llibres i animant a la gent a plantar hortalisses a casa estiguen venent els "kits d'iniciació" a preus altíssims. Així, el nostre primer test es reciclat, l'hem arreglat i pintat una mica i au! Mireu que rebonic que està:\nBidó blanc amb cebes i encissams.\nCom veieu ja tenim plantació. Ahir el vam pintar i avui ja no ens podiem aguantar més. Hem mesclat la terra, l'hem omplit i hem anat a la cooperativa a comprar plantons. Hem comprat plantons d'encissam de roure, que són rojos, i cebes. A nosaltres ens han costat 2 cts. cada plantó de ceba i 4 cada encissam. No està mal, vam passar per altra cooperativa de Castelló i ens demanàven 4 i 6, així que encara hem eixit barats ;) Per cert, heu vist mai un plantó de ceba? Són molt curiosos, van com pegats (2 cebetes en cada plantó) i has de partir el plantó pel mig abans de passar-les al test gran.\nPlantó de cebes\nAl final de la feina, aquest era l'aspecte del bidó blanc:\nNo us entra fam en veure'l?\nA banda d'açò, hem comprat una maduixera que hem deixat en un test a banda. També vam plantar unes matetes de joliverd, que sempre va bé per a fer pesto alegra molt la vista de la terrassa.\nMaduixetes (encara verdes)\nI això és tot pel moment. Ahir vam pintar l'altra mitat del bidó. Quan estiga acabat i emplenat de terra (que no tardarem molt, us ho puc assegurar) passarem fotos :)\nPublicat per Lo&Koe a 5:46 Cap comentari:\nSorpresa!! Ahir quan vam pujar al terrar a comprovar com anaven els plantonets vam veure que en dos potets ja despuntaven dos petites i fràgils herbetes que pronte es convertiran en dos senyors encissams.Quina il·lusio!!\nAra ens queda esperar que ens duguen el test gran i, quan siguen una miqueta més grans, transplantar-los.\nA veure si podem penjar fotos!!\nEdit: Ací tenim fotos (ja estan una miqueta més crescudetes, però és que sinó en el meu pobre mòbil no sé si podriem fer fotos bones...)\nPublicat per Lo&Koe a 4:37 Cap comentari:\nL'origen de l'hortet\nDes que tenim el projecte de l'hortet urbà en marxa molta gent ens pregunta per què preferim muntar horts en testos en tot el troç de camp que tenim a prop.\nBé, es que açò de l'hort urbà ens va venir l'any passat, quan vivíem a Barna i teniem una terrassa preciosa i enorme, amb sol tot el dia, però no teniem ni permís (sí, estavem vivint de lloguer) ni temps (perquè ens haviem de tornar a casa) per muntar un hortet. Ens vam informar, vam comprar un llibre sobre horts urbans, del qual ja parlarem altre dia, i vam deixar passar el temps. L'altre dia va tornar a venir-nos al cap i ens vam ficar mans a l'obra. I en això estem. A veure si ens arriba pronte el test gran i si germinen els encissams de l'altre dia i... a dinar!!\nPublicat per Lo&Koe a 13:10 Cap comentari:\nComença l'hort urbà!\nBé, després d'haver comprat dos sacs de compost universal, haver agafat dos sacs de terra de l'horta i dos més de fem comencem a sembrar. La maceta encara la tenim encomanada però mentre ja podem començar a sembrar la llavor. Per això hem guardat uns pots de iogurt i els hem fet forats a la base. I amb això i la terra vam sembrar els encissams, les bledes, l'escarola i també canonges i rúcola, que les vam comprar el mateix dia que la terra.\nAra a esperar a que nasquen!\nLa Nyanya protegint les llavors\nPotets per a plantons\nLlavors de bledes\nFuturs plantonets, protegits per un basquet per si la Nyanya vol plantar carn.\nPublicat per Lo&Koe a 4:36 Cap comentari:


La Dooble 2022, el nou sorteig de Loteries per a entitats\nLa Dooble, el nou sorteig de Loteries de Catalunya que arriba el 20 de desembre per ajudar entitats\nLoteries de Catalunya crea el joc La Dooble, la nova loteria "per a les entitats de Catalunya" amb què es pot guanyar fins a 1 milió d'euros\nRedacció | dimecres, 11 de maig del 2022, a les 14.29\nLoteries de Catalunya ha creat un nou joc, La Dooble, amb què vol ser una “alternativa” a les participacions de la loteria de Nadal estatal i ajudar el teixit associatiu. El primer sorteig es farà el 20 de desembre del 2022, però set mesos abans ja s’han anunciat les novetats d’aquesta cita. Els premis individuals seran de fins a 1.000.000 euros, però també hi haurà premis col·lectius i premis per a entitats. Els beneficis de la venda es destinaran a finançar programes i actuacions socials.\nA continuació t’expliquem tot el que se sap sobre La Dooble, el nou sorteig de Loteries de Catalunya.\nCom funciona La Dooble?\nEls bitllets de La Dooble costen 4 € cadascun i tenen dos números: un de set xifres que opta al premi individual i un de cinc, que opta als premis col·lectius. Les entitats participants també poden rebre premis pel fet de vendre participacions.