Doble sessió extraordinària de donació de sang, avui i demà\nLa donació es farà a la zona del monument als pescadors, en aquest cas, amb una carpa.\nAvui i demà es fan al passeig del Mar de Palamós dues donacions de sang extraordinàries, aprofitant la gran afluència de gent que hi ha al municipi en aquest període de vacances d'estiu. Tots dos dies, el Banc de Sang i Teixits té muntada una carpa al passeig del Mar, des de dos quarts de sis de la tarda i fins a dos quarts de deu de la nit.\nUn cop superat el mes de juliol, Catalunya disposa de reserves de sang per a set dies, quan el nivell òptim són deu. A més, en el cas dels grups negatius, aquestes reserves es redueixen a només tres dies. Si habitualment en els mesos d’estiu la donació de sang baixa al voltant d’un 30 per cent, les onades de calor que van començar la darrera setmana de juny han fet que aquest mes de juliol passat, el descens hagi estat un 20 per cent superior al juliol anterior.\nAra, els hospitals catalans necessiten 20.000 donacions, només per a aquest mes d'agost. Per això, la delegació de l'Associació de Donants a Palamós organitza, un any més, una doble jornada extraordinària. Es tracta d'aprofitar la molta afluència d'estiuejants que hi ha aquests dies per, a més de fer vacances, tenir també una estona per un gest solidari. Anna Maria Carreño, una de les coordinadores de l'Associació al municipi, diu que cada cop hi ha més consciència de la necessitat de donar sang.\nLes dues jornades extraordinàries d'estiu de donació de sang a Palamós es fan avui i demà, de dos quarts de sis a dos quarts de deu, en una carpa muntada al passeig del Mar. Recordeu que tots els qui volgueu donar sang heu de portar el vostre DNI.\n01/08/2019 - Societat Dies crítics per a la donació de sang\n23/07/2019 - Societat 99 donacions de sang a la jornada ordinària del CAP de Palamós


Sarah Marshall - Articles - Traductors que estalvien temps i diners en benefici dels seus clients\nTraductors que estalvien temps i diners en benefici dels seus clients\nRep vostè valor afegit del seu traductor?\nQuantes vegades el seu traductor li ha ofert comentaris sobre el text original o li ha suggerit canvis al contingut del lloc web?\nLi ha consultat fets o assenyalat les incoherències, repeticions o errors en el treball?\nPot veure la diferència entre un traductor que ha investigat la terminologia i el que agafa la primera i fàcil alternativa donat pel Google Translator?\nQuantes vegades ha hagut de pagar per un segon servei per corregir els errors o frases incomprensibles d'una primera traducció?\nQuant costa aquests serveis duplicats per a la seva empresa?\nEls bons traductors poden trigar una mica més, però si vostè troba un de confiança i grat, pari atenció al seu marc de temps, i vostè estalviarà temps i diners a llarg termini.\n- serà conscient que les seves paraules representen al seu client i que aquesta imatge és molt important per a vostè;\n- serà conscient que el client vol atreure als lectors amb textos d'interès, que no es contradiguin o confonguin, i que el client no vol gastar temps a explicar el text en l'idioma de destí, quan pot ser que ni ells mateixos ho dominen; i\n- apreciarà que qualsevol comentari sobre el text original pot estalviar una possible pèrdua de prestigi.


Foto extreta del Fet a Sant Feliu\nA l'ofrena floral d'avui al passeig Onze de Setembre, avui hi havia també potser més gent que mai. I amb més expectatives que mai: la importància de la manifestació de la tarda planava en l'ambient.\nDesprés de les ofrenes de les entitats (esportives, culturals, veïnals, empresarials, partits,...) i just abans que els saxos de Sax Feliu de Llobregat interpretessin (fantàsticament, per cert! I moltes gràcies!) Els Segadors i en Joaquim Udina (gràcies també, Joaquim!) clogués l'acte, m'he adreçat breument als ciutadans i ciutadanes de Sant Feliu que eren al passeig. Per dir només dues coses: un agraïment i una convicció.\nUn agraïment per la seva presència i participació a les persones i entitats presents. Les persones que hi eren, i també les persones que no hi eren, són i seran, en la meva opinió, els protagonistes del nostre futur. I una convicció: Catalunya serà el que els catalans i les catalanes voldrem que sigui, per mitjà de l'exercici del dret a l'autodeterminació, del dret inherent a totes les nacions a decidir el seu futur.\nLa veu de les 7,5 milions de persones que vivim i treballem (o hauríem de treballar) a Catalunya serà qui decidirà el nostre futur, sigui quina sigui l'actitud que tinguin els governs i les opinions públiques de l'Estat. La veu de totes i tots: les veus de les persones que han anat avui a la manifestació de Barcelona i les veus de les persones que no hi hem anat; les veus dels que legítimament vulguin decidir anar-se'n d'Espanya i les dels que també legítimament vulguin decidir quedar-s'hi, ja sigui en les condicions actuals o en unes de diferents. Tinc la convicció que l'exercici del dret a decidir, que un referèndum sobre el nostre futur (i més en un context en què Escòcia serà un argument difícil d'eludir per part del govern del PP) serà una realitat més aviat del que potser molts pensen. I llavors, allò que surti d'aquesta votació democràtica, haurà de ser respectat escrupolosament per tothom.\nMentrestant, haurem de seguir molt de prop què passa a partir de demà i quines passes fan les persones amb més responsabilitat política. I també d'algunes persones que haurien de tenir més respecte per la política: començo a tenir el pap ple de la gent que diu que "el poble" aconseguirà allò que no són capaços d'aconseguir "els polítics": que potser els càrrecs electes (fins i tot als qui ens oposem!) ens els han enviat de Mart? Quan, com tot fa pensar, hi hagi eleccions anticipades a primers o meitat de l'any que ve, que qui vulgui la independència ho digui clarament en els seus programes, i qui vulgui tenir representativitat democràtica i capacitat de proposar i liderar un futur per a la nostra societat, que s'hi presenti amb un programa i una candidatura perquè tota la ciutadania (i no només els membres de la seva pròpia assemblea) es pronunciï amb el seu vot. Perquè, en democràcia, res no és més efectiu i més poderòs que la voluntat lliurement expressada de cada persona amb el seu vot: així és com, principalment, cada poble construeix el seu futur. Principalment... i, gràcies a la lluita de molts democràtes que ens han precedit, afortunadament!\nEtiquetes de comentaris: Catalunya/Espanya Política general Qualitat democràtica vida local\nCarles, veí de Falguera\nSaludo les teves paraules més enllà de la distància o la proximitat ideològica que en aquest cas poc importa.\nSom en un procés de canvi polític transcendental i és hora de treure'ns les màscares i gargotejar els silencis. És una hora delicada i greu.