Quan arriba es converteix en rutina: com tenir un millor orgasme - L’Orgasme | Desembre 2020\nEmportar: Qualsevol orgasme val la pena tenir-ne, però a vegades paga la pena agitar les coses i intentar nous i diferents tipus de plaer.\nL’avorriment de l’orgasme - això sí, ho vam dir. Hem estat tots allà i podem admetre que no tots els orgasmes són iguals. Això no vol dir que hauríem d’apuntar-nos a un orgasme que & rsquo; s & ldquo; només està bé. & Rdquo; Tots podem endinsar-nos en els moviments i repetir el que sabem que ha funcionat cent vegades abans, donant lloc a un orgasme poc satisfactori i insatisfet.\nSi això et resulta familiar, has de tenir sort: el camí cap a millors orgasmes comença aquí. Els nostres cossos són capaços de sensacions força intenses i de plaer desconcertant, tant si estem amb un company com si hi anem sols amb les mans, joguines o vibradors.\nPer tant, com es pot sortir d'aquesta rutina i tenir un millor orgasmeSarah Brown i Ian Kulp, experts de Lora DiCarlo, són aquí per trencar la vostra rutina i ajudar-vos a redescobrir la vostra capacitat de plaer.\nRegistra't per ser un dels primers a aconseguir Osé.\nHistòries d’interrogatoris de bdsm\nEl guardonat producte de Lora DiCarlo s’adapta per adaptar-se a la seva anatomia única i imita els tipus més plaents de tacte humà, ajudant-vos a assolir orgasmes impressionants.\nSB: I & rsquo; he treballat en salut i benestar sexual de les dones durant més de set anys. Són set anys de converses sobre sexe, plaer i productes amb persones de tot el món. Sovint, hi ha una manca de consciència que els orgasmes llauna ser millor. La constant que he vist és que per a moltes persones, tan aviat com saben que és possible, ho volen, ara.\nHi ha tanta manca de consciència que els orgasmes poden ser millors. La constant que he vist és que per a moltes persones, tan aviat com saben que és possible, ara ho volen.\nJo: Després d’haver treballat al Museum of Sex i ara a Lora DiCarlo, he sentit les dues parts de la conversa. Molta gent té una idea del que vol, però quan aprofundim en la conversa hi ha molta més curiositat i desig d’anar més enllà de l’estat actual de la seva vida sexual i del vibrador estàndard. Volen baixar, però el que és més important, ho volen millorar i sentir-se millor mentre ho fan.\nSB: Nosaltres, de cap manera, no colpejem l’efició ràpida, la freguem ni la trinxem, sinó l’orgasme de manteniment & rdquo; Pot arribar a ser ràpidament un acabat insatisfactor, independentment de quina anatomia tingueu o de què utilitzeu. Orgasmes més plaents, que ofereixen la ment són possible. I hi ha tantes maneres d’explorar la possibilitat del plaer.\nL’orgasme de manteniment & ldquo; & rdquo; Pot arribar a ser ràpidament un acabat insatisfactor, independentment de quina anatomia tingueu o de què utilitzeu. Es poden experimentar orgasmes més plaents que ofereixen la ment.\nPer què les coses es converteixen en una rutina\nJo: Els nostres dies es consumeixen per conductes rutinàries. No és sorprenent que l'habituació pugui sagnar en les nostres vides sexuals. En alguns casos, això pot significar permetre el plaer de prendre un seient al darrere o desaparèixer completament. Una vegada que hem pogut esbrinar què ens serveix: la posició perfecta, un vibrador amb forma perfecta o la quantitat adequada de pressió, és fàcil tornar de nou als mateixos mètodes. Quan no ens deixem el temps per explorar i tornar a connectar amb els nostres cossos, les nostres parelles, o si tractem el sexe com una altra part de la nostra rutina diària, manca la novetat i la il·lusió que fan que el sexe sigui molt divertit en primer lloc. .\nSB: Aquesta tendència al plaer utilitari també es presenta a les dades. A l'estudi de plaer de Lora DiCarlo & rsquo; s Women & rsquo; s, es van enquestar 1.500 dones, que va incloure poblacions estadísticament significatives de participants en cis, gènere heterosexual i LGTBI. Quan se’ns pregunta per què es masturbaven, les respostes van ser força marcades:\nEl 68% va declarar-se que es van masturbar per satisfer la excitació sexual. Sí, les dones es masturban perquè són clares\nUn 60% va dir que es van masturbar per alleujar l’estrès / tensió\nUn 31% es va masturbar per tenir cura pròpia o millorar la seva sensació de benestar\nUn 30% va dir que els va ajudar a adormir-se\nÉs un conjunt de respostes relativament rellevant. Una setmana de treball estressant ens ha fet arribar al nostre amic elèctric de confiança per ajudar-nos a relaxar-nos i adormir-nos. Una rutina diària monòtona ens fa caure al llit i assumim automàticament les mateixes posicions cada nit. Encara que tinguem més varietat en els nostres companys de connexió, continuarem sent els mateixos moviments amb cadascun d’ells. L’objectiu és un orgasme, qualsevol orgasme. Prioritzant el gaudi a curt termini, oblidem tots els orgasmes superiors a la mitjana que hem tingut al llarg dels anys i tot el plaer potencial de què som capaços. Hi ha algunes maneres senzilles de corregir.\nPrioritzant el gaudi a curt termini, oblidem tots els orgasmes superiors a la mitjana que hem tingut al llarg dels anys i tot el plaer potencial de què som capaços.\nCom tenir un millor orgasme\nEstar obert a diferents tipus d’orgasmes\nSB: Sigui quin sigui el vostre tipus d’orgasme, salteu-lo aquesta vegada. Sabem que la majoria de les dones necessiten estimulació clítoral per assolir el clímax, però els nostres cossos són capaços de experimentar tantes sensacions diferents i tants tipus d’orgasmes diferents - punt G, mugró, anal - per què no estar oberts a la possibilitat d’un diferent tipus de plaer? De vegades, només cal tenir consciència de la possibilitat d’un altre tipus de plaer per desbloquejar-lo finalment dins de nosaltres. Doneu-vos l’oportunitat de relaxar-vos i explorar, sense fer-hi zero immediatament.\nCerqueu una manera de provar aquest tipus de sensacions tant en solitari com en parella, o bé trobeu un producte que us permeti explorar més d'una zona erògena alhora. El proper producte de Lora DiCarlo & rsquo; Osé està dissenyat per estimular tant el clítoris com el punt G alhora que es pot combinar un orgasme. Utilitzant el disseny biomimètic, simula els moviments dels dits humans i de la boca, per sentir-se com un soci real.\nJo: Això no és només per a l'explorador solista; Els socis poden utilitzar Osé per aprendre a ser millors amants. Hi ha alguna cosa que satisfà exclusivament per aportar plaer als nostres companys o recolzar-los en la descoberta del seu cos. Mantingueu-vos oberts a la possibilitat de plaer en totes les seves formes. Deixa anar les teves inhibicions i deixa que la diversió comenci.\nA més, els propietaris de penis: no us oblideu aquí; Ens sentim com a culpables d’haver descuidat les nostres moltes zones erògenes, així que estiguem oberts a explorar el teu propi cos, amb o sense parella. Des dels mugrons fins als dits dels peus i el punt P per al vostre perineu, segur que serà una aventura.\nSabíeu que hi ha més de 10 tipus d’orgasmes? Molts diuen que, a més de la presentació prèvia, l'estimulació d'altres zones erògenes produeixen orgasmes més satisfets, com l'orgasme barrejat!\nFeu un restabliment dur\nSB: De vegades és millor tornar als conceptes bàsics i començar el viatge de nou. Imagineu-vos si mai no havíeu tingut un orgasme i no sabíeu què us va deixar. Per on començaríeu? Deixeu les joguines al calaix i concentreu-vos en una part del cos alhora, començant el més lluny de la vostra rutina habitual.\nJo: Aprofiteu absolutament el temps per reiniciar i tornar a connectar amb vosaltres mateixos. Revela’t en la redescoberta. Penseu en aquell primer xiuxiueig de plaer i alliberament, la incertesa del que vindrà i finalment aquell alliberament d’èxtasi. Això és el que busquem per revelar aquell orgasme magnífic.\nDefiniu una data i anticipeu-les\nSB: De vegades, l'anticipació pot ser tan important com l'acte, de manera que podeu programar una cita amb vosaltres mateixos (o la vostra parella) per a l'exploració. Deixeu-vos uns quants recordatoris durant tot el dia o envieu un text ràpid a la vostra parella per mantenir-vos al peu. Les coses petites poden sumar la il·lusió que es genera al llarg del dia.\nJo: Deixar de banda un temps específic també us permet establir límits amb les altres obligacions, donant-vos un temps ininterromput. D’aquesta manera podreu assaborir l’experiència, en lloc de sentir-vos precipitada i només intentant apretar alguna cosa en 10 minuts abans de dormir.\nSolista o col·laborador, crea l’aventura perfecta per redescobrir l’orgasme i el plaer.\nSB: Molts dels nostres altres consells depenen d’aquest. Doneu-vos temps per recuperar-vos, obtenir anticipacions i explorar a fons altres zones erògenes. Cadascun d’aquests aspectes se suma a un augment gradual de l’excitació amb el pas del temps, la qual cosa crea sensacions nervioses dinàmiques, contracció i alliberament muscular i una oportunitat per al seu cervell d’enfocar-se en la tasca actual.\nJo: Roma definitivament no es va construir en un dia i la vostra exploració sexual no hauria de ser-ho. Com hem dit des del principi: no es tracta d’arribar a l’orgasme ràpidament; es tracta de tota l'experiència. El viatge és una part enorme de la destinació (un orgasme sensible). Tingueu en compte què portaria l'experiència a un altre nivell, com una bona copa de vi o una mica de llenceria per a tu. Doneu-vos una mica més per gaudir de les vostres fantasies i elevar l’atmosfera.\nBaixeu-vos del cap i baixeu-vos del llit\nJo: De vegades, la millor manera de sortir d’una rutina és literalment sortir de l’espai que tornes a trobar. Trobeu una ubicació nova per a lovin & rsquo; - la dutxa, la cuina, exterior o potser el seient posterior. Canviar-lo. Serà segur que procedeixi a la calor i aportarà noves sensacions.\nProveu un tipus de joguina diferent\nSB: Continuar fent les mans és excel·lent i és fonamental per comprendre realment la seva anatomia. Però de vegades pot trigar a trobar l'eina adequada per obtenir realment els resultats que desitgeu. És especialment important tenir una joguina versàtil per tal d’explorar les moltes sensacions possibles. Aquest és un dels majors beneficis per a Osé: és totalment personalitzable per adaptar-se perfectament a la seva anatomia única. Hem analitzat centenars de mesures de dones i per comprovar que Osé s’adapti al major nombre de tipus de cos possible.\nJo: També és bo aconseguir una joguina que tingui funcions que tu o la teva parella puguis recrear. Per exemple, Osé no vibra gens. En canvi, imita els moviments d’un soci (realment amb talent). Això significa que és una excel·lent eina per ensenyar-vos a vosaltres o a la vostra parella com recrear aquestes sensacions.\nEl plaer, el sexe i fins i tot la masturbació són molt més que aconseguir un orgasme. Sí, tots volem aconseguir aquest orgasme que tremola la ment i que esclata la terra. Hi ha tantes maneres de descobrir alguna cosa nova o de revisar el que ja t’estima per tu mateix. O bé adopteu un camí diferent cada vegada que us connecteu. Sigui quin sigui el camí que necessiteu, només cal recordar-lo, sempre es pot millorar.\nEdat de joc\nQuin tipus de submissió ets?\nTruc o tracte? 10 joguines sexuals de Halloween que són divertides durant tot l'any