\nEl 20 de desembre, amb motiu de La Dooble, es faran dos sortejos. En el primer, hi haurà una selecció aleatòria entre tots els números de set xifres dels bitllets que s’hagin venut. D’aquesta manera, el primer mai quedarà desert i sempre hi haurà algú que s’emportarà el premi més gran.\nLa Grossa de Sant Jordi 2022, amb tots els resultats i premis del sorteig: Comprova la teva sort!\nAixí ha estat el sorteig de la Grossa de Sant Jordi 2022: comprova si tens un dels números premiats!\nEls premis col·lectius de La Dooble\nPel que fa al segon premi, els col·lectius, es faran dues seleccions de números aleatoris: el premi de les terminacions i el premi del reintegrament. En el primer se seleccionaran aleatòriament tres números entre 0 i 99 i obtindran premi tots aquells bitllets en què el número de cinc xifres finalitzi en alguna d’aquestes terminacions. El valor del premi es calcula dividint la bossa de premis entre la quantitat de bitllets guanyadors.\nEn el segon cas, el del reintegrament, se seleccionarà aleatòriament un número entre 0 i 9 i obtindran premi tots els bitllets en què el número de cinc xifres finalitzi en aquets dígit. Aquest obtindrà un premi de quatre euros.\nOn es pot comprar La Dooble?\nEls jugadors podran comprar els números d’una entitat concreta, ja sigui comprant una participació física venuda directament per l’entitat o als punts de venda de Loteries de Catalunya, així com a la pàgina web. També ho podran fer a través d’enllaços que les entitats poden compartir i que redirigiran al web de Loteries.\nLa Grossa de Sant Joan 2022, ja en marxa: Data i premis del sorteig Especial Revetlla\nAquí tens els detalls de la Grossa de Sant Joan 2022, els bitllets de la qual ja es poden comprar\nQuines entitats poden participar en La Dooble?\nLes entitat que hi participin hauran de ser sense ànim de lucre. Aquelles que ho vulguin hauran de fer la sol·licitud en el formulari de la pàgina de Loteries de Catalunya. Per ser autoritzades a col·laborar en la distribució d’aquest joc, les entitats han d’estar inscrites en el registre oficial d’entitats.\nSi són acceptades, rebran un número de cinc xifres que sortirà imprès en totes les participacions que encarregui. Aquest número no s’assignarà a cap altra entitat. Per a cada número, hi haurà 8.500 bitllets disponibles, dels quals 8.000 es podran imprimir en participacions i 500 es destinaran a la venda en els terminals o a través del web de Loteries de Catalunya.\nLes entitats col·laboradores també opten a premis pel fet de vendre participacions. En concret, una entitat rebrà 30.000 euros; tres, 20.000 cadascuna, i 10, 10.000 cadascuna.\n— loteria — premis\nIndignació entre el personal de les grans cadenes comercials per haver de treballar els diumenges\nPacte entre Silence i sindicats per contractar “bona part” dels extreballadors de Nissan\nManifestació dels treballadors de Nissan a Barcelona contra els retards de la reindustrialització


Francesc i la nostra casa de tots (1) | Catalunya Religió\nFrancesc i la nostra casa de tots (1)\nPer Francesc Riu i Rovira de Villar. Dg, 06/05/2018\n- Fitxa: Francesc i la nostra casa de tots (1)\nUna Carta encíclica del papa Francesc\nEn la festa de Pentecosta de l’any 2015 el papa Francesc va publicar la Carta encíclica «Laudato Si» (LS) sobre l’ecologia integral, i ara en celebrem el tercer aniversari. Es tracta d’un document d’una actualitat evident que és objecte de debat arreu del món, perquè el tema que planteja afecta tota la humanitat.\nFrancesc ha manifestat expressament que els destinataris de la seva Carta són tots els homes i dones de bona voluntat que estan preocupats pel medi ambient i per la salut del planeta, de tots els països del món.\nEns ha satisfet poder comprovar que aquesta Carta ha estat molt ben acollida, també per part de persones que professen altres religions diferents de la catòlica, i fins i tot per part de no creients. No ens ha de sorprendre, perquè Francesc s’ha guanyat una autoritat moral indiscutible, i en aquesta ocasió s’ha proposat aconseguir que el seu missatge sobre la greu crisi ecològica arribi a tothom, sense distinció de races, creences i cultures.\nA més a més, ha manifestat que li agradaria que el contingut d’aquesta Carta fos objecte de diàleg, i fins i tot de debat. Per això, en el capítol cinquè suggereix alguns camins de diàleg que «poden ajudar-nos a sortir de l’espiral d’autodestrucció en què ens estem submergint» (LS 163).