Partit Demòcrata Català convocatòries Diada per la República Catalana | ANNA notícies\nConvocatòria, General, Política catalana, Republicanisme\nPartit Demòcrata Català convocatòries Diada per la República Catalana\n09/09/2016 ANNA\tDeixa un comentari\nManifest del món local del partit per la Diada Nacional de Catalunya\nSom un poble combatiu, l’objectiu final és a tocar i per això cal seguir fent història:\nEl setembre del 2012, dos milions de persones ens vam manifestar al centre de Barcelona, per fer de “Catalunya, nou Estat d’Europa”.\nEl 2013, en fer la “Via catalana”: 400 quilòmetres, des del Pertús fins a Alcanar.\nUn any després, el 2014, amb dos milions i mig de catalans i catalanes fent una immensa “Ve baixa” d’onze quilòmetres, formant una gegant senyera i reclamant voluntat, per poder votar i arribar a la victòria.\nTambé l’any passat, el 2015, dos milions de persones vam celebrar la “Via lliure a la República catalana”, omplint tota l’avinguda Meridiana, fins a arribar al Parlament de Catalunya, apuntant cap a la nostra llibertat.\nEls ciutadans i ciutadanes hem mostrat repetidament per la via de la democràcia que cal trencar amb Espanya i avançar cap a un nou Estat d’Europa. El 9 de novembre de 2014 amb la consulta sobre la independència del nostre país 2.300.000 persones vam acudir a les urnes tot i les amenaces i la por per part de l’Estat espanyol. I és que l’Estat no ha tingut voluntat de diàleg sinó que ha actuat a cop d’impugnacions, suspensions i guerra bruta amb la voluntat d’anul·lar-nos. Fa molt temps que hi som. És cert.\nHi ha moments de dubte. Teniu raó. Però els somriures, al final, sempre guanyen. Perquè és més forta la nostra il·lusió que la por. És més poderosa la nostra convicció que els dubtes. És més decisiu el nostre país en moviment que un Estat caduc. Ho vam veure el 27 de setembre de 2015, ara fa menys d’un any, amb les eleccions plebiscitàries al Parlament quan les forces independentistes vam guanyar. I amb elles, un encàrrec: portar Catalunya a les portes de la independència.\nNosaltres, des dels Ajuntaments, des d’on intentem fer el millor dels possibles per garantir una vida digna als nostres conciutadans; per fer dels nostres pobles, viles i ciutats, indrets amb oportunitats; estant al costat de la gent i a peu de carrer. I no n’hi ha cap de més important: la vida de les persones i la seva dignitat. Això ho volem defensar des del municipi més petit fins a la nostra capital per arribar a tota la ciutadania dels 948 municipis del país. Enguany, estem convocats a un Onze de Setembre diferent del d’altres anys, per primera vegada a la història, tenim el Parlament amb una majoria independentista i el Govern de la Generalitat amb un mandat clar i un full de ruta definit per assolir la independència. Aquest any cal tornar a sortir al carrer, a la Festa de la Llibertat, des de Barcelona, Berga, Lleida, Salt i Tarragona. Cal anar-hi per fer els nostres somnis i anhels realitat. I cal ser-hi per donar suport al Parlament de Catalunya, al President i al Govern de Catalunya perquè puguin defensar amb fermesa la voluntat del poble de Catalunya. Perquè no podem permetre que l’Estat espanyol continuï menyspreant-nos. I recollint les paraules del President de la Generalitat, Carles Puigdemont en el discurs d’investidura: “No són èpoques per covards, per temorosos ni per fluixos de cames”. I perquè des del món municipal estem al servei d’una causa invencible: el benestar i la dignitat de les persones i la independència de Catalunya.\nVisca Catalunya lliure! Setembre 2016.\nEntrada anteriorVisca l’economia productiva!!! Més funcionaris, sí senyors!!! PSOE/Compromís/Podemos hipotequen els diners dels valencians per a pagar els seus votantsSegüent entradaHui 11-S, en solidaritat amb els sobiranistes catalans republicans\tDeixa un comentari Cancel·la les respostes\tL'adreça electrònica no es publicarà Els camps necessaris estan marcats amb *Comentari Nom * Correu electrònic * Lloc web Aviseu-me del seguiment dels comentaris per correu. Notifica'm per correu electrònic si hi ha entrades noves.