El Tirisiti protagonista d'un trenet per als més menuts\nEl Tirisiti protagonista d’un trenet per als més menuts\nDes del dia 24 al dia 31 de desembre els xiquets i xiquetes d'Alcoi podran recórrer els principals carrers de la ciutat\nEnviat per Redacció Muntanyes en 21 de desembre de 2021.\nGuardat en Alcoi, Cap, Cultura, Festes, Societat\nTags: Alcoi Ciutat del Nadal, Comerç Local, Nadal Alcoià, Tirisiti, Tren Tirisiti\nDes de les regidories de Festes, Comerç i Cultura, s’ha preparat un tren tematitzat amb motius típics del Nadal Alcoià, però sobretot, amb el Tirisiti, perquè els més menuts i menudes puguen donar una volta pels principals carrers d’Alcoi.\nLa regidora de Festes, Carol Ortiz, ha explicat que, malgrat que aquest Nadal tampoc serà com s’esperaven, han volgut “portar l’alegria” als més menuts, que són els que més han de gaudir d’aquesta festivitat.\nEls viatges començaran el dia 24, fins al dia 31 de desembre, en horari de matí de 10 a 13h, i de vesprada de 17 a 20h. Cada recorregut tindrà una durada d’una mitja hora, i el millor de tot, és que és gratuït.\nLes entrades dels dies 25, al 30 de desembre es poden adquirir a través de la plataforma ticketalcoi, i les dels dies 24 i 31, als comerços associats.\nL’itinerari començarà des del Carrer Sant Llorenç, entre el passatge de la Plaça de Dins i el Cantó el Pinyó, i finalitzarà en el mateix punt.\nEn total hi haurà més de 4.000 entrades, ja que en cada viatge hi ha una capacitat per a 58 passatgers.\nCarol Ortiz i Raül Llopis, regidor de Cultura, han volgut recordar que encara que siga una activitat a l’aire lliure i que compleix totes les mesures sanitàries, els viatges hauran de portar obligatòriament la mascareta.\nAlcoi Ciutat del Nadal. El nostre Nadal\nMés de 300 establiments participen en ‘Queda’t a Ontinyent. Compra a casa’\nUna foto de Toni Miranda il·lustra la campanya del Nadal alcoià d’enguany


Africa Moment porta a Barcelona l'escena contemporània africana | betevé\nEl ballarí i coreògraf nigerià ha estat un dels artistes de la tercera trobada internacional Africa Moment\ndilluns, 16 de desembre del 2019, a les 18.30\nEs pot desarticular la narrativa colonial des de la creació? És un dels interrogants que travessen l’obra de Qudus Onikeku, un dels coreògrafs de Nigèria amb més projecció internacional, que ha participat en la tercera edició de la trobada internacional Africa Moment. Durant deu dies, artistes del continent africà i la seva diàspora han generat a Barcelona espais de creació i reflexió a través del cos. Una aposta per la visibilitat i el posicionament de la creació africana contemporània, que ha ocupat el CCCB, el Graner, el Mercat de les Flors, la Filmoteca de Catalunya i l’Hangar.\nOnkikeku i la memòria del cos\nEn les seves peces, Qudus Onikeku és capaç de capgirar qüestions com la identitat, la diàspora o el colonialisme i fugir. Temes que transiten per la conferència ballada ‘Africaman Original‘, que ha tingut lloc al CCCB i on s’inspira en la dansa negra africana amb música revisitada de Fela Kuti, per qüestionar i desarticular els patrons hegemònics que regeixen les pràctiques creatives i pedagògiques del cos. Desaprendre per recuperar la memòria corporal i construir tècniques de creació més inclusives que trenquin amb els discursos euro-cèntrics i patriarcals. Un referent de l’afrofuturisme que ha compartit la seva forma d’entendre la dansa en una masterclass amb ballarines i ballarins de la ciutat.\nLes dones han tingut una presència important en l’AM19, amb propostes com la de Nadia Beugré a ‘Quartiers libres’ una lluita interminable i violenta per domar l’escenari en nom de la llibertat d’expressió en què la coreògrafa i ballarina de Costa de Marfil qüestiona els espais lliures per a les dones.\nTambé s’ha presentat la vessant escènica d’Ella Poema, un projecte multidisciplinari que des del 2013 ha generat curtmetratges, peces de dansa contemporània i sèries fotogràfiques inspirades en creadores africanes i que trenquen amb els estereotips occidentals que pesen sobre la imatge femenina a l’Àfrica. Per a aquest procés, Aïda Colmenero s’ha inspirat en textos escrits per dones que són la base poètica de totes les creacions. Entre les quals, dues que s’han pogut veure al Mercat de les Flors: ‘2 de noviembre, el quitador de miedos’, inspirada en el poema de Stella Díaz Varín i interpretada per Amie Mbye i Rokhaya Thioune, i ‘Trayectoria del polvo VII’, a partir d’un text de Rosario Castellanos i amb la ballarina Nshoma Nkwabi.\nBerrio i Guayasamin, residents AM19\nL’AM19 posa el focus en la feina de l’artista en relació amb la seva comunitat i dibuixa connexions triangulars entre l’Àfrica, Europa i Sud-amèrica. És per això que els artistes residents d’aquesta tercera edició són Nemecio Berrio (Colòmbia) i Tamia Guayasamin (Equador) que, com a resultat de la seva estada a el Graner, han compartit processos molt lligats als seus territoris. A ‘Murmullos y murmullos más allá de la muralla’, Berrio fa una reflexió política sobre l’opressió que representa per a la població de Cartagena el nou codi de policia, un instrument que, segons l’artista, dona suport a les conductes abusives dels agents amb l’objectiu d’higienitzar la societat. Per la seva banda, la peça de Guayasamin es desenvolupa en clau femenina i anticolonial. Sota el títol, ‘Ninacuri-fuego de oro’ porta a escena el personatge literari creat per Alicia Yánez Cossío, una dona que compleix el rol de cuidar i criar la filla d’una altra dona.\n‘L’Appel à la danse au Sénégal’\nEl tret de sortida al l’AM19 va ser ‘L’Appel à la danse au Sénégal’, primer documental de la ballarina contemporània Diane Fardoun, que ofereix retrats íntims de persones que comparteixen les seves raons per ballar en la societat senegalesa. Danses tradicionals perpetuades amb orgull al nivell dels balls urbans realitzats per una joventut creativa i exigent.\n— Àfrica — feminisme — Mercat de les Flors


Jandro Moreno: de l'Escola de Futbol al primer equip del Sabadell | Ràdio Sabadell\nJandro Moreno: de l'Escola de Futbol al primer equip del Sabadell\nJandro va gaudir d'una desena de minuts diumenge a la Dani Jarque | Sandra Dihör\n26.02.2019 18:13 Adrián Arroyo\nAlejandro Moreno ha debutat amb el primer equip del Centre d'Esports en un dels moments més compromesos dels arlequinats aquesta temporada. El jove sabadellenc milita al Juvenil A, líder del seu grup de Preferent, on encapçala el rànquing golejador amb 24 gols en el que portem de temporada. Al Nadal ja va entrenar-se un cop a les ordres de Toni Seligrat i des de l'arribada de Kiko Ramírez s'ha convertit en un habitual als entrenaments del primer equip. Diumenge a Sant Adrià la bona temporada de l'atacant de Ca n'Oriac va obtenir el desitjat premi en forma de 10 minuts jugats a la Segona B contra l'Espanyol B. "Em vaig marcar uns objectius per a finals d'any i estic molt agraït que el club confiï en la base. Per a mi és un orgull. No sé quant feia que un juvenil debutava amb el primer equip. Estic molt content que l'entrenador m'hagi donat minuts, sigui amb 3-0 o 0-3. El resultat va ser un pèl amarg però jo ja treballo per tenir més oportunitats com aquesta", ha explicat Jandro.\nEl sabadellenc pot jugar d'extrem com ho va fer a la Dani Jarque o també de fals davanter, tot i que la seva posició natural és de mitja punta. Al Centre d'Esports va arribar en el seu primer any de cadet, amb la qual cosa la d'enguany és la seva cinquena i última temporada al futbol formatiu arlequinat abans de fer el salt a amateur. Va arribar-hi després de dos anys d'infantil al Sant Andreu, encara que allà on va fer les seves primeres puntades a la pilota va ser a Sant Oleguer, a l'Escola de Futbol Sabadell. Curiosament, el mateix origen de l'ara jugador espanyolista Max Marcet, que abans d'ahir va entrar en el mateix tram de partit que Jandro. El gracienc va aconseguir fer-se un forat a la primera plantilla del Sabadell abans de marxar al club perico. Una bona referència per a Jandro: "No em poso límits i vull arribar al meu màxim futbolístic. Tant de bo pugui jugar a la primera plantilla la temporada que ve".\nEl compromís de Jandro Moreno amb el Centre d'Esports va més enllà del seu espectacular bagatge golejador a Preferent Juvenil, els partits jugats amb el filial a Segona Catalana i els entrenaments -i ara també un partit- amb el primer equip. Els dimarts acostuma a ajudar als entrenadors del Sabadell de futbol inclusiu a les sessions per a persones amb diversitat funcional que es duen a terme a Olímpia. "Estic molt content de poder ajudar-los i si algun dia faig algun gol amb el primer equip li dedicaré a la gent del Sabadell Inclusiu", confessa Jandro, una de les poques notícies positives de la setmana al Centre d'Esports.\nMentre arriba alguna altra oportunitat a Segona B, Jandro segueix centrat en celebrar a finals de temporada l'ascens amb el Juvenil A. L'any després del descens a Preferent, l'equip lidera amb mà de ferro la classificació i arribarà al març sense haver perdut cap partit i amb set punts de marge respecte el segon, el Cerdanyola. "Som un equip molt competitiu que juga molt seriós. Tenim una molt bona plantilla i l'objectiu està encarrilat. Només falta seguir igual i anar restant partits per jugar", comenta Jandro. Un jugador que és el segon sabadellenc de la base que aquesta temporada ha entrat a una convocatòria del primer equip. Fa tres setmanes ja va viatjar a Ontinyent Raúl Martín, lateral del filial de La Plana del Pintor i ex del Can Rull Rómulo Tronchoni. Això sí, el defensa no va tenir la fortuna de Jandro i encara no ha tingut minuts a Segona B.