\nEn els breus articles que us oferirem al llarg dels propers mesos ens proposem de reflexionar a partir dels pensaments que el papa Francesc exposa en la seva Carta, i hi suggerirem qüestions que poden suscitar comentaris i debat, amb la finalitat d’aconseguir que tots coneguem la seva manera de pensar i així puguem transmetre els seus missatges als adolescents i joves dels nostres ambients.\nPer començar, heus aquí unes reflexions a partir dels paràgrafs de la Introducció d’aquesta Carta, tan interessant.\n1. EL PERQUÈ d’aquesta Carta encíclica sobre l’ecologia integral\nFrancesc s’ha inspirat en el preciós càntic del sant d’Assís «Laudato Si’, mi Signore» — «Lloat sigueu, Senyor meu». En aquest càntic sant Francesc recorda que la creació és la casa de tots, una llar que se’ns mostra com una germana amb la qual compartim l’existència i com una mare que ens acull amb els braços oberts: «Lloat sigueu, Senyor nostre, per la nostra germana Terra, la qual ens sosté i governa, i que produeix diversos fruits amb acolorides flors i herbes» (LS 1).\nPerò la nostra germana clama pel dany que li provoquem a causa de l’ús irresponsable i l’abús dels béns que Déu hi ha posat.\nPer una raó: els éssers humans hem crescut pensant que som els propietaris i els dominadors de la terra, i que hem estat autoritzats per espoliar-la. Ara lamentem que la violència que hi ha en el cor humà, ferit pel pecat, també es manifesti en els símptomes de malaltia que advertim en el sòl, en l’aigua, en l’aire i en els éssers vivents.\nEntre els pobres més abandonats i maltractats, també hi hem de comptar la nostra oprimida i devastada Terra. Sembla que hem oblidat que el nostre propi cos està constituït per elements del planeta Terra, que el seu aire és el que ens dona l’alè, i que la seva aigua ens vivifica i restaura. (cf. LS 1-2).\n2. EL PROBLEMA ECOLÒGIC és un problema humà\nEl problema ecològic no és una qüestió que només afecta la natura material, sinó que és un problema eminentment humà, en un doble sentit: perquè els humans som la veritable causa del problema ecològic, i perquè les seves conseqüències afecten tots els éssers humans. La solució a aquest greu problema passa necessà- riament pel canvi en la nostra manera de comportar-nos.\nLa nostra vida està estretament vinculada a la natura, en el seu sentit més ampli. No podem viure al marge dels altres éssers creats. I menys encara, destruirlos. «En la mesura en què tots generem petits danys ecològics, som cridats a reconèixer la nostra contribució —petita o gran— a la desfiguració i la destrucció de la creació» (LS 8).\nEl canvi en els hàbits de consum és fonamental, perquè els residus que generem impediran que el planeta Terra sigui sostenible. Per tant, ens cal fugir del consum desmesurat; això exigeix un canvi global en els models de producció, la qual cosa comporta riscos que hem de preveure i que, en la mesura que sigui possible, ens cal evitar. Ens hi juguem el futur.\n«Tota pretensió de cuidar i millorar el món comporta canvis profunds en els estils de vida, els models de producció i de consum, i les estructures de poder que avui regeixen les societats» (LS 5).\n■ Creus que és a les nostres mans canviar els actuals models de producció i de consum? És una utopia inassolible?\n■ Quin compromís pots assumir per col·laborar en la promoció d’algun canvi que consideres necessari en el teu entorn natural?\nLaudato si', Educació, Pensament, Societat, Papa Francesc, Salesians


6.2 Qüestió d’identitats « L'Altra Mirada\nMalgrat el poc pes demogràfic de la comunitat catalanoparlant en el si de Balears (només un 31% de la població utilitza el català com a llengua pròpia a casa) aquest grup és la comunitat que fa de Balears un territori identitàriament singular per al conjunt de l’estat.\nI és que tal com va dir Joan Fuster per al cas valencià a Nosaltres els Valencians (1962), quan els catalanoparlants de les Illes parlem de les Balears com a projecte social, polític i cultural, solem oblidar-nos dels “altres” balears, els castellanoparlants o la població immigrada: “les nostres generacions no els tenen en compte. No hi ha en això cap mena de menyspreu conscient. Hi ha només, una constatació. El fenomen es dóna quan, sota un sol nom, conviuen diverses comunitats nacionals diferenciades. Així, a les Illes, els catalanoparlants representen, als seus propis ulls i als dels castellanoparlants, l’autèntica identitat del país. Es dóna per tant, una dualitat, una frontera que separa formes de parlar, però també mentalitats, que queda definida entre els que són balears de llengua catalana i els que parlen castellà.”