A LA PAZ, EL COSTAT PACÍFIC DE MÈXIC - ALTRES\nPrincipal Altres A La Paz, el costat pacífic de Mèxic\nA La Paz, el costat pacífic de Mèxic\nFa tres dies que estic a La Paz, Mèxic, i el més perillós que he fet és fer snorkel amb lleons marins.\nAra mateix, estic assegut a la secció ombrejada del restaurant a l'aire lliure Bimarkcito en una llarga taula comuna plena de marisc: peix de cua groga a la brasa i tacos de gambes fregits servits amb llima i tomàquets sobre truites de farina, pop infantil cuit amb mantega i all, seviche fet de peix blanc. Les aigües tranquil·les i tapats de sol del mar de Cortès brillen a la meva esquerra mentre Paceños, habitants de La Paz, passegen pel Malecón, o passeig marítim, submergits en el càlid sol del migdia de finals de primavera.\nDetails, La Pau, Mèxic\nApareix un plat de cloïsses de xocolata —el seu nom deriva del color cacau clar de les seves closques— i un veí de La Paz m'ensenya com menjar la delicadesa local: espremeu suc de llima a la carn polposa; si les cloïsses es retorcen sota l'àcid, són segurs per menjar. A continuació, afegiu-hi la salsa de soja i Salsa Huichol Picante i premeu-ho tot en una mossegada sensual. El sabor és espectacular: dens i fresc, la soja, el suc de llima i la salsa picant d'havanero afegeixen la barreja perfecta de picant i espècies a la salmorra inherent.\nRento-ho tot amb un got alt de Corona barrejat amb mitja tassa de suc de llima fresc servit amb gel, sal que cobreix la vora i em perdo en les alegries senzilles del menjar senzill i els records de les últimes 24 hores, el temps passat. passejar pels tranquils carrers de La Paz, practicar paddle surf per les tranquil·les aigües del mar, veure com una manada de dofins es recorre a l'estela de la nostra barca a motor a gran velocitat i nedant amb aquella colònia juganera de lleons marins.\nAl voltant de la mateixa època, es van trobar 49 cossos decapitats al nord de Mèxic en una carretera entre el nucli industrial de Monterrey i la frontera dels Estats Units.\nReflexiono sobre aquests esdeveniments polaritzadors per no banalitzar les morts d'aquells prou desafortunats per quedar atrapats en la guerra de la droga mexicana, ni per minimitzar els seus horrors. Però aquests dos extrems: menjar marisc acabat de pescar al sud de Baja mentre es desenvolupa un quadre horripilant en altres llocs, ajuden a il·lustrar la crisi d'identitat que està atrapant Mèxic.\nD'una banda, hi ha el Mèxic que domina les notícies i normalment pobla les percepcions dels viatgers. I de l'altra, hi ha el Mèxic que vaig viure, un que existeix més enllà dels titulars, un paisatge apagat i ple de sol d'aigües blaves, vida salvatge jugant i muntanyes ondulades, amb residents generosos, una cuina espectacular i un estil de vida tranquil. Aquest és el Mèxic que caracteritza La Paz.\nAquari de la natura\nLa ciutat està fortuïtament situada a l'extrem sud de la península de la Baixa Baixa, enclavada en una cala protectora davant del mar de Cortès a unes poques milles al nord del tròpic de càncer, a més de 18 hores en cotxe i ferri des d'on es van descobrir aquests cossos. A La Paz, la delinqüència és sorprenentment baixa. Segons l'Institut Nacional d'Estadística i Geografia de Mèxic, hi va haver 15 assassinats allà el 2011. La base de dades de crims de l'FBI informa que San Diego va tenir 38 assassinats aquell mateix any, San Francisco en va tenir 50 i Los Angeles en va registrar 297.\nEl que sí que té La Paz és una mitjana de 340 dies de sol a l'any, la seva costa amortiguada per vents suaus i constants de 10 a 15 nusos que atrauen legions de caiacs de mar, remistes, snorkel i bussejadors.\nLa població ronda els 252.000, inclosos uns 6.000 dels Estats Units i el Canadà; tots els expatriats que vaig conèixer havien vingut a La Paz de vacances i mai no se'n van anar. La ciutat també atrau legions de mexicans continentals; La Paz compta actualment amb la concentració més alta de mexicans amb doctorat. I tots estan atrets per l'ambient insular de la ciutat.\nLa Paz significa pau en espanyol, i el Malecón de la ciutat ofereix la millor visió dels seus batecs suaus. Renovat l'any 1997, aquest ampli passeig marítim de formigó separa La Paz del mar. La meva primera nit allà, mentre el sol sagnava a l'aigua en tons taronja, groc i daurat, em van acompanyar al Malecón legions de locals de La Paz. Les parelles joves passejaven del braç, els nens jugaven a futbol a la sorra, els adolescents muntaven monopatins i els turistes posaven a la llum daurada davant les estàtues de temàtica aquàtica del Malecon: sirenes perseguint dofins, escultures abstractes que es fan ressò de la tela ondeant dels velers balancejant. a la badia.\nMira l'aigua des del Malecón i descobreixes el veritable atractiu de La Paz: el mar de Cortès, una massa d'aigua que Jacques Cousteau va batejar com l'aquari més gran del món. Més del 85 per cent dels mamífers marins del Pacífic i el 35 per cent dels mamífers marins del món convoquen aquestes aigües. D'octubre a març, es poden observar balenes en migració des del Malecón i, entre desembre i febrer, els enormes taurons balena fan el seu cameo estacional.\nEl mar de Cortès també té més de 900 illes, 244 amb l'estatus de bioreserva del Patrimoni Mundial de la UNESCO, llar d'aus migratòries i lleons marins. Al llarg dels segles, el vent i l'aigua han escindit espectaculars penya-segats d'entre 30 i 40 peus d'alçada als estrats volcànics de les illes. A les illes més grans, hi ha petites platja amb aigües tranquil·les i sorra de gra fi amagada en petites cales. La regió és el paradís per practicar caiac de mar, submarinisme, snorkel i tot tipus de jocs aquàtics, suficients per empassar-se setmanes d'exploració aquàtica embriagadora.\nTot sobre sostenibilitat\nCom és d'esperar, el turisme és el principal motor econòmic de La Paz, només per darrere del govern (la ciutat és la capital de Baixa Califòrnia). Afortunadament, La Paz contrasta amb la mentalitat de desenvolupament a qualsevol preu que ha transformat Cabo San Lucas, a 125 milles al sud, en un collage cridaner de gratacels i tot inclòs.\nAgafeu CostaBaja, el complex on em vaig allotjar, a 15 minuts al nord de La Paz. Gairebé no se sentia genuïnament mexicà: la renovació de la propietat va començar el novembre de 2010, i avui el complex compta amb un port esportiu de 250 vaixells amb botigues, un operador turístic, restaurants i un museu de petxines. Un hotel i spa de 115 habitacions davant del mar ofereix accés a tres platges remotes i un club de camp, on podeu demanar tacos de gambes a la brasa en truites suaus i crudo de vieires amb olives, tàperes, cítrics i oli d'oliva i sopar en un balcó amb vistes al 550. -propietat acre.\nAlguns elements, com el camp de golf de 18 forats, em van semblar excessius. L'herba de carrer, importada de Sud-àfrica, pràcticament brillava amb neó contra el paisatge àrid que l'envoltava quan vaig visitar la propietat. I el reg del curs semblava una indulgència lamentable, sobretot tenint en compte que La Paz havia suportat una sequera de tres anys fins a l'agost passat.\nPerò tota l'aigua utilitzada per CostaBaja prové de l'interior de la propietat. Una planta dessalinitzadora in situ extreu aigua del Pacífic i la tracta per proporcionar aigua potable per a l'hotel i les cases i condominis. Les aigües residuals recuperades de l'estació mantenen els carrers del seu verd brillant.\nPer sort, la sostenibilitat de CostaBaja no és atípica; L'escassetat de recursos naturals de la ciutat fa que, a diferència del cas de Cabo i altres imants turístics d'alta gamma, qualsevol nova urbanització ha de tenir un pla de sostenibilitat viable.\nVa ser gairebé suficient per persuadir-me de provar el golf. Però el meu horari abreujat només permetia un dia sencer a la ciutat, i estava decidit a passar-ho explorant el mar de Cortès.\nEn un matí lluminós i assolellat, em vaig trobar amb Fun Baja, l'operador turístic amb seu al port esportiu de CostaBaja, per fer un viatge de sis hores a Espíritu Santo, un petit arxipèlag format per cinc illes més petites que serveixen com a colonies d'aus i les 60. -illa principal de milles quadrades, un parc infantil de penya-segats, llacunes vorejades de manglars i petites platges de sorra.\nLa sortida va passar en un borrós de casquets d'aigües braves trencant-se davant del vaixell, la carena del continent lliscant cap a la dreta en ones sinusoïdals i cosinus concèntriques. Quan sortim de terra ferma i ens dirigim cap a Espíritu Santo, el sol va començar a escalfar-me la pell.\nVam planejar cap a una petita cala protegida del mar rebel. A la llunyania es trobava Ensenada Grande, un tram despoblat davant de la platja. Vam desenganxar caiacs d'aigua oberta de la coberta davantera del vaixell i els vam portar a la platja, juntament amb el xef, un Paceño robust amb un somriure càlid.\nVam tornar a les aigües obertes, amb motor durant 10 minuts fins a Isla Partida, una petita illa que acull una enorme població de lleons marins. Estaven per tot arreu, prenent el sol del migdia, remolins als trencadors, mirant-nos amb una lleugera curiositat. El so dels seus lladrucs era sonor i profund, sorprenentment fort.\nEl nostre guia, Lorenzo, va saltar primer a l'aigua i tots vam seguir. L'aigua freda s'estava animant; al principi em vaig penedir de no portar un dels vestits de neoprè proporcionats. Però aviat es va oblidar tota la resta mentre nedavem en grups de lleons marins juganers, mantenint una distància intel·ligent dels grans toros.\nLorenzo va executar immersions llargues i àgils, persuadir els cadells a girar al seu voltant en una dansa juganera. Vaig intentar el mateix i em vaig quedar avall fins que els meus pulmons van començar a cridar.\nEls cadells em van prestar molta menys atenció, així que em vaig dirigir cap a un arc estret tallat a la roca altíssima. Quan vaig nedar per sota, l'aigua clara es va convertir en un blau brillant. Em va semblar com si estigués nedant sota el sostre de volta d'una catedral aquàtica.\nDesprés vam tornar a la platja de postals, on el xef havia preparat un àpat senzill de tacos de peix blanc amb una salsa de crema agra de coriandre servit amb arròs i llima. La cervesa Sol, gelada, va baixar amb massa facilitat.\nLes dues hores restants eren nostres. Vaig pujar per les aigües amb una taula de rem, després vaig saltar a un caiac de mar i vaig explorar les parets poroses de la cala, observant peixos globus i crancs de color vermell dolç.\nEn el nostre camí de tornada, un grup de dofins va veure el nostre vaixell i van jugar al surf a la proa del vaixell, fent surf a les aigües braves abans de capbussar-se de nou a les profunditats.\nQuan ens vam girar cap al port i vam deixar els dofins a distraccions més naturals, vaig girar la cara cap al sol, vaig tancar els ulls i vaig pensar en el dia que havia passat i en el que John Steinbeck havia escrit sobre La Paz al seu llibre de no ficció. , El tronc del mar de Cortès:\nSeria bo viure en un estat perpetu de despedida, no anar mai ni quedar-se, sinó quedar-se suspès en aquella emoció daurada d'amor i enyorança; ser estimat sense sacietat.\nEl llibre es va publicar l'any 1951, però aquestes paraules encara reflecteixen la pau d'avui, des de les aigües tranquil·les de les seves costes fins a la suau desfilada dels locals al Malecón cada vespre fins al sabor brillant de les cloïsses de xocolata que experimentaria poques hores abans. volant cap a casa.\nels americans poden viatjar a Suècia?\nBorchelt és un escriptor i fotògraf de viatges amb seu a Washington.\nla pau baixa california sud\nvegades la gent de l'any


Botiga de motos a Terrassa | MOTOS BARÓ\nBenvinguts a MOTOS BARÓ, botiga de motos a Terrassa\nDes de la nostra botiga a Terrassa portem més de 40 anys dedicats a la venda de motos, complements i accessoris\nVols sentir la sensació de muntar una moto ràpida, àgil i lleugera? Ets un amant de les motos i cerques una botiga especialitzada? A MOTOS BARÓ trobaràs al teu principal aliat, tan sols has d'acostar-te fins al nostre concessionari oficial de motos Honda a Terrassa i t'assessorarem personalment..\nDes de la nostra botiga de motos a Terrassa portem més de 40 anys dedicats al mateix, a la venda de motocicletes, complements i accessoris. A més a més, tenim un taller de reparació, per la qual cosa el nostre servei és completament integral, ja que ens encarreguem des de la venda de la moto, fins al seu manteniment i reparació.\nPer què confiar en MOTOS BARÓ?\nSón moltes les raons que ens avalen:\n1.- Marques líders. Som concessionari oficial de Honda i Rieju, dues de les principals marques del sector. A més a més, treballem amb Suzuki, Yamaha, Kawasaki o Derbi, entre altres.\n2.- Taller de mecànica ràpida. Gairebé totes les reparacions que realitzem al nostre taller estan fetes en menys de 24 hores, per evitar les molèsties que produeix quedar-se sense el medi d'automoció habitual.\n3.- Bons preus. A la nostra botiga de motos a Terrassa sempre trobaràs la millor oferta disponible. Si no tenim el producte que cerques, demana-ho i ho aconseguirem.


