Tramvia a la Vall d’Uixó – Associació Arqueològica de la Vall d'Uixó\nPublicado por AAV el 23 abril, 2018 5 junio, 2018\nQue el tren arribara a la Vall d’Uixó, sempre ha sigut un projecte que molts han imaginat, però el que tal vegada no sàpien és que es va intentar.\nEn l’any 1877 l’Estat va traure la Llei de Ferrocalis, en ella se vaen projectar els ferrocarrils estratègics, xarxa de ferrocarrils econòmics i complementaris a la xarxa principal, en la que tambe s’incloien uns per la Província de Castelló.\nDins del estudi d’ixa xarxa estratègica, l’any 1890 es va projectar una línia fèrria que uniria la nostra localitat amb l’estació de ferrocarril de Nules. Bé és sabut que en l’últim període del segle XVIII prop del 90% d’espardenyers i de la producció d’espardenyes de la província de Castelló (el 20% de la Regió Valenciana), estaven en la Vall d’Uixó, destacant la importància d’esta activitat industrial i per tant el creixement econòmic que va aportar a la localitat que es va reflectir a nivell nacional.\nLa pretensió era aproximar per mitjà d’un tramvia les mercaderies i persones fins a la línia de tren que passava per Nules i aprofitar esta infraestructura per a transportarles cap a València i Tarragona com a llarg recorregut, i al seu torn, arribar a Vila-Real per a utilitzar la Panderola, que enllaçava Onda i el Grau de Castelló i també una altra línia cap al Port de Borriana.\nAquest projecte mai es va portar a terme.\nNotícia periòdic La Dinastia (Barcelona) del 2-9-1890, página 3.\nTramvia de força animal.\nCent anys despres, concretament en 1904, i baix la primera Llei específiqua de ferrocarrils secundaris (1), es dissenya el primer pla de ferrocalils secundaris de Castelló, aprobat el 30 de juliol del mateix any, en ixe pla es va presentar un projecte d’un ferrocarril secundari amb inici de linea en Nules i acabament en Segorbe passant per la Vall d’Uixó. Aquest projecte gaudia de total prioritat per part del personal tècnic de la Direcció d’Obres Públiques, i així es va publicar en el Butlletí Oficial de la província en un edicte del Governador Civil. Projecte que es va realitzar per un estudi manat per la dita Direcció segons la Llei de ferrocarrils secundaris aprovada en les Corts, per a determinar l’orde que establira els de més urgència i necessitat. El primer lloc obtes per aquesta linea de tren, va alçar moltes esperances i expectatives en el sector agrícola i industrial, sobre tot al sector del calçer que es trobava en plena expansió i desemvolupament.\nEl motiu que el ferrocarril no passara per la Vall d’Uixó, va ser que des de l’Excm. Diputació es van realitzar dos canvis en el projecte presentat. El primer, relegar la proposta d’este ferrocarril a segon lloc, quan en principi allò que es va prometre i publicar en el Butlletí Oficial, era ser la primera. El segon, i a més, es va canviar itinerari proposat, en principi era de Segorbe a Nules passant per La Vall d’Uixó, però …, per les raons que anessen es va canviar, sent de Soneja-Nules passant per Azuébar, Eslida, Artana i La Vilavella (2), amb un total de 38km.\nLa decisió presa per l’Excm. Diputació, va alçar una gran revolada en la localitat que profundament indignada, va crispar profundament els veïns i va exalçar una infinitat de protestes. Per part de l’Ajuntament es va formar una Comissió per a preparar les al·legacions corresponents. La Comissió va estar formada per D. Vicente J. Creixach (Alcalde) , D. Ricardo Corbín, D. Leopoldo Ribelles, D. Alardo iralles, D. José Gomar, D. Antonio Moya, D. Manuel Arnau, D. Vicente J. Fenollosa i D. Eleuterio Pérez.\nAquesta Comissió va lluitar per l’estatus que gaudia la Vall d’Uixó a nivell provincial, tant agricola com industrial en aquella època, pero no es va aconseguir res. Principalment per el fracas de la Llei de Ferrocarrils, molt prompte es va disminuir el ritme de construcció de noves línies i, finalitzada la Primera Guerra Mundial, van començar els problemes econòmics de les empreses ferroviàries. Les causes van ser l’increment de preus del carbó, rails, material mòbil i mà d’obra a causa de l’increment de la demanda de transport, i l’increment dels pagaments d’amortització de les companyies ferroviàries. Tambe va influir la creixent competència del transport per carretera.\nD’aquelles propostes per millorar el be comú de la localitat com tots sabem, mai es va tornar a parlar, ni portar a terme.\nDe la necessitat de transportar viatgers a les properes estacions de tres de Nules i les Valls va ser l’origen d’Autos Vallduxense. En quan a les mercaderies va supossar la creació de les empreses ‘D’ordinaris’ i que la factoria Segarra tinguera una flota de camions per el repartiment de la seua producció.\nLa Vanguardia. 5 novembre 1904\n1 – La Vanguardia 22 d’octubre 1904\n2 – La Vanguardia 22 d’octubre 1904\n(1) A principis del segle XX, el govern va aprovar les primeres lleis específiques de ferrocarrils secundaris. Primer, la Llei de Ferrocarrils de Via estreta de 1904 i la de 1908 van determinar el concepte «vía estrecha», i van classificar les línies en funció de si rebien o no subvencions públiques. En 1912, la Llei de Ferrocarrils Secundaris i Estratègics va afegir la noció de «estratégicos», referits als que responien a interessos de defensa nacional. Les lleis es van promulgar per a impulsar la construcció de ferrocarrils secundaris i descentralitzar la seua construcció, per la qual cosa contemplaven la participació de Diputacions i Ajuntaments en el proces.\n(2) El primer pla de Ferrocarrils Secundaris de 30 de juliol de 1904, on es van incloure en la Província de Castelló, quatre línies: a) Alcañíz , La Pobleta, Morella, Xert a Vinaròs , de 125 Km; b) Castelló a Xert, amb enllaç a Xert amb la línia d’Alcañíz a Vinaròs, de 75 Km; c) Castelló a Lucena, de 45 Km; d) Soneja per Aín a Nules, de 38 Km. Contemplant el Pla un total de 4.993 km de línies secundàries, destinades a eixir a concurs, devent els que desitjaren obtindre les concessions, presentar un projecte i el resguard del depòsit d’una fiança de 50 pts/km. Una de les principals tanques contingudes en el Plec de Condicions Particulars de la Concessió feia referència a què, de no presentar-se i desenrotllar-se en el termini de tres anys, cap projecte, la línia en qüestió seria eliminada del Pla.\nEntrada anterior Presentació llibre «Los años dorados, los años de purpurina. El Vall de Uxó de los sesenta»\nEntrada siguiente Excursió Riba-roja Visigoda