\nAquestes dues comunitats viuen la seva identitat de forma diferenciada. Els castellanoparlants tenen a la seva esquena un estat, l’Espanyol, i una identitat nacional més o menys definida (castellana o espanyola). Sentir-se Balears o no, per tant, serà per ells una qüestió secundària. Però els altres, els catalanoparlants, els pertanyents a una petita comunitat, la protecció de la identitat pròpia esdevé clau, i qualsevol intent de vertebrar-se com a país partirà de la incomprensió de la majoria de la comunitat castellanoparlant, especialment de la incomprensió d’aquests nous immigrants peninsulars, crescuts en democràcia, sota l’ombra del discurs del PP –i part del PSOE. Resta per tant com a repte, entendre aquesta realitat, acceptar-la i treballar-la, intentar superar-la, cercant punts de trobada i de cohesió entorn d’un projecte social i polític comú.¹\nD’aquesta forma, a parer meu, la comunitat catalanoparlant –o almenys, aquesta conscienciada nacionalment- hauria de reafirmar-se en els seus posicionaments alhora que obrir la perspectiva si vol perdurar com a poble. Reafirmar-se en la reivindicació del seu dret a viure plenament en català. Cal passar a l’ofensiva social i política. Emperò, aquest procés d’apoderament hauria de comportar una acceptació de la realitat: hi ha tantes formes de ser mallorquins com illencs que hi viuen, i els catalanoparlants, tot i ser aquesta ca seva, no poden considerar-se més “genuïns” o “autèntics” que la resta, tot i el paper cohesionador que hi juga la llengua i cultura catalanes.\nAra la gent dirà que dic una obvietat, però aquesta ha estat una actitud molt estesa i comprensible, una expressió d’un poble minoritzat, a la defensiva, i acomplexat –si no obertament esquizofrènic, imbuït d’autoodi- però una actitud gens constructiva per al país que volem.\nEn definitiva, Mallorca, serà de tots o de ningú, si els que xerram català som un poble amb una forta autoestima, amb un compromís decidit amb les nostres arrels, i vivim la nostra identitat amb normalitat. Només així convidarem a compartir-la a la resta de la ciutadania d’aquesta terra.


Pla director de l'arbrat | Ecologia, Urbanisme, Infraestructures i Mobilitat\n/ Pla director de l'arbrat\nLa quantitat i qualitat dels arbres i el seu rol com a component de la infraestructura verda a la ciutat són factors que han anat prenent importància durant les últimes dècades a la nostra ciutat. Per això, és necessari un document estratègic que guiï l’acció municipal en matèria de planificació i gestió de tot l’arbrat de la ciutat.\nEn aquest sentit, l’estratègia implica adaptació i anticipació al canvi. També cal considerar que l’arbre és un ésser viu amb una longevitat de vida elevada (la mitjana en medi urbà està aproximadament en 50 anys). Per tot això, la visió del Pla director de l'arbrat és a llarg termini, del 2017 al 2037 (20 anys).\nLa massa arbrada de la ciutat és un recurs natural universal que connecta les persones amb la natura urbana, aporta salut i habitabilitat gràcies als seus serveis ambientals, socials i paisatgístics a la població actual i a les generacions futures.\nLa conservació d’aquest patrimoni verd és impulsat des de l’Ajuntament de Barcelona amb la implicació de tothom, tant d’àmbit públic com privat, organitzacions o ciutadania.\nEl Pla director de l'arbrat té com a objectiu final gaudir d’un organisme viu i dinàmic, sa, biodivers, abundant, madur, segur, amb més espècies autòctones, identitari i sostenible, que ha de disposar de les millors condicions per al seu desenvolupament, adaptat a l’ecosistema urbà. L’arbrat urbà és essencial en la infraestructura verda i en una configuració d’espai públic de qualitat.\nd’arbres és el patrimoni arbori estimat de Barcelona\nde la superfície de la ciutat el cobreix l’arbrat\nés l’edat mitjana de vida d’un arbre en medi urbà


Millet i Montull ingressen a la presó de Brians\nActualitat Tribunals Millet i Montull ingressen a la presó de Brians\nLa jutge ordena el seu empresonament perquè hi ha una "alta probabilitat de risc de fugida"\nL'Audiència de Barcelona ha fet cas a la petició de Fiscalia, que sol·licitava l'ingrés a presó, i els màxims culpables del cas Palau, Fèlix Millet i Jordi Montull, han ingressat ja a la presó de Brians 1, a Sant Esteve de Sesrovires.\nEls presoners s'enfronten a condemnes de 9 anys i vuit mesos per a Millet i 7 anys i sis mesos per a Montull.\nLa resolució fa seva la petició de la Fiscalia, la qual plantejava que ni l'edat ni l'estat físic dels condemnats impedien la seva entrada a la presó.\nA banda d'acceptar l'ingrés immediat sense fiança de tots dos, l'Audiència permet que Gemma Montull i l'extresorer de Convergència Daniel Osàcar conservin la llibertat provisionalment, per bé que tenen retirat els passaports, no poden deixar el territori espanyol i s'han de presentar regularment als jutjats.\nEn el cas de Millet i Montull, s'ha apreciat l'existència de risc de fuga "elevat" i "evident" per no ajornar l'ingrés en un centre penitenciari, per un temps màxim igual a la meitat de la pena imposada, fins al moment que s'acabi dictant una sentència ferma.\ncas Palau Fèlix Millet Jordi Montull Brians