\nCatalunya és una societat plural, plural en molts aspectes i especialment en el cultural, social i lingüístic. La nostra ciutat, Sant Feliu, al llarg de 35 anys de processos electorals ha demostrat que aquesta pluralitat també té una expressió a l'hora d'escollir un determinat partit polític. Sant Feliu ha tingut una hegemonia socialista -junt amb el notable pes municipalista d'ICV- per bé que també el centre dreta nacionalista català i el centre dreta nacionalista espanyol hi han guanyat posicions. CIU ha dominat els barris del centre i ara també a Mas Lluí, i el PP ha crescut als barris de vot tradicionalment socialista (sobretot Can Calders i La Salut), i també ha consolidat un espai electoral notable a Mas Lluí.\nCom dic, és hora de treure'ns les màscares. Si ens adrecem a un procés de referèndum -cosa que, no cal obligar, a hores d'ara no hi cap a l'ordre constitucional [també aprovat per 90% dels catalans]- ja no valen els silencis, les equidistàncies i les ambigüitats. Cadascú ha de dir on és, quina és la seva voluntat i què passarà l'endemà d'aquesta hipotètica independència.\nI si jugem hem de jugar tots amb igualtat de condicions. Els mitjans públics han de ser escrupolosament neutrals i han d'estar representades amb paritat tant les posicions del sí com les del no. En una democràcia madura el paper esbiaixat que juga, per exemple, TV3 i Catalunya Ràdio és inadmissible.\nI com torno a repetir, les posicions polítiques han de ser nítides i les conseqüències claríssimes. Repetir obstinadament que l'important és la independència i que l'endemà ja la gestionarem em sembla, en el millor dels casos, un dels més grans disbarats de la història política europea.\n15 de setembre, 2012 12:32\nContinuació de l'article\nI el procés ha de tenir un relat claríssim. I quan dic claríssim faig servir la norma aprovada pel Parlament de Canadà l'any 2000 sobre els processos d'autodeterminació interns. En concret la Llei coneguda com de "Claredat", que va ser presentada pel polític quebequès Stéphane Dion.\nAquesta Llei exigia que el referèndum presentés una pregunta que no admetés ni un bri de dubte. I això transpassat a Catalunya hauria d'exigir també, com en el cas canadenc, la clarificació diàfana de les conseqüències del resultat del referèndum si guanyessin les posicions secessionistes:\n- situació de Catalunya en el marc comunitari europeu.\n- estatut jurídic de les minories. Què passaria, posem per cas, amb els catalans que no volguessin perdre la nacionalitat espanyola.\n- Pensions i prestacions socials. En un sistema de tresoria de caixa única cal dir com es faria el procés de traspàs de competències entre un Estat que ha perdut una part del seu territori i l'Estat segregat.\n- La participació dels partits polítics en un hipotètic nou Estat, és a dir, quin seria el paper dels partits polítics que abracessin el No.\n- Qui pagaria el funcionariat estatal a Catalunya\n- Com s'administraria la distribució territorial desigual de partidaris del sí o del no. Per posar un exemple extrem: en la part on el no guanyés com es relacionaria amb el tot.\nRespondre a totes aquestes qüestions ens dóna només una petita síntesi d'un procés descomunal, que té també molts ingredients perillosament emocionals, en el qual podem perdre bous i esquelles. Si fins ara la cutadana havia viatjat de manera més o menys còmoda en un comboi macrocefàlic anomenat catalanisme, ara aquesta evidència d'estabilitat tàcita corre el risc de trencar-se.\nMolts dels nostres veïns santfeliuencs mai s'havien qüestionat si havien de deixar de ser espanyols. De fet, a hores d'ara crec que molts ni tan sols saben què suposa tot aquest procés.\nCrec que és hora de clarificar i explicar. I la mateixa Iniciativa per Catalunya ha de dir quina serà la seva posició.\nDes del meu punt de vista, la Catalunya política que hauria d'haver fet una clara presa de posició per la igualtat social i econòmica, s'ha anat decantant pel relat nacional conservador.\n15 de setembre, 2012 12:35\nEsmenes article primer:\nParàgraf IV, línia I: no cal oblidar.\nParàgraf V, línia I: I si juguem.\nEsmenes article segon:\nParàgraf IV, línia II: Si fins ara la ciutadania.\n15 de setembre, 2012 12:50


El sistema de protecció de les avingudes s’ubicarà a 20 punts | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEl sistema de seguretat que els comuns d’Andorra la Vella i Escaldes-Engordany instal·laran a les avingudes Meritxell i Carlemany preveu tres modalitats diferents en funció de la zona on es col·loquin. Així doncs, hi haurà elements desmuntables (és a dir, de posar i treure i que es puguin transportar), mòbils o plegables (quedaran al lloc plegats, de forma que no destorbin la circulació o el pas habitual), i integrats o replegats. Les dimensions també s’adaptaran a l’amplada del carrer en què s’ubiquin. El plec de bases del concurs per adjudicar aquest dispositiu de seguretat projecta instal·lar els elements en vint punts diferents de la zona per a vianants.\nNou d’aquests corresponen a la part baixa de l’avinguda Meritxell (als dos extrems de la plaça de la Rotonda, a la cruïlla de Bonaventura Armengol i l’avinguda Meritxell, al carrer Pau Casals, al carrer de l’Aigüeta (just darrere del Centre Comercial Andorrà), al carrer Josep Rossell Calva, al carrer Riberaygua, al carrer de la Borda i a la cruïlla de Meritxell i carrer de la Unió). Per la part d’Escaldes-Engordany s’han marcat 11 punts (a la cruïlla del carrer de la Unió amb Carlemany, al carrer dels Paraires, al carrer Sant Antoni, al carrer Isabelle Sandy, al carrer Arnaldeta de Caboet, al carrer François Mitterrand, al carrer Ciutat de Sabadell, a la cruïlla d’aquest darrer amb l’avinguda Carlemany, al carrer de la Constitució, al carrer Pare Enric Graner, i a la cruïlla de Carlemany amb l’avinguda de les Escoles). El sistema es preveu que sigui desmuntable a la zona de la Rotonda, a l’inici i al final de la part baixa de l’avinguda Meritxell, al carrer de la Borda, i a l’inici i al final del tram per a vianants de Carlemany, així com al mig de l’avinguda escaldenca, a l’altura de Ciutat de Sabadell. La resta d’Andorra la Vella seran mòbils o plegables, mentre que a Escaldes-Engordany també se n’hi projecten d’integrables o replegats.\nEl concurs també recull la possibilitat que els elements que s’instal·laran siguin “personalitzables” amb publicitat o el logotip del Comú, entre d’altres opcions. A més, cadascun d’ells ha de tenir una resistència de 1.000 quilos o superior, es valorarà l’aspecte estètic i d’integració a l’entorn, i el sistema proposat per les empreses que hi concorrin haurà d’estar validat pel departament de policia. A l’hora de triar el sistema, els comuns van prendre com a exemple l’utilitzat en una ciutat francesa. Quant al cost, el Comú d’Escaldes-Engordany té prevista al pressupost una partida de 500.000 euros, mentre que el Comú d’Andorra la Vella, 50.000 euros. Des de la capital es va informar que es va reservar aquest import perquè no se sap exactament el sistema que s’adoptarà, i es va afegir que si convé ampliar la partida ja es faran els moviments pressupostaris que calguin. També es va recordar que a Meritxell calen menys elements perquè hi ha més mobiliari urbà i menys carrers adjacents.\nLa convocatòria del concurs va ser publicat ahir al BOPA. Les ofertes es poden presentar fins al 14 de maig.