Brittney Griner, Jaden Newman, Joaquim Domingo i Sánchez, Ricard Fernández Mercadé, Xavier Fonellosa i Casanovas, Alfredo Copello, Eladio Herrera, Lady Tyger\nBrittney Yevette Griner és una jugadora de bàsquet nord-americà que actualment milita a les Phoenix Mercury de la Womens National Basketball Association. Va jugar la lliga de bàsquet universitari amb la Universitat de Baylor a Waco, Texas. Va ser ...\nJaden Newman és una jugadora de bàsquet amateur americana que juga a Prodigy Prep a Orlando, Florida. Va néixer el 13 de juny del 2004. Actualment mesura 1.65 i pesa 58 kg. I és actual jugadora dels Downey Christian School la seva actual universi ...\nJoaquim Domingo i Sánchez fou un jugador de billar català de les dècades de 1940, 50 i 60, campió del món. Fou jugador del Club Billar Sants de Barcelona. Amb només setze anys va batre un rècord del món amb 51 caramboles en una sèrie i la banda, ...\nRicard Fernández Mercadé fou un jugador català de billar de les dècades de 1970 i 1980. Va practicar totes les especialitats del billar de carambola: lliure, banda, quadres 47/2 i 71/2, tres bandes, però on més destacà fou en el billar artístic. ...\nXavier Fonellosa i Casanovas és un jugador català de billar de les dècades de 1990 i 2000. La seva especialitat és el billar artístic, on rivalitzà amb el francès Jean Reverchon per la supremacía mundial. Lany 1995 es proclamà campió de Catalunya ...\nAlfredo Copello va ser un boxejador argentí guanyador de la medalla dargent als Jocs Olímpics destiu de 1924 en la categoria de pes lleuger. Va ser derrotat la final per Hans Jacob Nielsen, de Dinamarca.\nEladio Herrera és un ex boxejador argentí de pes superwèlter que va lluitar durant els anys 1950. Es va retirar amb un palmarès d1 victòria, 1 derrota i 0 empats. Va participar en els Jocs Olímpics destiu de 1952 a Finlàndia en representació del ...\nÓscar de la Hoya és un boxador i cantant estatunidenc dascendència mexicana. Fill dun púgil i duna cantant, de petit passà la seva infància a Califòrnia, i en ladolescència es va inclinar cap la boxa. La seva etapa més important com a boxejador v ...\nFloyd Joy Mayweather Jr, més conegut com a Floyd Mayweather, Jr., i nascut com a Floyd Joy Sinclair, és un boxador professional nord-americà. És fill del boxador Floyd Mayweather Sr. i nebot i pupil del boxador campió del món Roger "Black Mamba" ...\nJorge Masvidal és un lluitador darts marcials mixtes nord-americà que actualment competeix la divisió de pes wèlter a lUltimate Fighting Championship. Masvidal és competidor professional de MMA des de 2003 i també ha competit per Bellator, Strike ...\nMarian Trimiar, més coneguda pel malnom de "Lady Tyger", és una ex-boxejadora estatunidenca que va competir entre 1976 i 1985. Considerada pionera de la boxa femenina, es va convertir en una de les primeres dones que va obtenir una llicència prof ...\nMax Baer fou un boxejador estatunidenc, nascut l’11 de febrer de 1909 a Omaha i mort el 21 de novembre de 1959 a Hollywood. Va ser Campió del món dels pesos pesants des del 14 de juny de 1934 al 13 de juny de 1935, un dels nombrosos boxejadors bl ...\nMikaela Mayer és una boxejadora i antiga model estatunidenca. Nascuda a Los Angeles, representa als Estats Units en la categoria de 60kg als Jocs olímpics destiu de 2016 a Rio de Janeiro.\nRafael Lozano Muñoz, conegut amb el sobrenom de El Balita, és un boxejador espanyol, ja retirat, guanyador de dues medalles olímpiques.\nJaume Oliver i Frontera, Parró, conegut com a" Jim Oliver” va ser un boxador i lluitador de catch. Sinicià la boxa amateur quan tenia 16 anys. la seva primera etapa de boxador disputà 56 combats amb 51 victòries. Participà en lOlimpíada de Londre ...\nVa participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics destiu de 1992 realitzats a Barcelona Catalunya, on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova de pes ploma.\nMireia Miró i Varela és una esquiadora de muntanya i ex-corredora de muntanya catalana. Nascuda a Barcelona el 31 de juliol de 1988, sinicià en lesquí de muntanya lany 2005 i va competir per primera vegada la cronoescalada de Cerler de 2006. El m ...\nMarc Pinsach i Rubirola és un esportista dalt nivell i esquiador de muntanya català, iniciat en la disciplina lany 2000 i membre de lequip espanyol desquí de muntanya des de lany 2006. Campió dEspanya desquí de muntanya lany 2011 i bronze la copa ...\nAgustí Roc i Amador és un esquiador de muntanya i corredor de muntanya català. Ha estat tres cops campió del món de curses de muntanya, els anys 2002, 2003 i 2004, campió dEuropa desquí de muntanya lany 2005, i dEspanya del 2005 al 2007. Resideix ...\nEmma Roca i Rodríguez és una corredora i esquiadora de muntanya catalana. És doctora en bioquímica i bombera professional del grup de rescat de la Generalitat de Catalunya. Fou membre de les seleccions catalana i espanyola desquí de muntanya, a m ...\nAnna Serra Salamé és una corredora de muntanya i una triatleta catalana. Llicenciada en Educació Física per lINEF de Barcelona i professora deducació física des del 1993, ha estat vinculada la Unió Excursionista de Catalunya dHorta des del 1996 i ...\nCarme Tort Creus és una corredora de muntanya catalana. Durant la seva trajectòria esportiva ha estat vinculada al Club Atlètic Manresa, al Centre Excursionista dAvinyó, al Centre Excursionista Comarca del Bages i al Club Triatló Sant Joan de les ...\nMirja Lehtonen, de casada Kierros, fou una esquiadora de fons finlandesa que va competir durant la dècada de 1960. El 1964 va prendre part als Jocs Olímpics dhivern dInnsbruck, on disputà tres proves del programa desquí de fons. Guanyà la medalla ...\nLars Bergendahl va ser un esquiador de fons noruec que va competir durant la dècada de 1930. En el seu palmarès destaquen tres medalles dor, una de plata i una de bronze al Campionat del Món desquí nòrdic, entre 1937 i 1939. El 1940 guanyà la cur ...\nBjørn Dæhlie és un esquiador de fons noruec, ja retirat, que ostenta el rècord de medalles aconseguides en uns Jocs Olímpics dhivern. Considerat un dels millors esquiadors de la història té en el seu palmarès vuit títols olímpics i nou títols del ...\nVa participar en els Jocs Olímpics dhivern de 2002 realitzats a Salt Lake City Estats Units, on aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla dor en les proves dels 20 km. persecució i de relleus 4x10 km., a més duna medalla de plata en ...\nArne Larsen va ser un esquiador de fons noruec que va competir durant la dècada de 1930. En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat del Món desquí nòrdic de 1938. Larsen també va destacar com a atleta de fons. Guanyà la medalla ...\nVa participar en els Jocs Olímpics dhivern de 2010 realitzats a Vancouver Canadà, on aconseguí guanyar quatre medalles, esdevenint lesportista masculí més guardonat. Guanyà la medalla dor en les proves de 50 km. clàssics i desprint per equips, la ...\nVa néixer el 10 de juny de 1970 la ciutat de Bugulmà, població situada la República de Tatarstan, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa.\nVa néixer el 13 de juny de 1964 la població de Kovalyovo, situada la República dUdmúrtia, que en aquells momens formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa. Fou guardonada amb lOrde de la Bandera Roja del ...\nClàudia Galicia Cotrina és una esportista catalana que competeix en ciclisme de muntanya i esquí de muntanya. A nivell professional és una arquitecta tècnica. En esquí, sha proclamat campiona del món en sprint i subcampiona en equips. Dels seus r ...\nRamona Gabriel Batalla és una esportista catalana que competeix en ciclisme de muntanya. A nivell professional treballa al Banc Sabadell. Dels seus resultats en ciclisme destaquen dues victòries la Titan Desert o el campionat dEuropa MTB Ultramar ...\nMarc Solà Pastoret és un esquiador de muntanya català. Solá va néixer a Camprodon. Va començar lesquí de muntanya el 2002 i ha estat membre de lequip espanyol des del 2003. Viu a Vilallonga de Ter.\nAmy Yuen Yee Chow 15 de maig del 1978 a San José va ser una gimnasta dels Estats Units membre de lequip femení guanyador de la medalla dor als Jocs Olímpics celebrats a Atlanta el 1996. Les altres membres daquest equip van ser Jaycie Phelps, Domi ...\nVa néixer el 24 de setembre de 1982 la ciutat de Washburn, població situada a lestat de Wisconsin Estats Units. És germà bessó del també gimnasta i medallista olímpic Morgan Hamm.\nCharles Krause va ser un gimnasta i atleta estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part als Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla plata en escalada de corda i la de bronze en la prova per ...\nMcKayla Rose Maroney és una gimnasta artística nord-americana, guanyadora de la medalla dor en la Competició per Equips i la medalla de plata en la final de Salt de Poltre. Maroney va ser al Mundial de Tòquio al costat dels seus compatriotes Sabr ...\nGeorge Mayer va ser un gimnasta i atleta estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part als Jocs Olímpics de Saint Louis i guanyà la medalla de bronze en la prova per equips del programa de gimnàstica, ...\nShannon Miller és una gimnasta artística nord-americana, ja retirada, guanyadora de set medalles olímpiques, i considerada una de les millors gimnastes nord-americanes de tots el temps.\nKatelyn Michelle Ohashi és una gimnasta artística estatunidenca, que competeix per la Universitat de Califòrnia a Los Angeles. Ha estat sis vegades All-America i quatre vegades membre de la selecció de gimnàstica dels Estats Units júnior, guanyad ...\nAlexandra Rose "Aly" Raisman és una gimnasta artística nord-americana. En els Jocs Olímpics de Londres 2012, va ser capitana de lequip nord-americà, guanyador de la medalla dor en aquesta competència. De forma individual va guanyar una medalla do ...\nJulian Frank Schmitz va ser un gimnasta i atleta estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part als Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la prova per equips del programa de gim ...\nMax Wolf va ser un gimnasta i atleta estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part als Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la prova per equips del programa de gimnàstica, com ...\nRichard Röstel va ser un gimnasta alemany que va prendre part als Jocs Olímpics de 1896, a Atenes. Poc se sap de la seva vida, però es té constància que va ser present als Jocs Olímpics de 1936 a Berlín com a convidat dhonor. Röstel va tenir poc ...\nPatricia Moreno Sánchez és una gimnasta artística espanyola, ja retirada, guanyadora duna medalla olímpica. Membre del Club Gimnástica Artistica de Pozuelo de Alarcón, va iniciar a entrenar-se al Centre dAlt Rendiment de Madrid a les ordres del s ...\nMaría José Sánchez Soler, més coneguda com a Pepita Sánchez Soler, és una gimnasta espanyola retirada i membre de la selecció espanyola de gimnàstica artística entre 1966 i 1972.\nJoana Júarez Roura és un gimnasta catalana, especialitzada en gimnàstica artística. Entrenada per Montse Ubia, va ser campiona dEspanya el 1994 en categoria júnior. Amb la selecció espanyola, va participar a dos Campionats del Món 1995 i 1996 i a ...\nAurora Morata i Salvador és una exgimnasta artística catalana dels anys 70. Sinicià a ledat d11 anys al gimnàs Eurytmia de Vilanova i la Geltrú i més tard ingressà al Patronat de Promoció Cultural i Esportiva de la mateixa localitat. Fou campiona ...\nEsther Moya Salvador és una gimnasta catalana, ja retirada, especialista en gimnàstica artística, que va competir entre 1995 i el 2002. Començà de ben petita al Club Gimnàstica Vilanova de la mà de Blanca Ferret. En el seu palmarès destaquen els ...\nClàudia Vilà Barnés és una gimnasta catalana especialitzada en gimnàstica artística, ja retirada. Membre del Salt Gimnàstic Club, va finalitzar en la tercera posició en la competició individual general del Campionat dEspanya de 2010. Internaciona ...


2014 Juny « Escola Manuel de Castellví – Vilabella\nDEURES D´ESTIU 6è\nPosted by escolavilabella a Juny 29, 2014\naquí teniu una sèrie d´activitats per matèries per repassar Primària\nCliqueu damunt de les imatges per a accedir a les pàgines de recursos\nMés de mates:\nSortida al Liceu Ei I CI\nPosted by escolavilabella a Juny 9, 2014\nEl passat 30 de maig els alumnes d´Ei I CI van anar al Liceu, amb les altres escoles de la ZER a veure l´obra musical els Músics de Bremen , que prèviament havien treballat a classe.\nEl passat dissabte 24 de maig, les famílies dels alumnes de cicle mitjà i cicle superior van tenir l’oportunitat de realitzar un bateig de golf a les instal·lacions del Club de Golf del Catllar dins el marc de col·laboració entre la Federació Catalana de Golf, el Club de Golf Costa Daurada i l’àrea d’educació física de la ZER en el programa de promoció d’aquest esport “Golf a les escoles”.\nL’activitat, a càrrec de monitors especialitzats encapçalats per l’entrenador i jugador professional Marcos Meury, va consistir en un petit recordatori de la tècnica apresa a l’escola, seguida de dues estacions de treball específic i finalitzada amb un berenar a càrrec del mateix club.\nEls pares, mares i acompanyants assistents van poder descobrir aquest esport tot practicant en companyia dels seus fills i filles.\nDurant les dues hores d’activitat, es van anar succeïnt els somriures, la companyonia i un ambient distès que va afavorir un bon caliu a la jornada. Un cop acabada l’activitat, les famílies van fer seu el compromís expressat anteriorment pel senyor Javier Barbero, gerent del club, pel qual els oferia la possibilitat de poder retornar a practicar un altre dia.


Ja està disponible la nova edició de la revista Telecomunicaciones - Feceminte\nJa està disponible la nova edició de la revista Telecomunicaciones\n17/11/2020 17/11/2020 /\nL’eix temàtic d’aquesta publicació, el número 158, ha estat els plantejaments i reflexions sobre la nova realitat econòmica i social, amb una mirada des de diferents perspectives: econòmiques, tecnològiques, socials, professionals o tecnològiques.\nPer això, hem comptat amb la col·laboració de 18 professionals que han escrit diferents articles d’alt interès relacionats amb el sector. S’ha entrevistat al Sr. Roberto Sánchez, secretari d’Estat de Telecomunicacions i Infraestructures Digitals, i s’ha transcrit la conversa amb la Dra. Magda Campins, cap del servei de Medicina Preventiva i Epidemiologia de l’Hospital Vall d’Hebron.\nPots accedir a la revista clicant aquí.\nTrobada online d’operadors de telecomunicacions\nParticipa en el projecte de negoci NetVoz


El dissabte 10 d’agost es va presentar el CD Temps de Pedrolo en un concert Montoliu de Segarra\nDavant d’un nombrós públic Javier Juanco Quartet i Patrícia McGill van donar a conèixer el seu darrer espectacle a Montoliu de Segarra. Es tracta d’un treball creat a partir de la commemoració del centenari del naixement de Manuel de Pedrolo, amb textos de l’autor i llegendes relacionades, dites per Patrícia McGill, i embolcallades pel jazz de Javier Juanco Quartet que s’ha materialitzat amb l’enregistrament d’un CD.\nEl concert de Montoliu i l’enregistrament del disc s’emmarca dins de les activitats de 7lletres 2019. Recordem que 7lletres és una iniciativa de l’Àrea de Cultura del Consell Comarcal de la Segarra, de la Regidoria de Cultura de la Paeria de Cervera i de la Fundació Manuel de Pedrolo nascuda l’any 2016 per promocionar la figura i l’obra de Manuel de Pedrolo i alhora donar a conèixer la producció literària de la Segarra.\nA l’acte hi van assistir Adelais de Pedrolo, filla de Manuel de Pedrolo; Elisabet Jové, Consellera Comarcal de Cultura i l’alcalde de Montoliu, Vicenç Roig.\nJavier Juanco Quartet està format pels músics Xavi Monge (piano), Manel Vega (contrabaix), Ricard Grau (bateria) i Javier Juanco (guitarra). Una llarguíssima carrera professional de més de trenta anys dedicats a liderar projectes propis, acompanyar músics de ressò internacional i actuar als principals clubs i festivals d’arreu, avala els quatre músics components del grup que l’atzar ha fet que es trobessin en terres de ponent.\nPatrícia McGill és una narradora uruguaiana que compta també amb una llarga trajectòria professional i que actualment resideix a Florejacs, la Segarra.\nEl CD ha estat enregistrat als estudis que l’enginyer de so David Casamitjana té a Montoliu de Segarra i ha comptat amb la col·laboració de l’Institut d’Estudis Ilerdencs.\nEl concert ha estat possible gràcies a la col·laboració de l’Ajuntament de Montoliu de Segarra.