\tÚltims comentarisRafael Pla López en Comunicat oficial íntegre del Claustre i del Consell Escolar de l’IES BenlliureANNA en Comunicat oficial íntegre del Claustre i del Consell Escolar de l’IES BenlliureJaume FERRÀ PELLICER en Comunicat oficial íntegre del Claustre i del Consell Escolar de l’IES BenlliureRafael Pla López en Comunicat oficial íntegre del Claustre i del Consell Escolar de l’IES BenlliureRafael Pla López en El Levante-EMV, al temps que es fa ressò de la Carta del corrent «Isaiah Berlin» al conseller Marfà, coadjuva a introduir l’Islam en la societat valenciana de la mà d’una periodista\tEntrades recents\tLevante-EMV entrevista a Puigdemont


Sessió 2. Cops de raqueta - Escola El Polvorí\nMoviment de la pilota i la raqueta. Relació entre ambdós.\nÚs dels sensors dels personatges.\nRebot de la pilota.\nDirecció del rebot.\nTria aleatòria de la direcció del rebot.\nSons en funció de l’acció.


El Punt Avui - Notícia: L'últim desig de Dívar\nL'últim desig de Dívar\nEl president del Suprem suggereix que plegarà dijous vinent, després de la celebració del bicentenari de l'alt tribunal\nEl màxim representant judicial perd el suport fins i tot dels conservadors del CGPJ pels polèmics viatges de cap de setmana\nAdmet que la situació és “insostenible” i garanteix un gest “contundent i definitiu”\nTweet\tCarlos Dívar , parlant pel mòbil, abandona en el cotxe oficial la seu del Consell General del Poder Judicial (CGPJ) després del ple extraordinari d'ahirJosé Manuel Gómez Benítez , el vocal del CGPJ que va denunciar Dívar Foto: EFE EFE.\nCinc vocals progressistespretenien que Dívar plegués ahir mateix, però finalment se li ha concedit la pròrrogaEl dirigent del CGPJbusca una “sortida digna” després de no haver estat capaç de justificar els seus viatges Carlos Dívar està condemnat... a dimitir. I ell mateix ho admetia així davant els vint vocals del Consell General del Poder Judicial (CGPJ), que ahir van forçar una reunió extraordinària per discutir la seva destitució. El màxim representant de la justícia espanyola els garanteix que acata el veredicte d'expulsió, però l'únic que vol és una mica de temps fins a l'execució de la sentència. I és que abans de visualitzar –dijous vinent– que renuncia als càrrecs ha demanat que se li concedeixi una última voluntat: ser l'amfitrió dels actes del bicentenari del Tribunal Suprem, que comencen dilluns i acaben dimecres. Quan s'apaguin els últims llums de la festa, arribarà la fi de la pròrroga. Llavors es coneixerà l'anunci “contundent i definitiu” sobre el seu futur que Dívar va avançar ahir als seus companys de professió després d'escoltar per boca de tots ells que la situació és “insostenible”.El president del Suprem i del CGPJ ha dedicat moltes hores a preparar una commemoració –el bicentenari de l'alt tribunal– a la qual han estan convidades les principals autoritats de l'Estat, encapçalades pel rei Joan Carles, l'assistència del qual havia estat dubte fins fa poc. El silenci de La Zarzuela feia sospitar que al monarca no li convenia retratar-se al costat d'un proscrit al qual es retreu haver-se gastat alegrement diner públic per gaudir de llargs caps de setmana en hotels de luxe. Ara, però, sabent que a Dívar li queden quatre dies, la Casa del Rei ha decidit no fer cap gest que esvaloti encara més el galliner polític i judicial. Tal com ironitzava un diputat madrileny, el rei “se solidaritza” amb el futur dimissionari.Moment per al comiatEl màxim representant judicial necessitava cinc dies, i els seus companys del CGPJ li han concedit el desig, però li han deixat palès que s'ho ha de prendre com l'última possibilitat que tindrà d'acomiadar-se del càrrec. Dimecres s'acaben les celebracions de la institució i l'endemà s'haurà de presentar a una nova reunió al CGPJ i haurà de posar