Compromís social - certis\nLa implantació de polítiques de responsabilitat social és conseqüència del ferm convenciment de que Certis és part important d’una societat que entre tots hem de fer avançar de manera sostenible.\nLa reducció de l’impacte mediambiental en les obres, la qualitat i la prevenció de riscos laborals en les construccions són part important en l’evolució diària de les nostres tasques.\nLa qualitat sempre ha estat l’eix central de l’empresa per obtenir la plena satisfacció dels nostres clients, implicant-hi tot el personal.\nLa companyia aposta de manera absoluta per la seguretat constructiva a la qual hi destina tots els recursos que calguin.\nReciclar, reduir residus, usar racionalment els recursos naturals, mantenir l’entorn, etc. són alguns dels compromisos mediambientals necessaris per vetllar pel futur de la societat.\nPer garantir l’estricte compliment dels nostres compromisos, s’ha dissenyat el sistema de gestió integrada amb els certificats ISO 9001 – Qualitat, ISO 14001 – Medi ambient y OHSAS 18001 – Seguretat.


coneix millor a l'OCIM\nLA 5A DE BEETHOVEN\nENTRADES Teatre Principal Maó 8 juliol 21h\nENTRADES Teatre d'Es Born 9 juliol 21h\nPer aquesta temporada 2021, el programa OCIM Social compta amb activitats diferenciades per poder abastar diferents sectors de la societat menorquina. El primer esdeveniment educatiu es basa en el conegut conte dels germans Grimm, Els músics de Bremen, i combina el món de la narració, la il·lustració i la música. A la tardor es presentarà un concert pedagògic i familiar adreçat als infants amb la finalitat de transmetre els valors de respecte, acceptació i no discriminació inspirat en el conte de L'Elmer. L'OCIM també continuarà fent col·laboracions amb institucions com l'Hospital Mateu Orfila i està prevista una activitat amb ASSORME (Associació de persones sordes de Menorca).\nVeure les condicions!


El PP d’Alzira lamenta que l’Ajuntament deixe perdre una subvenció europea | Alzira Ràdio 107.9 fm\nEl PP d’Alzira lamenta que l’Ajuntament deixe perdre una subvenció europea\nEl PP d’Alzira denuncia que el Govern alzireny haja deixat perdre 400.000 euros d’una subvenció de la Unió Europea. Els populars pensen que esta “és una mostra més de la descoordinació que existix entre els partits que formen part del Pacte de la Vila”. A més, critiquen una vegada més “la falta d’inversió de l’Ajuntament en la recuperació del patrimoni històric”.\nEl PP se suma així a la protesta d’Esquerra Unida, que la setmana passada ja denunciava este fet. Els populars asseguren que, tenint majoria en el Consistori, “el Govern alzireny no hauria de tindre cap problema per acceptar esta consignació econòmica, encara que supose una despesa addicional per al pressupost municipal, ja que estes subvencions comporten que el Consistori assumisca part de la inversió”. A més, expliquen que “s’ha perdut una gran oportunitat de poder, per fi, posar solució al problema de la Murta”.\nD’altra banda, els populars afirmen que “esta és una mostra més de la descoordinació que existeix, al seu pare,r entre els membres del Govern, concretament entre la Regidoria de Medi Ambient i la de Patrimoni”.


Algèria – Yacine Belahcen – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\nAlgèria – Yacine Belahcen\n5 abril 2013Rourenfolk\nHi ha rumbeta catalana, hi ha flamenc català… les més diverses músiques quan arriben a Catalunya prenen un caràcter propi i això no és nou. Segles enrere, segons consignen musicòlegs i erudits, va passar amb melodies franceses, italianes. Fins i tot la nostrada “La lluna, la pruna”, encara que la gent no ho sàpiga, és alemanya de cap a peus.\nHi ha però un tipus de música que ens crida més l’atenció que pugui tenir la seva vessant catalana. És el cas de les experiències de Mohamed Suleiman, el violinista magrebí director de l’Orquestra ÀRAB DE BARCELONA amb la seva versió de “L’emigrant” i el músic que avui ens ocupa: Yacine & the Oriental Groove.\nYacine Belahcene va néixer a la ciutat d’Alger, fill d’algerià i catalana. Hi va viure 15 anys i després es va establir a Barcelona. A Catalunya ja fa temps que treballa en aconseguir una música mediterrània fruit del seu amor cap a les dues terres. Es va donar a conèixer com a cantant del grup barceloní Cheb Balowski i Nour els anys 90 i ara ja fa un temps que participa als Tradicionàrius amb la seva proposta catalano-magrebina. Són ponts creats per la gent i la seva circumstància personal per a mi molt més vàlids que els interessos comercials d’una discogràfica en inventar-se una etiqueta. Us convido a gaudir del groove oriental català de l’incansable Yacine Belahcene, un catalano-algerià de socarrel.\nPodria haver escollit cançons que canten en català però he trobat més divertida una rumbeta catalana cantada en àrab amb tota la frescor del Maresme i nom del seu país de naixement Algèria.\nUna altra mostra del seu treball al Youtube


LES PRUNES I ELS NESPRES\nBloc P3 2016-17\nProtagonistes Mateu, Safa i Gael\nper CRISTINA MOLINA PEREZ a General\nFa uns dies van venir els papes d’en Mateu, la Marcela i en Dani que ens van llegir un conte molt bonic que li agrada molt en Mateu, era un conte en el qual el protagonista era ell mateix i anava pel mar gaudint molt! Vam fer vaixells amb taps de suros ja que el papa d’en Mateu treballa en una empresa de taps de suros. Ens va agradar molt i molt!\nTambé la mama de la Safa, la Nassira i va venir amb la cosina de la Safa i vam fer ous de pasqua. Els vam decorar i desprès ens ho vam emportar per menjar!! Mmmmm…que bons!!!! I la cosina de la Safa ens va maquillar de diferents fruites, animals…ens va agradar molt!!!\nSeguidament en Gael va ser el protagonista i va venir amb la seva mama Elena i la seva germana Noa, tant i tant maca. Ens va explicar com els cucs es fan papallones!! Va ser molt màgic i ens ho va explicar tant i tant bé amb un conte i desprès vam pintar la papallona que va sortir d’un ou molt i molt gran que va fer l’Elena!! Que xulo!!!!\nMoltes i moltes gràcies a tots els familiar per fer gaudir a totes les Nespres i fer dies tant especials!\nExcursió Camina descalç\nFa uns dies vam anar d’excursió a Arbúcies al Camina descalç. Vam experimentar tantes sensacions i ens vam divertir tant…una experiència molt recomanable per anar amb els petits a passar un bon dia en família. El temps ens va acompanyar durant tot el dia i vam poder gaudir del contacte amb la natura. Vam trepitjar diferents textures: pedres, sorra, palla, aigua, fang… i a través d’un ambient molt maco com és el bosc, vam poder aprendre a través de tots els sentits.\nUs adjuntem el link per poder veure les fotogràfies.\nPROTAGONISTES: Sabrine, Valentina, Paula, Nimai i Martí\nper MERITXELL LLAHUNA SERRANO a General\nSeguim amb els protagonistes de la setmana!\nAra ja fa uns dies ens van venir a visitar els papes i mames de la Sabrine, Valentina, Nimai i Martí. Ens ho vam passar d’alló més bé amb tots i vam fer coses ben diferents. Us ho expliquem:\nSabrine: El seus papes ens van portar uns papers on hi apareixien diferents lletres de l’abecedari. Havíem de trobar la nostra lletra i pintar-a! Ho vam fer molt bé. També vam aprofitar perquè ens ensenyessin una mica d’àrab i vam poder veure que les seves lletres són molt diferents de les que fem nosaltres!\nValentina: Amb la mama de la Valentina vam aprendre a fer de “pagesos”. Ens va portar planter d’enciam, terra i uns tests per a plantar-lo! Que bé ens ho vam passar. I que bo serà quan creixi. A casa l’haurem de cuidar molt bé.\nPaula: La mama de la Paula ens ha ensenyat a ser cuineres i cuiners! Ha sigut ben divertit decorar una madalena! Ens hi hem llepat els dits. Segur que era boníssima!\nNimai: Els papes d’en Nimai ens van explicar un conte ben xulo de dinosaures i tot seguit ens van ensenyar diferents “animalets” que ens podem trobar a un hort! Cucs i cargols! Com vam disfrutar observant-los!\nMartí: Com que els papes d’en Martí són músics ens han ensenyat lo bonica que és la música. Ens han explicat un conte cantat ben xulo i tot seguit hem tocat el violoncel! Com ens ha agradat experimentar tot fent música!\nAquí us deixem amb un recull de fotografíes:\nPROTAGONISTES: Safae, Àlex, Adriana i Ona T.\nObrim un altre bloc explicant més protagonistes de la classe de les prunes. Com sempre les famílies han fet una molt bona feina i ens ho hem passat molt i molt bé!\nUs expliquem què van fer a classe:\nSafae: Va venir la mama de la Safae i ens va portar enganxines. Com ens va agradar dibuixar en un paper i decorar-lo amb el que ens va donar! Que divertit!\nÀlex: La mama de l’Àlex, com que traballa en un dentista ens va explicar un conte molt educatiu de com ens hem de rentar les dents per a que ens quedin ben netes i sense cap bitxito que ens les rosegui! I després de l’explicació ho vam portar a la pràctica amb unes dents de mentida molt grosses! Ho vam fer molt i molt bé! Ara toca practicar-ho a casa.\nAdriana: La mama i el papa de l’Adriana ens van ensucrar la tarda tot decorant unes madalenes. A casa seva, a l’Adriana li agrada molt fer-ho i va voler que nosaltres ens ho passesim tant bé com ella quan les fa. Van quedar ben bones i boniques!\nOna T: Com que estàvem en l’època de nadal la mama i la tia de l’Ona ens van portar una cartolina en forma de felicitació. Nosaltres vam tenir que acabar de decorar el pare Noel que hi havia dibuixat! Li vam fer la barba amb pintura de color blanc tot estampant la nostra mà! Que xula va quedar!!\nAquí us deixem amb algunes fotos!\nEXCURSIÓ A CAN PAU\nHem anat d’excursió!!\nI que bé ens ho vam passar! Ja només arribar ens van venir a rebre en Dídac i l’Arnau. Serien els monitors que ens explicaran moooooltes coses de la granja i els animals que hi viuen.\nVam poder veure cavalls, xais, cabres i conills. Les aus, com que estaven malaltes no les vam poder visitar, però en Dídac i l’Arnau ens van preparar un joc per ajudar-les a curar-se. Teníem que anar al bosc a buscar els remeis naturals per a poder curar-les! Mireu, mireu quins bons exploradors som:\nVISITA DE LA POLICIA MUNICIPAL\nAmb motiu del concurs de dibuix de la policia, dos d’ells ens van venir a fer una visita a l’escola. Van portar la furgoneta i una moto. Ho vam poder observar per a després fer dibuixos molt xulos!\nAquí us deixem un seguit de fotos perquè veieu com ens ha agradat!\nProtagonistes Ismael, Ivàn, Nadia, Iker i Elisabet\nDurant aquestes setmanes van venir diferents familiars a passar la tarda amb les Nespres.\nLa mama de l’Ismael la Fàtima ens va fer un barret de Carnestoltes molt i molt alegre!! Ens vam divertir molt i ens ho vam emportar a casa a ensenyar als papes.\nTambé va venir l’Ana la mare de l’Ivàn amb la qual vam fer una festa. Amb molt de confetis i molta xerinola vam fer una gran festa!!! Ens vam disfressar i vam sortir al pati a gaudir de la tarda.\nLa mama de la Nadia la Anastacia ens va venir a explicar dos contes típics del seu país d’origen Rússia. Vam estar súper atents i després ens va ajudar a fer una de les titelles protagonistes del conte.\nAmb l’Ester la mama de l’Iker vam fer una plastilina molt divertida amb materials naturals. A través del tacte vam tenir moltes sensacions sensorials i vam passar una bona tarda.\nI per finalitzar la Luciana la mama de l’Elisabet vam fer un ou de pasqua ja que aviat arriba la gran data dels ous de xocolata. Va ser molt divertit.\nMoltes i moltes gràcies famílies ja que feu que les Nespres passin una grandíssima estona junts!\nEls protagonistes són: Carlota, Mark, Naia i Lidia!\nAquests dies van venir a la classe de les Nespres els papes de la Carlota a fer galetes. Per cert, boníssimes!!!! El papa Quim com ja sabreu es un gran cuiner de la Costa Brava i la mama Virtu molt creativa. La recepta…no me la va voler donar…jejeje!!! Esperem aviat tornar-les a provar!! Jejeje\nTambé va venir la mama de la Lidia la Nuri a fer una mascara molt divertida ja que arribava Carnaval i així ens anàvem ambientant. Va quedar molt divertida i els hi va agradar molt a les Nespres.\nEls papes de la Naia, Montse i Marc també van venir a fer unes magdalenes boníssimes, vam fer màgia i tot!!!! Vam fer la massa amb els ingredients i en dos minuts…tachaaaaan ja estaven fetes les magdalenes. Són molt bons cuiners i pastissers i ens van fer la tarda molt i molt dolça!!!\nI la mama d’en Mark la Dana ens va venir a fer un regal molt original creant amb les nostres pròpies mans un record per sempre!!! Va deixar una gran petjada!!!\nEstem molt agraïts de que vingueu ja que feu que els vostres fills estiguin molt més orgullosos de vosaltres!!!!\nCliqueu el link\nEl patge ens va venir a veure!\nEl patge va venir dies abans d’acabar l’escola a fent-se una visita i que li donéssim les cartes de la classe de les Prunes i de les Nespres.\nVam escoltar un soroll que venia del carrer i era el patge d’Orient molt content i que tenia molta fred.\nVam poder estar amb ell i explicar-li tot el que volíem demanar per les classes.\nEstàvem molt i molt contents!!!! I aquí teniu les fotos!!\nUs adjuntem el vídeo del Festival de Nadal on les Prunes i les Nespres van fer tant el poema com la cançó tant i tant bé!!!\nMireu-lo amb els vostres nens i familiars i recordeu un moment molt màgic que vam viure.\nLES PRUNES I ELS NESPRES © 2017 | Fet amb WordPress i Mystique. Disseny del tema per digitalnature\n57 consultes en 0,11 segons (6.26M)