ibis Metz Nord Woippy França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"I use the IBIS hotels a lot as I can be sure of getting mode..."\nMés informació sobre ibis Metz Nord\nConvenientment situat a Woippy, ibis Metz Nord és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix ibis Metz Nord asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a ibis Metz Nord.


Maria Xinxó: “A ‘Islàndia’ soc una copilot feliç” - comunicació21\nMaria Xinxó: “A ‘Islàndia’ soc una copilot feliç”\nQuim Miró|2021-11-15T14:32:02+01:0012 novembre 2021|Comunicació21\nMaria Xinxó Morera (Sabadell, 1982). Llicenciada en Periodisme per la UAB, va començar la seva trajectòria professional a mitjans locals, com Canal Català Vallès, Ràdio Sabadell o Televisió de Sant Cugat. Ha treballat als informatius de RAC1 i a 8 al dia, amb Josep Cuní. Actualment és la sotsdirectora del programa Islàndia de RAC1, fent parella radiofònica amb Albert Om. A Comunicació 21, Xinxó posa en valor treballar cos a cos amb Albert Om i reivindica la ràdio que explica les històries de la gent.\nEt vas forjar als mitjans de proximitat. Què recordes d’aquells primers anys?\nVan ser anys de fer-me la periodista que soc ara, per a mi els mitjans locals són la millor escola del periodisme, molt més que la universitat. De seguida vaig tocar a la porta del Canal Català Vallès, que la tenia al costat de casa, i va ser on vaig començar a viure el periodisme de veritat. Vaig veure que m’agradava molt.\nHas fet ràdio i televisió, també has escrit. En quin gènere et sents més identificada?\nAra mateix amb la ràdio és on gaudeixo més, perquè amb la televisió tot és molt més elaborat per fer un bon producte i és molt més encarcarada. A la ràdio, amb una sabata i una espardenya pots explicar el que estàs veient i és l’essència de la ràdio, tal com raja. Amb la televisió necessites un producte molt més elaborat. El mitjà escrit l’he tocat molt poc, així que no m’atreveixo a opinar, és on soc més verge.\nQuè recordes de la primera vegada que vas aterrar a RAC1?\nEra el 2004 quan vaig fer-hi la beca universitària. Anava a la ràdio que més escoltàvem a casa, perquè la mare era i és una gran seguidora de RAC1, i allò suposava un esdeveniment familiar. Recordo que en una de les primeres cròniques venia d’una roda de premsa i vaig demanar-li al taxista si podia posar RAC1 per escoltar-la. Ho recordo amb molta il·lusió, i vaig esprémer les pràctiques al màxim.\nHi tornes al cap de quatre anys.\nDesprés d’un temps a l’estiu, hi torno reincorporada a la plantilla, i va ser una sort. Vaig estar en el lloc correcte en el moment adequat.\n“L’Eduard Pujol va ser molt valent, perquè El primer toc funcionava i els oients volien esports en aquella franja horària. Era una aposta molt arriscada, però el presentava l’Albert Om, que ho ha petat amb tot el que ha fet”\nA RAC1 sempre havies treballat en l’àmbit d’informatius.\nPrimer vaig ser a societat, després vaig passar a matins, després el cap d’informatius em posa a fer els butlletins del cap de setmana, que pensava que no en seria capaç. Però m’ho vaig prendre com una gran responsabilitat, perquè edites un informatiu de butxaca, i pensava que no seria capaç de fer-ho. Després vaig estar a La nit a RAC1 com a redactora i a especialitzar-me en els àmbits de salut, benestar social i immigració, que és on vaig créixer més i on vaig entendre la importància de les fonts. Tot això em va portar a la televisió amb Josep Cuní.\nQuè et va convèncer de la proposta de Cuní?\nEra una nova experiència, una nova oportunitat, però em va costar, perquè estava molt a gust a RAC1. A més, em feia força respecte, perquè feia un canvi quan estava molt bé en un altre lloc, però creia que si no agafava aquell canvi deixava d’evolucionar. Vaig voler provar-ho i em vaig endur coses bones i d’altres no tan bones, vaig estar-hi tres anys i mig.\nQuè vas aprendre, del projecte a 8tv?\nVaig aprendre que hi ha gent amb qui no vull tornar a treballar, i no parlo precisament de Josep Cuní. Vaig aprendre que aquella manera de treballar no m’agradava i que no havia d’anar per aquell camí. De Cuní vaig aprendre com tractar segons quins temes, com comunicar-los, el saber estar. És una manera de fer periodisme que és molt seva, que ha triomfat i de la qual en vaig aprendre molt.\nMolts periodistes de RAC1 han fet el salt a 8tv. Per què la fórmula RAC1 funciona i l’experiment de 8tv no ha tingut la continuïtat desitjada?\nNo t’ho sabria dir. Suposo que fer una televisió no és tan senzill com fer ràdio, es necessiten molts més diners, la inversió econòmica d’un mitjà i l’altre no tenen res a veure. Sí que és cert que va haver-hi un temps en què els programes de 8tv funcionaven molt bé, i s’hi han fet coses bé, però han faltat recursos i inversió per fer-ho més competitiu.\nLa revolució tecnològica ha reforçat la ràdio, que és més viva que mai. Per què ha agafat més embranzida que la televisió o la premsa escrita?\nLa ràdio és immediatesa, l’aquí i ara. És portable, la ràdio va amb tu a tot arreu i això és meravellós, i hem sabut apropar les noves tecnologies a la ràdio. A Islàndia hem incorporat les notes de veu al programa i això ens ha apropat molt a l’oient, li dones veu i amb una rapidesa increïble i un so molt bo. A la ràdio hi juguen a favor aquests factors, i com a oient de ràdio se’m fa molt difícil pensar que algun dia pot no funcionar.\n“Amb Islàndia s’ha demostrat que l’oient vol escoltar històries humanes, senzilles, properes i que algunes són molt colpidores”\nVa acabar el Cuní i va arribar l’Albert Om. Recordes el dia que et va fer la proposta per a Islàndia?\nVam quedar en un restaurant al passeig de Gràcia. Mai havíem treballat junts, tot i que ens coneixíem, i allò era tot un experiment. Em vaig il·lusionar molt amb el projecte.