Oscar Camps i Carola Rackete renyen Europa – Castellvilarenc.info\nFotos: Pilar Tomás\nTorrent els agraeix que siguin “el rostre” d’una Europa “humana” i reclama que es deixi de “perseguir” les ONGs que rescaten vides al Mediterrani\nEl president del Parlament de Catalunya, Roger Torrent, en la concessió de la Medalla d’Honor a Carola Rackete i Òscar Camps,\nCrítiques per la criminalització de les ONGs\nDurant la seva intervenció, Camps ha lamentat també que se’ls converteixi en un “banc d’acusacions” i que les ONGs pateixin “atacs furibunds” pel fet de denunciar “violacions sistemàtiques dels drets humans i els estats que les legitimen”.\nEl fundador de l’organització badalonina ha recordat que la llei els obliga a protegir la vida i ha avisat que les ONGs no volen més “joc brut”. “Volem llum i taquígrafs perquè ningú hauria de patir la infame que pateixen les persones que rescatem al mar”, ha reclamat destacant que el dret humà “més important” és el dret a la vida.\n“Sembla mentida que encara ens hàgim de justificar pel que fem […] però seguirem allà, els agradi o no, lluitant allà on no ens volen, allà on les vides s’enfonsen sense cap sentit”, ha conclòs.\nCamps ha dedicat la medalla a l’equip de prop de 400 voluntaris -alguns d’ells presents a la sala- que col·laboren en les missions i el funcionament de Proactiva Open Arms, els “veritables herois”.\nDes que van començar amb les tasques de rescat ara fa quatre anys, ha recordat, han salvat més de 60.000 vides al Mediterrani.\nEl fundador i director de Proactiva Open Arms, Òscar Camps, fent un parlament en la concessió de la Medalla d’Honor del Parlament, juntament a la capitana del Sea Watch 3, Carola Rackete\nCrida a l’acció dels governs\nDurant el discurs, Camps també ha admès que cada vegada que Open Arms ha rebut un premi és un “disgust” perquè vol dir que “l’administració seguirà sense fer res”. “El que volem és que algú faci el que fem nosaltres“, ha afegit.\nEn una línia similar s’ha expressat Carola Rackete, que ha apuntat que la Unió Europea ha de decidir polítiques “que reconeguin la immigració com un dret humà bàsic” i garantir vies segures. “La crisi política al Mediterrani no s’ha acabat, ni la crisi de solidaritat en la política europea”, ha lamentat.\nEn aquest context i fent al·lusió al seu cas personal, quan les autoritats italianes van detenir-la arran del decret impulsat pel llavors ministre de l’interior italià Matteo Salvini, ha dit: “Encara estic sent investigada, però estic preocupada? Honestament, no”.\nSegons Rackete, les seves accions -l’atracament del vaixell en port italià per desembarcar-hi les persones rescatades- estaven “justificades”. “El que em preocupa són les injustícies d’aquest món”, ha apuntat.\nPep Guardiola recorda una frase de Johan Cruyff\nL’acte l’ha presentat l’ex-entrenador del Fc Barcelona Pep Guardiola que al llarg de la seva compareixença ha demanat als guardonats “Sense demanar permís Sortiu i Rescateu”\nPep Guardiola, qui va ser guardonat amb la mateixa medalla el 2011. “Cada vida compta […] mai deixarem de jugar aquest partit, perquè no el podem perdre, perdre equival a sucumbir”, ha assegurat Guardiola.\nL’entrenador Pep Guardiola fent un discurs durant la concessió de la Medalla d’Honor del Parlament a Carola Rackete i Òscar Camps,\nL’acte de distinció s’ha fet en el marc de commemoració de la Diada i ha comptat amb la presència del president de la Generalitat, Quim Torra, membres del Govern, la Mesa i representants dels grups parlamentaris o l’Ajuntament de Barcelona, entre altres autoritats i representants de l’àmbit social i polític.\nTambé ha comptat amb una interpretació de Joan Dausà.\nLa Mesa del Parlament va acordar el 16 de juliol per unanimitat, a proposta del president Torrent, d’atorgar enguany la medalla a Rackete i a Camps, per “la tasca humanitària que porten a terme a la Mediterrània”. La distinció reconeix els dos guardonats com exemples de “la determinació i la perseverança en la defensa dels drets humans”.


Més productes | Ibercamera Girona\nRegala música amb la Targeta Regal d'Ibercamera Girona! Pots triar l’import que vols regalar i que es podrà bescanviar per qualsevol dels nostres concerts. En cas que desitgis la Targeta Regal d’un altre import, posa't en contacte amb nosaltres. El bescanvi es podrà fer trucant al 93 317 90 50 o a webgirona@ibercameragirona.cat.\nTargeta Regal 15 €\nTargeta Regal 40 €\nTargeta Regal 80 €\nCD Varvara pianist - Liszt\nDisc únic i excepcional. Enregistrat en directe a la Philharmonie de Paris, el setembre de 2016, durant el concert debut de Varvara en aquesta important sala de la capital francesa. Un enregistrament destinat a l'arxiu històric de la sala que gràcies al seu valor artístic ha estat possible donar a conèixer al públic. Varvara interpreta la Sonata en Si menor de Liszt, una obra cabdal del repertori pianístic -i també una de les més difícils-, juntament amb el "Für Alina" d'Arvo Pärt. Varvara ens ofereix de nou una interpretació plena de llum i musicalitat.\n* L'enviament del CD per correu postal té un cost extra.\nEn aquest enregistrament Varvara interpreta les suites 4, 5 i 7 de les "Vuit grans suites", estructurades sobre danses contrastades a l'estil francès, que Händel va compondre després d'haver-se establert definitivament a Londres i fundat la Royal Academy of Music, institució en la qual triomfaria com a compositor operístic.\nVarvara també interpreta les suites per a clave de Händel, autèntiques joies musicals de petit format que resumeixen la música europea del moment, amb una síntesi natural de música alemanya, francesa, italiana i espanyola.\nCD Varvara pianist - Mozart\nVarvara proposa un repertori dedicat íntegrament a Mozart, que inclou una gran varietat de registres: la Sonata en Do menor KV457 (precedida per la Fantasia KV475, escrita set mesos després) que va ser publicada a Viena el 1785 i està dedicada a la seva alumna Thérèse von Trattner; les Variacions KV 300 sobre una cançó popular francesa també publicades a Viena aquell any i que han esdevingut una de les obres més populars de l’autor; el Rondo KV511 de 1787 que es desenvolupa a partir d’un tema molt simple inspirat per la mort d’un amic seu; la Sonata KV 310, composta en la seva estada a París (1778), una de les grans obres del Mozart més jove.\nLa crítica de la prestigiosa revista Classica de París, ha valorat amb entusiasme el CD de Varvara i li ha concedit el premi Choc.\nGravació en directe de l’èxit internacional de La Fura dels Baus. Aquesta producció del Carmina Burana de Carl Orff, ja s’ha convertit en tot un clàssic de l’escena internacional, presentada per tota Europa, Àsia i América, i que té l’honor de ser l’obra més representada en tota la història de la Fura dels Baus.\nLa roda de la Fortuna, representada per un cilindre de vuit metres de diàmetre, presideix l’escenari on més de 60 artistes en entre orquestra, cor, cantants i ballarines ens faran gaudir de la poderosa música de Carl Orff.\nUna lluna gegant, el desglaç, un èxtasi floral, una verema en directe, les tavernes, cantants penjats de grues i submergits en vi, aigua i foc... així és el Carmina Burana de La Fura dels Baus.\n* L'enviament del DVD per correu postal té un cost extra.


A la caputxina!: Proximitat divina (Santíssima Trinitat 2017)\n"La Trinitat vol estar amb nosaltres! I els tres alhora!" Amb aquesta nitidesa un frare veterà del convent resumia aquest migdia la festa litúrgica d'avui: la Santíssima Trinitat. De fet, aquest "voler estar amb nosaltres" de Déu, és un repte no gens fàcil d'acomplir, sobretot si ho comparem amb el nostre "voler estar amb els altres", perquè malgrat ho fem ple d'estimació i d'un compromís total, pot esdevenir angoixant o neutralitzador, reprimint o anul·lant l'altre.\n"Voler estar amb l'altre" és un aprenentatge perpetu que ens purifica interiorment, perquè implica un estira i arronsa inacabable que ens ensenya a respectar l'altre sense allunyar-nos, a estimar sense aclaparar, a ser present sense intimidar, a esperar quan hi ha distanciament, a acollir quan hi ha retorn, a callar quan hi ha tensió.\nTot això i molt més ho fa de meravella aquest Déu u i tri que ens governa com a Pare, que se'ns revela com a Fill i que ens acompanya com a Esperit Sant. La primera lectura ens expressa aquest "voler estar amb nosaltres" de Déu a través de la seva gran misericòrdia: "Sóc el Déu compassiu i benigne, lent per al càstig, fidel en l'amor". ¿Quina por hem de tenir d'aquest Déu que es manifestà a Israel de manera tan comprensiva just després que el poble es construís i adorés un vedell d'or mentre Moisès encara era dalt la muntanya rebent les taules? Moisès reconeix la rebel·lia del poble però també reconeix la misericòrdia divina que tot ho perdona. Aquest és el Déu tant de l'Antic com del Nou Testament.\nLa segona lectura ens presenta el "voler estar amb nosaltres" de Déu en l'àmbit de la comunitat, on les relacions entre els seus membres han de possibilitar que "la gràcia de Jesucrist, el Senyor, l'amor de Déu i el do de l'Esperit Sant" siguin enmig nostre. La comunitat és la gran mediadora que ens apropa o també ens allunya de Déu. D'aquí el gran compromís de saber irradiar aquesta presència, que és un do que se'ns regala.\nPer últim, l'evangeli de Joan ens presenta el "voler estar amb nosaltres" de Déu en forma de salvació gràcies a Jesucrist. Malgrat se'ns digui que els qui no creuen que Jesucrist és el fill de Déu han estat condemnats, això no contradiu que ell ha vingut a salvar el món. És tracta d'una acusació a aquells que en el segle I refusaven ostentosament Jesucrist. Aquesta acusació avui dia l'hem d'utilitzar amb molta prudència i sense oblidar que els designis divins són de salvació i no de condemnació. I si no ho entenem, deixem que Déu faci la feina. No el vulguem substituir, que ben segur que ho faríem malament.


Marc Costa: “m’estimo Cerdanyola” – Junts per Cerdanyola\n21/01/2019Escrit per admin\nEl precandidat ha celebrat aquest diumenge un acte pels adherits per demanar-los el vot. Per ell, Junts per Cerdanyola és un grup de gent que vol “treballar per Cerdanyola” i acabar amb “8 anys d’una certa paràlisi a l’ajuntament governi qui governi” que eviti perdre oportunitats.\n“Fa molts anys que treballo per altres persones que reunien una característica: estimen Cerdanyola i jo estimo Cerdanyola també”, diu el precandidat, i afegeix que “tinc molta il·lusió de fer moltes coses que, en el breu temps que vaig estar al govern, vaig començar”, i que, amb temps, es podrien fer moltes més.\nEn especial ha assenyalat que la ciutat no té un pla i que això dificulta l’accés de la ciutat a recursos que ajudarien al seu progrés. També assenyala com un dels principals problemes la neteja.\nLi hauria agradat que hagués pogut assistir “la persona que em va fer interessar per la política”, en Josep Rull, però que, “malauradament és a Lledoners”.\nJoan Sánchez destaca la seva “independència política”


Desallotgen les cases de l'alzina centenària que els veïns de Gràcia volen salvar\nEls veïns volen salvar les casetes\nVeïns del barri s'han manifestat aquest dijous al vespre per reclamar que les casetes no vagin a terra\nRedacció 14/02/2019 - 10.36 Actualitzat 14/02/2019 - 21.25\nDesallotjament, al barri de Gràcia de Barcelona, dels veïns que ocupaven les cases del carrer Encarnació.\nDiverses furgonetes de la Brigada Mòbil dels Mossos d'Esquadra han arribat aquest matí a primera hora davant les dues cases històriques per desallotjar les persones que les ocupaven des de fa unes setmanes.\nEstrictament no es podria parlar de desallotjament, perquè en aquell moment dins de les cases no hi havia ningú.\nEls veïns, de tota manera, estaven mobilitzats a l'exterior perquè coneixien l'ordre de desallotjament i es malfien de la propietat. Aquest dimecres a la nit, per exemple, encara hi van celebrar una assemblea.\nEns han dit que en principi ens desallotgen per poder fer obres a les casetes. Han precintat el jardí. pic.twitter.com/LIELI3CXv8\n Salvem l'Alzina (@l_salvem) February 14, 2019\nLes dues cases històriques situades als números 13, 15 i 17 del carrer Encarnació són objecte d'una campanya veïnal per evitar-ne l'enderroc i també per salvar l'alzina bicentenària que hi ha en un dels jardins, després que, al novembre, els propietaris ja van tallar altres arbres centenaris i van començar un enderroc interior.\nLa propietat de les tres cases hi vol construir una promoció de 28 pisos.\nAl novembre, el regidor del districte de Gràcia, Eloi Badia, ja va explicar que les cases no estaven catalogades i que els propietaris disposaven de les llicències d'enderroc preceptives, que l'Ajuntament no podia anul·lar.\nPer això, ara, la intenció de l'Ajuntament de Barcelona és expropiar-les per construir-hi una escola bressol, preservant el jardí, l'alzina bicentenària i elements patrimonials com les façanes. La iniciativa, però, encara ha de passar pel ple, previsiblement aquesta primavera.\nHi ha un acord sobre la taula, i les veïnes haurem de fer més pressió que mai per fer-lo prevaldre.\nLes casetes i l'Alzina pels veïns i les veïnes! pic.twitter.com/1i5Ic0RMtE\n GràciaViva 🔻 (@Graciaviva) February 14, 2019\nDesprés del desallotjament del matí, centenars de persones han participat aquest dijous al vespre en una manifestació pels carrers del districte de Gràcia que ha anat fins al davant de les casetes del carrer Encarnació.\nAllà s'ha llegit un manifest que deixa clar el seu rebuig a la possible desaparició de les cases:\n"No ens aturarem fins a recuperar l'accés popular al jardí, perquè volem garantir la conservació de l'alzina bicentenària i la gestió veïnal del seu entorn. No permetrem en cap cas l'enderroc de les casetes i supervisarem les tasques d'apuntalament perquè se cenyeixin a allò que s'han compromès."