Afotuz | Agost 2012\nEn castellano: Indonésia - Guía de viaje (parte 3) - Traducción automática\n14.-Labuan bajo – Denpasar – Ubud\nAvui toca una altra vegada desplaçament, ens en anem a la mítica Bali!\nEsmorzem i recollim els trastets, els companys del costat convenen un taxi amb el que anem tots junts cap a l'aeroport (com que estem dalt de tot de l'hotel, els hi diem que ens recolleixin per la porta de darrere per no haver de carregar les motxilles fins a baix). En ser 4, ens surt per 25000Rp., a les que cal sumar les 40000 de les taxes de l'aeroport.\nA les 9:30 pujem a l'avió, després de riure una estona veient el tinglado que munten els de l'aeroport amb les maletes (les pesen a elles i a nosaltres), i sortim cap a Denpasar, gaudint un altre cop dels cràters i les illes, que bonic es veu tot...\nQuan arribem a Denpasar, anem a fer un cafetó amb els nous amics, per intercanviar algunes fotos i recomanacions d'utilitat, i acte seguit anem a veure com ens ho fem per anar fins a Ubud...\nMirem la possibilitat de compartir taxi amb algú, però no trobem interessats, així que finalment el pillem per a nosaltres 2. Els taxis a l'aeroport van per ticket, hi ha una guixeta tot just sortir per la porta de les arribades, a l'esquerra. Allí veureu que hi tenen un cartell amb el preu per destí, dieu on voleu anar i us faran un paperet, que encabat donareu en algun dels taxistes que hi ha fora per a que us portin. El trajecte fins a Ubud es llarguet, i ens costa 195000Rp.\nCom deia, el viatget és d'una bona estona (prop de 2 hores), però almenys el taxí es còmode i amb aire condicionat. Aprofitem el trajecte per constatar que Bali sembla un món apart de la resta d'Indonèsia, molt més ben urbanitzat (segons les zones), amb carreteres força correctes, i amb un altra atmosfera, no sabríem com explicar-ho, potser es el fet que son de majoria hinduista (a la resta d'Indonèsia la majoria és musulmana), sembla que el ritme és més pausat, i els templets apareixen per cada racó, de moment la cosa ens agrada molt més del poc que vam poder veure a Legian en la nostra breu estada.\nArribem a Ubud, teòric centre turístic per als que busquen altre cosa que platja i festa a Bali. No diem que no sigui així, de fet la ciutat té força encant, però no deixa de ser centre turístic, que quedi clar, no us penseu que son 4 cases enmig d'un bosc amb 4 motxillers tocant la guitarra...\nHem decidit fer cas als nostres col·legues, i ens en anem directament a l'hotel Sayong House, en tot el centre de Ubud, on passarem 5 nits per 1270000Rp., després de regatejar una bona estona. Sincerament us el recomanem, el lloc és tranquil tot i estar al centre, la gent és molt amable, té una piscina molt agradable on poder-vos fer passar el calor, i els millors banana pancake que hem provat mai.\nUn cop acomodats, ens asseiem a la terrasseta de l'habitació, i planifiquem la nostra estada. Hem agafat Bali com a centre d'operacions, amb la intenció de llogar algun guia o conductor per a fer les diferents rutes que més o menys teníem pensades després de llegir molt al respecte.\nUs poso aquí el mapa, amb els diferents recorreguts que teníem marcats, en principi haviem planificat rutes per a 4 dies ... després en els dies corresponents ja us anirem explicant en que es va quedar la cosa :-)\nAmb la idea clara al cap, sortim al carrer a fer un tomb, i a veure com trobem un guia, l'experiència que ja portem acumulada al país ens diu que no ens costarà gaire...\nPugem fins al mercat, i pel camí efectivament ja trobem diversa gent que se'ns ofereix, anem preguntant en algun o altre, fins que en veiem un de força espavilat i amb iniciativa, li expliquem el nostre pla de 3 dies, i tot i que bufa una mica (sempre volem fer massa coses en poc temps), ens diu que es pot fer sense problema i ens dona un preu, que després de discutir queda en 350000Rp. per dia, però quedem en que li direm alguna cosa. Ens comenta que la seva furgoneta és per a 7, i que si aconseguim portar més gent, doncs que ens baixaria el preu, així que com a l'hotel sabem que també hi havia unes altres noies que vam trobar també a Labuan bajo, pensem que potser ho podem lligar tot, a veure si les veiem...\nContinuem el nostre passeig, i aprofitem també per a canviar diners en una de les oficines oficials, aquí els diners van que volen, ja veureu que els preus son més cars que a Java...\nTornem a l'hotel i trobem a les noies, a que els hi sembla perfecte el pla d'anar junts, així que tornem a buscar al xòfer, i ens deixa el preu en 100000Rp. Per persona i dia, molt millor!\nSoparet i al sobre, demà toca moviment!\nDia 15 – Bali\nA l'hora convinguda, aviadet, ja tenim al xòfer a la porta, comencem la ruta!\n-Arrossars de Tegallang\nSón els típics que veureu en les fotos de Bali, però no per això deixen de ser preciosos, a més en aquell moment estaven crescudets i verdíssims. Els veiem des de la vora de la carretera, queden cap a baix, es pot baixar fins a baix crec però ens conformem amb la panoràmica...\n-Temple de Gunung kawi (30000Rp.)\nEl primer temple que visitem (i on ens hem de posar per primer cop el Sarong), i un dels més especials, és molt antic, i el principal atractiu son la mena d'altars que hi excavats en la roca, tot i que la vegetació al voltant del temple, el riu, i els camps d'arròs del voltant creen un entorn especial i místic, és dels més macos!\n-Pura Tirta Empul (30000Rp.)\nUn altre dels temples més coneguts i bonics, potser us sonarà per les seves piscines on la gent prega sota els brolladors d'aigua, tot seguint un rite que ens van explicar. A la vora hi ha també el palau del govern, que no es visita. Hi ha també un brollador amb aigua que surt de terra, i altres piscines. A banda tenim la sort que aquell dia hi ha cerimònia, i podem veure com toquen Gamelan i una ofrena (tot i que als turistes -en realitat als no creients- no se'ls deixa accedir a la zona on hi ha els altars, això passa en tots els temples). Com que hi ha festa al temple, veiem també moltes famílies vestides a la forma tradicional balinesa, com estar a missa de diumenge!\n-Gunung Batur i el seu llac (20000Rp.)\nEl Batur és un volcà actiu, el seu con té un llac a la seva falda,i tot plegat esta dins d'una caldera més antiga, de més de 10km de diàmetre, on hi ha també un parell o més de poblacions. Es poden fer trekkings per pujar-hi, però nosaltres només ens hi aturem un instant per a veure-hi les vistes, en un passeig on hi ha també molts venedors ambulants. El xòfer ens adverteix que si ens ofereixen coses no les agafem per mirar-les, perquè amb l'excusa que les hem agafat un moment ens diran que ens les hem de quedar, ja ho sabeu...\n-Pura Puncak Penulisan (30000Rp.)\nEl principal atractiu d'aquest temple son les seves vistes, esta al capdemunt d'una muntanya (a més de 1700mt) i cal pujar força escales per arribar al capdamunt. A banda de la vista, la veritat es que no té res d'especial, el vam trobar prescindible.\n-Pura Besakih (30000Rp.)\nAquest podríem dir que és el temple principal de Bali, li diuen el temple mare, i la veritat és que és força impressionant. Esta situat a la falda del volcà més alt de l'illa, l'Agung, i com a temple més gran (en realitat un conjunt de diferents temples), també té el mercadet que l'envolta més gran i ple de gent que voldrà que els compreu algun souvenir o sobretot que se us oferiran per a fer-vos de guia per a entrar als llocs on no es pot.\nAbans d'anar vam llegir gent que deia això, preguntant si era o no veritat. No és així. Els no creients (o en general els turistes) no podem entrar en alguns recintes que hi ha a tots els temples de Bali, és la zona d'oració, i sempre esta clarament delimitada. Per per molt que t'hi acompanyi algú, no hi hauríeu d'entrar, només que per respecte, i el que fan aquesta gent, es aprofitar quan no hi ha ningú a la vora i fer-te entrar d'amagatotis, tot plegat per poder veure de més aprop el que podeu veure perfectament des de fora. Si les normes diuen que no s'hi pot entrar, nosaltres creiem que cal respectar-ho, però cadascú que faci el que li sembli, que us quedi clar però que no fa falta cap guia per a visitar cap complexe de temples.\nDit això, senyalar que li haureu de dedicar una bona estona a la visita, ja que hi ha molts temples que veure. L'entorn és bastant poc entranyable, a diferencia d'altres, però es perfectament comprensible tenint en compte que possiblement sigui el centre de culte més important de l'illa. Tot i això, si esteu disposats a caminar una mica, us recomanem que tireu fins al de més al capdamunt, una mica separat de la resta i ja quasi enmig del bosc. És un temple força gran, amb uns impressionants dracs que donen origen a l'escala de pujada, des d'on tindreu una molt bona vista i una mica de tranquil·litat, ja que sembla que a la gent li fa una mica de peresa atansar-s'hi...\nUn cop deixem el temple, sortim en direcció al de Pura Kehen, aturant-nos abans a dinar en un dels típics bufets amb vistes (espectaculars) als camps d'arròs. Trobareu diverses histories sobre les “sablades” que foten en aquests tipus de llocs, en realitat son cars, si, però ens van donar algunes recomanacions que ens van ser d'utilitat per tal que ens sortís més barat, també cal dir que 7 persones fan més pressió que un parell...\nQuan hi entreu, no heu de seure directament, sinó preguntar pel menú i el preu, podeu regatejar per a que no us contin els impostos (que son un pico), o que no us cobrin la beguda, i sinó doncs podeu marxar o quedar-vos, com us sembli.\n-Pura Kehen (10000Rp.)\nEl darrer temple del dia, i un dels que més ens va agradar, en gran part per la tranquil·litat i l'entorn del mateix. Vam arribar quan el sol començava a caure, i erem els únics que hi havia. El temple esta a l'entrada del poble de Bangli, però envoltat de vegetació, i a l'interior hi ha un gegantí arbre on hi ha una campana sagrada, hi ha molt de verd, i les figures i altars son preciosos, ens va agradar molt...\nAmb aquest temple, acabàvem la visita “guiada” del dia, i la nostra idea era tornar a Ubud per anar a veure algun dels espectacles de dansa que es fan a la ciutat (veure almenys un espectacle de alguna de les diferents danses balineses, es una cosa que cal fer...). Mentre tornàvem, el conductor ens va preguntar, i ens va recomanar un espectacle de Kecak i Sanghyand que feien a les afores d'Ubud, oferint-nos es clar, de portar-nos-hi. Com que el preu era el mateix que havíem vist que feien als espectacles d'Ubud (160000Rp.) i no teníem preferència per cap dansa concreta, ja ens va semblar bé, així que hi vam anar.\nVa estar bé perquè en ser a les afores, no hi havia gaire gent, potser l'entorn no era tan genial com el water palace d'Ubud, però vam poder veure l'espectacle a primera fila, i vam gaudir força amb el kecak (és una representació on no es toca gamelan, la “música” la fan un grup d'actors que interpreten a un exèrcit de micos, emetent rítmics “chak chak chak” amb la boca). I després vam flipar veient com en la dansa del foc, el ballarí fins i tot es posava brases a la boca, molt interessant, tot i que pels estrangers difícil de seguir, fins i tot amb el petit panfleto que et donen a l'entrada.\nAra si, retorn a Ubud i sopar en comunió en un dels bars/restaurants del costat de l'hotel, on amenitzen la nit un grupet de música acústica que fa versions força bé (tant a Bali com a les Gili, és molt habitual veure grups d'aquestos en casi tots els bars). Riem i fem unes cervesetes, el dia ha estat intens però divertit...\nDía 16 – Bali\nComencem el dia fantàsticament amb el banana pancake i el café amb llet a l'estil indonesi, és horrible, però ja li estem agafant carinyo...\n-Casa típica balinesa\nAnem a veure una casa familiar típica balinesa, on ens expliquen com estan distribuïts les diferents construccions (la caseta dels pares, el temple, la cuina,..) i la seva funcionalitat. Teníem previst fer una visita d'aquest tipus al dia següent, però el guia ens la proposa fer en un lloc que ve de camí i acceptem. La família encara viu a la casa, i la visita ens sembla interessant.\n-Pura Taman Ayun (6000Rp.)\nAquest temple és bonic sobretot pels jardins, que passen a la vora d'un riu, on ens hi perdem una estona aprofitant que és aviat i encara no ha arribat el gros de les visites diàries...\n-Arrossars de Pacung\nParem un instant a la zona de Pacung per veure una altra panoràmica espectacular dels camps d'arròs, ens agraden més els de Tegallang, però son per quedar-se bocabadats...\n-Pura Ulun Danu Bratan (20000Rp.)\nAnem tirant cap al nord de l'illa, i ens aturem en aquest temple, al costat mateix del llac Bratan. És també força conegut perquè una estampa del mateix, apareix en els bitllets de 50000Rp. d'Indonèsia. L'entorn és força bonic, i també hi trobem gent que esta fent ofrenes i alguna cerimònia, per desgràcia, el cel s'esta tapant i ens comença a caure alguna gota així que passem una mica de llarg les parades que hi ha pel parc del voltant (on us podeu fotografiar amb els famosos fliying fox) i continuem amb l'esperança que afluixi la cosa...\nContinuem sota la pluja fins a la cascada Git-Git, on ens enfadem amb el xòfer. L'entrada a la cascada val 5000Rp. per persona, i el recorregut no té pèrdua ni res especial que requereixi de guia, cosa que nosaltres no sabíem. Ell ens recomana agafar-ne un, a 10000Rp. per persona, total per a embutxacar-se la seva comissió. A banda, a mig camí ens agafa un aiguat que ens té atrapats durant més d'una hora a mig camí. Al final baixem fins al salt d'aigua, i la veritat és que no és res d'especial, així que sortim bastant decepcionats i emprenyats amb el conductor per fotre'ns la colada del guia, i per no avisar-nos que segurament ens mullaríem...\nCom us deia, el salt no té res massa especial, però el caminet de baixada passa enmig de camps d'arròs i jungla, anar-hi expressament trobem que no val la pena, però si aneu una jornada pel nord de Bali, paga la pena passar-hi.\n-Llacs Buyan i Tamblingan\nContinuem la ruta, amb la certesa que segurament haurem de retallar alguna cosa pel temps que l'aiguat ens ha retingut a Git-Git. Continuem fins a la vista panoràmica d'aquests 2 llacs, on mirarem com esta el temps i veure que fem.\nLa gràcia del lloc, a banda de la carretera d'anada, on veiem també alguns macacs, es que hi ha 2 llacs contigus a la falda d'un volcà, la vista es força bonica tot i el mal temps que esta fent, i aprofitem per dinar al mirador mateix, mentre pensem que farem...\nConsultem amb el conductor el tema horari, i decidim que ens saltarem les 2 atraccions que ens quedaven, per arribar a temps a Tanah Lot (ens saltem els arrosars de Jatilowih, i el temple Pura Luhur Batukaru), així que comencem a tirar de nou cap al sud.\n-Tanah Lot (20000Rp.)\nFem sort decidint tirar cap a Tanah Lot, perquè el conductor no sabem gaire bé perquè, va a pas de tortuga, i anem veient com el sol va caient poc a poc, corrent el risc de no arribar-hi a hora. Al final li diem si passa alguna cosa, i en vista de les nostres cares, accelera i al final semblem fitipaldis, per sort vam arribar a temps, tot i que no gaire sobrats, la veritat.\nVeure la posta de sol en aquest temple és imprescindible, esta petat de gent, sí, és molt turístic, sí, però en veure com el sol baixa per ser empassat pel mar, els colors del cel contrastant amb els temples (és famos Tanah Lot, però ens va agradar més el Pura Batu Balong) no es pot deixar passar, de veritat.\nUn cop es fa fosc, tornem cap a Ubud. Mentre tornem, decidim que al dia següent prescindirem dels serveis del xòfer, per relaxar-nos una mica de tant de amunt i avall.\nEn arribar, tornem a anar a sopar tots junts, i alguns allarguem fins a altes hores de la nit en alguns dels bars de copes que podeu trobar a la vora del camp de futbol de Ubud, ben a la vora de l'hotel. Sort que demà no cal matinar!\n-Dia 17 – Ubud\nAquest dia no agafem conductor, us poso el pla que teníem previst, per si us interessa per planificar la vostra ruta:\nAquests tres indrets queden força aprop de Ubud, havíem pensat fer-los llogant una moto, però al final no ens hi vam atrevir.\n-Mas: És un poble on hi ha molts tallers de treballs en fusta, sabreu que les talles en fusta de Bali son mundialment conegudes, moltes d'elles surten d'allà, i s'hi poden trobar millors preus que si les compreu en altres llocs de l'illa.\n-Batuan: En aquest poble el que és conegut son les seves pintures.\n-Goa Gajah: La cova de l'elefant, hi ha un petit temple i altres atractius.\nAquests temples queden a la part est de Bali\n-Temple de Candidasa\n-Temple de Tirta Gangga: Aquest ens va fer força llàstima de perdre'l, el jardins i llacs semblaven molt bonics, i les cròniques que havíem llegit deien que valia molt la pena.\n-Temple de Goa Lawah: La particularitat d'aquest temple es que esta al costat mateix d'una cova de rat penats.\nEn contes de res d'això, fem dia de relax, agafem hora en un dels nombrosos spa's d'Ubud per a un massatge i tractament, visitem la Monkey forest (40000Rp.) on milers de macacs tomben al seu gust a la recerca dels platans que els donen els turístes (val la pena passar-hi, a banda dels micos és força bonic) i recorrem el carrer principal per veure on podem trobar el millor preu per al nostre Fast Boat cap a les Gili. Finalment aconseguim bitllet d'anada i tornada (l'anada és des d'Ubud, i la tornada fins a Kuta) amb Sea Marlin (http://baliseamarlinexpress.com) per 1400000Rp. Si heu d'anar a les Gili, no val la pena que reserveu els tiquets per internet, hi ha varies companyies, i us podeu estalviar força diners si regategeu una mica o compareu preus allà. Nosaltres ens vam estalviar 600000Rp.!\nLa resta del dia el passem tombant, prenent bon café amb alguna pasteta al casa Luna (http://www.casalunabali.com/ ) i fent un bon sopar al café Wayan (http://www.alamindahbali.com/cafe_wayan.htm ), la jornada gastronòmica ens surt per un pico, però ... estem de vacances.\n-Día 18 – Ubud\nPer aquest día, pensàvem en si agafar o no la moto, però al final pot la mandra, i passem el matí a la piscina de l'hotel, on també coneixem un turista de llarga durada que ens recomana un altre spa, al que anem a fer-nos un altre massatget. Esta al mateix carrer que el cafè des artistes (http://www.cafedesartistesbali.com ) on sopem la mar de bé.\n-Día 19.- Ubud – Padang Bai – Gili Trawangan\nAmb llàstima, però amb el regustet del darrer banana pancake, abandonem ben aviat l'hotel d'Ubud. Ens ha passat a recollir el van de Sea Marlin i fem la ronda per altres hotels, fins que carreguem a tothom i sortim en direcció al moll de Padang Bai, des d'on agafarem la llanxa cap a Gili Trawangan.\nUn cop més, ens sentim com a borregos, arribem a les oficines, on ens confirmen i ens etiqueten l'equipatge per a saber on va. Al cap d'una estona, embarquem i sortim cap a destí a tota castanya.\nEl vaixell és grandet, i la veritat es que corre força, tenim sort que fa bona mar, i fem la travessia sense problema. En primer lloc el vaixell para a l'illa de Lombok, per desprès anar fent parades a Gili Meno i Gili Air, per a deixar als pocs turistes que hi baixen. La gran majoria anem a Trawangan, on arribem finalment a la mateixa platja.\nTrawangan és la més gran de les Gili, la més massificada, i on hi ha més serveis. Hi anàvem per passar els darrers dies de descans a la platja. El fet que diem massificada, no vol dir que sigui una ciutat ni molt menys. De fet en tota l'illa no hi ha cotxes, i els taxis es diuen cidomos, uns petits carretons estirats per petits cavalls, que van amunt i avall de l'illa.\nEl poble és on hi ha més ambient, molts bars i bungalows/cambres/hostels per a motxilers, i també algun hotel de luxe. Hi ha força gent, i pel que sembla hi ha marxa tota la nit, així que si voleu estar tranquils, potser no és el millor lloc per estar-hi.\nNosaltres el que vam fer, és agafar un cidomo (tenen preus fixes, que depenen de com lluny del poble aneu) i tirar direcció al nord, a la recerca d'algun bungalow maco i fora del sorollam de tot plegat.\nTeníem mirat algun, però no havíem reservat res, per que ens havien comentat que per internet sortia força més car que si anaves allà directament (en temporada baixa, es clar).\nVam agafar el cidomo fins a l'Alam Gili (http://www.alamindahbali.com/alam_gili.htm) que tenia molt bones referències, i la veritat es que feia força patxoca. La llàstima es que havíem de canviar d'habitació al cap de 2 dies cap a una que no ens agradava gaire, així que vam anar a mirar pels voltants. Després de preguntar en varis, decidim llençar la casa per la finestra, i ens tirem cap al luxe occidental del Villa Grasia (http://www.villagrasia-lombok.com/ ). No té molt d'encant, però es super confortable i amb tots els luxes, i devant de la platja amb el millor corall de l'illa (o això diuen). Com que ens quedem 5 dies, ens deixen l'habitació per 4000000Rp., uns 68 euros per dia. És molt més del que havíem estat pagant fins al moment, però vaja, comparat amb els preus que tenien a la web, encara vam fer força bon negoci.\nCom deia, l'habitació fantàstica, l'esmorzar també, i la zona on es troba és molt tranquil·la. De totes maneres van tenir alguns detalls que no ens van agradar. Ens van fer pagar per avançat, i a sobre en efectiu, amb l'excusa que no els funcionava el targeter. Això va fer que ens quedéssim quasi sense diners, i tot i que els vam comentar en algun dia successiu de pagar ni que fos una part amb targeta per no haver de canviar a l'illa no hi va haver forma. També lleig ens va semblar que no tinguessin la wifi oberta, i que per tenir internet haguessis de comprar un val, quan en bars i hotels molt més barats ho tenien de franc pels clients.\nLo de no voler anar a canviar, és perquè el canvi que hi ha a l'illa és molt dolent comparat amb el de Bali, teniu-ho en compte abans d'anar cap a les Gili...\nPassem la tarda entre la piscina de l'hotel i la platja, i quan comença a caure la tarda, ens en anem caminant una mica més al nord, a veure la posta de sol, que és un cop més espectacular. Això si, només posar-se el sol, ens comencen a menjar els mosquits, no oblideu portar-vos el repel·lent!\n-Dies 20 a 23 – Gili Trawangan\nAquests dies senzillament no fem res, lloguem unes bicis a la sortida del poble durant un parell de dies per a poder anar amunt i avall (caminant hi ha mínim 20 minuts). Si les llogueu a l'hotel son més cares (coses del luxe). Dir-vos que tot i la bici, hi ha trams que haureu d'anar a peu per la sorra, potser si agafeu mountain bikes no us fa falta, però vaja... També no estaria de més que portéssiu una lot o un frontal, a la nit hi ha ben poca llum en alguns trams del camí, i les de la bici no es que en facin molta...\nAnem a veure les diferents zones d'snorkel, la millor esta davant mateix de l'hotel, a les afores del poble hi ha una zona interessant també (podeu veure uns esculls artificials que tenen per mirar de fer créixer corall nou), i una altra una mica més amunt de l'hotel. De totes formes, res si ho comparem amb la zona de Komodo, i un any més ens n'hem de tornar de les vacances sense poder veure tortugues...\nNo cal dir que hi ha infinites empreses que munten tours d'snorkel o submarinisme, només cal donar un tomb pel camí de la costa. Respecte a les ulleres per a snorkel, nosaltres les vam portar de casa, però tampoc tindreu problema per llogar-ne, ni aquí ni en els altres llocs del viatge on n'hem fet...\nTambé es pot anar a passar el dia a alguna de les altres Gili, a la vora de on paren les motores ràpides, hi ha una caseta on venen els tiquets, nosaltres ho volíem fer però al final ho vam deixar córrer.\nRespecte a l'oci i menjar, també hi ha molts llocs, sobretot al poble. En molts dels bars al vespre toquen música en directe, esta molt bé per fer una cervesa o el que sigui, nosaltres no vam allargar gaire la festa. Pel que fa al menjar, recordem una Trattoria (crec que de fet és aquest el nom del lloc) al costat mateix de l'hotel Vila Ombak, dins del poble (és on acaba el camí de costa), les pizzes estaven estupendes i l'aigua t'esquitxava els peus mentre sopaves...\nI per últim, no deixeu de fer un tomb pel poble, no és espectacular, però val la pena, també es pot pujar a la zona més alta de l'illa per a poder veure les vistes, tot i que no vam trobar el camí (amb la calor que feia tampoc vam insistir gaire).\n-Día 24.- Gili Trawangan – Padang Bai – Kuta\nDoncs sí, hora de tornar a posar-se en marxa, i a banda per a tornar cap a casa, ja fa força més peresa...\nEl dia anterior, havíem anat a l'oficina de Sea Marlin del poble per a confirmar el nostre retorn, així que només ens quedava ser allà a les 10 del matí. Agafem el nostre cidomo, i ens hi plantem, informem de la nostra presència i ens posem a esperar a que arribi el vaixell.\nPel retorn han optat per un de més petit, però pel que veiem igual de ràpid. Aquesta vegada la mar esta una mica més picada, i en algun moment patim una mica perquè la llanxa fa algunes bandades, que impressionen una mica anant tant ràpid. De totes maneres, arribem sense més problema a Padang Bai, on “amablement” ens carreguen en vans depenent del nostre destí, que en aquest cas és la mítica Kuta.\nUnes hores més tard, ens aboquen a tots al centre de la ciutat, en aquest cas no et deixen a la porta de l'hotel que tinguis, cosa que ens dona igual perquè tampoc en teníem. Com que només estàvem una nit i marxàvem aviat, volíem alguna cosa senzilleta, així que ens internem pel carrer Poppies, i anem mirant el que hi ha. Finalment res ens convenç, i apareixem de nou a l'avinguda principal, i per preguntar, entrem a l'hotel Maxi (http://www.maxi-hotel.com/ ), on després de regatejar una mica ens donen una habitació per 350000Rp., és molt més del que volíem gastar, però quan un s'acostuma al “luxe” ja se sap...\nCom a curiositat, dir-vos que això era a migdia, i el lloc on estava no ens va semblar dolent ni res, però en omplir els papers vam veure que ens feien signar un paper conforme acceptàvem que a la nit podia fer soroll. Vam preguntar, i ens van dir que era per les discoteques que hi havia al voltant, però que a la zona on era l'habitació no tindríem problema.\nEfectivament, no en vam tenir, però en fer-se fosc vam poder veure perquè ens feien firmar. El carrer principal esta ple de bars i discoteques amb altaveus al carrer a tota potència, de forma que quan camines no et sents ni els pensaments. Ciutat de marxa total, com que només hi estem una nit prenem paciència...\nLa tarda la passem tombant una mica, i veient el nostre darrer capvespre a la platja de Kuta, que és realment impressionant. A l'hora en que cau el sol, hi comença a anar força gent, i és interessant veure la fauna que s'hi passeja, joves surfers, turístes de comiat de solter, parelles locals, els socorristes amb els seus quads ... realment passem una bona estona veient el panorama, i la posta de sol, com casi totes en aquest país, és indescriptible.\nUn cop vista la platja, tornem cap a l'hotel parant a fer un cocktail i a sopar en un restaurant pel camí, celebrem que ens ha anat molt bé el viatge...\n-Día 25.- Denpasar – Singapore\nAvui s'acaba el viatge, però encara ens queda un dia per omplir de coses, i comença força aviat, ja que el nostre avió cap a Singapore surt a les 6:20.\nUna bona estona abans, ja som al carrer, esquivant els turistes de la nit que amb precari equilibri retornen cap al seus llocs de morada. Agafem un taxi cap a l'aeroport, i procedim a la facturació.\nPaguem les nostres darreres taxes d'aeroport (42000Rp.) i a esperar a l'hora indicada, ens en anem de nou a Singapore.\nEl nostre vol a Barcelona no surt fins a les 23:55, i ens plantem a Singapore a les 9, així que tenim tot el dia per fer-hi una visita, aquest cop sense els nostres amics, que treballaven.\nDir-vos, que a l'apanyadíssim aeroport de Changi, si esteu en transit podeu anar a fer un tour d'unes hores de franc per la ciutat, peeeeerò.... l'heu de demanar abans de sortir de la zona de trànsit. Nosaltres no ho sabíem, i tot i que buscàvem algun taulell d'informació no ens en va quedar cap a mà de camí al control de passaports, així que quan el vam sol·licitar a l'oficina de turisme de la zona comuna de l'aeroport ja no el vam poder fer.\nSigui com sigui, no ens pensàvem quedar a passar el dia a l'aeroport, així que vam deixar les motxilles al guardamaletes, i armats amb un plànol turístic i uns quants dòlars de Singapur vam anar a tombar.\nLa noia de turisme ens va recomanar anar fins al centre, i allà comprar un tiquet del bus turístic, que funciona de forma similar que aquí. Ens va recomanar anar fins a l'estació de Bugis, i allà al costat comprar el tíquet al mateix bus.\nVam arribar a Bugis i vam començar a flipar bastant amb un mercat que hi havia allà, i al final vam dir que aniriem fent xino xano i amb metro. Vam anar cap a la zona de Little India a peu, i després amb metro fins a la zona de Esplanade, per a tenir una bona vista de Marina bay, i l'espectacular Marina Sands.\nDe sobte, ens va caure un aiguat impressionant, que vam suportar com vam poder sota el cobert de l'escenari que hi ha tocant a l'abadia, fins que corrent ens vam poder posar dins de l'edifici de l'opera.\nDes d'allà vam anar pels camins del metro fins a Suntec city, on vam estar visitant algun centre comercial i menjant alguna cosa, fins que vam poder tornar a sortir al carrer per fer una ullada a la zona de negocis, quina llàstima de pluja.\nDesprés de la darrera cervesa del viatge, aquest cop una bona paulaner que vam prendre envoltats d'“encorbatats”, vam tirar cap a l'aeroport, ara si que la cosa s'acabava...\n-Día 26.- Singapore – Frankfurt – Barcelona\nEls nostres vols de tornada van anar perfectes. Com sempre, a l'enllaç de Frankfurt vam haver de córrer i atacar-nos dels nervis per a no perdre el vol a Barcelona, però tot va anar bé, i a l'hora indicada ens esperava la família a l'aeroport. Després de 25 dies tombant pel món de qualsevol manera, i resulta que a casa ens fa mandra agafar un parell de trens fins a Cambrils, però bé, aquesta estona de cotxe sempre serveix per a començar a explicar les aventures...\narticle in Indonèsia 2011 | Comentaris (0) | Retroenllaços (0)