\nT’ha explicat mai per què va voler apostar per tu?\nNo li ho he preguntat mai, tot i que sé que ell tenia ganes de fer un equip nou i jove. Quan em fitxa em diu que vol gent amb qui no hagués treballat mai i gent molt jove, i tot l’equip ho és. Ell tenia ganes de fer una cosa nova, volia arriscar-se i amarar-se de gent jove i amb idees diferents. Ens coneixíem molt bé, amb l’Om, i podia ser un desastre treballar junts, però va anar bé.\nDe periodista d’informatius a programes. Canvia molt el teu registre?\nSí, moltíssim. En l’àmbit d’informatius, el que fas és llegir una cosa que has escrit i pensant que és per a un programa informatiu. A Islàndia ric molt més, ara soc molt jo, i hi he fet de tot.\nCom ha evolucionat la Maria en el projecte d’Islàndia?\nCrec que la Maria del principi tenia problemes. Em trobava entre l’Albert, el cap, i l’equip. Rebia d’una banda i de l’altra, i em trobava al mig, i de vegades havia de fer més de psicòloga que de periodista, afegint que es tractava d’un programa nou. Amb el temps vam crear un equip on no hi havia tantes diferències, estem tots iguals, ningú és més que algú altre. Tots tenim el nostre espai, i això és molt xulo, ens hi sentim molt còmodes.\nDiuen que quan hi ha una cosa que funciona, millor que no la toquis. RAC1 va treure El primer toc, un programa consolidat, per apostar per un registre totalment diferent com és Islàndia. Quantes vegades vau sentir que allò no quallaria?\nCrec que cap vegada [riu]. L’Eduard Pujol –l’aleshores director de RAC1– va ser molt valent, perquè El primer toc funcionava i els oients volien esports en aquella franja horària. Baixar de la figuera amb un projecte nou, diferent, que no saps què faran, que costava explicar què farien, era una aposta molt arriscada. Però el presentava l’Albert Om, que ho ha petat amb tot el que ha fet. De seguida es van fer públiques les primeres dades d’audiència i això ens va donar la tranquil·litat per seguir fent el que estàvem fent.\nOm és d’aquells caps que sap delegar o es cou el programa a la seva mida?\nSap delegar moltíssim, treballa molt, no és d’aquells que arriba i ho té tot fet, i ens dona molt marge perquè vol que creixem. A ell li agrada dir que s’ha de treballar fi, hi dona moltes voltes, i ens ho ha transmès a tot l’equip. A mi em dona el marge de portar el programa els divendres. És un cap que quan fas alguna cosa que li ha agradat molt ho notaràs, perquè et felicitarà i ho farà notar clarament, així com quan fas alguna cosa que no li ha agradat, i ho farà amb mà esquerra.\nEn una entrevista a Comunicació 21, Om va assegurar que “abans em veig fent mil programes més d’Islàndia que començant un altre programa diari i arribant als mil”. Hi haurà setena temporada?\nEll és un motivat. Si no té motivació, malament. Quan està bé t’ho transmet, però també quan no ho està, a gust. Ell té ganes de seguir, mai havia fet més de 1.000 programes amb cap altre projecte, i això ja és un èxit molt celebrat per tot l’equip. El 7 és un número molt especial per al programa perquè és allò de “si són les set, això és Islàndia”. Per tant, només per això la setena temporada ha d’estar assegurada… [Riu] Albert, si m’estàs llegint, n’hi ha d’haver, de setena!\nQuè atrapa d’Islàndia, als oients?\nPenso que és una estona de ràdio on pot passar de tot, i hi ha aquesta incògnita de no saber per on sortirem. Podem fer el que volem i juguem molt amb això, ho gaudim molt, i és difícil, has de pensar moltes coses diferents i innovar molt. És molt esclau el programa, perquè contínuament estàs caçant històries. Amb Islàndia s’ha demostrat que l’oient vol escoltar històries humanes, senzilles, properes i que algunes són molt colpidores.\nL’Islàndia ha estat un estímul per fer el llibre que has publicat recentment, Marieta de l’ull viu?\nAquest llibre no existiria sense Islàndia. A Maria Petit –la protagonista del llibre– la vaig conèixer a través del programa, és una de les primeres entrevistes que fa l’Albert Om a domicili. Jo vaig preparar-ne el guió, vaig contactar amb ella i des d’allà va néixer la nostra relació. Durant el confinament em proposa donar-li un cop de mà per escriure el llibre sobre els deu últims anys d’ençà que es va quedar cega.\n“A 8tv vaig aprendre que hi ha gent amb qui no vull tornar a treballar, i no parlo precisament de Josep Cuní”\nEstàs còmode exercint un paper secundari o d’acompanyant de l’Om, enlloc d’aspirar a ser la veu predominant a Islàndia o en qualsevol altre projecte?\nSoc una copilot feliç. No tinc cap necessitat de posar-me a pilotar si al costat hi ha un bon pilot, soc una gran executadora. Estic en una posició de comoditat, perquè no tinc la pressió de ser a la primera línia. Si al costat tinc algú de qui puc aprendre soc feliç, quan ell no hi és el trobo a faltar. Em sento molt estimada, no tinc necessitat de ser la primera, perquè a l’equip d’Islàndia tots estem al mateix nivell.\nEts molt activa a les xarxes socials, especialment a Instagram. Et sents més estimada sent la Maria Xinxó a RAC1 o sent #LaXinxu a les xarxes socials?\nFa molts anys que soc a les xarxes socials i em sento molt estimada, malgrat els haters. Crec que les dues Maries han crescut juntes. Instagram és una xarxa de molt bon rotllo, m’ha portat coses molt positives, tinc amics que he fet a través de les xarxes i sé que els podré trucar si mai tinc un problema.\nFins i tot, a través d’Instagram, fa poc vaig aconseguir que adoptessin una gossa de la qual en soc padrina i n’he conegut qui l’ha adoptat, i m’ha donat una injecció d’energia.\nCompartir la vida amb un fotògraf potencia #LaXinxu a les xarxes?\nL’ha millorada, no l’ha potenciat perquè ja era molt activa. Aporta més qualitat, perquè abans només em feia selfies. Les fotografies són molt millors, i el que abans eren paisatges ara surto molt més jo sent la protagonista.