Alerta Solidària es querellarà contra els Mossos que van reduir una noia a Sabadell amb una taser\n[EN DIRECTE] El País Valencià detecta 1.722 casos i 13 nous morts\t[EN DIRECTE] El País Valencià detecta 1.722 casos i 13 nous morts\nLa justícia europea obliga Repsol a pagar l'impost sobre hidrocarburs a Espanya quan generi productes no energètics\tLa justícia europea obliga Repsol a pagar l'impost sobre hidrocarburs a Espanya quan generi productes no energètics\nQuins canvis hi haurà a la fase 2 del pla de reobertura a Catalunya?\tQuins canvis hi haurà a la fase 2 del pla de reobertura a Catalunya?\nConsideren que l'actuació va ser absolutament desproporcionada i que els agents no van seguir el protocol establert\nAlerta Solidària ha anunciat aquest dijous que en els dies vinents presentaran una querella contra els agents dels Mossos d’Esquadra que el passat 25 de novembre van reduir una noia a Sabadell fent ús d’una pistola taser. Eva Pous, advocada d’Alerta Solidària, ha explicat que estan valorant amb l’afectada la seqüència dels fets, però ha avançat que com a mínim la presentaran per tracte denigrant i vexacions i que, un cop parlin amb els testimonis, no descarten afegir nous delictes. Pous ha lamentat que “tot i que les imatges parlen per si soles” no només no s’hagin depurat responsabilitats sinó que el conseller d’Interior, Miquel Sàmper, les hagi defensat. “Creiem que va ser una actuació totalment desproporcionada”, ha afegit.\nEn roda de premsa a la plaça Sant Roc, just davant de l’Ajuntament de Sabadell, l’advocada d’Alerta Solidària ha recordat que l’ús de la pistola taser ha de ser sempre l’últim recurs, i que en el cas de la noia de Sabadell va quedar clar que no era així perquè tres agents, seguint els protocols establerts en aquests casos, tenien alternatives per reduir-la sense aplicar-li tres descàrregues.\nPous ha afegit que encara no han determinat les lesions que va patir la noia. Sí que ha apuntat que els tres trets els va rebre a l’estern, al braç i l’avantbraç. “El pitjor és que li ha quedat el temor que qui té l’administració exclusiva de l’ús de la força l’utilitza en contar teva”, ha reblat.\nTot i que encara no ho estan valorant, l’advocada ha avançat que la querella anirà segur contra l’agent que va disparar i que hauran de valorar el paper que van jugar els altres dos agents en funció de les imatges i dels testimonis disponibles.


L'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències condecora agents de la Policia Local\nAl Plenari Extraordinari del mes de març, es va aprovar per unanimitat de tots els grups, proposar davant la Direcció General de Seguretat i Protecció Ciutadana de la Generalitat Valenciana la iniciació de l'expedient per la concessió de la Creu al Mèrit Policial a agents de la Policia Local de Canals.\nAquesta proposta es deu a la seua professional intervenció en els fets ocorreguts el passat 8 de març, que amb la coordinació amb altres cossos van fer possible la resolució d'una situació de perill per a les persones, sense haver de lamentar danys personals.\nL'Agencia Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències ha resolt concedir la Creu al Mèrit Policial amb distintiu Blau a l'oficial Aritz E.S. així com concedir la Felicitació Pública a títol individual a l'Inspector Cap Juan S.R. I l'agent Jose Vicente B.P.\nL'Ajuntament de Canals vol donar l'enhorabona als agents i felicitar-los públicament.


Avui s'ha presentat la nova Comunitat NewSpace de la Digital Catalonia Alliance (DCA), una iniciativa promoguda per Polítiques Digitals i i2CAT que busca impulsar i dinamitzar els sectors digitals emergents - i2CAT\nAvui s’ha presentat la nova Comunitat NewSpace de la Digital Catalonia Alliance (DCA), una iniciativa promoguda per Polítiques Digitals i i2CAT que busca impulsar i dinamitzar els sectors digitals emergents\nEn el marc del llançament de la nova Comunitat NewSpace de la Digital Catalonia Alliance (DCA), s’ha presentat també un estudi anomenat ‘Ecosistema del sector NewSpace a Catalunya. Radiografia i variables socioeconòmiques’. Durant la jornada, que ha comptat amb la col·laboració de la Cambra de Comerç de Barcelona, s’ha compartit la missió i la visió d’aquesta iniciativa, així com el catàleg de serveis i el calendari d’activitats previstes per al 2022.\nLa presentació ha donat inici amb la benvinguda institucional de Daniel Marco, Director General d’Innovacio i Economia Digital, que ha posat en valor la capacitat de Catalunya a l’hora de crear tecnologies pròpies en el sector. Ha parlat de les iniciatives principals per tal de consolidar-lo a Catalunya, que passen, entre d’altres, per impulsar l’ecosistema de hubs tecnològics en l’àmbit de l’emprenedoria; accelerar la missió Enxaneta i donar sortida a un nou nanosatèl·lit; fer de l’estació de terra a l’Observatori del Montsec un trampolí per a oferir serveis a d’altres nanosatèl·lits; injectar d’activitat l’Aeroport d’Alguaire; aprofitar el pla DonaTIC, de reconeixement de la dona en el sector de les tecnologies de la informació i la comunicació i dibuixar un programa educatiu que generi talent amb segell català. Posteriorment, Mònica Roca, presidenta de la Cambra de Barcelona, ha afirmat en el seu discurs de benvinguda que “Catalunya és la quarta regió a Europa amb més persones amb estudis superiors tecnològics: té potencial per crèixer en qualsevol sector tecnològic. El sector es multiplicarà per 4 en els pròxims anys”.\nLa conferència s’ha iniciat amb Mariona Badenas i el projecte “Hypathia I: Obrint l’espai a la dona”, un projecte liderat per dones que aspira a generar referents femenins contemporanis i millorar la representació de la dona en el sector STEM. La missió de les nou dones que lideren la tripulació és viatjar a Mars Desert Research Station l’abril del 2023. Mariona ha remarcat que volen que esdevingui “la primera de moltes tripulacions catalanes a l’espai” i així fomentar les noves vocacions científiques. Seguidament en Pol Guixé, director d’Innovació de l’àrea d’Space Communications a i2CAT, ha presentat l’estratègia NewSpace de Catalunya i quins beneficis aporta formar-ne part. També ha emfatitzat com la DCA aglutina, aporta coneixement i guia els sectors econòmics digitals emergents per ajudar a consolidar-los, i que “la cooperació entre els membres de les diferents comunitats és clau per afrontar amb èxit els reptes actuals”.\nEls resultats de l’enquesta llençada a l’ecosistema NewSpace reforcen les paraules expressades en les presentacions realitzades durant l’esdeveniment\nL’ecosistema NewSpace a Catalunya configura un sector emergent, innovador i amb un gran potencial de transformació tecnològica sobre altres sectors, que preveu multiplicar per quatre la seva facturació i ocupació d’aquí al 2025. Així es desprèn de l’estudi, un informe elaborat pel Gabinet d’Estudis Econòmics de la Cambra de Comerç de Barcelona amb el suport del Departament de la Vicepresidència i de Polítiques Digitals i Territori i la col·laboració de l’Institut d’Estudis Espacials de Catalunya i les fundacions i2CAT i KIMbcn que ha servit per identificar un total de 93 entitats que formen part de l’ecosistema espacial de Catalunya.\nHi ha 93 entitats que formen part de l’ecosistema espacial de Catalunya segons l’enquesta:\n17 start-ups o incubadores\n16 centres tecnològics, de recerca o universitats,\n6 associacions o fundacions\nLa cadena de valor del sector espacial a Catalunya té una representació en línia amb el sector a escala global: un segment upstream amb més proveïdors de subsistemes que integradors; un segment midstream petit en la part de llançament, i un segment downstream ben representat amb moltes empreses dedicades al processament de dades, la recerca i la consultoria. Així mateix, destaca la poca presència d’integradors i promotors de missions en comparació amb altres països capdavanters. El sector de l’espai és molt transversal i treballa directament amb una elevada varietat d’actors i sectors econòmics, entre els quals destaquen la indústria, l’administració pública, la seguretat i emergències, la protecció civil i el medi ambient. Aquests resultats posen de manifest l’elevada diversitat d’aplicacions pràctiques del sector de l’espai.\nSegons les entitats enquestades, els sectors que tenen un major potencial transformador gràcies a l’ús de tecnologies relacionades amb el NewSpace són les telecomunicacions i l’audiovisual, seguit de l’agricultura, les Smart Cities, i la seguretat-emergències. Les àrees que estan més vinculades amb les tecnologies del NewSpace que poden ajudar a transformar aquests sectors són l’Observació de la Terra i l’IoT, àmbits que s’estan impulsant des de l’Estratègia NewSpace de Catalunya. Així mateix, l’enquesta identifica que els principals factors que poden limitar el seu creixement són: el desconeixement de les oportunitats i beneficis a mitjà termini (assenyalat pel 17% dels enquestats), l’elevada inversió econòmica necessària (14%), la poca col·laboració publicoprivada (14%), i la dificultat per accedir al finançament (13%).\nLa inversió en R+D+I de la mostra del sector Espai s’ha situat en els 36 M€ l’any 2020. Les entitats dedicades principalment al NewSpace són més intensives en R+D+I (realitzen el 44% de la inversió total en R+D+I del sector Espai, tot i ser poc més d’una quarta part de la facturació). El mateix succeeix amb les patents. El sector concentra 30 de les 35 patents que ha registrat el sector Espai en els últims 3 anys. Les start-ups són les que han generat un nombre més gran de patents (21), molt lluny de les empreses (7) i dels centres tecnològics o de recerca (6). Això demostra l’elevada capacitat del sector de transformar idees i recerca en resultats tangibles, fenomen que pot contribuir a potenciar els spillovers del NewSpace sobre el conjunt del teixit productiu català els propers anys.\nLa jornada de presentació es pot veure en el canal de Polítiques Digitals de la Generalitat de Catalunya.\nLlegeix l’estudi aquí.\nFont original: Digital Catalonia Alliance.