Capital Cell canvia la borsa per les criptodivises - PressReader\nCapital Cell canvia la borsa per les criptodivises\nLa plataforma prepara una ICO de fins a 20 milions\n2018-05-02 - MAR GALTÉS Barcelona\nCapital Cell, la plataforma de crowdfunding especialitzada en finançar noves empreses al sector de les ciències de la vida, tenia previst per a aquest 2018 una possible sortida a cotitzar a un mercat borsari (segons expliquen, estava dubtant entre el MAB o l’AIM de Londres), però ha canviat de plans: “Fa sis mesos que estem estudiant la tecnologia blockchain i hem vist clar que els nostres objectius els aconseguirem millor amb una ICO (initial coin offering)”, explica Daniel Oliver, fundador i conseller delegat de Capital Cell.\nCapital Cell va ser creada el 2015 i opera de forma regulada des de Barcelona i Londres. El 2017 va facilitar vuit campanyes de finançament amb les quals es van aconseguir 3,49 milions d’euros. Aquest 2018 porten quatre operacions amb 2,43 milions, explica Oliver. Entre les empreses que han acudit a la plataforma per finançar-se hi ha Cebiotex, iProteos, Bionure, MJN Neuroserveis o Vytrus Biotech.\nCapital Cell España és una filial 100% de Capital Cell UK, que al seu torn és propietat de Daniel Oliver (23,5%) i Mireia Florensa (19%), els inversors Jordi Riulas i Joan Marcos (5,75% cada un); vuit business angels britànics tenen un 17% (entre ells, Ian Tomlinson, ex GlaxoSmithKline) i diversos petits inversors espanyols i el sindicat d’inversors de crowdfunding CC Invest, liderat per Xavier Castells (Inkemia), compten amb un 21%.\nAmb l’objectiu de preparar l’operació en criptodivises i per reforçar el negoci al Regne Unit, Capital Cell posa en marxa aquesta setmana una nova ronda d’inversió amb la que espera captar aquest mes de maig entre 700.000 i 1.100.000 euros, explica Oliver; la companyia s’ha valorat en 5,5 milions. Entre Castells i l’European Investment Fund, ja tenen 400.000 euros assegurats.\n“A Espanya estem a punt de registrar beneficis, però al Regne Unit volem créixer més ràpid i posar tot el grup en positiu”, afegeix. La companyia vol organitzar la prevenda de l’ICO, si és possible, abans de l’estiu. “Volem aconseguir un mínim de cinc milions d’euros i un màxim de 20 milions, i la meitat es destinarà a una reserva de liquiditat”, diu Oliver. Estan estudiant el millor país on realitzar-la. “Podria ser Estònia, encara que altres països s’estan posicionant positivament en criptodivises, com França”. La nova criptodivisa serà de utility (no security, que són les equivalents a accions del capital). Apunten que la nova criptodivisa, denominada cell, permetrà accedir a un rang més ampli d’inversors i de mercats més llunyans. “És un sistema més global, més simple i més potent”, assegura Oliver. “El blockchain no substituirà al món del capital d’un dia per a l’altre, però si d’entrada ja ens permet estalviar-nos alguna cosa de burocràcia i paperassa en les operacions, ja valdrà la pena”.\nA la seva plataforma s’han finançat Cebiotex, Proteos, Bionure o Vytrus, entre d’altres\nÀLEX GARCIA / ARXIU