Fairy Oak: La Flox dels colors | Libros educativos infantiles y juveniles | Los Cuentos de Bastian\nTercer títol de la sèrie dels quatre misteris de Fairy Oak, que segueixen a la trilogia, la col·.lecció que ha conquistat el cor de milions de joves arreu del món.\nJuntes conviuen en el món real envoltades d'homes sense poders i han de combatre un enemic. Acabada la primera trilogia de gran èxit internacional, l'autora continua les aventures de Fairy Oak amb una tetralogia anomenada Els Quatre Misteris. Si en el primer misteri es parlava d'amor i en el segon d'increïbles encanteris, aquest tercer misteri ens parla de l'amistat.\nTercer llibre de la sèrie de misteris de Fairy Oak. En aquesta ocasió, Flox descobreix el misteri al mateix temps que demostra que l'amistat és el més important per sobre de tot.\nGaudim amb les il·lustracions tan tendres d'aquesta col·lecció mentre aprofundim en una lectura de noies, nois, fades, misteris i aventures. És tan dolç com els seus personatges i tan interessant com les seves lectores i lectors... perquè entren en un bosc on sempre hi ha un misteri per resoldre.\nAquesta sèrie té un dolç toc femení per a aquesta etapa de pas de la infantesa a l'adolescència on l'amistat i l'amor és el més important en la vida. És molt tendre i tracta aquest moment de la manera més subtil. Les amigues fades es comprenen i s'estimen.\nConèixer els qui tens al voltant i escollir les amistats és una qüestió clau per al desenvolupament personal. I quan l'amor i el sexe - subtilment indicat - comencen a generar dubtes, aquestes amigues de *Fairy *Oak et poden donar pistes.\nM'encanta la tendra manera de tractar els diversos temes adolescents. I el misteri és veritablement entretingut.\nLectura fàcil i entretinguda pels qui ja s'atreveixen amb sèries de misteri i fantasia.


Telèfon: 972 262 526 - 661 919 447\nMasia catalana del segle XI totalment restaurada que consta d'una caisa pairal (12 places) i d'una masoveira (4+4 places). Està situada en un entorn rural, dins del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. Lloc ideal per a colles, famílies i amics. Molt ben comunicada per gaudir de tota la comarca. Disposa de barbacoa, sala de celebracions i reunions per a 30-40 pers. Novetat: piscina privada.\nDe Compres al Pirineu destacats\nCa la Núria, la Casa de l…\nMés de 35 anys dedicats al dolç més natural del Pirineu!!\nLa nostra granja està situada a Fontrabiouse, al costat de Formigueres, al Capcir.\nChez Raymond Poguet - Cer…\nEl Ripollès s’ha convert...\nEl petit país dels Pirineu...\nTurisme Actiu. Baqueira Beret\nLes Angles i esquí són ...\nVolta a peu a la muntanya sagrada del...\nUna Ruta amb esquís: Volta al …\nRestaurant Era Lucana


Descoberts els fòssils d’un dels animals més grossos que ha existit mai\nEls ictiosaures eren uns rèptils marins enormes de què sabem relativament poca cosa | Peter Montgomery / Flickr\nTot i que vivia al mar, les restes han estat trobades als Alps Suïssos, a més de 2.800 metres d'alçada\nLes restes d’uns rèptils marins enormes, que són entre els animals més grossos que han existit mai al nostre planeta, van ser descoberts a l’indret més inesperat: els Alps Suïssos, a més de, 2.800 metres d’alçada. La troballa, anunciada a través d’un article a la revista ‘Journal of Vertebrate Paleontology’, confirma la teoria: aquests animals, els ictiosaures, podien arribar a ser gairebé tan grossos com les balenes blaves, els animals de mida més gran que se sap que han existit.\nUns rèptils gegantins\nEls ictiosaures van aparèixer fa uns 250 milions d’anys, després de l’extinció del Permià. Tot i que eren rèptils, s’assemblaven lleugerament als dofins actuals tot i que eren molt més grans. Pel que se sabia fins ara, podien arribar als 20 metres de llargada i unes 80 tones de pes, una mida semblant a la d’un catxalot. Al cap de 50 milions d’anys, però, les espècies més grans van desaparèixer, tot i que les més petites van continuar existint fins fa 90 milions d’anys.