Bargalló descarta l'ensenyament a distància per la "bretxa digital" entre famílies\nper ACN Barcelona. 12 de març de 2020 15:24\nEl conseller d'Educació, Josep Bargalló, ha descartat aquest dijous l'ensenyament a distància mentre duri el tancament de centres educatius per la "bretxes digital" existent entre famílies. "Hi ha famílies que no tenen connexió a internet. Si féssim formació així deixaríem fora aquell alumnat més desafavorit i augmentaríem la iniquitat. No hi haurà activitat lectiva", ha indicat en declaracions a TV3, on ha explicat que els professors també hauran de quedar-se a casa. Tindran més opcions per formar-se durant aquest temps, ha dit. Sobre els continguts que s'haurien d'impartir aquests dies, ha indicat que "no serà currículum a recuperar, sinó a reprogramar". "Si fossin més dies ja no parlaríem de reprogramació", ha afegit.\nEl conseller ha assegurat que és conscient del "trastorn" que suposa aquest tancament, però ha insistit que es tracta d'una mesura amb valor sanitari. "No és un període de vacances, és un període excepcional per lluitar contra una pandèmia", ha recordat.\nPel que fa a la durada del tancament, ha indicat que no tenen cap voluntat per perllongar-lo, però serà la realitat de la situació sanitària i de la pandèmia qui ho dictarà. En aquest sentit, de moment ha descartat endarrerir la Selectivitat, perquè "això voldria dir que el tancament dura setmanes i setmanes". Tampoc està sobre la taula allargar el curs, però ha insistit que la situació es reavaluarà cada dia.\nAl seu parer, el brot d'Igualada no ha estat l'únic motiu que ha portat al tancament general, i ha indicat que aquest mateix matí tenia tres tancaments de tres centres perquè hi havia professorat confinat.


historia de españa - Ensayos - 1466 Palabras\nPáginas: 6 (1466 palabras) Publicado: 20 de agosto de 2014\nLA RESTAURACIÓ BORBÒNICA (1875-1898)\nEl pronunciament de Martínez Campos el desembre de 1874 (acollit favorablement per l’exèrcit i per les forces polítiques conservadores) va significar la restauració de la monarquia en la persona d’Alfons XII. El polític cabdal del moment va ser Antonio Cánovas del Castillo, que va assumir la regència fins a la tornadadel rei, el gener de 1875.\nCánovas no cercava el retorn als temps d’Isabel II sinó que volia vertebrar un nou model polític que superés alguns dels problemes endèmics del liberalisme precedent. Per aconseguir-ho es va proposar dos objectius:\nElaborar una constitució que vertebrés un sistema polític basat en el bipartidisme.\nPacificar el país posant fi a la guerra de Cuba i al conflicte carlí.CONSTITUCIÓ DEL 1876\nMostra de liberalisme doctrinari\nSufragi censatari (limitat als més grans contribuents)\nSobirania compartida entre les corts i el rei\nCaràcter conservador i inspirada en els valors històrics tradicionals de monarquia, la religió i la propietat.\nCorts bicamerals (Senat+Congrés de Diputats)\nProclama la confessionalitat de l’Estat\nDeclaració de drets, que a lapràctica va suposar més una restricció.\nCánovas va introduir un model bipartidista: s’alternaven en el govern conservadors i liberals (partits dinàstics). S’acceptava que hi hauria un torn pacífic que garantia l’estabilitat constitucional. L’exèrcit va quedar subordinat al poder civil.\nL’estabilitat del règim va dur a la fi de la guerra carlina i cubana. La conseqüència immediata de la derrotacarlina va ser l’abolició definitiva del règim foral (el 1878 es van concedir però concerts econòmics). La Pau de Zanjón (1878) va posar fi a la Guerra dels Deu Anys.\nLA VIDA POLÍTICA I L’ALTERNANÇA EN EL PODER\nCánovas va transformar el partit alfonsí en el partit liberal conservador i que va acabar sent anomenat simplement Partit Conservador. El seu projecte necessitava un altre partit de caràctermés progressista i en va proposar la formació a Sagasta, que va formar el Partido Liberal Fusionista que més tard va ser conegut com a Partido Liberal.\nEren partits de minories amb unes bases socials que es nodrien principalment de les elits econòmiques i de la classe benestant, defensaven la monarquia, la constitució, la propietat privada i la consolidació de l’Estat Liberal, unitari icentralista. Però presentaven alguna diferència:\nConservadors inclinats a l’immobilisme, sufragi censatari, defensa Església i ordre social\nLiberals  sufragi universal masculí, reformisme social progressista i laic.\nL’objectiu era assegurar l’estabilitat constitucional. Quan un govern tenia desgast polític, el monarca cridava el cap de l’oposició a formar govern i aquest convocava eleccions. Elsistema del torn pacífic es va mantenir durant més de vint anys gràcies al frau electoral, al CACIQUISME. Aquest fenomen es va convertir en una pràctica habitual en les eleccions i es va produir a totes les regions d’Espanya però va ser especialment important a Andalusia, Galícia i Castella. El triomf del partit que convocava les eleccions era convingut prèviament i s’aconseguia pel falsejament delsresultats. Els cacics eren persones notables procedents sobretot del medi rural, de gran influència i que orientaven la direcció dels vots tot agraint amb favors la fidelitat electoral i discriminant a aquells que no respectaven els seus interessos. Eren els qui manipulaven els resultats d’acord amb els governadors civils (TUPINADA).\nDESENVOLUPAMENT DEL TORN DELS PARTITS\nEntre el 1876 i el1898 el torn va funcionar amb regularitat: sis eleccions les van guanyar els conservadors i quatre els liberals. Durant el primer govern liberal de Sagasta es va introduir el sufragi universal masculí per als comicis particulars. La mort d’Alfons XII (1885) va impulsar un acord entre conservadors i liberals, l’anomenat Pacte d’El Pardo amb la finalitat de donar suport a la regència de Maria...


Espanya obre el debat sobre exigir o no el passaport sanitari per entrar als restaurants - Poble Andorrà\nEspanya obre el debat sobre exigir o no el passaport sanitari per entrar als restaurants\nDiferents comunitats autònomes demanen que s'apliqui la mesura i que permeti també l'accés a tot l'oci, diürn i nocturn\nUn cambrer d'un restaurant espanyol.\nUn passaport per a accedir a restaurants i gaudir de l’oci amb la garantia que els assistents estiguin immunitzats. Oci diürn i nocturn. Aquest és el debat que ja està damunt de la taula a Espanya després que França hagi engegat un procés per a un model similar. Diferents comunitats autònomes estan demanant aquesta opció com a millor camí per mantenir obert plenament el sector i al mateix temps controlar la pandèmia.\nEl plantejament és que el certificat verd digital, que garanteix que la persona portadora està immunitzada contra el Covid-19 sigui exigible no sols per a viatjar, sinó també per a recintes culturals, concerts, festivals o altres activitats relacionades amb el turisme i l’hostaleria.\nNo obstant això, fonts del sector turístic discrepen i veuen amb recel aquesta iniciativa. El president de la Confederació d’Empresaris Turístics de la Comunitat Valenciana, Luis Martí, sosté que, sense conèixer la lletra petita de la proposta, a priori no la comparteixen. «Hi ha més del 50% de la població sense vacunar i no és culpa seva. Amb la situació actual, no veig viable l’opció»\ni vinga un altre cop, que no et fa inmune el pots transmetre igualment , es una proteccio .\ni no es pot exigir que tinguis un tractament en fase de probes .\ncom no la poden obligar al estar en fase probes , els politics van presionant . metges ja diuen que no es pot fer aixo no es etic presionar o coaccionar a que la gent es vacuni quand esta en fase de proba i no estan aprobades.\naixo sons els tractats internacionals\nsi algo aixi s’agues fet fa 4 anys hi haurien denuncies per tot arrreu\nsi aguessiu dit aixo desde el principi ni la meitat s’hauria vacunat.\naqui les noticies a mitges i l’informacio a goteig.


TEMPLERS I HOSPITALERS III. GUIA DE LES TERRES DE PONENT I LA FRANJA. FUGUET SANS, JOAN. 9788423206230 Llibrería Horitzons\nTEMPLERS I HOSPITALERS III\nGUIA DE LES TERRES DE PONENT I LA FRANJA\nAquest llibre pretén oferir una visió general i completa sobre les abadies i els priorats cistercencs catalans i les seves filials en territoris en l?antiga Corona d?Aragó. Els autors estudien el fenomen cistercenc en el context històric que nasqué i, d?altra banda, descriuen i analitzen la història i l?art dels monestirs catalans, alguns ben poc coneguts. L?arquitectura ...\nLOS TEMPLARIOS, GUERREROS DE DIOS *\nTEMPLERS I HOSPITALERS IV\nL?interès suscitat entorn del patrimoni dels ordes religioso-militars és la raó d?haver publicat la present col·lecció, «Templers i hospitalers», presentada en forma de guia en quatre volums. Aquest quart i darrer fa referència a la Catalunya Vella (amb un èmfasi especial als territoris de la Catalunya Nord), al Penedès i a Mallorca. En aquest volum Joan Fuguet inclou...\nTEMPLERS I HOSPITALERS II\nAquesta segona guia del patrimoni dels templers i els hospitalers comprèn les Terres de l?Ebre i els castells templers del Baix Maestrat. És la zona on aquests ordes van tenir un major protagonisme i s?hi concentra un conjunt militar excepcional: Miravet, Ulldecona, Peníscola, Xivert... També acull bons exemples d?arquitectura religiosa, civil i industrial, ja que ambdós o...\nTEMPLERS I HOSPITALERS I\nL'ARQUITECTURA DELS TEMPLERS A CATALUNYA *