La DO Montsant supera els 6 milions d’ampolles venudes el 2017 | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nUn 45% de la comercialització es destina al mercat internacional\nD’acord amb el creixement experimentat en els darrers anys, la Denominació d'Origen (DO) Montsant s'aferma tant al mercat català com a l'exterior. D’aquesta forma, la comercialització d'ampolles l'any 2017 ha superat els 6 milions (6.226.864) dels quals el 55% ha estat comercialitzat al mercat interior, i el 45% restant s'ha destinat als mercats internacionals.\nPel que fa a les xifres del mercat interior, Catalunya és es un dels mercats més importants per a la DO per la proximitat i la importància d'establir lligams amb el públic més proper. Respecte la comercialització internacional, els principals països importadors de la DO continuen sent els Estats Units, Alemanya i el Canadà. En quarta posició es troba Suècia, que triplica el seu percentatge respecte al 2016, i a partir de la quinta posició es troben països com Suïssa, Japó, Regne Unit o Bèlgica.\nEl vi negre representa un 91% de les ampolles venudes\nTant al mercat interior com a l’exterior, els vins negres són els més venuts amb un nombre d'ampolles que supera els 5 milions i mig (5.651.231), un 91% del total d'ampolles venudes. De la seva banda, els vins blancs representen el 5%, amb 325.937 ampolles venudes, seguits pels vins rosats, amb un 3%, i els vins generosos amb un 1% del producte comercialitzat.\nEn una nota emesa per la DO, es considera que “aquestes xifres demostren els bons resultats de les accions que la DO Montsant ha portat a terme al llarg dels darrers anys, dedicant una part important dels seus esforços als principals mercats exteriors tant amb accions en el punt de destí com amb diferents missions inverses”. En el mateix comunicat, la presidenta de la DO Montsant, Pilar Just, assegura que “totes aquestes accions i els seus resultats finals, afermen una imatge de marca potent tant de la DO Montsant com dels cellers que en ella s'hi emparen”.\nCollita 2017, un 17% menys que la del 2016\nLa producció a la DO Montsant en la collita 2017 va ser de 7.119.190 quilos de raïm, una xifra que se situa una mica per sota de la mitjana habitual de la DO i que suposa un 17% menys que en la collita 2016, on es van superar els 8 milions i mig de quilos. El percentatge més alt de la collita de 2017 va correspondre a les varietats de raïm negre, que se situaven en un 93%, mentre que les varietats blanques suposen el 7% de la collita.\nDintre del raïm negre, les varietats dominants van ser les històriques i autòctones Garnatxa negra, amb un 36% i Carinyena amb un 28%. Pel que fa al raïm blanc, la Garnatxa blanca va ser la varietat majoritària, amb un 56% de la producció, seguida del Macabeu, que representa el 38% de la producció del 2017.


Èxit de la regata de motos aquàtiques disputada a Cambrils | Federació Catalana de Motonàutica\nEl passat dia 14 de maig, dissabte, va tenir lloc al club Nàutic de Cambrils (Baix Camp) la segona regata puntuable per al Campionat de Catalunya de motos aquàtiques 2016. Aquest és el primer cop que el Club Nàutic Cambrils col·labora amb la Federació Catalana de Motonàutica en l’organització d’una regata, tot i que les platges de la vila ja havien acollit diferents competicions de motos aquàtiques en el passat. La regata va comptar amb el suport de Boats Mediterrani, Yamaha, Hermanos Guasch i Caves Masachs.\nLa regata es va disputar sobre un circuit de caràcter mixt, amb trams ràpids i d’altres que requerien habilitat, a més de la complicació addicional que va significar la presència del vent de mestral que va aixecar algunes onades que encara van fer més exigent la competició per als pilots i més espectacular per als espectadors.\nA la categoria F3 va resultar guanyador el pilot barceloní Lucas Oliver, que va guanyar totes les mànegues, seguit del gironí Roger Pujol que, amb aquest resultat, es colloca líder provisional del campionat. Tercer va ser Lucas Forés, campió de Catalunya 2015.\nA la categoria F4, reservada a motos pràcticament de sèrie, la regata va estar dominada novament per Jairo Carriles, que va guanyar totes les mànegues, seguit de Marc Orta i d’Oriol Andreu.\nLa propera regata tindrà lloc al Canal Olímpic de Catalunya (Castelldefels) el proper diumenge 22 de maig.\nCambrils, campionat, motos