L’ICD presenta una guia per aplicar la perspectiva de gènere en la comunicació de les administracions públiques\nLa presidenta de l’Institut Català de les Dones (ICD), Laura Martínez, ha presentat aquest dimecres la Guia per a la introducció de la perspectiva de gènere a la comunicació de les administracions públiques amb l’objectiu facilitar informació, eines, recursos i metodologies de treball per a impulsar una comunicació equilibrada i normalitzada pel que fa al gènere. S’adreça a professionals de la comunicació que exerceixen en el sector públic i a tot el personal de les administracions amb responsabilitat en aquest àmbit.\nLa Guia presentada està ideada com a eina per facilitar el treball dels i les professionals en el moment d’activar l’anàlisi comunicativa de gènere tant en la planificació, com en els productes comunicatius, com en els mitjans de comunicació públics. Així doncs, facilita eines per a la identificació dels biaixos de gènere que sovint poden passar per alt degut a la cultura patriarcal, i recomana fer auditories comunicatives de gènere; consultar o confeccionar llistes de preguntes clau a fer-se per vetllar per una comunicació amb perspectiva de gènere i consultar llistats d’estereotips de gènere sexistes per facilitar la seva identificació, llistats que es faciliten a la pròpia guia.


Acollidor apartament per a 4-5 persones, al costat de la platja de La Pineda. (F01)\nEs tracta d'un apartament ampli, lluminós, ben distribuït i molt ben situat, al principi del passeig de la Pineda, molt cèntric i al costat de la platja.\nL'ampli saló menjador té sortida directa a la terrassa, i una forma rectangular que li dóna amplitud. La gran terrassa li aporta molta llum natural i fa que l'estada principal sigui un espai tranquil i agradable per passar llargues estones de descans.\nL'apartament disposa de dos dormitoris amb molta llum.\nEl dormitori principal té sortida directa a la terrassa, és ampli i molt lluminós.\nEl segon dormitori té una finestra que dóna a un carrer que va fins a la platja, és un carrer molt tranquil amb poc moviment de cotxes.\nEl bany té un plat de dutxa, també amb finestra a l'exterior i molta llum.\nUNA CUINA INDEPENDENT, BÉ SITUADA\nAmb sortida directa al saló menjador i molt a prop de la porta d'entrada al pis, hi ha la cuina. Rectangular, amb molt bona il·luminació natural, gràcies a una gran finestra que dóna al carrer.\nLA TERRASSA, UN ESPAI MOLT INTERESSANT\nUna terrassa espaiosa, orientada al sol de tarda, amb vistes al jardí comunitari i de la platja, és una de les peces clau d'aquest apartament. Amb espai suficient per posar una taula amb sis cadires, un estenedor i algun test.\nPer la terrassa arriba l'aroma de la mar, la brisa marinera de la tarda que refresca l'ambient. Els dos grans finestrals que connecten la terrassa amb el saló-menjador i amb l'habitació principal donen a l'apartament un ambient de vacances ideal; els dies assolellats d'hivern, la calor del sol creen un ambient molt agradable.\nUna zona enjardinada i ben cuidada, voreja l'entrada al portal. També hi ha jardí en el camí fins a la porta d'accés directe a la platja. L'edifici està en primera línia de mar, amb sortida directa al passeig de vianants que recorre la platja: un luxe per als banys d'estiu, i per a les tranquil·les passejades d'hivern.\nOPCIÓ DE PÀRQUING\nL'edifici té zona de pàrquing numerada i tancada. Tens l'opció d'adquirir una plaça d'aparcament conjuntament amb l'apartament.\nCENTRE DE LA PINEDA, PROP DELS SERVEIS PRINCIPALS\nAquest apartament té una ubicació fantàstica, en una zona comercialment activa. Molt a prop hi ha farmàcies, caixers, botigues i supermercats; bars i cafeteries.\nA més, a menys de 5 minuts a peu, hi ha la zona dels serveis: l'escola, la llar d'infants, el centre de salut, el pavelló esportiu, el centre cívic i una església.\nAPARTAMENT A LA COSTA QUALSEVOL DIA DE L'ANY\nEs tracta d'un apartament molt ben situat i enfocat a la mar, una opció interessant per poder passar uns dies de vacances fantàstics!\nA partir d'octubre i fins al juny la Pineda adquireix una calma especial, la proximitat del mar i la platja li donen un encant únic: tranquil·litat i mar, una combinació perfecta per descansar!\nA més, la Pineda està molt ben comunicada per carretera: a 10 minuts de Tarragona, a 15 minuts de Reus, a 1 hora de Barcelona ... Per tant aquest apartament és una opció molt recomanable per gaudir dels vostres dies lliures quan ho desitgeu!\nAcollidor apartament per a 4-5 persones, al costat de la platja de La Pineda. (F01): Què et sembla? Interessant?\nAlumini lacat, fusta\nDutxes, jardí, conserge, porter automàtic\nOpcional, obert, comú\nEscoles: L'apartament és al centre la Pineda, l'escola d'infantil i primària i la llar d'infants està a menys de 5 minuts a peu. Per anar a l'institut de secundària i de batxillerat hi ha autobús gratuït.\nEquipaments comercials i mercats: Molt a prop hi ha diversos comerços que obren tot l'any\nZones esportives: Tocant a l'escola hi ha un pavelló municipal d'esports amb activitats esportives tot l'any.\nZones verdes i de passeig: L'edifici té sortida directa al Passeig Pau Casals, que ressegueix tota la platja de la Pineda. A 300 metres hi ha una gran zona verda amb jocs infantils i espai per descansar\nCentres culturals: El Centre cívic és al costat de les escoles, és molt dinàmic i diverses entitats veinals organitzen activitats tot l'any.


La riquesa dels valencians es va situar un 81% per davall de la riquesa europea 'per capita' en 2017 - Diari La Veu\nEscriba el número 183527\nLa riquesa dels valencians es va situar un 81% per davall de la riquesa europea 'per capita' en 2017\nCap autonomia de l'Estat està entre els territoris més rics de la Unió Europea\n26 febrer 2019 14:14h\nLa regió europea amb major PIB 'per capita' del bloc comunitari va ser la britànica Londres Interior Oest. / EUROPA PRESS\nMADRID/BRUSSEL·LES. El País Valencià es va situar per davall de la riquesa mitjana per capita de la Unió Europea en 2017 i es va quedar en el 81% d'aquest llindar, segons les dades en funció del poder de compra publicades per l'oficina comunitària d'estadística, Eurostat.\nMadrid, el País Basc, Navarra, Catalunya i Aragó van ser les úniques cinc autonomies espanyoles que en 2017 van superar la riquesa mitjana per capita a la Unió Europea, mentre que altres cinc (Castella-la Manxa, Extremadura, Andalusia i les ciutats autònomes de Melilla i Ceuta) no arribaven al 75% d'aquesta quantitat.\nMadrid va ser la més rica amb un PIB per capita de 33.800 euros, que expressat en unitats de paritat de poder de compra arriben a les 37.200, equivalents al 124% de la mitjana per individu de la Unió Europea. En l'extrem oposat apareix Extremadura, amb un PIB per capita de 17.600 euros i una riquesa per individu en funció del poder de compra de 19.300 unitats de paritat de poder de compra, equivalent al 64% de la mitjana europea.\nCap de les autonomies va figurar en 2017 entre els territoris més rics de la Unió Europea, ja que la regió europea amb major PIB per capita del bloc comunitari va ser la britànica Londres Interior Oest, amb 209.900 euros per habitant i 188.000 unitats de paritat de poder de compra, equivalent al 626% de la mitjana de la Unió Europea, per davant del Gran Ducat de Luxemburg (253%), Sud d'Irlanda (220%), Hamburg (202%) i Brussel·les (196%).\nEn concret, entre les 20 regions europees amb major riquesa per capita expressada en unitats de paritat de poder de compra es van situar cinc alemanyes, dues del Regne Unit, dues d'Irlanda, dues d'Àustria i una regió en països com Bèlgica, la República Txeca, Dinamarca, França, els Països Baixos, Polònia, Eslovàquia i Suècia, així com el Gran Ducat de Luxemburg.\nEn el cas contrari, entre les més pobres, aquelles amb una riquesa per capita en funció de poder de compra igual o inferior al 50% de la mitjana europea, destacaven principalment regions dels socis centreeuropeus, amb cinc regions de Bulgària, quatre d'Hongria i tres de Polònia, mentre que Romania registrava dues regions, igual que França i Grècia.\nEscriba el número 658751


El secret del bufador, nou llibre de la col·lecció ‘El Gamarús’ :: Ajuntament d'Olot\nEl secret del bufador, nou llibre de la col·lecció ‘El Gamarús’\nEl còmic, creat per Pep Fargas i Albert Carrillo, s’ambienta a l’Olot del 1650, en plena pesta bubònica està editat per les Edicions Municipals de l’Ajuntament d’Olot i es posarà a la venda per Sant Jordi.\nLa col·lecció “El Gamarús” treu un nou títol: El secret del bufador. La història té lloc en plena pesta bubònica, la qual, el 1650, va matar més de nou-centes persones, és a dir una tercera part de la població d’Olot. El caos que allò va generar va ser brutal: l’hospital estava col·lapsat, hi havia famílies senceres mortes, els enterraments es feien a qualsevol indret perquè els cementiris estaven plens, les persones riques van fugir en massa i les persones pobres es van haver de quedar en una zona miserable, amb sequeres i males collites.\nLa protagonista de la història és una minyona de quinze anys que es fa càrrec del mas La Coromina després que els amos marxin per evitar contagiar-se, i allà viurà mil anècdotes amb el masover, amb un enterrament secret i amb un robatori.\nL’autor del llibre és en Pep Fargas, que ha fet una gran tasca de documentació de l’època i de localització d’ambients i d’espais, i el seu dibuixant, que s’estrena en el món del còmic, és l’Albert Carrillo. El còmic compta amb l’assessorament històric de Xavier Puigvert (Arxiu Comarcal de la Garrotxa) i amb un equip d’assessores pedagògiques format per Joana Cots, Tura Costa i Anna Juàrez.\nAquesta col·lecció conté llibres en format còmic i que també es poden explicar com un conte, de manera que són aptes tant per a nens com per a joves. Les històries es basen en moments significatius de la història d’Olot. Aquest és el cinquè volum de la col·lecció. Els anteriors números estan ambientats en l’Olot entre terratrèmols del 1427, la guerra del francès del 1812, l’obrerisme i l’agitació social del 1894 i la Guerra Civil (1936-1939).