Dones més enllà del temps i la història: Anaïs Nin – Tierra\nInicio / Noticias / Dones més enllà del temps i la història: Anaïs Nin\nPublicado el 14 julio, 2019 5 julio, 2019 por Ignacio J. Dufour García — Deja un comentario\nAvui parlarem potser d’un dels personatges més controvertits dins el mon de la literatura, i inclús fora d’ell, i és que el nom de la nostra protagonista sempre ha estat íntimament lligat, al sexe, la llibertat,… i podríem dir que els convencionalismes de la seva època, no van arribar ni a tocar la seva pell, quasi, perquè la certesa només la te ella, podríem dir, que va fer sempre el que va voler, sense més.\nEl seu naixement ja es curiós, doncs neix al mar, encara que consta com nascuda a un ric barri parisenc, Neuilly-sur-Seine, i per la seva sang corren diverses cultures, va néixer el 21 de febrer de 1903, la seva mare era danesa i cantant d’òpera, el seu pare cubà d’ascendència catalana, pianista i compositor. Ella va tenir sempre nacionalitat francoestadounidenca.\nEl 1905, la família ha de fer un llarg viatge a Cuba, on neix el seu germà, tornen a París, però el 1908 es traslladen a Berlin, i el 1909 a un suburbi de Brussel·les. Amb sis anys l’Anaïs, ja havia viscut a quatre països diferents. El que fa els seus primers anys de vida una mica especials, per dir-ho d’alguna manera. Passen uns anys a Brussel·les, però degut a una malaltia d’ella, tornen a França, en aquest cas a la costa atlàntica, amb un clima més beneficiós per ella, era el 1913. A finals d’aquell any, el pare deixa a la mare per un altre dona, i li recomana que vagi a viure a Barcelona, on marxen la mare i els tres fills a casa dels sogres, però aquest no era el darrer viatge, perquè el 1914 mare i fills fan el salt i marxen als Estats Units, concretament a Nova York, per anar a viure a prop d’una tieta materna.\nEstà clar que la infantesa de la escriptora va ser de tot menys estable, i amb dos esdeveniments que podrien marcar la seva vida, la malaltia i l’abandó patern.\nÉs en arribar als Estats Units, quan comença a escriure el seu diari, i ho farà durant quaranta anys, que curiosament va començar en francès i va acabar en anglès.\nTambé dona un pas molt important cap el seu camí d’escriptora, s’inscriu a la biblioteca de Nova York i comença a escriure llibres començant per la lletra A.\nEra una lectora voraç, però malgrat això, a l’adolescència deixa la escola per convertir-se en model de pintors.\nAmb només vint anys, l’any 1923 contrau matrimoni a Hugh Parker Guiler, i al 1924 s’instal·len a Paris, on viuen fins el finals dels anys trenta. Allà el seu marit va prossegueix la seva carrera bancària i l’Anaïs es submergeix en la escriptura. La seva primera obra publicada va ser una avaluació crítica de D. H. Lawrence, amb el titol, “D. H. Lawrence, an unprofessional study”, que va escriure en només setze dies. Va aprofitar també per profunditzar en l’estudi de la psicoteràpia, estudiant principalment a Otto Rank, un deixeble de Jung.\nGeneralment, si heu llegit els articles anteriors us haureu donat compte, de que no em detinc tant en els primers anys de les protagonistes, en aquest cas ho he fet, perquè crec que marquen el desarrelament, tant familiar com de pertànyer a un lloc o a algú, l’ Anaïs Nin, només es pertanyia a ella mateixa. Això ho deixa patent en la següent frase: “Quan quedes atrapat en la destrucció, deus obrir una porta a la creació. Només m’importa el meu propi judici. Soc el que soc”.\nLa nostre protagonista, va deixar instruccions estrictes al seu segon marit, Rupert Pole, de no publicar els famosos diaris en la totalitat fins a la mort de Hugh Guiler, per discreció, doncs aquest no va ser només el seu marit, va ser el seu company inseparable i protector durant les dècades dels vint i els trenta a París, època en la qual desenvolupa part fonamental del seu treball literari.\nEls diaris de l’Anaïs, com em dit, comencen al viatge a Estat Units, en una carta que envia al seu pare, pensant o pretenent que la separació de la seva mare sigui quelcom passatger, per això esmentava com afecta a l’autora aquest fet, però malgrat això, no tornarà a veure a son pare fins l’any 1933, a l’estiu, aquí comencen les quinze mil pàgines, publicades parcialment el 1966. Més tard al 1988 es publica el diari complert de 1931 a octubre de 1932, sota el títol de Henry Miller, la seva esposa i jo, i el maig de 1996 apareix Incest. Diari no esporgat, lògicament, en aquests anys High Guiler i quasi tots els protagonistes d’aquell moment son morts.\nEn torn a la vida d’Anaïs Nin s’ha forjat un gran mite, el de la “protectora de l’art i dels artistes”, principalment a ran de conèixer a Henry Miller, ja que va exercir per ell una espècie de mecenatge sense menyscabar l’afecte que tots dos es professaven, doncs la seva relació sempre va estar plena de matisos, des de l’afecte sincer de la vàlua del treball de l’un i l’altre, arriben a col·laborar a nivell creatiu amb gran serietat; fins a compartir la seva vida sexual, la camaraderia i una amistat profunda que els va unir durant molts anys.\nQuan els seus propis medis econòmics foren insuficients per recolzar els joves escriptors, (que se li apropaven pel mite de la seva protecció incondicional), va voler la casualitat que miraculosament apareixes un col·leccionista de llibres, sol·licitant-li a Henry Miller que escrigués per a ell contes eròtics, Miller ho va començar a fer com a diversió, però desprès tots els amics necessitats es reunien i explicaven histories verdaderes o falses i fabricaven amb elles el material que demanava el mecenes, qui pagaria generosament a dòlar la pàgina, preu millor que el inicial, perquè quan li fa la proposta inicial a Henry Miller parlava d’estar disposat a rebre material per 100 dòlars mensuals. Tot el grup va participar segons les seves possibilitats i imaginació, malgrat tot, i desprès d’haver treballat molt durament en aquest projecte, Anaïs Nin lamentava que el col·leccionista insistís en demanar-los “menys anàlisi, menys filosofia, menys poesia” en els contes que li feien arribar, ella hagués desitjat que el seu mecenes compres tota la seva obra sense distinció de temes, però aquest desitjava només descripcions de temes merament físics. Es en el seu diari on l’autora expressa el seu descontent al reflexionar que la enunciació de relats estrictament descriptius, en lloc d’augmentar el plaer (estètic s’entén) el disminuïa. Moltes vegades, ofegada per les exigències pràctiques de la vida, es va posar en contacte amb el col·leccionista per resoldre problemes econòmics, que semblava que no s’acabaven. Havien arribat al límit, farts del que se’ls demanava que ja estava al tocar de la pornografia; els semblava empobridor continuar amb aquest treball, que li treia tot la màgia al fet eròtic, el contractant ignorava aquella subtilesa, i ells paulatinament es cansen del tema i li envien una carta al desembre de 1941, on li retreuen tot el que es perd al renunciar a la emoció, a la màgia més enllà del plaer estrictament sexual.\nUna altre faceta important de l’escriptora es que va recórrer al psicoanàlisi buscant trobar-se a ella mateixa en tot el que envoltava la relació intima, el primer terapeuta no li va ser útil i va contactar com ja hem esmentat amb un deixeble de Jung, Otto Rank, especialitzat en artistes.\nDurant la seva relació professional neix entre ells un fort sentiment d’amor. En aquella època sembla una dona feliç, sembla que en ell troba un home brillant que no nega els seus sentiments, sinó al contrari, comprenia el seu valor profund i que va ajudar a l’Anaïs amb el seu amor i el seu saber a superar les enormes contradiccions d’una experiència esgotadora, doncs sempre va voler crear un mon meravellós pels demés, donant el millor de si mateixa a totes les persones que havien compartit el seu espai i el seu temps.\nPerò no només li va donar la certesa de que les seves contradiccions eren legítimes en tant que trets humans, sinó que a més li va fer perdre la por de estar en poder d’un altre, ja que va comprendre totes les seves aspiracions com artista i com a dona en la cerca constant de la plenitud total i al mateix temps va trobar el company capaç d’intensitats equivalents a la seva, tant en lo físic com en lo emocional.\nEn quant a la seva obra principal, els diaris, ens permet veure lo profund d’aquesta ànima enamorada de la bellesa i del art, i ens recorda que entendre l’existència humana com digne matèria de l’art literari no ès un error. Erica Jung diu el següent: “ Anaïs Nin ha aconseguit expressar, tot el que els llibres escrits anteriorment per dones havien deixat de costat durant segles (…) no només va trencar el tabú sinó que va tenir l’audàcia de escriure-ho (…) El que Nin crea, no es res més que un mirall de la vida. Les fluctuacions d’estat d’ànim de l’odi a l’amor, que marquen la nostra fràgil humanitat son vistos en procés com mai abans. Feia el que Proust, Joyce i Miller estaven fent però des d’una perspectiva femenina. Sigui adorada o odiada, el que importa es que sigui llegida”\nI aquí es on volia arribar per acabar amb aquesta escriptora que ha passat a la història, potser més pels homes de la seva vida, com Henry Miller, pel triangle amorós amb June, per la seva mentalitat oberta a tot tipus de relacions sexuals, que per una obra, que segurament escrita per un home, m’obligaria a dir coses ben diferents.\nAquí soc de l’opinió d’Erica Jung, considero la seva obra de lectura obligatòria mes enllà del morbo que desperta nomes pronunciar el seu nom, Anaïs Nin, era una ànima bella, marcada per tot el viscut i oberta a tot i a tots, potser, aquest fet i la seva obertura de ment, han perjudicat la seva obra, però mai s’ha deixat de parlar d’ella, i com sempre, recomano que cada lector jutgi per si mateix cada obra, perquè el que se sent amb qualsevol tipus d’art és diferent segons cada pell, cada cor i cada ànima.\nEtiquetas: Anaïs Nin, Grupo Tierra Trivium, Mujeres más allá del tiempo y la historia, Nuria Barnes, Tierra Trivium\nAnterior: David Álvarez Sánchez visita La Buhardilla de Tierra Trivium\nSiguiente: Ojalá yo contigo


19 de Març de 2019 /0 Comments/in Escola de famílies /by Mireia Cebrian\nDonat que és el mes de la dona, des de la nostra Entitat moguts amb aquest motiu organitzem properament una xerrada dirigida a qualsevol persona, però especialment als/a les joves que moltes l’escolten. Us esperem: DIVENDRES 22 de març, de 18:30h a 19:30h Entrada lliure. Agrairem confirmació prèvia d’assistència per motius d’aforament.\nPrograma d’Educació en Valors Xerrada-taller FEMINISMES I COEDUCACIÓ 13 de març de 2019, de 18 a 20 h Escola Can Fabra · Sant Adrià, 20 · Barcelona Els feminismes, com a moviments socials o corrents teòrics han estat fonamentals per assolir la igualtat de gènere. En l’àmbit educatiu i pedagògic els feminismes s’han expressat en […]\nLa societat està canviant i l’escola també ho ha de fer per adaptar-se a les necessitats del moment. Per aconseguir que un infant creixi, en tota la dimensió de la paraula, no n’hi ha prou amb l’adquisició de coneixements. Si l’educació ha de ser un procés d’aprenentatge per a la vida, les emocions són molt importants i cal […]


Mobilitat i Sostenibilitat a Roses ·\nInici Opinió Mobilitat i Sostenibilitat a Roses\nS’està preparant Roses pel segle XXI? té alguna importància que algú ho estigui fent? el futur és un fet inevitable producte d’una globalització sense aturador?\nEls petits i mitjans municipis estem davant d’un monstre macro-econòmic depredador que controla els mecanismes econòmics. Ells decidiran si passem o no d’una economia lineal a una circular.\nTenim les petites administracions, els petits i mitjans empresaris, els emprenedors alguna cosa a fer?\nEn aquest escenari de crisi permanent que molts ciutadans pateixen, no podem acceptar tot el que arriba com a necessàriament bo. Els canvis tecnològics i culturals, con mai havíem somniat, estan afectant a tots els aspectes de la nostra vida i no sempre arriben de la ma del progrés social i econòmic. Aquest patró comú globalitzador també té elements colonitzadors.\nAlguna cosa ens diu, que es qüestió de supervivència que siguem actors necessaris, tampoc no es qüestió de queixar-se amb la coneguda frase: “de fora vingueren… “.\nHem de reconèixer que el mon és obert i els canvis necessaris, però hem de ser les comunitats les veritables creadores de microeconomies que permetin que el nou creixement sigui sostenible també socialment.\nCal anar cap a models de economia de proximitat, sostenible (economia circular, col·laborativa i compromesa socialment) que fomentin la responsabilitat social i el patrimoni local. Patrimoni que no només pot ser responsabilitat de las institucions locals sinó de les pròpies persones, especialment si el que volem és un futur de convivència compartit.\nPotser no tenim totes les solucions, però segur que podem treballar algunes eines:\nConscienciació i Educació, Suficiència energètica, Patrimoni local, Empreses tecnològiques catalanes, afavorir sense por el “Alt Capital Humà Autòcton”.\nModels col·laboratius locals, Canvis en el model d’ajudes, Canvis en les formes de fer concursos públics, adaptació a nous models Turístics.\nAra be si tornem a la pregunta de si vol ser Roses protagonista o simple espectador dels esdeveniments. Creiem que hem de dir: “SI, Volem la independència de la nostra mobilitat”.\nA la nova mobilitat trobarem grans avantatges:\nLa electrificació de la mobilitat (cotxe i bici) el carsharing ( llogar i compartir) i el cotxe autònom.\nDisminuirem la congestió i la contaminació de la vila, millorarem la distribució de persones i productes a un costos menors i la nostra petjada ecològica serà menor. Ara bé, a ningú se li escapa per exemple, que ens podem quedar sense taxistes a Roses. Caldrà regular els espais del serveis públics i privats.\nA Roses s’ha discutit molt sobre el pàrquing i molt poc sobre mobilitats. Tampoc s’ha parlat gaire de la rendibilitat d’aquest pàrquing. De fet és el principal element pel qual encara no tenim zones de pàrquing de pagament.\nEl àrquing privat és un element patrimonial i un esforç inversor que acompanya a l’ habitatge, i que molts rosincs no en disposen, tan pel l’ historial arquitectònic del propi Roses, com per la despesa que suposa per les famílies.\nTot plegat fa que tinguem un excessiu nombre de vehicles al carrer. Molts més del que seria desitjable en un municipi turístic com el nostre.\nRepensem doncs les opcions:\nPerquè enlloc de grans inversions no podem pensar en micro-inversions i pensem en micro-pàrquings distribuïts i de proximitats que permetin el aparcament de cotxes i bicis elèctriques i que millorin l’espai públic?\nPotser d’aquesta manera el finançament de petits projectes es quedaria en mans de un nombre elevat de ciutadans de Roses i no de un sol gran inversor de fora.\nI si al mateix temps no cerquem eines tecnològiques que permetin compartir aquests pàrquings entre veïns amb la utilització cooperativa dels pàrquings en diferents horaris?\nI si pensen en la gestió municipal de zones verdes i blaves a preus accessibles per als Rosincs, per reinvertir els beneficis en subvencionar bicis elèctriques?\nI si discutim una la xarxa d’ itineraris per a bicicleta i vianants. La seva senyalització i la dels els camins escolars.\nEs impossible la utilització intensiva de la bicicleta sense uns mínims de seguretat.\nEl Pla de Barris amb la urbanització dels carres del casc antic ha permès pacificar el transit i ens ha fet una Riera Ginjolers molts més per a vianants.\nPotser es l’hora d’estendre algunes actuacions a la resta del municipi, potser la caiguda del Planejament Urbanístic també es una oportunitat .\nDes de el PSC de Roses hem demanat al govern de Roses l’elaboració d’un Pla de Mobilitat Urbana i Sostenible. Però com tota proposta requereix de participació, conscienciació social, informació, educació, anàlisis la situació inicial i de las propostes i la seva implantació progressiva avaluant els resultats.\nUs convidem a tots a participar en el nostre propi futur assistint divendres, 6 de maig, a la xerrada sobre Energia i Mobilitat que tindrà lloc les 19 hores a Ca l’Anita de Roses.\nArticle anteriorDes del passat diumenge, 1 de maig, està en funcionament la zona blava d’estacionament de Roses\nArticle següentEl calendari Bombers amb causa 2017, en marxa