Maxime Lagarde campió en el Grup A i Martí González al Grup B. També dos normes internacionals.\nDel 13 al 21 de juliol s'ha jugat al centre cívic Sant Martí de Barcelona el XXI Obert Internacional d'Escacs Sant Martí 2019. Han participat 337 jugadors de 28 nacionalitats, amb la participació de 58 titulats, dels que cal destacar la presencia de 8 Gran Mestres i 20 Mestres Internacionals. Ha estat un èxit de participació sent el millor any en aquest aspecte i també al Blitz.\nCal destacar dues activitats paral·leles que s’han fet:\n20 de juliol, el XXI Open Blitz Sant Martí 2019 amb la participació de 88 jugadors de dotze països diferents i set titulats internacionals entre ells. El guanyador va ser el jugador del Sant Martí, GM Miguel Muñoz.\nMartinez Pla Xavier\nRuiz Mata Oscar\nSanchez Lopez Juan Manuel\n2. 14 de juliol, durant la disputa de la segona ronda es va fer la presentació del llibre de micro contes “24 miniaturas rusas” per l'escriptor David Vivancos, soci del Club d’Escacs Sant Martí. Un èxit amb la presència d’una trentena de públic.\nEl torneig internacional va començar el dissabte 13 de juliol amb la participació de destacats Grans Mestres. L’Obert ha esta dominat pel GM Lagarde, acompanyat al podi pel GM Harutyunyan i el IM Stremavicius. És de destacar, també, les normes d’IM fetes pel jugador indi Sreeshwan i el jugador cubà Leon Valdes. Altres tres jugadors van tenir opció però malauradament, no van aconseguir-la.\nClassificació Final Grup A:\nBerdayes Ason Dylan Isidro\nAl grup B, un regular Martí González va guanyar el torneig, després d’assolir el lideratge a la vuitena ronda. Finalment, el líder durant moltes rondes, Andrés Fernández, després de perdre a la ronda setena una partida que no havia de perdre, no va tenir un bon final de campionat.\nClassificació final Grup B:\nGonzalez Alonso Marti\nGonzalez Cominelli Alejo Gabriel\nVargas Drechsler Carlos\nMoreno Perez Norberto\nFernandez Egea Andres\nDelgadillo Torrico Felipe\nRamon Herraez Alex\nEl lliurament de premis el va oficialitzar Evarist Pérez, secretari de la junta del Club d'Escacs Sant Martí, acompanyat per la Diana Rut López, membre de la junta de la Federació i també sòcia del Club d’Escacs Sant Martí. Ha estat per nosaltres un honor i un plaer repetir un altre gran torneig on esperem que la gent s'hagi divertit i hagi gaudit d'uns grans dies d'escacs. També donem les gràcies a l’extens públic que ha vingut a veure el torneig i especialment als molts jugadors que han desitjat jugar el nostre Open i també a l’equip arbitral que ha cobert totes les nostres expectatives. L’equip organitzador esperem que tot hagi estat a l’altura del grans competidors que han participat a l’Obert i intentarem seguir millorant tot allò que estigui a l’abast nostre.\nClassificacions finals del Grup A\nClassificacions finals del Grup B\nClassificacions finals del Blitz


Conferència DHUB: Artesania i Disseny – School of Architecture official blog\n22 February, 2012 21 February, 2012 Experiences\nEls convidats per parlar d’aquest tema van ser la Teresa-M. Sala, Doctora en Història i Geografia. I en Josep Maria Martí, Dissenyador industrial i Doctor en Filosofia.\nResum + Reflexió de la conferència:\nEl primer “Artesà” de la història del ésser humà va ser aquell homo de les cavernes que no podia caçar degut a una lesió. Com que ell no podia caçar, i per consegüent, no podia menjar, es va dedicar a arreclar i mantenir les llànces que utilitzaven els altres caçadors de la tribu. Tant és així, que quan els caçadors feien la feina principal ( que era buscar aliment ) i amb el seu treball s’alimentaven, l’artesa primigeni no conseguia alimentar-se directament amb el seu treball, sinó que depenía d’altres persones per poder menjar. És a dir, ell no viu del producte del seu treball, sinó del seu treball. Per això ha de demostrar a la resta del grup que fa molt bé la seva feina, que té valor, i compromís. D’aquesta manera els caçadors li donaven menjar a canvi d’aquest treball.\nArtesania = Art amb les mans\nLa artesania es un treball de forma manual en el que entra en consonància les mans i el cap, produïnt un objecte que es diferencia del treball en sèrie ja que la peça produida es única, tenint així més valor.\nArtesà = Quelcom que fa art amb les mans\nL’ Artesà es quelcom que te una habilitat o destresa, instruit en una tècnica, per dur a terme la fabricació d’un objecte. Arribant a sentir una satisfacció per el treball ben fet, per la simple satisfacció de conseguir produir-lo.\nEl Procés de Producció d’un artesà està enmarcat en dos termes molt importants, el primer és la virtud del material escullit per al disseny del objecte, i el segon terme és la tècnica utilitzada en aquest procés.\nAquest procés de producció ha anat canviant al llarg de la història. Desde l’Homo que arreclava les llances, passant pels gremis fins arribar a la revolució industrial. Durant aquest període la tecnologia i la tècnica s’han anat millorant i evolucionant, fins al punt en el que la tecnologia produeix més objectes que l’artesà. Però aquests objectes adopten uns altres valors ja que no són objectes únics, sinó una còpia de l’original o simplement còpies d’una idea.\nSi enfoquem la visió cap a la tècnica, aquesta a canviat durant tota la història. Per això podem afirmar que l’artesa també ha anat adaptant-se a aquesta evolució.\nPer tant, surgeixen algunes preguntes evidents:\nOn està el limit que separa l’artesà del dissenyador/arquitecte industrial?\nÉs el dissenyador/arquitecte un artesà tecnològic?\nLa societat demanda objectes únics i amb més valor? O es conforma en tenir objectes còpia?\nLa societat pot arribar a valorar aquest objecte únic? O només vol que cumpleixi la seva funció?\nCom es pot donar un valor “únic” a un objecte utilitzant la tecnologia o un procés industrial?\nEl valor “únic” del objecte construït se li pot donar mitjançant un procés de disseny específic per a cada usuari?\nTags: artesà i dissenyador articulo dhub DHUB\nPreviousTV 2011: Grupo2, [KmO]\nNextDivendres: Homenaje a Luis Moreno Mansilla


El plenari d'Ondara aprova les dedicacions, el règim retributiu i l’organigrama de la legislatura\nLa primera sessió plenària de l’Ajuntament d’Ondara en la present legislatura ha estat extraordinària per a aprovar l’organigrama municipal, les dedicacions i el règim retributiu dels regidors. En aquest últim apartat, amb el vot a favor de l’equip de govern PSPV-Compromís i en contra de PP i Ciudadanos, s’ha donat llum verda a que l’alcalde, José Ramiro, tinga una dedicació exclusiva del 100% amb un sou anual brut de 40.000 euros; la regidora d’Hisenda i Patrimoni, Raquel López, una parcial del 50% amb un sou anual brut de 20.000 euros; la regidora de Cultura, Igualtat i Comunicació, Raquel Mengual, un altra parcial del 40% amb un sou anual brut de 16.000 euros.\nCompleten l’apartat de dedicacions parcials amb un 33% els regidors el d’Agricultura i Medi Ambient, Pere Picornell, el de Festes, Miguel Gomis i la de Serveis Socials i Sanitat, Mari Carmen Velázquez, tots ells amb un sou anual brut de 13.333 euros.\nSegons ha explicat l’alcalde, la dedicació per al regidor Francesc Giner deixa de ser de l'Ajuntament i passa a les empreses municipals, en ser el Conseller Delegat de les mateixes, amb un sou anual brut de 20.000 euros i una dedicació del 50%.


Política de cookies | Nunafotografia\nEn compliment amb el deure d' informació recollit a l' apartat 2º de l' article 22 de la Llei 34/2002, d'11 de Juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic, la present política de cookies té per finalitat informar-li de manera clara i precisa sobre les cookies que s' utilitzen a la pàgina web de Núria Font Sabala.\nVostè pot restringir, bloquejar o esborrar les cookies de Núria Font Sabala o qualsevol altra pàgina web utilitzant el seu navegador. En cada navegador l' operativa és diferent, pot trobar com fer-ho en el menú d' ajuda del seu navegador on s' estableix el procediment per a la seva eliminació. Per a més informació:\n- Analítica - _ga - 2 anys - Serveix per comptar quantes persones visiten el web rastrejant si l’han visitat abans.\n- Analítica - _gid - 24 hores - Serveix per comptar quantes persones visiten el web rastrejant si l’han visitat abans.\n- Analítica - _ga - _gat_ - S’utilitza per limitar el percentatge de sol·licituds.\n- Analítica - _nmstat - 1000 dies - Serveix per identificar usuaris anònimament.\n- Gestor de contingut - JSESSIONID - Durada de la sessió web - cookies tècnica utilitzada per servidors d'aplicacions Java com Tomcat, per mantenir i identificar la sessió de l'usuari.\nNúria Font Sabala es reserva expressament el dret a modificar unilateralment, total o parcialment, sense necessitat de previ avís, la present Política de Cookies. L' usuari reconeix i accepta que és la seva responsabilitat revisar la present Política de Cookies.


Ciuró: “Si l’indult triga més de 24 hores a fer-se efectiu, els presos estaran il·legalment retinguts”\nLa nova consellera de Justícia avisa Pedro Sánchez que si els indults no arriben aquest mes de juny, serà un acarnissament\nLa consellera Lourdes Ciuró, durant el ple al Parlament del 16 de juny de 2021 (Horitzontal)\nActualitzada el 19-06-2021 11:25\nEl Govern exigeix que un cop aprovats, els indults es facin efectius en un màxim de 24 hores. Ho ha dit la consellera de Justícia, Lourdes Ciuró, en una entrevista al Via Lliure. Ciuró avisa que si els presos triguen més de 24 hores a sortir un cop s’hagin concedit els indults, estaran retinguts il·legalment.\nEl Consell de Ministres decretarà l’indult, es publicarà al BOE –prèviament sancionat pel Rei– i s’ha de portar a liquidar al tribunal sentenciador. Això es pot fer en 24 hores. Tot el que passi d’això considerarem que [els presos] estan il·legalment retinguts\nLa consellera de justícia també avisa a Pedro Sánchez que si els indults no arriben aquest mes de juny, serà un acarnissament.\nDonem el marge de confiança perquè surtin al juny, amb els indults concedits. Que passés més enllà seria sortir del guió. Si ens anem allargant, serà acarnissament\nEl Govern no assistirà a la conferència que Sánchez farà dilluns al Liceu de Barcelona per defensar els indutls. // EFE - Borja Puig De La Bellacasa\nPer això, Ciuró ha justificat la plantada del govern a la conferència que Sánchez farà dilluns al Liceu per, en tota probabilitat, anunciar-los. Diu que el president espanyol hauria de mostrar “més respecte” cap al govern de Catalunya.\nNo és el marc ni el lloc per proposar-nos res. El ‘gobierno de España’ hauria de mostrar una mica més de respecte al Govern de Catalunya i a la matèria que ens ha d’ocupar\nMesa de diàleg i figura del mediador\nLa nova consellera de Justícia afirma que li agradaria formar part de la mesa de diàleg però ho deixa en mans del Govern. A més, també ha recuperat la polèmica figura del mediador.\nNo hauríem de fer escarafalls per res que es pogués afegir per tenir una bona fi de la taula del diàleg. Si convé, amb el relator, amb un mediador, amb un intermediari. Per què no?\nRecupera la conversa de Xavi Bundó amb Lourdes Ciuró, consellera de Justícia, al Via Lliure:\nLourdes Ciuró: “Si l’indult triga més de 24 hores a fer-se efectiu, els presos estaran il·legalment retinguts”\n18-06-2021 20:00 POLÍTICA\nEl Govern i la presidenta del Parlament plantaran Sánchez a l’acte sobre els indults al Liceu\n18-06-2021 14:26 POLÍTICA\nAragonès i Puigdemont es troben a Waterloo i avisen que els indults no són la solució\n16-06-2021 19:07 ‘VERSIÓ RAC1’\nEkaizer: “Els indults es donaran el 29 de juny”


Metrovalencia millorarà l'accés a l'aparcament i les instal·lacions de l'estació de València Sud | Valencia Extra\nLa Generalitat ha licitat les obres per a la millora de l’accessibilitat a l’aparcament públic i instal·lacions de València Sud de Metrovalencia, situades al costat de les oficines centrals de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (FGV).\nLes obres afecten la carretera CV-407, en un tram que discorre pels termes municipals de València, Paiporta i Picanya. El pressupost de licitació d’aquests treballs ascendeix a 981.199,18 euros, IVA inclòs.\nL’accés actual a València Sud, des de la carretera CV-407, es realitza mitjançant una intersecció en forma de ‘T’ d'”una certa complexitat”, que “genera a vegades situacions de perill i falta de fluïdesa en la incorporació a la xarxa viària”, ha informat la Generalitat en un comunicat.\nDavant aquesta situació, la Generalitat, a través d’FGV, ha projectat l’execució d’una rotonda que millorarà “substancialment” les condicions de seguretat en l’accés i eixida a aquestes instal·lacions.\nAl costat d’aquestes instal·lacions, es troba un gran aparcament públic i gratuït, tipus park&ride, que té com a finalitat fomentar l’accés a la xarxa de Metrovalencia. L’aparcament compta amb més de 27.000 metres quadrats i unes 1.000 places, per la qual cosa es genera, “diàriament, un gran flux de viatgers i viatgeres i personal empleat que s’acosten a aquesta estació per a accedir al servei ferroviari o bé als seus llocs de treball”.\nLes obres previstes en aquest projecte arranquen en el vial d’accés al park&ride i l’estació de València Sud, a uns 120 metres a l’est de l’actual intersecció en ‘T’ que permet l’accés a aquest recinte.\nAquest vial que discorre paral·lel a la CV-407 es prolongarà uns 500 metres, amb una nova glorieta en la intersecció de la carretera CV-407 amb el Carrer Séquia Favara (Camí Faitanar) i Camí del Mal Pas.\nEl carril ciclopeatonal té uns sis metres d’ample i el vial principal de connexió amb les instal·lacions d’FGV és d’uns 520 metres amb doble carril de tres a quatre metres cadascun, variable i amb voral de mig metre a cada costat.