Comunicat – 25 de gener 2020 | Cap a la Nova Creació\nComunicat – 25 de gener 2020\n25 gener 2020 .\tDeixa un comentari\nRespecte a les declaracions fetes sobre la Fundació “Fortalesa de la Immaculada” per part del bisbe de Brescia Tremolada en una roda de premsa el 22 de gener 2020, afirmem que som un poble de cristians que busquem la vida de Déu i intentem viure l’Evangeli i l’ensenyament de Jesucrist per descobrir plenament què és ser fills de Déu.\nPreguem i oferim la nostra vida a Déu a través del Cor Immaculat de Maria per tot home i tota dona de bona voluntat. Creiem en la Santíssima Trinitat i en Jesucrist l’Únic Salvador de la humanitat en tot l’Univers. Creiem en Maria Santíssima Corredemptora, creiem en la vida a l’Univers i en la presència d’una sola Església nascuda a la Terra però a favor de tot l’Univers.\nEl nostre pensament i la nostra vida estan ben presentats en el lloc web Verso la Nuova Creazione i en els llibres publicats per l’editorial Luci dell’Esodo.\nLa Fundació “Fortalesa de la Immaculada” és una entitat legal reconeguda per la prefectura de Brescia; l’Associació “Església de Jesucrist de l’Univers” és una associació de fidels, sense afany de lucre.\nEns sentim bé, estem contents, no estem en contra de ningú i estem oberts a tothom que vulgui conèixer-nos millor. Amb aquesta actitud estem davant Déu també en aquesta situació, sense defensar-nos i deixant a Déu que porti a la llum la Seva veritat que supera sempre la dels homes.\nTots els col·laboradors de Tomislav Vlasic i de Stefania Caterina\nEntrada anteriorRenovo la meva aliança amb vosaltresSegüent entradaReflexió – Ha començat la missió


vida de sabor autèntic: consum col·laboratiu\nAhir vaig participar a la taula rodona de la xerrada sobre Consum Col·laboratiu que es feia a la Fàbrica del Sol, coincidint amb la Setmana Europea de Prevenció de Residus #EWWR. Hi vaig anar per parlar de la meva experiència com a usuària del Banc del Temps de Gràcia i del Banco del Tiempo – Prepárate. Es van parlar de moltíssimes iniciatives que existeixen per aconseguir tornar a un tipus de societat més humana, comunitària i on les persones tenim un valor real. Cadascú té alguna habilitat, una passió, destaca en alguna cosa, i disposem dels mitjans per poder compartir-ho amb altres persones. No us perdeu el blog Consumo Colaborativo i iniciatives com EatWith, Trip4real i Social Car, entre moltíssimes. Anteriorment, també he parlat en el meu blog sobre alguns d'aquests projectes, com en l'entrada més recent dedicada al Blog Action Day, enguany sobre Drets Humans.\nEn quins projectes o iniciatives de consum col·laboratiu participeu? Espero que ho compartiu als comentaris perquè anant cap a aquest tipus de relacions tornarem a sentir que formem part d'una xarxa, d'una comunitat, d'un barri, d'un veïnat... amb valors, caliu, humanitat, amistat... i estarem lluitant contra la societat de l'excés i del consumisme desfermat que ens ha dut a les situacions de crisi que estem vivint i a un sistema de vida que estem veient que ja no funciona i que s'ha de renovar i reinventar. Hi sortim guanyant tots.\nI com a directori de projectes de Consum Col·laboratiu a Espanya,...\naquest recull que presenten els del blog ja citat Consumo Colaborativo: cotxes, bicis, coworking, intercanvis, bancs del temps, experiències, allotjament, animals de companyia, microtasques i encàrrecs, educació, nens, gastronomia, aficions, serveis financers, artesania, llibres, etc. És impressionant i emocionant com tanta gent s'està movent en aquest sentit. Compartim-ho i afegim-nos-hi!\nPublicat per Estela -Vida de Sabor Autèntic- a 11/21/2013\nEtiquetes de comentaris: canvi, creativitat, estil de vida, felicitat, intensitat, minimalisme, minimitzar, optimitzar, positivitat, simplificar, sostenibilitat, vida


Quan el Toulouse el trec a passejar | Cultius Culturals Quan el Toulouse el trec a passejar – Cultius Culturals\nEs tracta d’una exposició inmersiva i experiencial com totes les que fa el Caixa Forum, amb canvis de colors, decorats i elements que fan que -literalment- entris dins la narració.\nPenetrem caminant per carrers i salons en els que ens van desgranant diversos aspectes socials i culturals que van molt més enllà de la simple obra artística exposada. Ens mostra i ens explica un temps històric i una manera de concebre l’art des dels diversos elements que van tenir importància en la inspiració o creació artística d’un París que es va omplir d’incoherents –així els anomenaven–, els quals reflectien la societat dual, de les aparences, la societat burgesa vers la societat pobre que garantia la vida i l’oci de les benestants. I en aquesta intersecció es trobaven aquells artistes, que des dels marges, van crear el seu propi univers. La vida, i l’art, era allò que passava enmig de l’oci i el vici.\nLa dona objecte.\nUn dels punts claus de l’exposició són les dones. Dones pintades per homes. Prostitutes, cantants i ballarines, burgeses als cafès i, fins i tot, malaltes i decadents. Quina diferència de les dones místiques, Venus i Verges Maries d’èpoques anteriors!\nEnllaçat amb les dones, comptaven amb un dels elements socialitzadors, també de la hipòcrita burgesia, que foren els cafès i teatres, amb l’espectacle estrella del can-can. En aquest sentit cal destacar un seguit d’obres que mostren el públic que hi anava. Dones també, burgeses benestants. En d’altres obres, en canvi, reflecteixen la part fosca i introspectiva de l’espectacle, amb dones que s’estan vestint o desvestint -abans o després- és igual, d’un espectacle. No recau la importància en quan es fa l’acció perquè la mirada és la mateixa, la de dones que se saben objecte i es mostren tristes i resignades davant una vida que no han triat. Però al sortir a l’escenari, això no importarà.\nTanmateix això s’explica a través de l’aparició de pallassos en algunes pintures, ja que aquests personatges, malgrat i tenir dibuixat un somriure, solien estar associats amb la tristesa i, fins i tot, l’alcoholisme. Però això no importava, tampoc. I a més servia per explicar la hipocresia en la que es vivia, i es viu. De totes les obres de l’exposició, potser manca més presència femenina: l’única pintura de la mostra feta per una dona és La tiradora de cartes, de Suzanne Valadon. En ella es veuen dues dones, les úniques que no estan sexualitzades, les dues personatges ja no són objectes, sinó subjectes actius del quadre.\nL’avantguarda de l’avantguarda.\nMarcel Duchamp va fer la famosa intervenció a la Mona Lisa al 1919. Però al 1883 Georges Bataille en féu una altra, fumant amb pipa i donant el tret de sortida als precursors de l’avantguarda. L’avantguarda de l’avantguarda: Les Arts Incoherents, o els incoherents, un grup de joves artistes que, fent-se servir de la sàtira i la comicitat, denunciaven o incidien en la realitat que els envoltava.\nTrenta anys abans dels Malevich o dels Duchamp, trobem una secció interessantíssima amb obres que reinterpreten a la Gioconda o quadres monocolors, tot plegat ens demostra com l’experimentació de Montmatre anava molt més enllà dels salons de ball. De com aquells artistes van ser una transició en més aspectes dels que moltes vegades es reivindiquen. El mateix Toulouse reinterpreta el propi llenguatge fotogràfic des dels seus dibuixos, allò que fins ara es trobava als marges pot esdevenir el centre d’una obra pictòrica, deixant l’escena principal -la ballarina per exemple, a un darrer terme o fins i tot desapareixent. En definitiva, podia tallar el nom d’allò que s’anunciava en un cartell, podia relegar al marge l’artista principal per mostrar un altre element que formava, igualment, part de l’univers que pretenia reflectir en aquell cartell o dibuix. És a dir, reivindicació dels marges dels que provenia ell mateix.\nAra que malauradament està tant de moda parlar dels suposats límits de l’humor, es fa especialment interessant veure la relació que molts d’aquells artistes van tenir amb la premsa escrita i de com les seves caricatures, en les que es reflectien tots els aspectes que estem comentant, se’n van molt més enllà de la sàtira arribant, sense complexos, a allò més grotesc. L’humor, en definitiva, com arma per respondre a la realitat.\nL’ambient és clau, i l’exposició intenta, en tot moment, fer-nos entrar en aquell ambient i oblidar-nos que estem al Montjuïc del segle XXI per fer-nos creure que estem passejant, a cavall del segle XIX i XX, pels salons de ball i els foscos carrers del Montmartre. Durant la visita per prescriptors culturals vam poder gaudir de les acurades explicacions que són extremadament recomanables, és a dir, si teniu l’oportunitat, feu la visita guiada i després perdeu-vos pels carrers i salons d’aquell París.\nAltres articles al CaixaForum\nEntrada anteriorLa vida és un teatre i Charlotte Salmon el va pintarSegüent entradaCuando a Toulouse lo saco a pasear


Cementiri de Pneumàtics: Lectures: The Sculptor\nLectures: The Sculptor\nReconec que no estic excessivament al dia pel que fa a l'actualitat del món del còmic. I com que les notícies que s'acostumen a difondre són les del gènere dels superherois i aquestes gairebé sempre contenen spoilers (o ho són en si mateixes), ja m'està bé anar una mica despistat en aquest sentit.\nPerò llavors em passen coses com anar a un Saló del Còmic amb la intenció de rebre una dedicatòria en un còmic que no és un còmic, sinó un assaig en forma de còmic —però és igual, així el tinc signat— i trobar-me que a la cua gairebé tothom duu el volum gruixut i de tapa dura que acaba de sortir amb el nom d'aquell autor i que hi ha qui afirma que és el millor còmic en molts anys. I no tenir-lo, i envejar-lo.\nPerò tant se val, perquè em va servir per a conèixer-ne l'existència, descobrir que en anglès -llengua original- em podia sortir més de 10 euros més barat, i així l'he adquirit. Ara que l'he llegit, com és natural, em disposo a donar-ne la meva opinió, que coincideix, ja us ho avanço, amb la de la majoria: és una obra mestra indiscutible.\nSi ens pensàvem que el senyor Scott McCloud, un dels pioners del webcòmic, només sabia parlar del còmic des del punt de vista didàctic, significa que no sabíem que també havia dibuixat ficció. El que passa és que des de Zot! (1984-1990) no s'hi havia dedicat, i el 2010 es va posar amb The Sculptor, que ha publicat aquest mateix 2015.\nDibuixada digitalment i en bitò, ens pot recordar una altra meravella, Seconds, de Bryan Lee O'Malley, en el sentit que introdueix en una premissa aparentment realista un element fantàstic que marca la trama. En aquest cas el protagonista és en David Smith, un jove escultor apassionat de la seva feina i per desgràcia arruïnat per la manca d'èxit que, a més, està sol a la vida des que se li van morir tant els pares com la germana.\nObsessionat amb crear escultures que agradin al públic i escèptic amb un sector on sembla que, com en tants altres, tot funciona per les connexions que tenim, en David està desesperat i donaria qualsevol cosa per poder plasmar amb les seves mans tot allò que li ve al cap.\nSón cabòries que explica al seu besoncle Harry, amb qui coincideix en un bar mentre juguen als escacs i tenen converses filosòfiques sobre la vida i la mort. Per un motiu que m'estimo més no revelar, en Harry pot fer realitat el desig d'en David, i aquest és el punt de partida d'aquesta novel·la gràfica de gairebé 500 pàgines.\nL'acord que li ofereix -que tampoc no revelaré- té un preu que per a qualsevol de nosaltres seria excessivament alt, però com que l'única cosa que li importa a en David és l'art, l'accepta sense pensar-s'ho gaire.\nEl problema és que poc després s'enamora i ha de dividir la seva atenció entre la creació d'escultures, que se li ha fet molt més fàcil però continua sense donar gaires resultats, i la lluita per a aconseguir la noia que l'ha captivat.\nAmb la introducció de la Meg, doncs, The Sculptor guanya una nova i rica capa argumental, o un ingredient principal, si ho voleu, que fa el còmic molt més interessant que si hagués girat només al voltant de l'art.\nDesprés d'aquest extens pròleg seguim les peripècies d'en David, que pateix per fer realitat els seus somnis, tant artístics com sentimentals, i l'autor ens delecta amb precioses il·lustracions i una narrativa fluïda amb què més o menys ens podem identificar perquè captura les preocupacions i distraccions d'una generació, que no és la seva, d'una manera plausible.\nÉs talment com si estiguéssim veient una pel·lícula, una de bona, que espero que sigui el resultat real del projecte d'adaptació cinematogràfica que ja està en marxa, perquè és una història preciosa que reflexiona sobre l'art, la persecució dels objectius, la perseverança, l'aprofitament d'una vida que no sabem quant de temps conservarem i la manera d'afrontar la mort.\nNo falten els moments en què se'ns escapa un somriure, però en general és un relat angoixant, dramàtic, tràgic fins i tot, que no m'estranyaria que als lectors i les lectores més sensibles els provoqués alguna llàgrima. A mi alguns moments em van deixar força abatut i vaig tancar el llibre amb l'ànima arrugada.\nRecomano, doncs, The Sculptor a qualsevol persona interessada en els còmics ben fets, en les obres mestres, en els títols que d'ara endavant recomanarem quan ens preguntin per còmics imprescindibles. Aquesta novel·la gràfica és una de les grans.\nPublicat per Moroboshi a 13:53\nEtiquetes de comentaris: art, còmics, David Smith, escultura, Lectures, Meg, novel·la gràfica, obres mestres, Scott McCloud, The Sculptor, Uncle Harry