Formentera celebra el Dia Mundial del Medi Ambient fent busseig entre praderies de posidònia\nÀrees Urbanisme, Turisme i Activitats econòmiques Medi Ambient Formentera celebra el Dia Mundial del Medi Ambient fent busseig entre praderies de posidònia\nDilluns, 5 de Juny de 2017 19:24\nEls alumnes del centre escolar del Pilar de la Mola han estat els primers en submergir-se dins els fons marins per conèixer els valors de la posidònia i la riquesa natural del nostre mar. Coincidint amb el Dia Mundial del Medi Ambient, Formentera ha donat inicia a una activitat que portarà a 120 alumnes de tots els centres educatius a fer snorkel al Parc natural de ses Salines.\nA part del busseig, els joves també coneixeran el segon capítol de la col·lecció "Els secrets i les aventures de Posi", titulat "El primer viatge", i que continua la col·lecció iniciada l'any passat amb el primer capítol "Posi té un do", de la mateixa col·lecció. Aquesta activitat la realitzen els professionals del centre de busseig Vell Marí, amb el finançament de la Fundació La Caixa (2.635€), i del Consell de Formentera (1.700€), i una aportació per alumne de 3€. Cada alumne s'emportarà a casa un exemplar del conte.\nLes properes excursions amb els alumnes seran els dies 8, 9 i 12 de juny. Aquesta activitat forma part de la campanya "Save Posidonia Project", impulsada pel Consell de Formentera, que pretén divulgar la importància de la posidònia, una espècie marina declarada Patrimoni de la Humanitat que es veu amenaçada pel fondeig inadequat d'embarcacions, els vessaments d'aigües no depurades i el canvi climàtic, entre d'altres.\nVisita a la zona reforestada d'Espalmador\nAixí mateix s'ha organitzat una excursió a Espalmador per visitar la zona reforestada per la Conselleria de Medi Ambient del Govern de les Illes Balears després del foc provocat l'any passat per una bengala llançada des d'una embarcació.\nL'excursió està oberta a tots els públics i es realitzarà el proper diumenge dia 11 de juny, amb sortida des del moll de Ponent del Port de la Savina (al costat de l'estació marítima) d'on surt la Barca Bahia, que col·labora amb els transport de tots els que vulguin gaudir d'unes hores a l'illa.


Ajuntament de les Borges del Camp - L’Ajuntament de les Borges del Camp se suma al dol decretat per la Generalitat de Catalunya\nL’Ajuntament de les Borges del Camp se suma al dol decretat per la Generalitat de Catalunya\nDes del mes de març d'enguany, els ciutadans de Catalunya han patit les conseqüències d'una crisi sanitària sense precedents generada per la COVID-19. Una pandèmia a escala mundial i amb uns efectes devastadors, que encara avui no hem pogut superar. Aquesta situació extrema que ha patit i està patint el poble de Catalunya ha tingut múltiples conseqüències negatives en els nostres serveis públics i els seus treballadors, en l'economia del nostre país i en la vida de tots i cadascun dels ciutadans. La vessant més cruenta d'aquesta crisi sanitària ha estat la pèrdua de milers dels nostres conciutadans i, en molts casos, amb la conseqüència més dolorosa que les seves famílies i amics ni tan sols han pogut acomiadar-los, ni acompanyar-los en els darrers moments de la seva vida. El Govern de la Generalitat, compartint la tristesa i el desconsol amb tots els ciutadans de Catalunya que han patit aquests efectes de la pandèmia, vol manifestar el seu dol i, alhora, acompanyar en aquests moments les famílies de les víctimes.\nPer això, el President de la Generalitat, Molt Honorable Senyor Joaquim Torra i Pla ha declarat dol, a tot el territori de Catalunya fins al dia 5 de juny de 2020. L’Ajuntament de les Borges el Camp s’hi suma penjant la bandera a mig pal a la façana de la Casa de la Vila.\nLlegir 1652 vegades\nDimecres, 27 Mai 2020 11:59\nMés en aquesta categoria: « La Capvuitada d’enguany no es cancel·la\tReobertura de la biblioteca »


Guindos avisa que "no hi ha molt de temps" per a l'acord amb Grècia pels seus problemes de liquiditat\nEl ministre d'Economia, Luis de Guindos, ha avisat aquest dilluns que "no hi ha molt de temps" per aconseguir un acord amb Grècia sobre un pla de reformes que permeti desbloquejar l'últim tram de 7.200 milions d'euros del rescat perquè la situació de liquiditat d'Atenes "no és senzilla" i "cal evitar qualsevol tipus d'accident".\n"Tots sabem que no hi ha molt temps, és a dir, que tenim un temps limitat i que la situació de liquiditat no és senzilla", ha ressaltat Guindos a la seva arribada a la reunió de l'Eurogrupo. Al seu judici, aquesta urgència dificulta fins i tot que Atenes pugui convocar un referèndum sobre les reformes que reclama la troica, com ha suggerit el seu homòleg alemany, Wolfgang Schäuble.\n"El referèndum pren temps, cal veure com són les preguntes, és un procediment complex", ha al·legat, encara que ha deixat clar que "és una decisió del Govern sobirà grec". "La situació de liquiditat de Grècia la coneix únicament el Govern grec i ell ha d'ajustar els temps. El que cal intentar evitar és qualsevol tipus d'accident", ha insistit el ministre d'Economia.\nPer Guindos, "l'escenari central segueix sent que arribem a un acord, que tanquem el segon programa de rescat, que això permet que Grècia comenci a tenir desemborsaments i al seu torn que el Banc Central Europeu pren nota d'aquest acord". "Espanya sempre està en una posició oberta, constructiva i farem tot el possible perquè l'escenari central és l'escenari de l'acord", ha indicat.\nEl ministre d'Economia ha insistit que l'Eurogrupo ja ha aplicat a Grècia flexibilitat "en moltíssimes ocasions" pel que fa a qüestions com l'allargament del termini del deute, els tipus d'interès o el superàvit primari. "Però després hi ha una sèrie de reformes que són ineludibles i imports, no perquè les imposen les institucions o l'Eurogrupo, sinó perquè són les que necessita Grècia per créixer", ha assenyalat.