Livemalaga San Juan Màlaga Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCinco Bolas 3, Centre de Málaga, Màlaga, Espanya, 29005 - Veure al mapa\nExcel·lent 8,4 (3326 comentaris)\nExcel·lent 8,3 (2372 comentaris)\nBarri Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga Centre de Málaga\nSituat en el cor de Centre de Málaga, Livemalaga San Juan és un lloc ideal des d'on descobrir Màlaga. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Màlaga. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de llançadora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Màlaga, el Livemalaga San Juan és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Livemalaga San Juan de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 75 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (148) Parelles (71) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (10) Grups (33)


El programa CREAmedia accelera les indústries creatives | Info Barcelona | Ajuntament de Barcelona\nEl programa CREAmedia accelera les indústries creatives\nUn total de catorze projectes, de més de setanta que s'han presentat, han estat seleccionats per participar en la nova edició del programa CREAmedia que dona suport a l'emprenedoria de les indústries creatives i culturals, unes de les més afectades pel context econòmic provocat per la pandèmia. Entre d'altres, el programa ofereix serveis d’acompanyament i formació a les noves empreses i, alhora, potencia la ciutat com a pol de talent creatiu.\n08/08/2020 11:11 h\nA partir del mes de setembre i durant sis mesos, els projectes seleccionats s’instal·laran a la incubadora Almogàvers, seguint les mesures i els protocols de seguretat marcats per les autoritats sanitàries. Enguany, s’ha ajustat el format del programa a la situació de la covid-19, amb l’aposta per l’acompanyament i les formacions virtuals i per nous plantejaments i continguts de valor.\nEquips tècnics de Barcelona Activa i professionals del sector els ajudaran a desenvolupar la proposta de valor, producte o servei principal i treballaran el model de negoci per tal que sigui viable i sostenible mitjançant serveis com ara els següents:\nTallers o sessions pràctiques (workshops) i activitats per dinamitzar la comunitat i accions de lliure accés a altres iniciatives per crear dinàmiques de treball més enllà del programa.\nAcompanyament empresarial; tutories individualitzades o mentoria (mentoring) que impartiran persones professionals del sector, a més d’un seguiment de l’evolució de les empreses creades.\nAcompanyament intensiu en la cerca de finançament.\nSeguiment de l’evolució dels projectes amb personal tècnic a través d’un programa de gestió de projectes.\nUna mostra de la creativitat i la innovació de la ciutat\nEls catorze projectes seleccionats per participar en el CREAmedia d’enguany estan relacionats amb l’audiovisual, el disseny i les plataformes de suport a les indústries creatives i culturals, i són els següents:\nPublishing Scope Music: ajuda els compositors emergents protegint (blockchain) i comercialitzant (licensing, booking i royalty exchange) les seves obres internacionalment.\nEcosneak: fabricació i venda en línia de sabatilles amb teixit reciclat de plàstic recuperat del mar.\nIn Crime Content: estudi de producció de continguts audiovisuals; realitzen coproduccions entre marques compatibles per estalviar costos i guanyar awareness (notorietat).\nBarcelona Miquel: coreògraf, gestor de projectes i ballarí.\nTundra Studio: estudi d’estratègia i creació de contingut audiovisual creatiu dirigit a empreses i grups de música. Aglutina els serveis d’agència creativa i productora audiovisual analitzant les necessitats de cada client quant a imatge, i en conceptualitza i produeix el contingut a mida.\nReolivar: disseny, creació i fabricació de productes elaborats amb residus de les olives.\nFilmpedia: plataforma de video learning en què es transformen continguts audiovisuals existents (pel·lícules, documentals, curtmetratges, continguts televisius, videoclips, etc.) en propostes d’aprenentatge.\nBarcelona al Azar: projecte de divulgació del patrimoni amb ludificació i il·lustració centrat a Barcelona. Joc de cartes.\nVersatil: agència i productora que dona servei a la creació de tota la línia estètica d’un artista (audiovisuals, fotografia fixa, disseny gràfic i marxandatge). Actua com a plataforma de llançament de nous artistes, amb la intenció de crear comunitat, catàleg i portafolis.\nWeekndr.tv: canal de música que selecciona esdeveniments musicals del cap de setmana a Barcelona i ofereix un contingut audiovisual a les xarxes socials.\nLaurence Diana: projecte que crea mobles intel·ligents i de disseny per a un mercat d’alta gamma europea.\nDublab Barcelona: plataforma en línia amb el focus principal d’una ràdio i la idea de donar veu a petits projectes.\nCameraShare: mercat web (marketplace) en línia per al lloguer de material audiovisual i espais entre particulars.\nArtechsel: agència de booking (agència artística) que funciona com a distribuïdora d’espectacles tecnològics i està dirigida al sector públic, particulars i esdeveniments corporatius.\nUn motor econòmic en alça\nEl teixit empresarial d’indústries creatives és molt ric a la ciutat. A Barcelona s’hi concentra el 51,1% de tots els llocs de treball del sector a Catalunya i representa el 13,4% de tot el treball a Barcelona. Només al districte 22@ hi ha més d’un centenar de petites i mitjanes empreses amb components creatius.\nEl programa CREAmedia és una iniciativa de Barcelona Activa, el Servei de Desenvolupament Empresarial de l’ICEC i la Fundació Catalunya Cultura, i s’emmarca en la Mesura de govern d’impuls de les indústries creatives, presentada a finals del 2019, que implica plans d’internacionalització i col·laboracions amb escoles i universitats, i innovació per a l’impuls d’aquests projectes.\nWeb del programa CREAmedia\nImpuls a les indústries creatives i innovadores\n21/02/2020 14:21 h\nCreaMedia, el programa que impulsa projectes culturals\n22/07/2015 08:12 h


Fauna de l'estany d'Ivars i Vila-sana: Resum del mes de març de 2015\nResum del mes de març de 2015\nEl mes de març és un mes d'importants canvis pel que fa a la fauna de l'estany. En efecte, les espècies hivernals redueixen de forma ràpida els efectius, accentuant-se molt aquest procés a finals de mes. Per contra, comencen a arribar les espècies estricament estivals, a les que s'hi sumen algunes altres que només es detecten durant els passos migratoris, quan es desplacen des de les seves zones d'hivernada africanes cap a les de cria, al centre i nord d'Europa. Així, entre els ànecs, veiem com el xarxet i el cullerot han reduït notablement els seus efectius, fet molt més evident a finals de mes. Els collverds són els que mantenen els nombres més semblants, doncs la majoria dels ocells deuen ja correspondre a la població reproductora local. Entre els ànecs només presents durant la migració destacar el xarrasclet, amb fins a 41 ocells el 10 de març. Esmentar també que xibecs i morells de cap roig, que tot i que es poden veure durant tot l'any, al març han estat observats amb força més regularitat, com a preludi de la possible presència d'algunes parelles reproductores. Els cabussons emplomallats també van incrementant els seus efectius i el nombre de parelles.\nPel que fa a les limícoles, la gran majoria d'elles només en pas a l'estany, esmentar la detecció de fins a 16 espècies diferents. Potser entre les més destacables cal ressaltar el cames llargues, amb fins a 37 exemplars. Aquesta és una espècie que havia estat un reproductor abundant els dos primers anys d'embassat, quan els nivells d'inundació a l'estany eren encara baixos, que actualment ha esdevingut un reproductor irregular pels als nivells d'inundació actuals. Amb tot, es continua observant comunament durant la migració, amb alguns ocells que resten tot l'estiu a l'estany. En el cas de les gavines se solapa un pas important d'ocells que han hivernat al centre i sud de la Península i nord d'Àfrica, amb xifres molt altes de gavina vulgar i gavià fosc, amb els exemplars locals de la primera que ja han començat les tasques reproductores. A aquestes s'hi sumen les recent arribades gavines capnegres. Durant el març encara s'ha observat un parell de gavines cendroses i una gavina menuda, darrers reductes de les gavines hivernants.\nEntre els passeriformes de canyissar, més difícils de detectar, esmentar el pas de les primeres boscarles mostatxudes i boscarles dels joncs, a les que se suma la primera arribada de balquer el darrer dia del mes. Al costat contrari hi trobem la cotxa blava, hivernant escàs i corrent en migració que comença a anar de baixa. Esmentar també la no detecció al març de cap mallerenga de bigotis, espècie que s'havia anat observant regularment tot l'hivern i que alguns anys ha criat a l'estany.\nL'arribada del bon temps la posa de manifest la recuperació de l'activitat per part dels rèptils, que han passat l'hivern inactius, i el cada vegada major nombre de papallones. Com a fet destacable esmentar també l'observació d'una mostela el 29 de març, petit carnívor que ha esdevingut força rar a la plana de Lleida.\nMàxims del març de 2015 a l'estany d'Ivars i Vila-sana\nÀnec blanc (Tadorna tadorna) 1\nXarxet comú (Anas crecca) 35\nÀnec coll-verd (Anas platyrhynchos) 200\nÀnec cullerot (Anas clypeata) 231\nÀnec griset (Anas strepera) 2\nÀnec domèstic 1\nXarrasclet (Anas querquedula) 41\nMorell cap-roig (Aythya ferina) 17\nCabussó emplomallat (Podiceps cristatus) 37\nCorb marí gros (Phalacrocorax carbo) 65\nMartinet de nit (Nycticorax nycticorax) 2\nEsplugabous (Bubulcus ibis) 14\nAgró blanc (Egretta alba) 8\nCigonya blanca (Ciconia ciconia) 20\nArpella vulgar (Circus aeruginosus) 20\nÀguila pescadora (Pandion haliaetus) 3\nPolla d'aigua (Gallinula chloropus) 11\nFotja vulgar (Fulica atra) 17\nGrua (Grus grus) 4\nCames llargues (Himantopus himantopus) 38\nCorriol petit (Charadrius dubius) 7\nDaurada grossa (Pluvialis apricaria) 6\nFredeluga (Vanellus vanellus) 20\nBatallaire (Philomachus pugnax) 14\nBecadell sord (Lymnocriptes minimus) 7\nBecadell comú (Gallinago gallinago) 24\nTètol cuanegre (Limosa limosa) 6\nBecut (Numenius arquata) 1\nGamba roja vulgar (Tringa totanus) 12\nXivita (Tringa ochropus) 5\nValona (Tringa glareola) 1\nGavina capnegra (Larus melanocephalus) 2\nGavina menuda (Hydrocoloeus minutus) 1\nGavina vulgar (Chroicocephalus ridibundus) 4300\nGavina cendrosa (Larus canus) 2\nGavià fosc (Larus fuscus) 47\nGavià argentat (Larus michahellis) 412\nFumarell carablanc (Chlidonias hybrida)\nAspecte primaveral de l'estany amb diversos cabussons emplomallats i collverds i una femella de xibec i un mascle de xarrasclet. 27/03/2015. (c) Anna Varea Polo\nEl xarrasclet, present a l'estany només en migració, ha estat un dels ànecs observats amb regularitat durant el mes de març. (c) Sergi Sales Asensio\nEl cames llargues, present a partir del març, és una de les limícoles més abundants a la primavera a l'estany. 09/03/2015. (c) Roger Sanmartí\nEl becadell és el limícola hivernal per excel·lència, encara amb bons nombres durant el mes de març, 09/03/2015. (c) Roger Sanmartí\nLa boscarla dels joncs (Acrocephalus schoenobaenus) és un dels primers passeriformes de canyissar que retorna de l'Àfrica cap a Europa. A l'estany és exclusivament migrant. (c) Sergi Sales Asensio\nLa cotxa blava (Luscinia svecica) és un hivernant escàs a l'estany però un migrant abundant. 09/03/2015. (c) Roger Sanmartí\nL'estany d'Ivars i Vila-sana és una de les localitats de la plana de Lleida on la mostela (Mustlea nivalis) encara s'observa amb una certa regularitat. 29/03/2015. (c) Anna Varea Polo\nDurant el març comencen a sortir de la letargia les primeres sargantanes (Podarcis liolepis) 27/03/2015. (c) Anna Varea Polo\nUna de les primeres papallones en deixar-se veure a la primavera és el Paó de dia (Inachis io). 27/03/2015. (c) Anna Varea Polo\nLa bruna boscana (Pararge aegeria) està lligada als sectors de bosc de ribera que envolten l'estany. 27/03/2015. (c) Anna Varea Polo\nPublicat per Fauna de l'estany d'Ivars i Vila-sana a 6:20\nEtiquetes de comentaris: censos, fenologia, insectes, mamífers, març, migració, ocells\nDia de l'Estany (2)