Monte Rosa Allotjaments vacacionals - Zermatt, Suïssa | Airbnb\nLloguers vacacionals a Monte Rosa\nEls allotjaments vacacionals més ben valorats a Monte Rosa\nStudioVixen*totalment reformat,cèntric, ideal per esquiar*Aquest encantador estudi del centre de la ciutat, anomenat Vixen (gemel de l'estudi de al costat Comet), està situat a Haus Gornera. És recentment reformat i és ideal per a 2 persones. Malgrat estar situat al soterrani de l'edifici, és molt lluminós. Des de la finestra gran podeu tenir vista de sMatterhorn. Cobertura Wi-Fi completa, TV INTEL·LIGENT, cuina totalment equipada. És cèntric i molt proper a qualsevol estació d'esquí (400 m de Matterhorn Paradise i 750 m de Sunnegga).Tot és accessible en un màxim de 10 minuts a peu, sinó la parada d'autobús està a 150 m.\nStudio Comet*recentment reformat al costat de les estacions d'esquí *Aquest encantador i cèntric estudi, anomenat Comet , està situat a Haus Gornera. És de nova reforma i és ideal per a 2 persones. Malgrat estar situat al soterrani de l'edifici, és lluminós i des de la gran finestra es pot gaudir d'una vista sorprenent de Matterhorn. Cobertura Wi-Fi completa, SMART TV, cuina totalment equipada. Està molt a prop de qualsevol estació d'esquí (a 400 m de Matterhorn Paradise i a 750 m de Sunnegga) i del centre (a 500 m). Tot és accessible en un màxim de 10 minuts a peu, sinó la parada d'autobús està a 150 m de distància.\nEquipament i serveis que triomfen als allotjaments vacacionals a Monte Rosa\nAltres allotjaments vacacionals fantàstics a Monte Rosa\nBonic pis amb vistes a Matterhorn (2,5 habitacions)\nBazzit Lodge / Renovat el 2020 /Vista Impresionant\nTrudi 's Terrace: Matterhorn Views you can' t Beat!!\nChalet Alpoase Zermatt, vista Matterhorn, 4 hostes\nImpresionants vistes - Aparcament gratuït/WIFI\nEstudi reformat i lluminós - a 1 min de les pistes !\n2 peces d'encant i benestar a Zermatt


Holiday home Jerup 50 Jerup Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Jerup 50\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Jerup 50 està situat idealment a Jerup; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Jerup 50 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com bany, sauna que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Holiday home Jerup 50 no troba competidors en cap categoria.


DESCENTRALITZACIÓ I MUNICIPALITZACIÓ DE L'EDUCACIÓ ALS PAÏSOS DE L'OCDE. Pedró, F.. Libro en papel. 9788498031430 Llibreria de la Diputació\nAdministración local, Educación. Formación, Política\nAquesta publicació presenta un panorama complet dels models de gestió i decisió de l'educació als països de l'OCDE, de les crítiques i els debats que aquests models susciten i de les principals conclusions derivades de la recerca empírica. La primera part del llibre repassa els conceptes clau (descentralització, desconcentració, delegació, privatització i municipalització); la segona analitza els models de govern en matèria educativa segons els costos, els resultats educatius i l'impacte sobre l'equitat; finalment, la tercera part considera el grau d'autonomia de les autoritats locals en matèria d'educació segons la intervenció dels municipis en el finançament de l'ensenyament.\nVas a comprar el ebook "DESCENTRALITZACIÓ I MUNICIPALITZACIÓ DE L'EDUCACIÓ ALS PAÏSOS DE L'OCDE" deseas revisar tus datos de facturación


Les portades l’endemà de l’1 d’octubre: de la vergonya per les càrregues policials al referèndum fracassat per la fermesa contra el cop\nPortades l’endemà de l’1-O: duríssimes càrregues policials enfront la insurrecció dels Mossos. Vergonya enfront la fermesa contra el cop\nLes portades dels principals diaris del país mostren la dualitat que viu actualment Espanya. Dues posicions que van des de la justificació de la força policial per aturar el referèndum il·legal, a la legitimitat de la consulta per la desproporcionalitat de l’Estat\nCatalunyaPolíticaZPortada DerechaZResto 2 October, 2017 CatDialeg.cat 0\nInici » Historic » Portades l’endemà de l’1-O: duríssimes càrregues policials enfront la insurrecció dels Mossos. Vergonya enfront la fermesa contra el cop\nEl referèndum independentista de l’1 d’octubre ha acabat amb un total de 844 ferits, i amb un 32% de participació (sense comptar urnes i paperetes requisades) de la qual, el 90,2% dels vots han estat a favor del ‘Sí’ a la independència. Davant de les brutals imatges que s’han pogut veure arreu de Catalunya, on la repressió policial ha estat duríssima, cada mitjà de comunicació ha fet la seva pròpia valoració. I és que avui, l’endemà del referèndum, toca fer valoració dels successos. I repassar les portades dels principals diaris del país és un bon termòmetre per calcular com es troba la situació en aquests moments.\nI la premsa ha fet dues cares lectures diferenciades. D’una banda, la visió de Catalunya, on es condemnen les càrregues policials i es remarca que la votació s’ha pogut dur a terme. I de l’altra, la visió de la resta de l’Estat espanyol, on es recrimina el paper que van dur els Mossos d’Esquadra i assenyalen al govern de la Generalitat com a únic culpable dels aldarulls.\nComencem pels mitjans de Catalunya:\nLa Vanguardia: “el govern reprimeix”\n“El govern central reprimeix l’1-O” és el titular que La Vanguardia ha publicat en portada l’endemà del referèndum. Per això destaca una fotografia on apareix la Guàrdia Civil forcejant amb un home en un col·legi de Sant Julià de Ramis, que és just on havia de votar Puigdemont, un dels llocs amb més altercats policials.\nEl mitjà també destaca que “les càrregues de Policia i Guàrdia Civil causen 844 ferits, dos d’ells greus”, que “els Mossos d’Esquadra eviten el xoc i s’escuden en l’ordre judicial rebuda”, les paraules de Rajoy que “hem fet el que havíem de fer davant un atac a l’Estat de dret”, i que “l’ANC, Òmnium, sindicats i patronals convoquen una vaga general pel dia 3”. Finalment, el grup Godó també aporta que Puigdemont s’està plantejant fer la DUI al Parlament en els propers dies.\nEl Periódico: “insurrecció”\nEl Periódico parla “d’Insurrecció” en la seva portada, referint-se que finalment la votació es va dur a terme, tot i que també destaca la “repressió intolerable” de la Guàrdia Civil i la Policia Nacional, que va causar tants i tants ferits. En aquesta línia mostra la imatge d’un grup d’agents que estan desallotjant a un votant de l’escola Ramon Llull de Barcelona. El diari explica que “l’independentisme vol proclamar la república amb dos milions de vots del sí”, i recorda que “sindicats i entitats sobiranistes convoquen una aturada general per demà”.\nTambé destaca tres declaracions. La de Puigdemont, “traslladaré al Parlament el resultat del referèndum perquè faci el que preveu la llei”; de Rajoy, “el referèndum a Catalunya no ha existit perquè ha prevalgut la democràcia”; i el de Sánchez, “les imatges d’avui no poden agradar a cap demòcrata. Exigim una negociació”.\n“Vergonya i dignitat”. Amb dues paraules, buscant l’emoció del lector, el diari ARA encapçala la seva portada d’avui. I amb aquestes dues paraules, dues imatges. Acompanyant el terme ‘vergonya’ es pot veure uan situació de dura càrrega policial, i acompanyant la de dignitat, es veu una anciana sortint del seu col·legi electoral, després d’haver votat, amb el puny alçat, en senyal de victòria.\nEl Punt Avui: “2017”\nRas i curt. El Punt Avui ensenya una fotografia que gairebé ocupa tota la portada, on apareixen un grup de votants a terra agafats entre ells, mentre que la Policia Nacional els arranca fent ús de la força. Un número com a titular: “2017”, que deixa entreveure la pregunta de com és possible que aquesta situació es produeixi en aquesta època.\nSi els diaris catalans apunten cap a una direcció, sobretot els més independentistes, els mitjans espanyols parlen d’il·legalitat i critiquen durament el paper que van exercir els Mossos d’Esquadra.\nEl País: “per la força”\nEl País parla de greu crisi institucional per la desobediència de la Generalitat, i titula el diari “el Govern impedeix per la força el referèndum il·legal”. També diu que “Puigdemont dóna per guanyada la consulta i anuncia que hi haurà una declaració unilateral d’independència de Catalunya en els pròxims dies”. Mostra una fotografia de la Policia Nacional amb un grup de votants a Girona i parla de “forcejament”.\nDestaca que tant la Policia com la Guàrdia Civil “entren en els col·legis davant la passivitat dels Mossos”, i també que “el president convoca als partits i demana comparèixer davant del Parlament”, que “Sánchez exigeix a Rajoy que obri una negociació política amb el Govern”, i que “Rivera manté el seu suport a l’Executiu i reclama eleccions a Catalunya”.\nEl Mundo: “independència”\nEl Mundo exposa en portada que “Puigdemont proclamarà la independència en dies”, després de la compareixença de premsa que va fer ahir acompanyat de tot el govern de la Generalitat. El diari parla del “fracàs del referèndum il·legal”, que “deriva en una rebel·lió oberta per part dels separatistes”, tot i que no destaquen les càrregues policials. També diuen que “El ‘president’ s’escuda” en aquestes càrregues “per demanar el suport de la UE a la secessió unilateral”.\nPublica dues imatges. En la primera un grup de votants a terra increpats per un policia, que “s’enfronten a ciutadans” en un centre de votació a Barcelona. En la segona, Junqueras saluda a un Mosso a les portes d’un col·legi electoral, acompanyat per un titular taxatiu: “els Mossos traeixen l’Estat”. El diari també apunta que Rajoy ofereix diàleg a tots els partits i que el govern de la Generalitat viola fins i tot la seva pròpia llei de l’1 d’octubre.\nLa Razón: “fermesa”\n“Fermesa contra el cop” és el titular de la Razón. La portada d’aquest diari ensenya una imatge on apareixen dos agents dels Mossos d’Esquadra discutint amb efectius de la Policia Nacional per la seva disconformitat en com estaven actuant, i diu que “la traïció dels Mossos obliga a actuar a Policia i Guàrdia Civil”. El diari també destaca que “Rajoy assegura que ‘hem fet el que havíem de fer’ i convoca una reunió amb tots els partits”, que “Puigdemont declararà la DUI en els pròxims dies al Parlament”, que “la Generalitat va vulnerar més de vint articles de la seva pròpia llei en un referèndum en la qual es podien votar diverses vegades”, i que “el simulacre culmina amb un recompte sense claredat i sense garanties en una jornada plena de notícies falses”.\nABC: “referèndum fracassat”\nL’ABC publica en portada una gran imatge on apareixen dos Mossos discutint amb uns agents de la Policia Nacional, i amb un peu de pàgina que insisteix en “la traïció” de la policia catalana. “Un referèndum fracassat que deixa a Espanya danyada” és el titular del mitjà. Destaca que hi ha una “decepció entre els espanyols perquè els promotors de l’intent de cop segueixen en llibertat”, i que “la democràcia segons Puigdemont” consisteix en “vots duplicats, urnes opaques i el cens inflat i adulterat”.\n2 d'octubre1 catdialeg1747 premsa espanyola1 referèndum 1 d'octubre8


Primària | Dominiques Vallirana\nMitjançant els projectes globalitzats, els ambients, els racons i els espais d’aula establim les bases de la cultura del pensament i el desenvolupament de les intel·ligències múltiples i les competències del segle XXI.\nA l’etapa d’Educació Primària treballem la llengua anglesa d’una forma dinàmica i ho reforcem amb la complementària de Science project i de Reading and writing. A més a més fem especial èmfasi en el desenvolupament de la comprensió oral amb l’auxiliar de conversa nadiu i amb el programa Sharing to learn del Departament.\nDes de l’Educació Primària seguim l’aprenentatge de les matemàtiques a través del sistema EMAT basat en les Intel·ligències Múltiples el qual permet treballar aquestes d’una manera contextualitzada i adaptada a la realitat dels alumne.\nDonem continuïtat al projecte Filosofia 318 que treballem al llarg de tota l’escolarització dels nens i nenes, amb l’objectiu de reforçar les habilitats del pensament i enfortint la capacitat reflexiva.\nTreballem la competència digital a través de la robòtica educativa amb l’objectiu de fomentar l’aprenentatge per indagació, orientat sobretot en la resolució de problemes, a potenciar la creativitat i la curiositat i a adquirir pensament crític.