Els Algars - senderisme autoguiat\nBonic i senzill camí per a conèixer una mica millor l'entorn de Duesaigües fent apunts d'història, costums i recordant com la natura poc a poc va tornant a aquells camps cultivats que ja fa molt que van quedar abandonats. Quan saps llegir entre línies, les pedres i els arbres ens parlen.\nIniciem la nostra ruta per dins el poble de Duesaigües on començarem a saber de la seva història davant de l’Església de Santa Maria, Aquest primer tram més planer ens va portant per llocs emblemàtics com el Pont dels Masos i després la Font del Barrancó. Un cop deixem la carretera, el camí comença a pujar suaument per pista que no deixarem en tota la nostra ruta circular.\nAnem caminant per una pista forestal força tranquil·la entre màquia mediterrània amb abundància d'arbustos de secà. El paisatge és plenament rural conformat pels tradicionals conreus de secà, majoritàriament oliveres, avellaners i ametllers. La pujada la fem seguint el barranc de la rasa dels Algars pel camí de les Irles i anem deixant enrere els camps cultivats per entrar en una zona on l’agricultura ja fa gairebé un segle que va entrar en desús i el bosc creix amb força.\nUn cop al punt més alt de la nostra sortida començarem a baixar per una pista forestal més en desús que en alguns trams es troba pràcticament perduda com a pista, però com a camí no suposa cap dificultat. Així anem tornant als camps de cultiu fins que retrobem el camí de l’anada i el desfem fins a arribar novament al poble de Duesaigües.\nLa part circular de la ruta està marcada amb dues ratlles, una verda i una blanca\nNomés hi ha font a Duesaigües i a la Font del Barrancó, que normalment raja\nHi ha zones d’arnes molt properes al camí que es troben senyalitzades.\nEs pot fe pícnic a la Font del Barrancó\nAl costat de la font del Barancó, un gran plafó informatiu explica alguns punts emblemàtics del poble de Duesaigües\nQuè veure a: Els Algars\nL'església parroquial de Duesaigües, dedicada a Santa Maria, ja existia en el segle XIV. L'actual, al bell mig del poble, es d'estil renaixentista i va ser reconstruïda sobre l'antiga amb el permís\nPont dels masos\nUn bonic pont construït el 1893 per on encara està en servei la via del tren. És un element del Patrimoni Industrial de Catalunya. Les seves 13 arcades en dos nivells estan fetes de pedra i totxo. El\nFont del Barrancó\nAquesta font té un brollador d’aigua que es recull en un abeurador. Es tracta d’un lloc tradicional de reunió de la gent de Duesaigües, des d’almenys inicis del segle XX, es diu que s’hi anava a beure\nAnada anem a la DRETA, la tornada la farem pel camí de l'esquerra.\nEn aquest creuament tenim exemples dels cultius més representatius de la zona. Per una banda els avellaners, de fulla caduca, flor\nSi ens fixem en aquest punt, tenim a la dreta dos arbrets d'uns 2,5m d'alçada, fulles simples i dentades que a la tardor trobarem vestits de cireretes de pastor, un fruit rodó que comença groc i madur\nEns trobem molt a prop d’una torre d’alta tensió i veiem com la línia elèctrica ens arriba de dalt de tot de la Serra de Pradell coronada pels aerogeneradors del parc eòlic de Trucafort, molt proper\nUn raconet més fresc a l’esquerra, on el color verd fosc de les alzines contrasta amb el verd brillant dels pins de l’altra banda del camí i dels voltants. Estem en una zona obaga al costat d’una\nQuè fer: Els Algars


L'Autoritat Territorial de la Mobilitat (ATM) de Girona s'incorpora avui dilluns a la seu de la Generalitat a Girona - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nL'Autoritat Territorial de la Mobilitat (ATM) de Girona s'incorpora avui dilluns a la seu de la Generalitat a Girona\nquery_builder 3 octubre 2011 12:13\nEl personal de l’Autoritat Territorial de la Mobilitat de l’àrea de Girona (ATMG) s’incorpora a l’edifici corporatiu de la Generalitat a Girona a partir d’avui dilluns 3 d’octubre. El Consorci del Transport Públic es trobava des del 2007 en un immoble de l’Avinguda Jaume I, 48, de la ciutat de Girona.\nLa incorporació del servei de l’ATM de l’àrea de Girona a l’edifici de l’antic hospital de Santa Caterina s’emmarca en la voluntat d’integració en l’edifici corporatiu dels serveis de la Generalitat i els lligats a la institució. Aquest projecte, guiat per la voluntat d’innovació i de modernització de la Generalitat, es basa no en la simple suma de la unitats administratives, sinó sobretot en assegurar l’accessibilitat, l’apropament a la ciutadania i la prestació de serveis de qualitat amb criteris de màxima eficàcia, aconseguint, al mateix temps, racionalitzar i optimitzar els recursos operatius amb l’aplicació d’economies d’escala i serveis comuns únics. La integració del Servei comporta que hi haurà 5 persones més treballant a l’edifici. En l’actualitat n’hi ha 881.\nL’ATM de l’àrea de Girona és un consorci interadministratiu de caràcter voluntari, de dret públic amb personalitat jurídica i patrimoni propis, constituït el 2006, al qual es poden adherir altres administracions titulars de serveis públics de transports col·lectius. El Consorci del Transport Públic de l’àrea de Girona està integrat per la Generalitat de Catalunya, mitjançant el Departament de Territori i Sostenibilitat, conjuntament amb els Consells comarcals del Gironès, el Pla de l’Estany i la Selva i l’Ajuntament de Girona.\nCal destacar que l’ATM de Girona ha aconseguit augmentar l’ús del transport públic per carretera a Girona i la seva àrea d’influència més propera. Des que a final del 2006 es va crear l’Autoritat Territorial de la Mobilitat de l’àrea de Girona, les línies d’autobús han experimentat diverses millores en tots els aspectes, que han repercutit en un augment de l’oferta i també de la demanda. L’any 2010 es van assolir un rècord de 6,6 milions de viatgers, un 5,72% més que els 6,2 milions d’usuaris registrats el 2009, i en el que es porta d’any, els viatgers han continuat creixent i actualment n’hi ha un 4,43% més que fa un any. En cinc anys, doncs, ha augmentat un 68% el nombre d’usuaris d’autobusos públics a l’àmbit integrat.