damunt la taula –com a primer i únic punt de dia– la dimissió. Aquest és l'ambient que es va viure en la reunió extraordinària d'ahir, en la qual van prendre la paraula catorze dels vint vocals, i durant la qual Dívar va poder constatar que fins i tot els membres més conservadors –pertanyents a l'Associació Professional de la Magistratura (APM)– estan disposats a deixar-lo caure “pel bé de la institució”. L'única concessió que podien fer –i així ha estat– era suportar-lo fins dijous. Això és el que li havien traslladat en una reunió prèvia a la trobada extraordinària del CGPJ en la qual Dívar volia comprovar que, efectivament, ho tenia tot perdut. Veient que ja ni tan sols el sector ideològicament més afí a ell tenia intenció de continuar-lo defensant, els hauria garantit que no farà cap més maniobra dilatòria i dijous vinent farà el gest que tots esperen.De fet, dins el món polític i judicial s'ha arribat a un consens indiscutible: Dívar ha de plegar; l'únic dubte era si havia de ser abans o després dels actes commemoratius del Suprem. L'executiu espanyol el preferia a ell que no pas haver d'escollir a corre-cuita un president interí per dirigir unes jornades que s'havien programat per concedir el màxim lluïment a la justícia, un àmbit ja per si mateix força lent i mal vist per la majoria social i que amb l'actitud de Dívar s'admet que viu una situació gairebé de paràlisi. “En moltes trobades del CGPJ només es parla dels viatges.” En concret, són 32 sortides en quatre anys –algunes de cinc dies– que el president intentava camuflar amb reunions i actes oficials intranscendents o de poca durada. Dívar passava elevades factures de sopars protocol·laris per a dues persones. El segon comensal se sap que era el seu cap de seguretat.Per tot plegat, hi ha vocals que han deixat clar que no els ha agradat gens que es concedeixi un període de gràcia a Dívar. És el cas de quatre vocals progressistes –Margarita Robles, Félix Azón, Inmaculada Montalbán i Carles Cruz–; la designada pel PNB, Margarita Uria, i el que va destapar els dotze viatges a Marbella, José Manuel Gómez Benítez. Tots ells entenen que la seva presència al capdavant del bicentenari empastifa més la imatge d'una institució que ja està prou deteriorada. Malgrat tot, ells –que compartien el discurs de la destitució urgent que fa dies que promouen el PSOE i IU– van acceptar unir-se a la majoria i donar l'oportunitat a Dívar d'anar-se'n “d'una manera digna” sense necessitat que ahir s'hagués de forçar una votació que, a més, és possible que no hagués servit per obligar-lo a plegar immediatament –no sumaven prou vots–, però sí que hauria deixat constància de la forta divisió que hi ha en les instàncies judicials no ja sobre el fons de la discussió, però sí sobre les formes.Perquè no és el mateix ser convidat a dimitir que ser expulsat de mala manera, insistien en privat vocals conservadors que, públicament, no han dissimulat la seva indignació per unes despeses de cap de setmana “excessives, abusives i frívoles”. El fet que aquesta mateixa setmana el Suprem decidís arxivar la querella per malbaratament de fons públics –per onze vots a favor i quatre en contra– no l'eximeix de la reprovació dels seus companys per un comportament “poc ètic”. L'associació Francisco de Vitoria –de caire centrista– també s'havia alineat amb els que reclamaven la seva dimissió immediata. El corporativisme, doncs, ha deixat de funcionar, malgrat que des de l'APM dies abans de la cita d'ahir asseguressin amb certa amargor que “malament si plega i malament si es queda”. Decideixi el que decideixi, “el dany ja està fet”.Ahir, després d'escoltar la bateria de retrets que els vocals li van dedicar en la reunió i admetre que la situació és “insostenible”, Dívar es comprometia: “Prendré una decisió contundent i rotunda. És prou clar el que vull dir”, subratllava l'al·ludit. A hores d'ara, no hi ha cap membre de la judicatura que tingui dubtes sobre la seva renúncia. I és que, malgrat que no ho verbalitzés, una altra interpretació és inimaginable. Fins i tot hi ha qui diu que no esperarà fins al ple per anunciar-ho, sinó que ho podria fer dimarts, aprofitant que els actes centrals del bicentenari ja s'hauran celebrat dilluns. Serà el moment de començar a preparar el seu discurs de comiat davant dels que ahir li van deixar clar que li han retirat la confiança.