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia cultura 10. 10. 2018 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nEl Museu de L'H acull la mostra "Mujeres libres (1936-1939). Precursoras de un mundo nuevo",\nEl Museu de L'Hospitalet, el Centre d'Atenció i Informació a la Dona i la CNT de L'Hospitalet han obert l'exposició "Mujeres libres (1936-1939). Precursoras de un mundo nuevo", un recull fotogràfic i documental que recupera la història oblidada de l'organització Mujeres Libres. Aquesta agrupació femenina volia unir les dones de classe obrera i lluitar per la seva emancipació.\nL'exposició, que es podrà visitar fins al 26 d'octubre, compta amb nombroses imatges i documents que reflecteixen el caràcter combatiu del col•lectiu d'unes dones en un context històric molt complicat, amb la Guerra Civil al carrer i la lluita antifeixista també fora de les trinxeres .\nLa mostra es complementa amb dues conferències. La primera serà "Feminismo revolucionario" amb Carmen Gutiérrez Aira a l'Ateneu Popular Independentista La Iaia el pròxim 13 d'octubre; i la segona, "Amparo Poch. Su lucha contra la ignorancia sexual, la violencia y la explotación de la mujer y la infancia" amb Antonina Rodrigo al Museu de L'Hospitalet el 23 d'octubre.


Rubén Burgos: "És un partit complicat encara que siga a casa" - Blanquinegres.com | Blanquinegres.com\nCristian Año , 30 Novembre, 2018\nRubén Burgos: “És un partit complicat encara que siga a casa”\nL’entrenador taronja, Rubén Burgos, ha analitzat en la prèvia de la jornada 8 de la Liga Dia, on l’equip taronja es mesurarà al Nissan Al-Qázeres Extremadura, en el qual ha assenyalat que “és un partit complicat encara que siga a casa, teníem moltes ganes de tornar a la Fonteta. És un partit exigent, no tenim en el cap les ratxes, tenim el dia a dia, setmana a setmana i ara mateix estem centrats en Al-Qázeres” ha dit.\nEl fet de tornar a la Fonteta després de la parada per les seleccions i dues jornades jugant a domicili, és un al·licient per al tècnic. “Jugar en la Fonteta sempre és un plus d’energia per a nosaltres, el públic està responent i les jugadores estan encantades de jugar en casa” ha explicat.\nFinalment, l’entrenador valencià va valorar al rival de cara al partit de diumenge. “Han tingut un calendari semblant al nostre, enfrontant-se als tres rivals de competició europea, rivals durs i pense que és una plantilla confeccionada per a estar dalt, en la Copa de la Reina i en playoff així que ens va a exigir el 100%” analitzava.


VISITA AL MUSEU COMARCAL DE LA NOGUERA\nEl passat divvendres dia 12 de desembre, la classe de 5è vam anar al Museu Comarcal de la Noguera.\nAquesta sortida ens ha permès conèixer més sobre la nostra ciutat, Balaguer en època Medieval.\nPer mitjà d'un joc d'equips hem seguit les explicacions sobre la història medieval de Catalunya.\nÉrem dos grups d'aventurers medievals que havien estat enviats al futur. Per poder tornar al nostre temps, havíem de recuperar la memòria que havíem perdut i així, trobar un objecte màgic, amagat a les vitrines del museu.\nTant el joc, com l'explicació, ens ha agradat moltíssim però el més important, és que hem après moltíssimes coses sobre Balaguer i sobre l'època Medieval.\nMoltes gràcies al Museu Comarcal de la Noguera i en especial a l'Eva que ens ha explicat d'una forma molt motivadora i interessant la història de Balaguer.\nPublicat per escolamontroig a 21:30 3 comentaris:\nL’educació inclusiva és aquella que ofereix a tots els infants i joves altes expectatives d’èxit educatiu, independentment de les seves característiques, necessitats o discapacitats, i l'oportunitat de créixer conjuntament compartint experiències i situacions d’aprenentatge.\nUn model d’escola inclusiva és el requisit previ i indispensable per a la construcció d’una societat inclusiva.\nUn dels reptes de les societats del segle XXI és avançar, col·lectivament, en la igualtat de drets i oportunitats de totes les persones, sense discriminacions per raons d'origen, de sexe o capacitat.\nAquesta setmana tot l’alumnat de l’escola ens hem sensibilitzat amb la inclusió i hem pensat desitjos a l’entorn del tema.\nHem aprofitat l’estona d’Educació física i ens hem posat a la pell de les persones que tenen alguna discapacitat.\nAquí us mostrem algunes de les activitats que hem realitzat.\nPublicat per escolamontroig a 20:05 Cap comentari:\nREPTE D´ EXPERIMENTS\nJa estem al tercer repte d´experiments , hem treballat mescles, densitats i en aquest treballem l´aire.\nPublicat per escolamontroig a 10:40 1 comentari:\nAquest repte d’art l’hem dedicat a l’art de l’antic Egipte\nLes obres artístiques seguien estrictes cànons permetent que durant més de tres mil anys l'art egipci hagi sofert escasses variacions.\nA l'antic Egipte es desenvolupà una pintura mural, essencialment narrativa, amb representacions de cerimònies i fets remarcables; la pintura acostuma a anar acompanyada de jeroglífics que aporten informació essencial a l'escena. Pintaven per convertir la vida després de la mort en un lloc agradable pel difunt; per això, es creaven pintures belles.\nL'escriptura jeroglífica consisteix en la intercalació d'imatges i símbols. Moltes obres d'art de l'època contenen jeroglífics. Alguns dels símbols tenen significats independents, mentre que alguns d'aquests símbols s'utilitzen per combinació.\nNosaltres en aquest repte, ens hem volgut endinsar en la cultura i art de l’antic Egipte. Així hem imitat com devien ser els antics papirs, per finalment, poder plasmar allò que més ens ha cridat l’atenció del seu art. També és veritat que ho hem fet intentant respectar al màxim les seves lleis. Així per exemple, la figura humana la dibuixaven amb el tronc mirant endavant i en canvi les extremitats i la cara sempre de costat. També hem aprés quins eren els colors més utilitzats, el perquè algunes figures tenen cos humà però el cap és una representació d’animal...\nUs animem a visitar l' exposició de l’escola!\nPublicat per escolamontroig a 13:53 5 comentaris:\nCASTANYADA A LA CLASSE DE L'ADRENALINA!\nPER TOTS SANTS CASTANYES I PANELLETS!\nEls panellets són uns pastissos petits, i de diverses formes, fets a base de massapà i altres ingredients que els donen un gust i aroma característics. Són les postres típiques de la diada de Tots Sants a Catalunya. al costat de les castanyes i els moniatos.\nLa base més característica dels panellets és una barreja d'ametlles crues mòltes, sucre i clara d'ou batuda a punt de neu. Sovint, i perquè sigui més econòmic, s'hi afegeixen patates bullides (o moniatos bullits). Totes aquestes varietats es couen al forn. Els més populars són els panellets de pinyons que estan fets de la base del panellet arrebossat de pinyons i envernissats de clara d'ou.\nAvui a la tarda a l’escola hem decidit preparar aquest menjar tradicional. Nosaltres hem fet tres tipus diferents de panellets, el clàssic de pinyons, d’ametlla i el de xocolata.\nDemà a la festa de la castanyada amb la companyia de les nostres famílies els podrem tastar.\nSegur que estaran boníssims!!!\nFeliç castanyada a tothom!!!


El cor de Sant Bernat torna a quedar finalista al Concurs Nacional de Cors Escolars | Ajuntament de Carlet\nEl cor carletí viatjarà el pròxim 22 de juny a Madrid a participar en la final, que tindrà lloc a l’Auditori Nacional. Un any més, hauran de provar forces amb els altres dos cors finalistes, el cor del CEIP Nuestra Señora del Lucero de Madrid i el cor del CEIP Las Veredas, també madrileny, i que ja foren finalistes l’any passat.\nEl cor del Sant Bernat participava l’any passat per primera vegada en este concurs nacional i quedà tercer en la gran final. Per als carletins és tot un repte participar en la final d’este concurs al qual s’han presentat 17 cors escolars de tot l’Estat espanyol, i que són els que es disputaran els tres guardons, el primer dotat amb 8.000 euros, el segon amb 6.000 i el tercer amb 1.000 euros. El cor, dirigit pel mestre Enric Moltó, ha sigut seleccionat després de passar la primera fase del concurs en què el jurat feia la selecció després de la visualització d’un DVD de cada cor. Ara la final serà a l’Auditori Nacional, on el cor carletí interpretarà l’obra obligada «Sueña y canta» i tres obres lliures que seran "Sansa Kroma", tradicional de ghanesa, "Hallelujah" de Leonard Cohen i "Maquerule" de J. Gómez.\nEl director del cor, Enric Moltó, considera que el nivell dels seus competidors és molt alt: «Ja ho poguérem comprovar l’any passat. Per a nosaltres, arribar ací ja és un premi i el que pretenem és superar-nos a nosaltres mateixos».\nEl Cor Sant Bernat funciona a l’escola des del curs 2011-2012 per iniciativa del professor Enric Moltó i amb la col·laboració de la professora d’Educació Musical Meli Puig. Hi participen voluntàriament al voltant de 60 alumnes de 3r, 4t, 5é i 6é de primària.