Arxius de Cànnabis - Pàgina 2 de 4 - 1segon.cat\nAllAlcoholCànnabisTabac De quines formes es pot consumir el cànnabis? Cànnabis És millor el tabac que el cànnabis? Cànnabis Amb quins noms es coneix el cànnabis? Cànnabis El cànnabis augmenta la creativitat? Cànnabis Què té de dolent el cànnabis? Cànnabis El cànnabis enganxa? Cànnabis Què és una pàl·lida i com s’ha d’actuar? Cànnabis Quins efectes produeix el cànnabis? Cànnabis Què és el THC i quina funció té? Cànnabis Parles de tabac amb els pares? Tabac Com es deixa de fumar? Tabac Et molesta la olor i el gust del tabac? Tabac Què conté el tabac? Tabac Perquè fuma la gent? Tabac Quant costa un paquet de tabac? Tabac Fumar és sexy? Tabac Quin aspecte té un borratxo? Alcohol Perquè beuen els joves? Alcohol Com afecta l’alcohol a la societat? Alcohol On és el límit quan un beu? Alcohol Com ajudar al teu amic quan va borratxo? Alcohol Es pot sortir sense beure? Alcohol Borratxo es lliga més? Alcohol Què és la ressaca? Alcohol Cartell Alcohol Cartells Cartell Cànnabis Cartells Cartell Tabac...\nby unsegonpuntcat | jul 29, 2015 | |


Tancant els ulls a l’incivisme | Periodisme d'Espera\nPàgina d'iniciTancant els ulls a l’incivisme\nTancant els ulls a l’incivisme\n18 Abril, 2016 8 Juny, 2016 periodismedespera Cròniquescercanías, crónica, incivismo, renfe, seguridad, tren\nLes mesures de seguretat que Renfe estableix davant les males conductes són tan pèssimes, i cap denúncia val perquè això millori\nAl juliol de l’any passat, Renfe va incloure certes mesures per fer front a les persones incíviques, ja que a part de ser una molèstia per als passatgers dels tren, també és un problema econòmic que ha arribat a costar un tres milions d’euros i aproximadament un19% dels retards produïts a Renfe. Mig any després, la seguretat és de tot menys efectiva.\nGuàrdia de seguretat escoltant les denúncies dels passatgers. // El Código Digital\nSón les sis del matí d’un dissabte, i el que menys vull és que em molestin. Com de costum, agafo el tren des de Sabadell Centre fins a Sants per anar a l’aeroport posteriorment. Quan entro tot està tranquil, però una parada després la pau s’esvaeix entre aromes d’alcohol i fum, quan una colla de més o menys cinquanta joves de quinze a setze anys comencen a córrer desesperats per aconseguir un seient i poder descansar els peus que han estat tot el dia de festa, causant que alguns d’ells acabin pel terra. Espantada, miro com el xivarri i la pudor van augmentant, i aquells adolescents no en tenen prou i decideixen posar la seva música a un volum molt alt, un estil que a mi personalment em perjudica els timpans, fent que tota l’altra gent, com jo, inspirem i exhalem aire per calmar-nos.\nPassats deu minuts d’escoltar aquella música infernal, decideixo canviar-me de vagó, amb l’esperança que aquell grup de nens just hagin ocupat un vagó, però desgraciadament, no és així. Com obrir les portes d’un poble marginal, em trobo amb el mateix grup consumint marihuana davant un munt de passatgers amb cara de fàstic. Jo em quedo quieta maleint que no es faci res al respecte de tots aquests actes.\n“Mig any després de llançar les campanyes de civisme, la seguretat és de tot menys efectiva”\nQuan veig els de seguretat, per fi em calmo, però desgraciadament aquells homes imponents amb una armilla reflectant els miren amb aires de superioritat i se’n van sense fer soroll a un altre vagó. Mentrestant es sent un anunci que promou el civisme al tren i m’entra la rialla veient la diferència que hi ha entre el que anuncien i el que fan realment.\nDe les denúncies que hi va haver sobre incivisme, un 12, 37% d’elles eren sobre nens amb el volum de la música massa alt, i una de les línies que assegura que reforçarà més la seguretat és la R4 que va des de Sant Vicenç dels Horts fins a Manresa, que passa per la zona problemàtica de Sabadell, la zona hermètica.\nCampanya de conscienciació per disminuir l’incivisme.// Generalitat de Catalunya\nPer ara, les solucions que posen a aquests actes són les típiques campanyes de civisme amb missatges de megafonia, cartells informatius i imatges a les pantalles, que es basaran a reforçar l’ús adequat dels seients dels trens, la utilització d’auriculars i la prohibició de fumar tant dins dels trens com a totes les seves estacions.\nPerò ha arribat l’hora no de conscienciar, si no de detenir aquest fenòmen. Ja són molts els usuaris que es queixen de les mesures que decideix imposar Renfe a les males conductes dins del tren. I posar més personal de seguretat als trens que actuï davant aquestes mesures pareix una solució sense sentit, així doncs no queda més que tancar els ulls davant l’incivisme.\nAutor: Aina Maria Binimelis Bennàsar\n← Trenes, conejos y chisteras\n“En aquell vagó sentia que em moria” →


Un pla de gestió de conflictes per a Salt\nPublicat al Diari de Girona el 25 de gener de 2011\nSalt ha d'elaborar un Pla de gestió de conflictes amb un ventall de mesures que es duguin a la pràctica.\nTinc una carpeta grisa en la qual guardo l'anàlisi i les propostes que a l'any 2005 vaig fer del conflicte originat pels disturbis ocasionats per joves als barris perifèrics de les grans ciutats franceses i que es van iniciar a Clichy-sous-bois, la Banlieue de París. La Banlieue és el mot utilitzat per referir-se als barris perifèrics de les ciutats -suburbis- habitats majoritàriament per francesos africans i immigrants pobres.\nL'expressió d'aquest conflicte se situa en la mort per electrocució d'un jove francès de família immigrant a Clichy-sous-bois, després de ser perseguit per la policia fins a un transformador d'electricitat. Com a reacció, es va iniciar una espiral de violència i de destrucció al barri que s'estendria a ciutats de França amb milers cotxes cremats diàriament, però també biblioteques, escoles i qualsevol equipament que tingui relació amb l'Estat. Es dóna un crit de queixa, de malestar, de rebel·lió dels joves contra l'Estat i que es canalitza per mitjà de la destrucció.\nEn aquell moment, el ministre d'Interior i avui actual president de la República, Nicolas Sarkozy fa front al pitjor brot de destrucció i violència als carrers de França, situant nombrosos contingents de policies al carrer. Es va dir que un cop aconseguit aquest objectiu es durien a terme un seguit de polítiques per millorar i reformar aquests barris i donar oportunitats d'ascens social i professional als seus joves. La batalla de la Banlieue va permetre a Sarkozy esdevenir el líder del seu partit i guanyar les eleccions el 2007.\nDurant 5 anys aquest cas ha servit perquè els estudiants del Postgrau de Resolució de Conflictes Públics i Mediació Comunitària de la Universitat de Girona puguin analitzar i proposar processos de gestió i resolució per a aquest tipus de conflictes. I això ha estat així, perquè aquest conflicte s'ha anat reproduint amb petites escales de violència a ciutats de França. Precisament, el 2010 en un article amb el títol "Ce n'est pas possible" denunciava que després de 5 anys de proclames polítiques de Sarkozy al problema de la Banlieue, encara avui es cremen cotxes i, de tant a tant, es produeixen aldarulls i batalles de joves amb la policia, la més recent a Grénoble.\nEl març del 2010 en aquest mateix diari, comentava que, davant de conflictes concrets, la política local catalana reclamava recursos i solucions a través dels mitjans de comunicació. Mostrava el cas de l'alcalde de Lloret de Mar que denunciava l'abandonament de la Generalitat de Catalunya pels efectes de la nevada 2010 i també les paraules de l'alcaldessa de Salt denunciant la manca de seguretat en el seu municipi arran de les queixes de veïns pels delictes comesos per persones immigrants i la manca de suport per part del Departament d'Interior, Relacions Institucionals i Participació. Malgrat es deia, per evitar comparacions amb França, que a Catalunya no havia mort cap jove, no s'havien cremat cotxes i no s'havien produït desperfectes com a les rodalies de París, a Salt es donava una sensació d'inseguretat i de problemes de convivència que exigien més policia. Un i l'altra van aconseguir en poques hores una resposta, que en el cas de Salt es va materialitzar amb més dotacions policials.\nDes d'aquest punt de vista, els darrers fets succeïts a Salt, semblen indicar que el problema no és només de seguretat, ja que si s'hi han tornat a repetir successos que posen en perill l'estabilitat i la seguretat vol dir que només amb més recursos policials no es pot resoldre el problema.\nEl 2010 a Salt també es va crear una taula de convivència permanent entre l'Ajuntament i les entitats magrebines per a millorar la col·laboració i per evitar situacions de tensió.\nNo poso en dubte les mesures contingents -més policies- i estratègiques - creació de la taula de convivència-, el que poso en dubte és l'abús i l'ús de les mateixes i el seu resultat final. M'explico. La policia no pot resoldre tots els problemes de Salt. La taula de convivència ha de consensuar propostes de com gestionar els conflictes a partir de les seves causes. Precisament, les reaccions per la mort d'un jove després de la persecusió policial pel robatori d'un ciclomotor amaga un conflicte molt més intens. Cal esbrinar quins són els seus factors i les seves causes. Són estructurals? Culturals? De comportament?\nPer exemple, des del punt de vista estructural, quina és la influència de l'alta densitat de població? Si fa pocs dies Jordi Vilamitjana s'expressava en aquest sentit en l'article d'opinió "L'experiment de Salt", dir que la densitat de població en els municipis és un bon indicador per a mesurar la necessitat de posar en marxa projectes i experiències de gestió de conflictes o serveis de mediació, tal com indico en el capítol 23 d'"Els Materials del Llibre Blanc de la Mediació a Catalunya". La quasi totalitat de projectes i serveis d'aquest tipus que en els darrers 10 anys s'han posat en marxa a Catalunya es donen en els 30 municipis i les 20 comarques amb més densitat. Evidentment, una resposta global i integral requereix fixar-se en altres factors, com la guettització de determinades zones, la dissolució gradual de normes cíviques i democràtiques, la manca d'oportunitats socials i laborals, etc.\nEnfront d'aquesta situació al meu entendre s'ha d'elaborar un Pla de gestió de conflictes amb un ventall de mesures que es duguin a la pràctica: 1) independentment de qui governi; 2) amb la col·laboració del màxim d'agents implicats, afectats i interessats a nivell sectorial i territorial; 3) cadascuna relacionada a un objectiu i una resposta a un problema; 4) amb un pressupost acordat, i, 5) que es puguin avaluar a curt, mitjà i llarg termini.