\n20vocals.Dívar va escoltar el clam unànime dels membres del CGPJ que van prendre la paraula i li van manifestar que la situació dins de la judicatura és “insostenible”.Un sainet inacabableJosé Carlos Dívar Blanco (Màlaga, 1941) va ingressar en la carrera judicial el 1969. De profundes conviccions religioses, acostuma a fer-les visibles sempre que pot. Per aquest fet, i per la seva ideologia ultraconservadora, va sorprendre molt que Zapatero, el 2008, el proposés per presidir el Suprem i el CGPJ. Necessitava el vistiplau del PP. Ara, però, els dos partits fugen d'un dirigent que cada dia dóna més mostres de viure fora de la realitat. “6.000 euros són una misèria”, afirmava al maig quan se li va demanar que expliqués els seus luxosos viatges a Marbella. Darrera actualització ( Diumenge, 17 de juny del 2012 02:00 )\nEl Punt Avui. Comarques Gironines 17-06-2012 Pàgina 36 El Punt Avui. Edició Nacional 17-06-2012 Pàgina 14 DESA LA NOTÍCIA A:\nVicenç Marquès i Sanmiquel (Sabadell) Sabem que Carlos Dívar se'n va de la presidència del TS i del CGPJ, però no sabem què hi anava a fer a la Costa del Sol aquest individu, gastant-se uns diners que no eren seus. És molt estrany, que amb el poder deductiu i de recerca del que sempre han fet gala els mitjans de comunicació, no hagin sabut, o no hagin volgut indagar qui és la persona o persones amb les quals Carlos Dívar a compartit bones taules i se suposa que bons llits, però mai sol. O sí que ho saben els mitjans de comunicació, i fins i tot el mateix denunciant dels fets, i s’ho callen, per no ferir la persona o persones acompanyants del president del Tribunal Suprem que ho serà fins dijous dia 21. ..../....\nDiumenge 17 juny 2012, 08:17\nVicenç Marquès i Sanmiquel (Sabadell) Doncs no hi estic d'acord. Aquí que es piqui els dits tot déu, o haver-ho pensat abans si no s’hi volen veure embolicats. I si la persona o persones que, suposadament, han compartit amb Carlos Dívar bones taules i bons llits pagat tot amb diners públics han de ser destapades, doncs que es quedin amb el cul a l'aire i, si volen, que denunciïn. Ja es veuria després qui guanyaria en els Tribunals de Justícia. Si s'airegen les bondats d'una persona, també s'han d'airejar les maldats.\njoan villaronga coll (El Masnou) D'acord amb las lleis de justicia que en teoria aministren aquests individus, em sembla que tocaria que tornes els diners que ha costat tota aquesta broma de mal gust, o pot ser es que algú ha de presentar la corresponent denuncia i ningú ho fa? Per altre banda, el que aquest tio representi a la institucio en els actes que s'expliquen, em sembla de una indignitat nomes digna d'ejpanya. Diumenge 17 juny 2012, 08:54\nJoan Manel Txeic (Cambrils de Mar) Menys predicar... menys anar a missa... i més ètica...\nTanta hipocresia... tanta religió... si ets homosexual per què ho amagues? Et farà anar a l'infern?\nai pecadoooooooooo ooooooooor!\nDiumenge 17 juny 2012, 12:43


Formació – Centre de Vida Independent\nMitjançant la dòcencia volem fer arribar a diferents col·lectius de professionals el treball interdisciplinari en un entorn real.\nOferim serveis de docència per ampliar el grups de professionals i familiars que puguin donar millor atenció a les persones amb dependència. Cada curs s’ajusta a les necessitats del col·lectiu a qui va adreçat.\nVisita al CVI\nUna oportunitat per veure i conèixer totes les ajudes i productes de suport aplicats a les diferents habitacions del pis del Centre de Vida Independent. Té una durada de 1h i es fa en grups de màxim 15 alumnes.