\nUna localització inusual\nPel que fa a que els fòssils fossin als Alps, els científics ofereixen una explicació: fa 200 milions d’anys, les capes de roca on han estat trobats eren el llit d’un gran llac, on els ictiosaures podrien haver arribat seguint els peixos de què s’alimentaven. Fa 95 milions d’anys, quan la placa tectònica africana va començar a pressionar l’europea, els Alps van començar a formar-se, i les plaques es van deformar i aquell dipòsit fòssil va anar a parar al cim d’una muntanya.\nAquesta dent gegant, per bé que incompleta, ha sorprès els científics | Universitat de Zuric\nLa dent més grossa que s’ha trobat mai\nTot i aquesta localització inusual, els fòssils d’aquests ictiosaures, restes d’una família difícil de trobar, han pogut ser localitzats. La seva anàlisi, a més, ha permès fer algunes descobertes i noves teories sobre com eren i com vivien aquests animals enormes. Pel que sembla, pertanyien a tres exemplars diferents. Un d’ells media uns 20 metres de llargada i un altre uns 15 metres. El tercer és el més sorprenent: entre els fòssils, s’hi ha trobat la dent d’ictiosaure més grossa que s’ha vist mai.\nAmb uns 60 mm diàmetre d’arrel, és el triple d’ampla que la que tenia el rècord fins ara, que tenia un diàmetre de 20 mm i que pertanyia a un ictiosaure que, quan era viu, media gairebé 18 metres de llargada. Això posa a prova una de les teories més esteses pel que fa als ictiosaures: si bé els més petits tenien dents, es creia que la majoria dels gegants no en tenien i que s’alimentaven de cefalòpodes, com ara els calamars, xuclant-los. Ara, però, ens podem imaginar que els ictiosaures gegants devien fer com els catxalots i les orques d’avui: caçar-los amb les dents.\nEls descobriments inclouen unes vèrtebres fòssils com les que es poden veure a la fotografia | Universitat de Zuric\nEls ictiosaures encara són uns grans desconeguts\nEl problema d’aquest descobriment és que, en l’estat en què es troba el fòssil, els científics no poden determinar si la dent és d’un ictiosaure molt gran amb dents gegantines o d’un ictiosaure gegant amb dents normals. Aquesta darrera opció, però, tindria poc sentit, perquè els depredadors gegants, biològicament, no tenen gaire sentit. Això explica per què les balenes blaves no tenen dents i els catxalots i les orques, molt més petits, són els caçadors més grossos que hi ha a la Terra a dia d’avui.\nLa troballa també és rellevant per l’indret on s’ha fet. Fins ara, la majoria d’ictiosaures gegants havien estat trobats a Amèrica del Nord, i descobrir-ne a Suïssa amplia la possible distribució d’aquests animals. Per l’antiguitat, a més, els ictiosaures alpins podrien ser un exemple del final dels ictiosaures gegants, uns animals de què, tot i la seva mida extraordinària, se’n sap ben poca cosa.\nUn estudi demostra que els pterosaures estaven coberts de plomes de colors\nTroben les restes d’un dinosaure mort a causa de l’asteroide\nDe fet, fins i tot podien controlar-ne la pigmentació, de manera semblant als ocells moderns\nForma part d'un gran jaciment als Estats Units, on hi ha restes de moltes de les primeres víctimes del cataclisme


Estudi General de Barcelona - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nL'Estudi General de Barcelona (Studi General de Barcelona) és el centre d'educació superior de la ciutat de Barcelona fundat en 1450, però en actiu només entre 1538 i 1558, quan es converteix en Universitat de l'Estudi General de Barcelona.\nL'Estudi General de Barcelona és el centre d'educació superior de Barcelona que estigué en actiu entre 1450 i 1558. És successor de l'Estudi General de Medicina i Arts i és un dels antecedents de la Universitat de Barcelona.\nEls consellers, en sessió del dia 21 d'abril de 1450 on “se tracta en Consell de fer Studi general en Barcelona”, decideixen que serà molt convenient per Barcelona tenir un Estudi General, proposta llargament defensada pels reis catalans que els consellers sempre han desestimat per afavorir el control municipal sobre els estudis superiors enfront del poder reial. Un dels objectius és revitalitzar econòmicament la ciutat.\nEl mes de juny de 1450, la ciutat de Barcelona nomena dos ambaixadors per anar a veure el Rei i demanar-li privilegi per establir un Estudi General a Barcelona. Arriben a Nàpols el dia 3 de juliol. El rei Alfons, el Magnànim, concedeix la possibilitat de crear l'Estudi General de Barcelona, quan el Consell ho cregués oportú, deixant-li total llibertat d'organització a la ciutat.