Festival En Veu Alta (EVA) | Agenda Priorat Vés al contingut\nCerca Inici Per temàtica Per poble Per impulsor cultural Qui som? Impulsors culturals Blog Festival En Veu Alta (EVA)\nEl Festival EVA Pradell de la Teixeta als seus 6 anys torna omplint el municipi amb 18 propostes artístiques basades en la narració i tradició oral més actual\nEl Festival EVA reprèn la seva programació del 3 al 5 de juliol al municipi de Pradell de la Teixeta amb 18 propostes artístiques basades en la narració i la tradició oral. El Festival condensa la programació en 3 intensos dies amb actuacions per a tots els públics vinculades directament amb el territori. L’EVA Pradell proposa un cap de setmana ple d’espectacles innovadors i diferents que busquen proporcionar a l’espectador experiències úniques als emplaçaments més singulars. Atanseu-vos a Pradell i gaudireu amb tots els sentits de centenars de històries en un petit lloc paradisíac del Priorat envoltat de natura. Us ben asseguro que si és la primera vegada que veniu repetireu, i si no, pregunteu a aquells que ja hi van assistir en edicions anteriors.\n16.30h a 19:30 passis cada 30 minuts Safareig de la font - Diana Kerbelis - Carro de contes - Familiar Preu 2 Euros. Apuntant i reserva l'entrada a pradell@enveualta.com o el mateix dia de l'espectacle a pradell.\n12.00h a 14:30 / 16:30 a 19:00 passis cada 30 minuts Safareig de la font - Diana Kerbelis - Carro de contes - Familiar Preu 2 Euros. Apuntant i reserva l'entrada a pradell@enveualta.com o el mateix dia de l'espectacle a pradell.\nMes info i programa :\nPerfil del públic: GrupsParellesPer a tots els públicsSingles\nAjuntament Pradell de la Teixeta aj.pradell@altanet.org CENTRE QUIM SOL... centrequimsoler@perxe.com Data i lloc\ndivendres, 3 juliol, 2015 (Tot el dia) a diumenge, 5 juliol, 2015 (Tot el dia)Pradell de la Teixeta Per temàtica\nASSOCIACIÓ DE VEÏNS CASAL CAPÇANENC Parròquia de Porrera\nAjuntament de La Morera de Montsant Ajuntament del Masroig\nAjuntament Pradell de la Teixeta Celler de Capçanes


Espinaler col·labora amb la VI edició de la Tapa Solidària - Espinaler\nL’Espinaler participa a la VI edició de la Tapa Solidària, que ha donat el tret de sortida el 4 d’octubre i té un recorregut de 3 mesos. La iniciativa solidària s’organitza, un any més, a favor del Casal dels Infants i la lluita contra les desigualtats.\nL’Espinaler suma, amb aquesta, quatre participacions al projecte Tapa Solidària, creat el 2011. El 2014, l’empresa maresmenca va col·laborar en l’elaboració del llibre solidari del projecte i el 2015 va aportar la segona major recaptació de la 5a edició de la Tapa Solidària, obtinguda a partir de la venda de 2.800 combinats.\nAquest 2016, l’Espinaler ha col·laborat amb el Casal dels Infants amb l’aportació dels beneficis obtinguts del vermut solidari del 29 de maig, celebrat a Vilassar de Mar en motiu del 120è aniversari de l’empresa.\nEl projecte solidari s’ha consolidat com el “compromís anual de la restauració amb la infància en situació de vulnerabilitat”, explica Lluís Prats, vicepresident del Casal dels Infants. Durant l’acte de presentació, celebrat el 4 d’octubre al restaurant Tickets de Barcelona, Francesc Iglésies, secretari d’Afers Socials i Famílies de la Generalitat de Catalunya ha concretat que “aquest maridatge -de cuina i solidaritat- apel·la directament les nostres consciències: Hem de ser conscients que les desigualtats creixen i que moltes famílies pengen d’un fil”.


Pitius | 27 Gener, 2005 13:06\nAquests dies de fred siberià, a les nostres terres, la neu ha arribat a la Pitiüsa menor, la petita illa de Formentera també ha notat la glopada siberiana. Feia quasi 22 anys que no hi nevaba, el fred neteja, mata i regenera el sòl, per la nostra castigada illa, és un bon fet. Els aqüifers, els pous, les aigües subterrànees, les cisternes, els aljubs seran desinfecctats amb el fred i la neu. Les platges, tant maltractades pel turisme massiu, també es regeneran, els arbres, pins, oliveres, ametllers, figueres, les savines, també les vinyes, els romanís les farigoles i els fonolls. Així que després de les calorades estiuenques i les sequeres acumolades d'anys, enguany serà com una regeneració general. Igual que el temps de tant en tant hem de fer una neteja general per empendre nous camins i noves il·lusions per a continuar vivint, dignament.\nAvui fa 66 anys.....\nPitius | 26 Gener, 2005 17:51\nAvui fa 66 anys de l'entrada per la Diagonal de Barcelona de les tropes feixistes espanyoles. Va representar, un cop més la derrota d'una manera de pensar, de ser i de viure. La ocupació de la ciutat de Barcelona ens l'han venut, com l'alliberament del poble de Barcelona, de les urpes dels rojo-separatistes. La creuada nacional-catòlica, arribà a ciutat amb un afany inquisidor, juntament amb les forces més retrògades de tot l'estat. La gent què quedà a Barcelona després de la desfeta republicana ( amb tots els seus errors), rebé els ocupants amb alegria, només faltaria!, tres anys de desgràcies, de misèries, de fam, de violència, de guerres, no podien esperar res més què descans i una mica de tranquil·litat. Però, passats els primers dies, abraçades, trobades, misses de campanya, tedéums, etètera, començà una llarga nit que durà 40 anys. Els afusellaments, els empresonements, la repressió i el genocidi, no va aturar-se. Ara, 66 anys més tard encara no han demanat perdó, ni els militars, ni la jerarquía catòlica, ni les forces oligàrquiques espanyoles, ans el contrari, hi ha una revifada feixista a l'Espanya castellanista, com a quedat demostrat el dissabte passat a Madrid a la manifestació, promoguda per AVT i recolzada pel PP, la brunete mediàtica, les forces nacional-catolicistes. Després de la mort física del dictador, 20-N-75, les rebaixes democràtiques dels partits d'esquerres, el passa full, el no jutjar a ningú, el no parlar del passat, la falsa reconciliació, la transició concensuada, ha donat ales a tota aquesta gent guanyadora de la guerra i els seus descendents. Ara després de 8 anys de governs del Partit Popular, el PSOE torna al govern de l'estat, gràcies a una gran mobilització popular de les forces progressistes de tot l'estat i els enganys manipuladors del govern anterior de l'Aznar. El partit socialista té la oportunitat històrica per canviar el rumb, d'aquests darrers anys, per no consentir i depurar responsabil·litats a totes les manifestacions de feixisme i autoritàrisme que els grups de pressió espanyolistes-catolicistes-franquistes, faran al partit del govern. Que no passi com a l'any 82, quan els socialistes varen desaprofitar-la, amb 10 milions de vots, a tot l'estat. És l'hora de ser valents i no deixar passar cap més intent desestabilitzador, de part d'aquesta gent, tant maligna i sanguinària.\nEl més divertit del cap de setmana\nPitius | 24 Gener, 2005 18:17\nLa manifestació d'aquest dissabte, ha estat el més divertit que he trobat de totes les notícies del cap de setmana. Veure les imatges dels carrers de Madrid, plenes de gent(35.000 persones, segons la polícia)amb banderes espanyoles i cridant com animals contra Zapatero, contra els musulmans, contra Ibarretxe, contra Carod-Rovira, contra Peces-Barba, contra Pilar Manjon, contra Rosa Diaz, contra Bono, contra els homosexuals, contra els rojos, en fi tots cridant contra la LLIBERTAT. Realment en quedat ben retratats, són l'Espanya pura i dura, ultramontana, carpetovetònica, la de sempre l'Espanya eterna. Quina sort tenc de no ser espanyol. Fan riure, pobres desgraciats. Els quarante anys de franquísme(atado y bien atado)i altres 200 anys de mentides i manipulacions històriques de part de les diferents oligarquies espanyoles han deixat una forta petjada. Alegret-nos tots els que no som com ells, i divertir-vos. Salut.\nAmb el català cap el món.\nPitius | 21 Gener, 2005 18:04\nAmb el nom de Mestralada, surto a la xarxa per expresar-me arreu del planeta, amb la meva llengua. Mestralada, és una ventada forta del nord, netejadora de boires i boirines, arriba canalitzada per lo riu Ebre i engega forta maror a la mar mediterrànea. Jo també vull bufar fort en estos escrits per revoltar el panorama de les nostres terres estimades. Així que d'ara endavant em tindreu, quan pugui, ventades de llibertat per la nostra Nació. Salut i ventura per a tothom que s'ho treballi.\nBenvingut al teu blocMestralada\nPitius | 21 Gener, 2005 18:03


L’única processó del 9 d’Octubre serà per a visitar la Senyera - Infoguiavalencia.com\nNotícies de València » Festes » 9 d'Octubre » L’única processó del 9 d’Octubre serà per a visitar la Senyera\nL’alcalde de València, Joan Ribó, confirmà este passat dimarts que no es podrà celebrar la tradicional Processó Civíca del 9 d’Octubre, i anuncià que la ciutadania podrà processorar per a vore la Senyera al Saló de Cristall.\nPrèviament, i com és tradicional, a les 12 hores la Senyera es traurà del Museu Històric de l’Ajuntament. Acte seguit es traslladarà al Museu Municipal “com sempre ben recta i com sempre amb tots els honors”, apuntà Ribó. La bandera valenciana estarà acompanyada per membres de la Corporació Municipal i els timbalers.\nNo hi haurà Processó Cívica el 9 d’Octubre\nCom hem dit, Ribó confirmà que no serà possible celebrar la tradicional Processó Cívica per les condiciones sanitàries de la COVID-19. Així ho manifestà l’alcalde en acabar la sessió extraordinària de la Junta de Portaveus.\nDigué Ribó que “no pot donar-se en les condicions dels altres anys per l’existència de la pandèmia”, per la qual cosa “hem constatat que s’ha de fer un 9 d’Octubre distint”.\nLa Senyera es podrà visitar el 9 d’Octubre\nD’esta manera, i com a alternativa per a que la ciutadania puga fer costat a la Senyera el 9 d’Octubre, l’alcalde anuncià una processó alternativa. I és que Ribó anuncià que “els valencians sí que podran processonar per vore la Senyera al Saló de Cristall, l’homenatge de l’Ajuntament i de tota la ciutat a un símbol que ens identifica com a poble, com a un poble solidari, com a un poble responsable, com a un poble cooperatiu”.\nLa cita serà a les 12:30 quan “tota la ciutadania està convidada, amb les oportunes mesures de seguretat, a entrar a sa casa per homenatjar la Senyera”, explicà Ribó. La bandera es podrà visitar fins a les 21 hores, quan tornarà al museu.\nEl 9 d’Octubre podria estendre’s al dia 8\nLa mascletà de les 14:00 hores tampoc es dispararà, per raons obvies. No obstant això, està estudiant-se disparar un castell de focs artificials la nit del dia 8. També està damunt de la taula la possibilitat de disparar diverses mascletaes el dia 9 des dels Pobles de València.\nD’esta manera serà una manera d’“estendre la celebració a tota la ciutat i complir amb les mesures de seguretat, sense que hi haja concentracions de persones en un sol punt”, explicà l’alcalde.\nLa possible celebració del 9 d’Octubre també el dia 8 no seria només per al castell, sinó també per a l’acte d’Honors i Distincions.\nD’esta manera es podria obrir “l’Ajuntament durant la vesprada perquè la ciutadania puga ja visitar la Senyera”, explicà l’alcalde.\nRibó va afegir que “totes estes mesures s’han de concretar amb els servicis corresponents de l’Ajuntament, en especial Protocol i Seguretat Ciutadana”. “Hem de celebrar que som un poble solidari i resilient, que sabem alçar-nos junts davant de les adversitats”.\nEnguany els honors i distincions són per a l’edil d’Hisenda, Ramón Vilar, que va faltar este estiu. Rebrà el títol de regidor honorari a títol pòstum, que serà lliurat als seus familiars.\nEls periodistes Vicente Vergara i María José Grimaldo (a títol pòstum) i el defensor del Major, José Pelegrí, seran nomenats Fills Predilectes; i l’empresari Silvino Navarro (a títol pòstum) i la compositora Ángeles López Artiga, Fills Adoptius de la Ciutat.\nLa Policia Local de València, la Sociedad Deportiva Correcaminos, el Gremi de Panaders y Pastelers de València, el Banc d’Aliments i el col·lectiu València en Bici rebran les Medalles d’Or de la Ciutat.