\nEl taller és totalment pràctic i permet experimentar des de la vivència personal les limitacions amb que es troben les persones amb diversitat funcional. Té una durada de 2h i està pensat per màxim 12 alumnes.\nEn aquest cas combinem les dues opcions: una visita al Centre de Vida Independent per conèixer les solucions i un taller per posar-les en pràctica. Té una durada de 3h i són per un màxim de 12 alumnes.\nEn el taller es treballaran les activitats d’aixecar-se, vestir-se, higiene personal (dutxa/banyera), WC i higiene de tocador, cuinar, parar la taula, menjar, recollir i netejar els estris utilitzats.\nEl taller consistirà en dur a terme aquestes activitats amb tots els productes de suport i tot el mobiliari de fàcil accés que disposa el CVI.\nObjectiu general: Adquirir coneixements dels diferents productes de suport i les adaptacions arquitectòniques i/o tecnològiques que disposa el centre per dur a terme les activitats de la vida diària.\nTransferències, sedestació i desplaçaments\nEl taller consistirà en dur a terme les diferents transferències que es duen a terme durant el dia en una llar, incorporant els diferents productes de suport i adaptacions existents al centre, de la mateixa manera que s’ensenyaran les diferents tècniques per fer les transferències amb ajuda de tercera persona.\nObjectiu general: Adquirir coneixements de les diferents tècniques, dels productes de suport i adaptacions arquitectòniques i/o tecnològiques que disposa el centre per dur a terme les transferències i els desplaçaments.\nPer a desplaçar-se entre les estances s’usaran diferents productes de suport: caminador, bastó, crossa, cadira de rodes manual i cadira de rodes elèctrica.\nEl taller consistirà en conèixer els diferents productes de suport i adaptacions de l’entorn i del material relacionats amb la comunicació.\nObjectiu general: Aprendre l’ús dels productes de suport existents per ajudar en la comunicació.\nEntendre les diverses situacions per decidir quins productes de suport poden ser funcionals per la comunicació.


“Sobirania fiscal”, article publicat a El Punt-Avui, març 2015. | Elisenda Paluzie\n« Entrevista sobre la crisi TV turca de notícies TRT Türk, febrer 2015\nIntervenció al reportatge del TN de TV3 sobre les pensions i la independència, abril 2015 »\n“Sobirania fiscal”, article publicat a El Punt-Avui, març 2015.\n23 Març, 2015 per Elisenda Paluzie\nAquesta setmana el conseller d’Economia informava de l’incompliment de l’objectiu de dèficit de la Generalitat el 2014. Aquest objectiu havia estat fixat pel govern de l’Estat en un 1% del PIB de Catalunya i es tancarà amb un 2,13% del PIB. Bàsicament s’ha incomplert la previsió d’ingressos, en uns 1.900 milions d’euros, tant perquè la Generalitat no ha pogut dur a terme totes les concessions i vendes previstes com perquè les bestretes que fa el govern de l’Estat han estat escadusseres amb relació a l’increment de recaptació que hi ha hagut. El cert és que l’asfíxia de les finances de la Generalitat ha esdevingut crònica i sembla que ja no genera ni sorpresa ni titulars de premsa.\nCertament, tal com han mostrat els estudis de Bosch i Espasa, les finances d’una Catalunya independent no tindrien res a veure amb les de la comunitat autònoma infrafinançada que som. En el període 2006-2011 l’increment mitjà d’ingressos anuals hauria estat de 47.509 milions d’euros, mentre que l’augment de despeses per assumir les noves competències estatals seria de 36.311 milions d’euros. El guany fiscal en efectiu seria d’11.198 milions d’euros, en la hipòtesi de dèficit zero. Si ens haguéssim endeutat en la mateixa proporció que ho féu l’Estat aquells anys, aleshores el guany fiscal de l’Estat català independent seria de 15.808 milions d’euros.