\nSe signa el privilegi d'Alfons el Magnànim el dia 3 de setembre de 1450 i el mes d'octubre obtenen la butlla de Nicolau V per la qual es crea a Barcelona un Estudi General amb càtedres de: teologia, dret canònic, dret civil, filosofia moral i natural, les set arts, medicina i alguna altra ciència. La guerra civil catalana, però, impedeix la total instal·lació. El poder municipal afeblit acaba admetent la instal·lació dels estudis.\nL'Estudi General està insignit de tota mena de privilegis, d'exempcions, de dignitats, d'indults, d'indulgències, etc. És la tercera universitat instal·lada a Catalunya. Lleida es pronuncia en contra de l'establiment de l'Estudi General a Barcelona, oposant-se especialment als estudis de dret civil i canònic, perquè la pot perjudicar notablement, amb una minva considerable d'estudiants.\nEl càrrec de Rector de l'Estudi general de Barcelona tenia el mandat d'un any. Els rectors podien ser reelegits per al càrrec, però no consecutivament, sinó amb un període rectoral mínim de descans. Alguns rectors de la Universitat de l'Estudi General tingueren gran projecció universitària, professional i social.\n1532 Cristòfor Castellví\n1533-1535 Antoni Prunera\n1535-1536 Cristòfor Castellví\n1536-1537 Cosme Amiguet\n1537-1538 Llorenç Benet\n1538-1539 Francesc Osset\n1539-1540 Cosme Mestre\n1540-1541 Guerau Boquet\n1541-1542 Llorenç Benet\n1542-1543 Cosme Mestre\n1543-1544 Bartomeu Alcalís\n1544-1545 Antoni Prunera\n1545 Francesc Calça\n1545-1546 Francesc Osset\n1546-1548 Guillem Francesc Comes\n1548-1549 Cosme Damià Hortolà\n1549-1550 Bartomeu Alcalís\n1550-1551 Cosme Amiguet\n1551-1552 Joan Bofill\n1552-1553 Llorenç Llagostera\n1553-1554 Galcerà Grimosachs\n1554-1555 Francesc Osset\n1555-1556 Llorenç Llagostera\n1556-1557 Francesc Castelló\n1557-1558 Claudi Mas\n↑ «Alfons el Magnànim funda l'Estudi General de Barcelona | enciclopèdia.cat». [Consulta: 10 juliol 2020].\n↑ Ferrer, Antònia Maria Perelló. L'arquitectura civil del segle xvii a Barcelona. L'Abadia de Montserrat, 1996, pàg. 284. ISBN 978-84-7826-764-4.\n↑ Barcelona, Universidad de. Història de la Universitat de Barcelona: I simposium, 1988. Edicions Universitat Barcelona, 1990. ISBN 978-84-7875-166-2.\nFernández Luzón, Antonio.[«Los estudios clásicos en Barcelona durante la primera mitad del siglo XVI». Manuscrits, 13, gener 1995. Disponible a:Catàleg de les biblioteques de la UB\n1450 – 1558 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Estudi_General_de_Barcelona&oldid=25637231»\nDarrera modificació: 9 des 2020 a les 13:47


Immigració | Consell Comarcal del Priorat\nEl Servei de Polítiques Migratòries del Consell Comarcal del Priorat és un servei integral dirigit a tots els municipis del Priorat. L’objectiu principal d’aquest servei és potenciar les actuacions que millorin la incorporació de les persones d’origen immigrant a la vida social de la comarca i, alhora, fomentar la convivència i la cohesió social entre tots els ciutadans del Priorat.\nSi heu iniciat un procés migratori i heu decidit quedar-vos al Priorat, heu de saber que al Consell Comarcal del Priorat hi ha la responsable de Polítiques Migratòries, que us atendrà, directament, i us donarà suport.\nAtenció i acollida de persones nouvingudes. El servei us ofereix acompanyament perquè pugueu conèixer els serveis existents a la nostra comarca més adients per a la vostra família. Perquè conegueu on heu arribat i el que hi ha a la zona. Aquítrobareu informació i orientació respecte qualsevol servei de la comarca i se us derivarà als serveis corresponents quan sigui necessari.\nAssessorament sobre temes d’estrangeria. El servei us orienta a l’hora d’emplenar les sol·licituds de renovació dels permisos de residència i/o treball, us demana hora a la Subdelegació del Govern quan us convingui, entre d’altres.\nCursos d’alfabetització per adults. El servei us ofereix cursos inicials d’alfabetització amb l’objectiu d’afavorir la integració a la vida quotidiana de la nostra comarca. Podeu consultar més informació sobre aquests cursos al Servei de Formació. (redireccionar a Formació)\nImmigració. Departament d’Acció Social i Ciutadania. Generalitat de Catalunya.\nProjecte trobem-nos i parlem\nEl projecte “Trobem-nos i parlem” és un programa que pretén afavorir la integració de les dones immigrants dins el context social i cultural de la comarca en dues vessants:\nSessions formatives d’expressió oral.\nVisites i sessions informatives als serveis sanitaris, escolars, socials i laborals.\nEl programa es desenvolupa al municipi de Falset d’octubre a juny.