museu del rock: diari d'un crític fracassat: 08/01/2009 - 09/01/2009\nHo vaig publicar fa mesos (el febrer de 2008), però crec que avui és de justícia recuperar-ho com a petit homenatge. Avui és un dia pèssim per a la música. Crec que no fa falta dir res més. El millor que podem fer és escoltar les seves cançons, ja sigui al front de Mink DeVille o ja com a Willy DeVille.\nEt trobaré a faltar, Willy... Almenys puc dir que va estar un plaer per a mi conèixer-te, compartir la teva lucidesa i la teva saviesa musical (tots dos coincidíem en el nostre odi als Beatles i la British Invasion), i assistir a la teva evolució artística per a esdevenir un bluesman com els que admiraves, en un exemple de coherència del què pocs poden presumir: mentre vells (sí, vells amb totes les lletres) com els Rolling Stones fan el ridícul i no se n’adonen, tu vas saber entendre a temps que un artista ha de madurar i no pot pretendre ser un jove eternament.\nCom us deia, aquí torno a penjar un fragment del relat sobre la meva trobada amb Willy:\n"La foto de sota ens la van fer a l'Hotel Palace de Madrid fa alguns anys. Atenció!!! Que ningú pensi que vaig pel món com el Jordi Tardà perdent el cul per sortir retratat al costat dels famosos.... només ho faig en ocasions molt especials. Aquí, a més, el cantant nord-americà va agafar el seu barret i me’l va posar... amb uns resultats més aviat ridículs per a mi, tot s’ha de dir.\nSé que molts creuen que Willy és un fracassat, un perdedor i que musicalment ja ho ha dit tot... que n’estan, d’equivocats! Clar, l’ataquen per ionqui, per conducta desordenada i no sé quantes coses més... el que estigui lliure de pecat que aixequi la mà...\nA diferència d'altres artistes multimilionaris però patètics (sí, estic parlant dels Rolling Stones), Willy ha envellit amb dignitat: ell mateix ha dit que vol fer com Muddy Waters, actuant en la tercera edat. I segur que no farà el ridícul, perquè la seva veu està millor que mai, el seu repertori és més encertat que mai (grans versions de blues) i, com els músics de debò (Prince és un altre exemple), mai interpreta una cançó de la mateixa manera, les reconstrueix de mil i una formes, amb mil i un formats musicals.\nL'entrevista amb DeVille a Madrid va ser d'allò més amena: en aquesta època vivia a New Orleans, i parlar amb ell va ser un plaer, ja que les seves respostes eren torrencials explicacions sobre la història de la música. Per posar un símil, era com intentar entrevistar Pepe Rubianes: el qüestionari no servia de res perquè et parlava de qualssevol altra cosa, això sí, sempre amb molt de sentit.\nSí senyor, perquè Willy és un músic que sap de música: només per escoltar la seva demolidora crítica dels Beatles i el pop anglès dels 60 i com van acabar amb els estudis de New Orleans i van dur als músics negres a l'atur i al rhythm & blues a l'oblit, va valer la pena.\nL’experiència va tenir un al·licient especial: jo estava (i estic) fascinat per la música i la cultura de New Orleans, i vaig poder compartir la meva passió amb algú que hi vivia. En un altre moment ja ho explicaré, però quan vaig anar a la ciutat de Louisiana em vaig fer una foto davant del bar Lafitte que apareix a la portada del disc 'Loup Garou' de Willy.\nRecordo que, com faig en les entrevistes especials amb personatges als quals admiro, li vaig dur un regal: un elapé (no CD) d'un mariachi anomenat Las Águilas de Chapala (acabava de gravar la seva versió de 'Hey Joe'). Ell em va signar un exemplar del seu 'Victory Mixture' (a la foto de dalt)".\nI per acabar aquest petit (però merescut) homenatge a Willy, aquí teniu la crítica del seu darrer disc, Pistola (2008):\n"És tot un misteri per què Willy DeVille no ha aconseguit l'èxit que es mereix als Estats Units i, en canvi, és una figura de culte a Europa. Ells s’ho perden. I això, que no deixa de fer-li picades d'ullet al seu país natal: per exemple, el seu nou disc 'Pistola', el primer en estudi des de 'Crow Jane Alley' (2004), s'ha editat en el vell continent el 4 de febrer, el dia que comencen les festes de Mardi Gras a Nova Orleans.\nProduït de nou per John Philip Shenale, i amb les co·laboracions entre d’altres de Davey Faragher i Pete Thomas dels Imposters d'Elvis Costello, i The Valentine Brothers als cors, 'Pistola' posa en evidència, una vegada més, que Willy està en millor forma artística que mai. L'influx de Nova Orleans està més que clar en el brillant i sensual funk a l’estil dels Meters de 'Been There, Done That', la lletania de brass band de funeral de 'The Band Played On', i el pantanós 'You Got The World In Your Hands', evocador del Dr. John més vudú.\nEn l'arrossegat blues rock 'So So Real' ressonen els ritmes stonians, mentre que la melodramàtica balada 'I Remember The First Time', amb el seu toc hispà de guitarra i castanyoles, recorda el so de Phil Spector de 'Spanish Harlem'.\nLa nota curiosa la posen dos temes recitats: un, 'The Mountains of Manhattan', amb un fons de folklore indi americà amb flauta i tambors; l'altre, 'Stars That Speak', amb efectes de so de passos i guitarres frontereres, i la veu greu de DeVille declamant 'hi ha un parc en algun lloc, potser a Nova York, potser a Barcelona…'. Pel que sembla, el cantant va compondre aquest tema el 1980, quan estava a París per a gravar 'Le Chat Bleu'. L'única versió de l'àlbum és el 'Louise' de Paul Siebel, un two step country molt ortodox, amb la pedal steel a ple rendiment.\nMalgrat els escèptics que auguren el declivi artístic de Willy DeVille, els tirs de 'Pistola' són més que precisos, i proven que la seva punteria artística no només roman inalterable, sinó que millora amb el temps".\nI aquí la de dos dels seus treballs en la seva etapa de resurrecció com a músic de Nova Orleans, Loup Garou (1996) i Big Easy Fantasy (1996):\n"Per què aquesta foto davant Laffitte, aquest antro en plena Bourbon Street? I per què aquesta obstinació de la teva nova discogràfica en vendre't com un representant de la música de New Orleans? I aquest títol, 'Loup Garou'? Willy, no ens prenguis el pèl.\nD'acord, hi ha amor i passió a dojo; bons col·legues (els habituals Freddy Koella i John Philip Shenale, al costat dels ex Cracker Michael Urban i David Faragher, i Chris Spedding); cançons boniques (el 'Vampire's Lullaby' ideal per a il·lustrar relats d'Anna Rice); bon soul blanc ('Heart Of A Fool'); balades decadents (l’orbisoniana 'You'll Never Know', amb Brenda Lee); reminiscències irlandeses ('Angels Don't Lie'); versions ('Time Has Come Today', dels psicodèlics Chamber Brothers); i és clar, no falten les perfectes cançons amb que ens obsequies de tant en tant ('Still', en la seva versió original o en macarrònic castellà).\nI New Orleans, on està el seu so? S’intueix en els tocs blues de 'Runnin' Through The Jungle', en el rhythm & blues esquerp a l’estil de C.C.Adcock de 'White Trash Girl' i, sobretot, en el pantanós i tribal 'Loup Garou', per a enveja de Dr.John. Molt poc per a tantes expectatives.\nEn canvi, 'Big Easy Fantasy' no enganya: és el somni ideal per als quals veuen en tu una mica més que a l’hortera de 'Demasiado corazón', en reunir entorn del rhythm & blues de New Orleans dels anys 50 i 60, els temes en directe que no van entrar a 'Live', gravats a París i Nova York, remescles de 'Victory Mixture' (1990) i algun inèdit.\nPer a aquest recorregut per Big Easy, t'acompanyes d'il·lustres conciutadans com Eddie Bo, The Wild Magnolias, Dr.John, Leo Nocentelli i George Porter, i et llueixes amb clàssics del Mardi Gras, esquinçadores balades i rhythm & blues xulesc. Aquest si és el meu Willy".\nPer acabar, si hagués de recomanar un disc de Willy, un treball on s'aprecia el seu veritable amor pel blues, seria sense dubte Live In Berlin (2003), signat per The Willy DeVille Acoustic Trio que, a més, està editat en DVD i inclou versions de joies del rhythm & blues com aquest Shake Rattle & Roll:\nenviat per miquel botella a 19:11\netiquetes de comentaris: dr john, eddie bo, mink deville, the wild magnolias, willy deville\nel mar de llàgrimes d'Eilen Jewell\nEls qui vam descobrir Eilen Jewell amb el seu anterior treball Letters From Sinners & Strangers (2007), vam quedar complaguts i gratament sorpresos per l'aparició d'una nova veu en l'escena de l'americana, arrelada en els sons més vintage del country i el folk.\nAra resulta que ella mateixa reconeix que amb Sea Of Tears -el seu quart àlbum si considerem com a tals els autoproduïts Nowhere In No Time (2005) i Boundary County (2006)-, ha recuperat una part de les seves influències que encara no havia mostrat. I per això va i cita a Elvis Presley, Buddy Holly, The Animals, The Kinks, el rhythm’n’blues, el garage rock, el blues de Chicago i el rockabilly. Déu n'hi do.\nI per a què portar-li la contrària? En general, en el nou disc de la cantautora d’Idaho destaca més l'esperit del rock’n’roll primitiu, quan era sinònim de sensualitat i escàndol, abans que el Presley post-mili ho convertís en un xiclet mastegable per a tots els públics i The Beatles l’escopissin.\nCom a mostra, el tema titular, Final Hour i la versió del Shakin' All Over de Johnny Kidd & The Pirates. I parlant d'adaptacions, Eilen s'atreveix amb Loretta Lynn (The Darkest Day) i fins a amb els Them de Van Morrison (I'm Gonna Dress In Black).\nPerò com diuen en castellà, "la cabra tira al monte", i és inevitable que Eilen ens acariciï amb la seva veu en cançons pròpies que demanen a crits l'etiqueta de clàssics com la tremenda balada Fading Memory i el country Nowhere In No Time. Sí, aquesta classe de material per a acabar submergit en un mar de llàgrimes, com diu el títol de l’álbum.\nI per cert, els qui vulguin gaudir del talent d’Eilen Jewell en directe en tindran l’oportunitat després de l’estiu, ja que actuarà les següents dates:\n29 de setembre a La 2 de l’Apolo (Barcelona)\n1 d’octubre a El Sol (Madrid)\n2 d’octubre a la sala Acapulco (Gijón)\n3 d’octubre a la sala Azkena (Bilbao)\nI mentre esperem aquests concerts, aquí teniu Eilen en directe. Primer, amb el tema que dóna títol al nou disc, Sea Of Tears.\nI aquí, amb la versió de The Darkest Day de Loretta Lynn.\nenviat per miquel botella a 21:07\netiquetes de comentaris: eilen jewell, elvis presley, johhny kidd and the pirates, loretta lynn, them, van morrison


La Federació d’Associacions de la Gent Gran celebra una assemblea general - FÒRUM.ad\nLa Federació d’Associacions de la Gent Gran celebra una assemblea general\nOn: 25/06/14 14:41\nEn el 12è Aniversari de la seva creació, la Federació d’Associacions de la Gent Gran del Principat d’Andorra celebrarà una Assemblea General, el dimarts 1 de juliol, a partir de les quatre de la tarda, a la Sala Àgora – Plaça Lídia Armengol Vila -.\nEn aquesta Assemblea, s’elegirà un nou president de la Federació. L’actual president, ad interim, hi pronunciarà un parlament.\nHi assistiran, la cònsol major d’Andorra la Vella i consellera de Social, Rosa Ferrer, i la ministra de Salut i Benestar, Cristina Rodríguez. Les dues autoritats s’adreçaran als assistents amb sengles parlaments.\nFinalitzada l’Assemblea i els torns de paraula de la Cònsol i de la Ministra, la Federació convidarà tots els afiliats a un berenar. La commemoració del 12è aniversari de la fundació de la Federació d’Associacions de la Gent Gran del Principat d’Andorra finalitzarà amb un gran Ball de Tarda.\n16.45 h – Parlament de l’Honorable Cònsol d’Andorra la Vella.\n17.00 h- Benvinguda de la M.I. Ministra de Salut i Benestar..\n17.30 h – Inici del Ball de Tarda.\n17.45 h- Gran berenar per a tots els assistents.\n19.30 h -Fi de festa.\nPrevious Post: Actuació del grup “Black Thursday”\nNext Post: Les aigües termals de Caldea i Inúu reconegudes amb l’exclusiva certificació d’excel·lència Aquatermalcert