El TSJC diu que el vicepresident de la Generalitat no té competències per ajornar o suspendre les eleccions\n23 juny 2021 01:08\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) considera que ajornar les eleccions catalanes obriria un «període prolongat de provisionalitat» en el govern i no considera garantit que al maig es poguessin fer amb condicions epidemiològiques millors que les actuals. En la sentència que manté els comicis al 14 de febrer, els magistrats argumenten que no hi ha cap causa de força major imprevista que justifiqui l’endarreriment, que l’estat d’alarma no ho preveu i que el vicepresident de govern, Pere Aragonès, no té competències per a imposar-lo.\nEn la sentència, el tribunal considera que l’ajornament d’unes eleccions ja convocades suposa una «limitació molt intensa del dret de vot», ja que «obre un període prolongat de provisionalitat en el funcionament de les institucions democràtiques de Catalunya, sense parlament constituït i amb un govern amb la presidència vacant, cosa que suposa que no pot destituir els seus membres en tot aquest temps». «L’actual estat d’alarma, en què s’intensifiquen les potestats en l’exercici del poder públic, abunda en la necessitat que el poder públic s’exerceixi en un marc de normalitat democràtica», afegeix.\nEls magistrats també argumenten que el mateix decret d’ajornament admet que la data no s’ajorna tan sols per criteris sanitaris, sinó de garanties del correcte desenvolupament de la campanya electoral, l’exercici del dret de vot i de garantia democràtica en la població electoral. «Això suposa introduir criteris de qualitat per justificar l’ajornament, cosa que no es correspon amb una situació d’estat d’alarma i de ‘nova normalitat'». Per al TSJC, aquesta nova normalitat implica restriccions per a tota la societat i obliga els partits a adaptar-se a la situació per difondre el seu missatge electoral.\nConsideren que l’ajornament vulnera el dret fonamental de vot i recorden que l’actual decret d’estat d’alarma estableix expressament la continuïtat dels processos electorals. També asseguren que no hi ha cap norma legal que permeti al vice-president Aragonès d’ajornar o suspendre uns comicis. Per això, només una situació «imprevisible» que impossibilités per raons de salut pública podria ajornar-los. Aquesta circumstància, diu el tribunal, es donava en les eleccions d’Euskadi i Galícia al principi de la pandèmia, però no ara.\nels jutjes si que ho son competents,\nPOR JUSTO DERECHO DE CONQUISTA...\nSeparació de poders a Ñ, a on senyors, a on ?\nCada pic és més evident que tenim moltes mancances democràtiques usurpades pels poders jurídics i executius d´Ñ.\nPer Quin desastre!, fa 5 mesos\nVolia escriure:"El Poder Judicial esta invadint les competències, dels poders Executiu i Legislatiu".\nPer Humiliar, fa 5 mesos\nD, acord; el PSOE apunta i els tribunals espanyols disparen. Per tant, el règim autonòmic ja ni tan sols pot evitar que ens humiliïn sempre que els ve de gust.\nNo fa falta ser catedràtic de Dret Constitucional, per adonar s'en de que el Poder Executiu esta invadint les competències dels Poders Executiu i Legislatiu.