Hostal o pensió Haus Belger (Alemanya Großziethen) - Booking.com\nBrandenburg 1.409 establiments\nHotels a Großziethen 2 establiments\nOfertes al Haus Belger, Großziethen (Alemanya)\nKarl-Marx-Str. 122, 12529 Großziethen, Alemanya – Bona ubicació - mostra el mapa\nForça bé 7,0 40 comentaris\nLa ubicació d'aquest allotjament té una de les millors puntuacions de a Großziethen! Als clients els agrada més en comparació amb altres allotjaments de la zona.\nEl Haus Belger treballa amb Booking.com des del 5 de oct. de 2010.\nQuan vols allotjar-te a Haus Belger?\nEstació de metro de Lipschitzallee 3,1 km\nEstació de metro de Johannisthaler Chaussee 3,4 km\nEstació de metro de Wutzkyallee 3,5 km\nEstació de metro de Rudow 4,1 km\nEstació de metro de Parchimer Allee 5,1 km\nEstació de metro de Blaschkoallee 5,9 km\nEstació de metro d'Alt Mariendorf 5,9 km\nMuseu Històric d'Alemanya 13,6 km\nTorre de la TV de Berlín 13,8 km\nPorta de Brandenburg 13,8 km\nEstació central de Berlín 15 km\nMuseu d'Història Natural 15,2 km\nAeroport de Berlín Schönefeld 5,4 km\nAeroport de Berlín Brandenburg 6,1 km\nAeroport de Berlín Tegel 20,1 km\n5 raons per triar Haus Belger\nInstal·lacions de Haus Belger\nLlegeix-ho Haus Belger accepta peticions especials, que pots escriure al pas següent.\nEl Haus Belger accepta aquestes targetes i es reserva el dret de fer una retenció temporal a la teva targeta abans de l'arribada.\nLa situació del Albergo Hotel té una puntuació de 8,1\nMira els 2 millors hotels de Großziethen, segons 184 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nMostra els comentaris de: Tots els enquestats Famílies (7) Parelles (13) Grups d'amics (6) Persones que viatgen soles (14) Persones en viatge de negocis (12) Mostra els comentaris de: Totes les puntuacions Fantàstic: 9+ (7) Força bé: 7 – 9 (15) Bé: 5 – 7 (13) Malament: 3 – 5 (5) Molt malament: 1 – 3 (0)\nAquesta categoria se l'ha posat l'allotjament comparant-se amb els estàndards del sector pel que fa al preu, instal·lacions i serveis. T'ajudarà a triar la teva estada! 8,2 Molt bé 903 comentaris\nAquesta categoria se l'ha posat l'allotjament comparant-se amb els estàndards del sector pel que fa al preu, instal·lacions i serveis. T'ajudarà a triar la teva estada! 7,2 Força bé 4.786 comentaris\nAquesta categoria se l'ha posat l'allotjament comparant-se amb els estàndards del sector pel que fa al preu, instal·lacions i serveis. T'ajudarà a triar la teva estada! 7,0 Força bé 149 comentaris\nAquesta categoria se l'ha posat l'allotjament comparant-se amb els estàndards del sector pel que fa al preu, instal·lacions i serveis. T'ajudarà a triar la teva estada! 8,0 Molt bé 1.503 comentaris\nHem trobat més allotjaments com Haus Belger que han agradat a altres viatgers\n7,2 Força bé 4.786 comentaris\nHotel 4 Hufen Categoria estimada: 3/5\nPremiere Classe Berlin-Dreilinden Categoria estimada: 3/5\n8,0 Molt bé 1.503 comentaris\nEncara estàs buscant? Mira't altres hotels semblants a Haus Belger\nHotels barats a Großziethen\nAllotjaments a Großziethen\nHotels amb parking a Großziethen\nHostals i pensions a Großziethen\nHotels spa a Großziethen\nHotels familiars a Großziethen\nHotels amb WiFi a Großziethen\nHotels que accepten animals a Großziethen\nHotels de 3 estrelles a Großziethen\nHotels amb jacuzzi a Großziethen\nEl millor de Großziethen Clica aquí per veure més allotjaments a prop de llocs d'interès populars de Großziethen\nAeroport de Berlín Schönefeld (SXF) 5,4 km\nAeroport de Berlín Brandenburg (BER) 6,1 km\nAeroport de Berlín Tegel (TXL) 20,1 km\nEstalvia't fins a un 50% a Großziethen