Diari del capellà: de juny 2015\nPublicat per el mossèn a 20:05 0 comentaris\nSants i santes, bell estol, missatgers del vostre amor...\ndissabte, 13 / juny / 2015\nA Bonmatí, oficio les exèquies d’en Benet Reixach Peracaula. M’assisteix en Miquel, el diaca. Participa una bona volada de gent ja que la família és ben coneguda.\nA Calders, assisteixo i beneeixo el casament d’en José-Àngel i de la Cassandra. El noi es posa a plorar com una magdalena.\nA la tarda celebro les misses anticipades a Bonmatí i a Anglès. <\nDesprés de la missa, vaig a la Cellera, a sopar amb en Ramon, la Montse i en Josep.\ndiumenge, 14 / juny / 2015\nAbans de les 8, acompanyo en Raül al campionat de caiac, a la Pilastra.\nCelebro la missa de les 9 a Anglès. A la missa de Sant Martí hi participen diverses religioses del poble. Quan acabo, visito la Maria de cal Curt. Feia dies que no m’hi arribava.\nA Anglès, després de la missa del migdia, oficio el baptisme d’en Biel.\nVaig a dinar a Susqueda, a la Codina. M’hi trobo un parell de taules de persones conegudes.\nA la tarda, descanso una mica i preparo algun article que tinc pendent.\ndilluns, 15 / juny / 2015\nPoso ordre per la sagristia i pel despatx. Faig l’assentament del difunt, del casament del dissabte i del baptisme del diumenge.\nBaixo al poble: em convenen algunes coses que se m’han acabat.\nDedico bona part del dia a preparar la xerrada de demà.\nEm passo el matí acabant d’enllestir el material per la conferència que dono a la tarda: apunts, PowerPoint...\nDino tranquil·lament i descanso una estona.\nA la tarda plou a bots i a barrals. Ja va bé! Tots aquests dies el temps ha anat fent el burro, però a Anglès tampoc hi ha plogut massa.\nCelebro la missa aviat, a les sis. Hi assisteixen la meitat dels feligresos dels altres dies.\nQuan acabo, vaig cap a Girona i deixo el cotxe a l’aparcament de Correus. Va roinejant. Arribo al Centre Cívic de Ciutat Vella, a les voltes d’en Rosés, poc després de les 7. La conserge del centre em prepara l’ordinador, la pantalla, el projector. I jo faig les proves.\nDe mica en mica van arribant els assistents: la Concepció, l’Anna M. Subirós, l’Elisa Masgrau, el seu fill, en Pere, la professora Dolors Vidal, en Lluís Batlle, la Carme Pèlach, també una companya de quan cantava a la Coral Filharmonia... Amb en Xavier Masgrau també ens saludem i parlem una mica. Arribem fins una trentena.\nVaig fent la xerrada. M’adono que he preparat material per fer una xerrada de quatre hores. I quan fa una horeta que estic parlant, tallo de cop, parlant de sant Cristòfor.\nSembla que la xerrada ha agradat, si més no és el que se’m comunica. Recullo les coses. Parlo una estoneta amb la Concepció. Quan acabem, surto amb en Pere, en Xavier Masgrau i en Salvador Garcia. Anem a fer una cerveseta a un bar proper. Sobretot parlem dels Manaies de Sant Daniel, l’associació que m’ha convidat, i de les activitats que realitzen. Cantant i xiulant, ens hi estem fins més enllà de les 10.\nAmb el cotxe, acompanyo un noi a casa seva. Entre pitos i flautes, arribo a la doma cap a les onze.\ndimecres, 17 / juny / 2015\nSembla que el clima es presenta tranquil i el sol va agafant força. Al matí atenc unes quantes visites al despatx. En Ramon i en Florenci venen a fer el recompte, en Joan ve a repassar l’hort (que el té com un jardí), la Consol ve a repassar les flors... Parlo amb la M. Pilar sobretot de temes familiars.\nDino a Banyoles. M’entretinc una mica. Arribo tard a Anglès, just per la celebració de la missa.\ndijous, 18 / juny / 2015\nPreparo el suplement del full parroquial i feinejo pel despatx preparant el casament que tindré dissabte.\nAl vespre, després de la missa vespertina, recullo un parell de col·laboradores a la plaça del Bacallà. Anem a reunió del Consell d’Arxiprestat de Caritas. La tenim a Bonmatí i la fem a l’església. Hi ha representants de tots els equips: Bescanó, Bonmatí, La Cellera, Amer i Anglès.\nLa reunió comença sobre les nou i acaba cap a dos quarts d’onze. Sort que , l’equip de Bonmatí, han preparat un bon piscolabis difícil de superar.\nDivendres, 19 / juny / 2015\nVaig a visitar a tieta de can Mateu. Sembla que es va refent de la sotragada que va passar.\nDino amb en Josep i la Maria al restaurant Pa i Raïm. El personal del restaurant em ve a saludar cordialment: em coneixen de bateigs, primeres comunions... A la Roseta li dono records per la seva mare, la Rosa, i pel seu germà, l’Enric, que m’havia fet d’escolà.\nLa Maria em comunica que la seva néta, la propera setmana, es casa amb un jugador del Bayern. Felicitats!\nQuan sortim del restaurant ens trobem amb en Ciri\nAl vespre, després de la missa, tenim reunió per preparar la revetlla de fi de curs dels col·laboradors parroquials. Com que fa calor, la fem al pati de la doma. Som una dotzena. Fent tertúlia, em parlen d’en Patllari, un home del poble que ja fa un temps que morí.\nPange, lingua, gloriosi Corporis mysterium Sanguinisque pretiosi...\nTinc el matí relativament tranquil. Comença el futris de la preparació del Corpus: herba, flocs, serradures, marro...\nA la tarda celebro la missa anticipada a Bonmatí. Al vespre, la celebro a Anglès. Aparco el cotxe a baix del mur de Sant Miquel: demà no me’l deixarien treure de l’aparcament a la catequística.\nDesprés de la gran xiulada de fa una setmana al Camp Nou, el Barça ens dóna una altra alegria aconseguint el triplet. Pel poble, hi ha petards i celebracions de tota mena fins ben entrada la nit.\ndiumenge, 7 / juny / 2015\nA les 7 del matí, ja comença a voltar gent pels carrers de l’entorn de la doma confeccionant catifes. I de la doma, en va entrant i sortint gent.\nA les nou, hi ha la primera missa a Anglès. A Sant Martí celebrem la missa al pedró, a l’atri de l’església. Hi participen la Pilar, en Joan, el fill, la jove i els néts de Can Bofill.\nSóc aviat a Anglès. L’església es va omplint de gent, de cants, de moviment, de neguit... A les 12 iniciem la missa. Hi participa el cor de l’escola del FEDAC – Vall dels Àngels. També hi participen els Cantaires de Sant Miquel (avui assumeixen aquest nom). La missa queda solemne i participada, amb gent de totes les edats, mides, amplades... En Quim, un dels escolans, hi fa la primera comunió.\nCap a tres quarts d’una es forma la processó. Abans no ha pres forma, costa una estona. Finalment, amb la custòdia, sortim a l’exterior. La mainada, amb rams d’olivera, es situen a l’entorn del tàlem. I anem avançant, això si, a pas de processó.\nFa calor i el sol es diverteix amb nosaltres. Pràcticament tot el recorregut està encatifat amb tota mena de colors. Hi ha motius de tota mena: escuts de Catalunya, escuts del Barça, escuts indis, gegants que semblen capgrossos, estelades... També, als balcons, es veuen diversos domassos, alguns fets de ganxet., altres tipus cobrellit... Queda clar que, per properes ocasions, no cal que els acompanyants portin torxes a les mans.\nFinalment arribem a l’església i, amb Nostramo, beneeixo els assistents des del portal. Més que una processó clàssica, semblava l’entrada de Jesús a Jerusalem, amb xivarri i garbuix inclosos. Suposo que, a Canà, també seria així.\nAl pis, dino i descanso una estona. Veig que els carrers ja estan tots nets.\ndilluns, 8 / juny / 2015\nÉs dia de tranquil·litat i de situar-se en una tranquil·litat, dintre la feina habitual.\nAl matí venen les dames de l’escombra a endreçar i fer neteja de l’església i dels baixos de la doma. En Joan ve a arreplegar i recollir escombraries per llençar. També em comenten que no cal que els assistents portin torxes.\nAl vespre, abans de la missa, amb en Ramon i en Joan, pleguem el tàlem. Hi estem uns 20 minuts.\nDimarts, 9 / juny / 2015\nBona part del matí el passo rellegint i subratllant la tesina de la Maria del Carme Salvador estudiant l’obra del metal·lista i gairebé orfebre Narcís Carmaniu. M’agrada el tema que es situa perfectament a l’etapa que estic estudiant i que ajuda a descobrir un artesà / artista de la metal·lúrgia que equipà moltes esglésies (especialment del bisbat) de sacres, creus processionals, creus d’altar, encensers, làmpades, llànties, sagraris, canelobres...\nCelebro la missa a mitja tarda. Gairebé hi ha els feligresos de sempre, que ja estaven avisats.\nA les set arribo al seminari de Girona. Ens reunim el tribunal que avalua la tesina: en Pere, en Joan, la M. Rosa i jo. Entre dos i tres quarts de vuit, la Maria Carme fa la defensa. Quan acaba, fem les nostres objeccions que ella va encaixant i rebatent. Com era d’esperar, obté una molt bona nota.\ndimecres, 10 / juny / 2015\nAl despatx es succeeixen les visites: dues parelles per casar-se, una mare pel bateig del fill, una altra persona per encomanar sufragis...\nDino a can Teixidor del Terme. Fem la darrera menjada de faves de la temporada (que s’havien guardat al congelador).\nA la tarda vaig a Girona. Passo a recollir unes sandàlies a l’ortopèdia. Sembla que se’m posen bé. El problema és que no em puc calçar qualsevol cosa.\nDijous, 11 / juny / 2015\nA diversos mitjans de comunicació, s'està parlant de la reforma dels horaris i seguir una distribució horària de treball / descans més europea.\nRelacionat amb això, fa temps que dono voltes a una proposta. No sé si se la llegirà algú que en pugui treure profit o si bé és millor no fer-ne cas.\nFa referència a les activitats anomenades extraescolars dels infants i joves: música, anglès, informàtica... També s'hi podria englobar les activitats esportives: futbol, basquet, natació... I encara les activitats d'esplai i parroquials (també catequesi).\nAquestes activitats gairebé sempre es realitzen els mateixos dies i setmanes d'activitat acadèmica, a les hores lliures. Al pic de l'hivern (desembre i gener, sobretot), sobretot quan acaba l'activitat, ja tot és fosca nit i fa fred. A més, l'acabament de curs d'aquestes activitats coincideix amb l'acabament del curs acadèmic, acumulant innecessàriament exàmens, fi de lligues esportives, fi de cursos diversos.\nLa meva proposta seria la d'iniciar totes aquestes activitats extraescolars a l'acabament de l'hivern (febrer?) i finalitzar-les a l'acabament de la tardor (novembre?) i deixar un mes de vacances l'estiu (agost?). A més, es podrien intensificar una mica des de finals de juny a juliol (quan els pares encara treballen). Els exàmens i l'acabament de competicions esportives es podrien situar al novembre.\nCal no oblidar que, a començament del s. XX, la primera comunió, moltes vegades es celebrava el dia de la Puríssima (8 de desembre) i, per tant, la preparació es feia els mesos abans.\nQuè s'hi guanyaria? Que es podrien repartir millor les activitats, que no s'acumularien ni es solaparien els exàmens i proves finals les mateixes setmanes, que els vespres dels hiverns es podria estar més calentó a casa, que l'estiu no quedaria tant despenjat... No sé si val la pena.\nDurant el dia preparo la xerrada que tinc a Girona, el dimarts el vespre. Al vespre tinc alguna visita: una parella que ve a recollir documentació pel seu casament, una persona que ve a parlar...\nAl matí preparo les reunions de la tarda. Al migdia vaig cap a Bescanó. Dino amb els companys de l’arxiprestat. Dinem a Ca la Casilda. Tot dinant, ens posem al dia de la vida del bisbat. Si bé la coneixem poc, cadascú en sap alguna cosa, i des d’una perspectiva diferent.\nDesprés de dinar, a la rectoria, fem la reunió dels temes que tenim assenyalats a l’ordre del dia, sobretot fent balanç de l’acabament del curs i parlant d’alguna activitat d’estiu. Mentre fem la reunió, cau un bon ruixat.\nA la missa vespertina, a Anglès, celebrem la festa del Sagrat Cor de Jesús.\nAl vespre, a la doma, tenim reunió de fi de curs del Consell Parroquial. Hi ha cordialitat. Plantegem alguna renovació pel proper curs. Veurem. Acabem cap a quarts d’onze.\nPublicat per el mossèn a 18:30 0 comentaris\nPublicat per el mossèn a 18:59 0 comentaris


València celebra el seu primer Dia Mundial de l'Alimentació com a Capital Mundial | Valencia Extra\nEl Cap i Casal torna a reivindicar el paper dels municipis per a avançar en l’objectiu “Fam Zero”\nA València és un dia de celebració, però també de reivindicació. Hui és el Dia Mundial de l’Alimentació, una data assenyalada per a promoure que l’alimentació sana i sostenible siga accessible a tothom. Alguna cosa que al Cap i Casal, enguany, li toca més de prop: és la primera vegada que celebra el dia com a Capital Mundial de l’Alimentació Sostenible; fa una mica menys de tres mesos que l’Alcalde de València, Joan Ribó, va inaugurar el Centre Mundial per a l’Alimentació Sostenible (CEMAS) en el Port.\nSegons l’Organització de les nacions Unides per a l’Alimentació i l’Agricultura (FAO per les seues sigles en anglés), hui és un dia a reivindicar per diversos motius. Segons les dades de l’entitat internacional, més de 820 milions de persones en el planeta pateixen per falta d’alimentació, mentre que “un número major”, corresponent en la seua majoria als països occidentals, pateixen sobrepés o obesitat. Uns 670 milions d’adults i 120 de xiquets i xiquetes -entre 5 i 19 anys- són obesos, al que caldria sumar el sobrepés. Un problema que, s’estima, costa dos bilions de dòlars en salut.\nHui és un dia per a assenyalar l’objectiu de la “Fam Zero”, però és alguna cosa que, asseguren, no tracta de solucionar la fam en el planeta, sinó d’oferir l’oportunitat de tindre els suficients “aliments nutritius per a tots, a tot arreu”. Un problema que es relaciona, fins i tot, amb el Canvi Climàtic; els aliments processats i de baixa qualitat nutritiva comporten amb si una major petjada ecològica. Per això, és necessari incentivar el consum de productes frescos, de temporada i de proximitat.\nDes de la FAO, ofereixen programes i activitats per a conscienciar sobre el tema des de qualsevol àmbit, des de les empreses fins a les escoles i governs.\nCapital Mundial i Horta\nHui a les 11h Ribó, al costat del President de la Generalitat, Ximo Puig, inauguraran l’acte pel Dia de l’Alimentació en el CEMAS. Un acte al qual també assistirà el director de la FAO a Espanya, Enrique Yeves, la presidenta ixent de l’Assemblea General de les Nacions Unides, Maria Fernanda Espinosa, al costat de més personalitats polítiques de la ciutat i Comunitat.\nL’edifique de la Base, en La marina, tornarà a reunir diversos polítics que reclamaran l’extensió dels objectius de Fam Zero; alguna cosa en el que València, com a Capital Mundial, serà inevitable protagonista.\nJa llavors, Ribó va assenyalar el paper “essencial” dels municipis, com a entitats amb caràcter propi més enllà dels Estats, en els avanços en nutrició: “És a la mà de les ciutats avançar en el dret a l’alimentació de qualitat, informar i educar adequadament, així com establir mecanismes de producció d’aliments naturals i de proximitat”.\nEn tot això, recorda Ribó, és important el paper dels Mercats Municipals i de l’Horta tradicional valenciana. La relació del Cap i Casal amb l’horta és una mostra dels quals el CEMAS i la FAO volen aconseguir; un producte de proximitat i nutritiu, amb escassa petjada ecològica i assequible.