Actualitzada 14/10/2021 a les 20:11\nEspanya ha registrat 1.932 positius de covid-19 i 48 defuncions des de dimecres. D'aquesta manera, la xifra d'infectats des de l'inici de la pandèmia és de 4.982.138 i la de víctimes és de 86.917, amb una incidència acumulada a 14 dies de 40,52 infeccions per cada 100.000 habitants, 0,93 punts menys que l'últim dia. Catalunya encapçala els contagis en els últims 7 dies amb 1.953 casos, seguida per Madrid (1.321) i Andalusia (1.012). Des de l'inici de la pandèmia Madrid encapçala el rànquing dels territoris amb més víctimes mortals causades per la covid-19, amb 16.155. Després se situa Catalunya amb 15.768 i en tercer lloc Andalusia amb 11.217, segons dades del Ministeri de Sanitat.\nEn els darrers 7 dies hi ha hagut 87 víctimes mortals, de les quals Madrid i Andalusia n'han registrat 16 cadascuna i el País Valencià 11. A Catalunya n'hi ha hagut 1 i a Cantàbria, a Ceuta i a la Rioja no se n'ha registrat cap la darrera setmana.\nPel que fa al nombre total de contagis registrats des de l'inici de la pandèmia, a Catalunya és on més se n'han acumulat amb 923.046 casos, seguida per Madrid amb 894.189 i Andalusia amb 804.541. Al País Valencià n'hi ha hagut 511.971.\nEn aquests moments, al conjunt de l'Estat hi ha 1.854 pacients ingressats per la infecció, que ocupen l'1,52% de tots els llits disponibles. Un total de 454 persones estan ingressades a l'UCI, el 4,98% del total de llits per a crítics a l'Estat. A Catalunya hi ha 323 pacients a l'hospital per coronavirus, l'1,32%, i a l'UCI n'hi ha 98, cosa que suposa un 7,94% de la capacitat total.\nEn les darreres 24 hores hi ha hagut 194 persones hospitalitzades a l'Estat per la infecció i 217 han estat donades d'alta. Del total d'hospitalitzacions, a Madrid n'hi ha hagut 35, a Catalunya 33, a Andalusia 30 i al País Valencià 25.\nProp de 37 milions de persones a l'Estat tenen dues dosis de la vacuna\nPel que fa a les xifres diàries de vacunació que aporta el Ministeri de Sanitat, 36.994.918 persones tenen dues dosis de la vacuna, el 87,8% de la població diana, la major de 12 anys. En paral·lel, el 89,9% de la població diana ha rebut almenys una dosi. Són 37.846.897 persones. D'altra banda, 364.696 persones han rebut dosis addicionals.\nA Catalunya, 5.785.758 persones han rebut dos vaccins (el 74,4% de la població total i el 84,2% de la població major de 12 anys o diana), mentre que 5.932.785 en té almenys una (el 76,3 i el 86,4% respectivament). Hi ha 57.846 persones amb dosis addicionals. Fins ara s'han rebut 11.863.410 vacunes i se n'han subministrat 11.073.512, el 93,3% del total.\nEl govern espanyol ha entregat a les comunitats autònomes i a l'Exèrcit fins a aquest 14 d'octubre 75.641.871 dosis de les vacunes contra la covid-19 i fins ara se n'han administrat 70.919.608, que representen el 93,8% del total.\nLa comunitat que més n'ha rebut ha estat Andalusia (13.316.870) i fins ara n'ha administrat el 96,1% (12.794.052). Astúries, Extremadura i Galícia han administrat fins ara totes les dosis que han rebut, mentre que Melilla és el territori amb el percentatge administrat més baix a dia d'avui, 101.388 de 141.100 (71,9%).\nLa Unió Europea ha adquirit per a Espanya, fins al quart trimestre de l'any, 141.943.261 vacunes, de les quals fins ara l'Estat n'ha rebut el 61,6%, 87.395.039. A les que ha distribuït a les comunitats autònomes cal afegir les 212.238 que ha rebut l'Exèrcit (fins ara n'ha administrat 172.732, el 81,4%) i les 8.845 per a la Sanitat Exterior (se n'han punxat 6.590, el 74,5%).\nComenta el contingut : Espanya registra 1.932 nous casos de covid-19 i 48 defuncions des de dimecres


S'apropa el centenari de la mort de Karl May, el tercer novel·lista més venut de la història\nMay va escriure 'Winnetou' i 'Old Shatterhand'\nL'obra de Karl May, composta exclusivament per novel·les d'aventures, és la més venuda en la història de la literatura. En total, s'han venut 200 milions d'exemplars de llibres de May, xifra que només superen en el món sencer Agatha Christie i J. K. Rowling\n3 min. BARCELONA 09/11/2011 13:42\n260x366 Karl May, un dels autors més venuts de la història Karl May, un dels autors més venuts de la història\nLa relativa proximitat del centenari de la mort de Karl May, que es complirà el 30 de març de 2012, ha portat ja la publicació de dues biografies sobre l'escriptor, que s'espera que siguin el començament d'una allau d'edicions sobre l'autor de Winnetou i Old Shatterhand.\nL'obra de Karl May, composta exclusivament per novel·les d'aventures, és la més venuda en la història de la literatura. En total, s'han venut 200 milions d'exemplars de llibres de May, xifra que només superen en el món sencer Agatha Christie i Joanne K. Rowling.\nNo obstant això, la gran recepció del públic ha anat generalment acompanyada d'un cert menyspreu per part de la crítica especialitzada, en un país on les fronteres entre literatura culta i literatura popular han sigut tradicionalment més rígides que en altres països europeus.\nUna excepció a aquesta actitud ha sigut Helmut Schmiedt, actualment professor de Filologia Germànica a la Universitat de Coblença, que des del començament de la seva carrera acadèmica s'ha ocupat paral·lelament del drama de la il·lustració o de l'obra de Goethe i de les novel·les de Karl May. Ara, de cara al centenari, Schmiedt ha publicat una biografia titulada Karl May oder die Macht der Phantasia (Karl May o el poder de la fantasia).\nEn el títol hi ha certa ambigüitat, ja que, mentre d'una banda apunta a la fantasia que nodreix la creació literària, de l'altra banda es refereix a la condició d'impostor de May, que en un moment donat de la seva carrera es presentava com si ell hagués viscut personalment les aventures dels seus personatges i venia les seves novel·les com a llibres de viatge.\nSchmiedt sosté la tesi que, més que una impostura, el que hi havia en aquesta actitud de May era un reflex de la seva personalitat narcisista, que va acabar portant-lo a la impossibilitat de distingir entre realitat i ficció.\nLa segona biografia, escrita pel periodista Rüdiger Schapper, apunta ja en el títol a la condició d'impostor que molts solen atribuir a May . Karl May. Untertan, Hochstapler, Übermensch (Karl May. Súbdit, impostor, superhome) és el títol del llibre de Schapper publicat per l'editorial Siedler de Munic.\nAmbdues biografies descriuen a més l'evolució de May, que va néixer en una família pobra i en la seva joventut va acabar caient en un món de petits criminals, fet que va acabar portant-lo a la presó, on va començar a escriure.\nRecepció del 'bestseller '\nEls dos llibres també s'ocupen de la recepció que ha tingut May a través de la història i ressalten com la seva figura ha sigut instrumentalitzada, i també vilipendiada, per ideologies de la més diversa índole. Des de l'esquerra, hi ha hagut qui ha acusat May de ser un propagandista de l'imperialisme i un antecedent del nacionalsocialisme. Altres, però, han vist en les seves obres un element alliberador, relacionat amb el mite del bon salvatge de Jean-Jacques Rousseau. Així, per exemple, l'activista pacifista Bertha von Suthner sostenia que qui sentia parlar a May sentia que "des del seu cor sortia la força del bé". El filòsof Ernst Bloch –l'obra del qual va inspirar l'Escola de Frankfurt i el moviment estudiantil dels anys 60 i 70– deia que en matèria de cultura només existien "Karl May i Hegel, tot el que hi ha al medi és una barreja impura" .