LA RÚA DEL CARNESTOLTES | Escola El Solell\n– Iris: A la Rúa em vaig divertir molt. Em va agradar molt la disfressa del Gat amb Botes i em va agradar molt ballar la cançó del “Gangnam Style”. També em va agradar estar amb la Sofia però el que més em va agradar de tot va ser estar amb elos meus amics ballant cançons que coneixia i que no coneixia però que eren molt divertides.\n– Sofia: Ens vem divertir molt i vaig ballar molt les cançons. A vegades em cansava però m’agradava ballar. Em va agradar la festa molt, molt i molt! Em va agradar la disfressa, la cúa, el barret, les botes, la jaqueta i el cinturó i tots disfressats. La meva mare anava amb nosaltres i ens deia de ballar i ballar i no vem parar de ballar. Va ser una festa divertida!\n– Tomás: Em va agradar quan posaven la música del “Gangnam Style” i em va agradar tot, m’ho vaig passar molt bé!\n– Àlex: M’ha agradat la Rúa, m’ho he passat bomba. He jugat a espases, hem donat la volta al poble i les professores anaven molt guapes.\n– Martina: Em vaig divertir molt, m’ho vaig passar pipa. Hi havia molt gent per mirar-nos. Ens vem disfressar del Gat amb Botes. Em vaig posar les botes, el cinturó i l’armilla!!!\n– Abril: El que més m’ha agradat és ballar cançons amb la Noelia i cantar i disfressar-nos del Gat amb Botes.\n– Laura: Va venir la meva mare a ajudar a posar-nos la disfressa i jo em vaig partir de risa amb el Joan que anava vestit de la Blancaneus!\n– Richeng: El dia del Gat amb Botes em va agradar molt. Em feia molta gràcia i em vaig divertir molt!\n– Noelia: A la Rúa la Mama i el Papa ens van fer fotos amb l’Abril. Jo i l’Abril vem ballar “Danza kuduro”. M’ho vaig passar pipa i l’Abril també.\n– Mariona: El Carnestoltes em va fer una mica de vergonya perquè van venir el meu pare i la meva mare. M’ho vaig passar molt bé quan estava el Joan vestit de Blancaneus i també quan van fer fotos. M’ho vaig passar bé quan vaig ballar el “Gangnam Style”. El meu pare va ensenyar-me totes les fotos meves del Gat amb Botes, estava pintada i portava l’espasa i li vaig fer una foto a la Isabel amb el mòvil del Papa i va sortir molt guapa, però li va quedar una mica petita la disfressa. Anava de parella amb la Laura, que es va partir quan va veure al Joan i vem ballar el “Gangnam Style” i m’ho vaig passar molt bé.\n– Joel: Anava vestit del Gat amb Botes i vaig ballar el “Gangnam Style” i m’ho vaig passar molt bé a la Rúa, caminant i ballant.\n– Cristian: Ens ho vem passar molt bé. El millor va ser quan vem sortir al carrer a ballar, vem disfressar-nos del Gat amb Botes i vem fer una festa al gimnàs. Van posar música a la Rúa del Carnestoltes i vem portar botes, un cinturó, un barret i una espasa. Va ser un fiestón, va ser una xulada. Vem passar per totes les cases i vem veure alguns nens disfressats que feien por.\n– Sílvia: Em va agradar molt perquè estava la meva mare i la Guille i també vem anar al costat del poliesportiu. M’ho vaig passar molt, molt bé!\n– Luca: Va ser divertit, la meva mami feia fotos. Vam fer una fila i ballàvem amb la música.\n– Adrià: Em vaig disfressar del Gat amb Botes i quan es va acabar la festa, vem ballar la cançó del “Gangnam Style” i m’ho vaig passar molt bé.\n– Hugo: Em vaig divertir molt. Estava la mare de l’Àlex a la classe per ajudar-nos a disfressar-nos.\nCliqueu aquí per a veure un recull de fotografies de la rúa.


Aquest hivern s'han atès ja 224 persones a la ciutat que han fet 1.644 pernoctacions en el marc del Pla Iglú\nL'Ajuntament de Lleida ha habilitat el centre obert del carrer Companyia com a refugi nocturn d'acollida, per donar resposta a la necessitat "d'urgència residencial" en el marc del Pla Iglú. El nou equipament entrarà en funcionament aquest dijous a la nit i disposa de 39 hamaques, que complementaran les 70 places contractades a l'alberg Jericó. Durant aquest hivern i fins a aquest dijous, el Pla Iglú ha atès 224 persones, que han fet 1.644 pernoctacions. El Centre Cívic de Balàfia, que fins ara ha fet les funcions de refugi, ha tingut una mitjana de 15 persones per nit. La regidora de Polítiques per als Drets Socials, Regina Cairol, ha explicat que la voluntat de l'equip de govern és "fer inversió social per avançar cap a una societat més inclusiva".\nCairol ha explicat que l'espai de Balàfia es va habilitar de manera provisional per donar resposta "urgent" a les persones sense sostre, amb l'activació del nivell 1 d'iglú. Aquest dimecres, Cairol, juntament amb la regidora Elena Ferre, es van reunir amb l'entitat Som Veïns del Centre Històric per informar-los del trasllat del refugi al carrer Companyia, que estarà operatiu fins a finals de març o principis d'abril. La regidora ha apuntat que al gener es preveu una nova trobada amb la plataforma per exposar-los el pla de xoc en què s'està treballant i en el qual esperen que hi participi.\nLa responsable de l'àrea social ha indicat que s'ha optat pel centre obert de Companyia després de descartar diverses opcions (espais municipals que necessitaven algunes obres prèvies o propietaris d'instal·lacions que han rebutjat el lloguer en saber a què es destinava el local). En aquest espai es prestava un servei d'atenció socioeducativa, gestionat per l'entitat Prosec, que s'ha traslladat a la Casa del Dibuix, al carrer Cavallers, perquè pugui continuar la seva activitat amb les famílies del barri.\nLa regidora ha recordat que l'equip d'inclusió social i els cossos de seguretat implicats en el projecte realitzen periòdicament una cerca activa de persones durant la nit i les informen del recurs per evitar que dormin al carrer quan la temperatura baixa. A més, ha dit Cairol, treballadors i integradors socials seguiran treballant en el programa amb professionals de l'àmbit socioeducatiu de Sant Joan de Déu Terres de Lleida, amb el qual s'ha contractat l'acollida del Pla Iglú. El projecte inclou altres recursos vinculats a l'àrea d’inclusió social, com ara el menjador social municipal o el servei de bugaderia.


El jardí de Linné - Revista Mètode\nEl jardí de Linné\n“La pedagogia potser tan sols siga, i ja és molt,\nuna qüestió d’estímuls”.\nDe segur que alguna vegada t’has preguntat quin és el nom que reben algunes plantes o arbres, i en observar-les deus haver pensat com es devien dir. Per això, no és estrany que un dia, quan passejàvem pel Jardí Botànic, un xiquet anomenat Lluís s’aturara davant d’un arbre i obrint molt els ulls, impressionat, preguntara el seu nom. De seguida una xiqueta va contestar que era “l’arbre canelobre”. Quan li vàrem preguntar per què li havia posat aquell nom, ens va dir que clarament li recordava un canelobre, per la forma tan curiosa de les branques. Vicent (que és un xiquet ben fartó) va respondre que, en canvi, a ell li recordava una forquilla. Una xiqueta, Maria, va dir que s’assemblava al rastrell que utilitza el seu avi a l’horta. Doncs si cadascú digueu un nom, com he d’anomenar-lo? preguntà Lluís mirant a tot el món sorprès. El que farem és donar-li un nom entre tots. Per discutir-lo tranquil·lament vam seure a terra fent un rogle i vam posar el nom a l’arbre que estàvem veient.\nQuan ens alçàvem per anar-nos-en, Maria va dir que podia haver-hi altres arbres que tingueren el mateix nom, igual com la seua veïna i ella, que es diuen Maria. Tots es van quedar en silenci i de sobte Lluís va comentar que podíem posar-li un cognom. És clar, de segur que si li donem un nom i un cognom, com nosaltres, serà l’únic arbre que es dirà així. Per tant, això és el que vam fer i tots estàvem molt contents. Tanmateix, començàrem a caminar i vàrem veure una dona amb una xiqueta que parlaven en anglès. Vicent les va mirar i després digué que aquella xiqueta no podria entendre el nom que li havíem posat a l’arbre perquè no parlava com nosaltres. Hauríem de pensar en un idioma que tot el món poguera comprendre i que es podría anomenar “l’idioma de les plantes”.\nL’idioma de les plantes\nAquest idioma el va crear Carl Linné. Antigament, les plantes eren anomenades d’una manera molt llarga i complexa, els noms eren interminables, i el descobriment d’una nova espècie provocava tot un problema per donar-li nom. Per solucionar-ho, Carl Linné inventà un sistema de classificació binomial (bi = “dos”, nomial = “nom”), és a dir amb dues parts, seleccionant un nom per al gènere i un altre per a l’espècie. En certa manera, els va posar nom i cognom a les plantes, com havíem dit adés. Els va escriure en llatí, que era el llenguatge que s’utilitzava en la seua època, però després es va prendre com a norma universal perquè fóra entès en qualsevol part del món.\nPerò primer va fer un ordenament i féu diferents grups; donà nom a les parts de les flors i, basant-s’hi va inventar la classificació, tan exacta que avui encara s’utilitza. És necessari explicar a continuació les parts de les etiquetes del jardí, i el perquè de cada cosa.\nA: Número de referència: És el número d’identificació de la planta, es com si fóra el seu DNI. Les últimes dues xifres, que van precedides per un guió, corresponen a l’any en què es va plantar.\nB: Família: Sempre en majúscula, correspon al nom de la família a què pertany l’espècie. La categoria de família és una forma d’agrupament que ens informa del seu origen comú, és a dir, que són parents. S’escriu en llatí.\nC: Nom científic: La primera paraula indica el gènere, amb la primera lletra sempre escrita en majúscula, i la segona, l’espècie, que ha d’estar en minúscules. I sempre tot en llatí. També és necessari posar al final del nom científic el nom de l’autor (o la seua abreviatura), qui va descriure la planta per primera volta de manera fiable; així, totes les plantes del Jardí que tenen al final una “L” són de Carl Linné, fixa’t i veuràs que es troba en moltes etiquetes.\nD: Nom comú: És el nom pel qual normalment es coneix la planta, pot variar molt, i per descomptat no és universal.\nE: Procedència: És el lloc d’origen de l’espècie, encara que després es pot trobar en moltes més parts del món.\n– Nom: etiquetar el jardí.\n– Materials: Una cartolina, retoladors, adhesiu, un palet de suport i paper per plastificar.\n– Destinataris: a partir de set anys.\n– Grau de dificultat: fàcil.\nUna activitat molt instructiva és que els xiquets facen una etiqueta científica d’una planta inventada. Han de posar-li el nom científic en llatí, el nom comú i, fins i tot, poden dibuixar la planta. Aquesta experiència és molt divertida perquè posen en pràctica tota la seua imaginació i es poden introduir alguns significats dels noms científics de les plantes. Quan l’hem fet al Jardí Botànic el resultat ha estat sorprenent, perquè els dibuixos eren molt enginyosos i els noms científics aclaridors, ja que posaven noms que tenien un significat de la forma de la planta. Per exemple, dibuixaven una planta carnívora i li posaven el nom de “Glotonus maximus P.”. I el lloc d’origen: “Cuina Gran”, i el nom de la família “carnivoraceae”. Quant al nom comú… “menjahotot europeu!”.\nDesprés de trobar les respostes a totes les preguntes plantejades, és hora de fer l’activitat: etiquetar les plantes del centre, de manera que s’assemble a un jardí botànic. En primer lloc cal tenir tota la informació necessària de les plantes del centre i fer un xicotet inventari, és a dir, el nom de la família, el nom científic, el nom comú, el lloc d’origen, i fins i tot podem donar-li un número de referència. Per a fer les etiquetes retallarem cartolines, escriurem el que calga i li posarem un pal per poder plantar-ho a terra, fins tenir totes les plantes etiquetades. En la imatge es mostra una etiqueta del Jardí Botànic de la Universitat de València.\nMª José Carrau, Olga Ibáñez, Pepa Rey, Mª Jesús Romero i Àngel Sanchis. Gabinet de Didàctica. Jardí Botànic de la Universitat de València.\nUna activitat molt instructiva és que els xiquets facen una etiqueta científica d’una planta inventada. Han de posar-li el nom científic en llatí, el nom comú i, fins i tot, poden dibuixar la planta.