\nTot i que cal seguir insistint en la difusió d’aquestes xifres, fent-ho en formats el màxim d’entenedors possibles, en els darrers anys se n’ha fet molta difusió. El que preocupa més ara és el mecanisme de la desconnexió, l’efectivitat de la independència fiscal. Si el procés d’independència fos acordat, aquesta preocupació no tindria cap sentit. Hi hauria un traspàs de funcionaris, edificis, arxius i informació, com ja hi va ser per altres competències estatals a la transició dels vuitanta. Però tot sembla indicar que Espanya no trencarà la seva tradició secular i no pactarà la independència de Catalunya, si finalment hi ha un mandat democràtic per fer-la. En aquest context, es pot avançar en la preparació d’algunes eines (per exemple, programes informàtics) però dins de la legalitat espanyola, com ens ha recordat el Consell de Garanties Estatutàries, no es pot edificar cap estructura d’estat. La independència serà una qüestió de fet, l’establiment democràtic d’una nova legalitat. En aquest context, és el reconeixement de l’autoritat fiscal del nou estat per part de ciutadania i empreses que marcarà la desconnexió. Catalunya serà independent quan recapti tots els impostos, tan senzill i tan difícil com això.\nFins que això no arribi, ciutadans, ajuntaments, entitats i empreses poden anar-se exercitant, sense cap risc. Així, el 2011 la plataforma Catalunya Diu Prou va elaborar una guia per facilitar el pagament dels impostos a la hisenda catalana, basant-se en el principi de la finestreta única. El primer ajuntament que va aplicar el mètode va ser el de Gallifa, amb alcalde de SI, al qual seguí Alella, amb alcalde d’ERC, i ara ja en són vuitanta. També són uns pocs milers les empreses i els ciutadans que ho han fet en els darrers anys. Avui aquests diners són traspassats per l’Agència Tributària de Catalunya a l’Agència Tributària espanyola. Si la Generalitat no ho fes així hi hauria un conflicte institucional, però els ciutadans estan coberts perquè han complert amb les seves obligacions tributàries i ho poden demostrar. El dia que s’exerceixi la sobirania fiscal, aquest traspàs entre institucions deixarà de fer-se. La independència és un canvi de jurisdicció, un canvi de legalitat que molts estats al món han fet sense tenir estructures d’estat prèvies.\nArticle publicat a El Punt-Avui, 21 de març de 2015.


Blanes comença la recollida de residus porta a porta a cinc urbanitzacions - Diari de Girona\nBlanes comença la recollida de residus porta a porta a cinc urbanitzacions\nEl servei es porta a terme a Mas Guelo, Residencial Blanes, Vista-Mar, Sant Francesc i Santa Cristina . S'espera millorar el reciclatge i arribar a la xifra del 60% el 2020\nredacció 20.02.2019 | 11:22\nEl primer dia de la recollida porta a porta Ajuntament de Blanes\nEl primer dia de la recollida porta a porta\nL'Ajuntament de Blanes ha començat el nou sistema de recollida de residus porta a porta a les urbanitzacions.\nS'han acabat de retirar els grans contenidors i s'han repartit els cubells als 660 habitatges de les urbanitzacions de Mas Guelo, Residencial Blanes, Vista-Mar, St Francesc i Sta Cristina.\nEl servei es porta a terme a tarvés de Nora, l'empresa de neteja i recollida de residus periòdicament de les escombraries a les cinc urbanitzacions disseminades del municipi.\nL'objectiu municipal és aconseguir millorar el reciclatge i arribar al 60%, la xifra que va establir la Generalitat per al 2020.\nEls veïns han hagut de treure els seus cubells, repartits prèviament casa per casa o recollits pels interessats.\nA principis de setmana es van retirar els contenidors de gran capacitat que hi ha als carrers per fer la recollida selectiva d'orgànica, fracció resta, envasos, paper i cartró.\nEls únics contenidors que continuaran en servei són els de vidre, ja que la resta de fraccions des d'avui es passen a recollir porta a porta, amb els bujols lliurats als veïns i veïnes.\nEn cada domicili s'ha entregat el següent material per facilitar el nou sistema de recollida :\n- Cubell de 90 litres de capacitat per a la recollida d'envasos\n- Cubell de 90 litres de capacitat per a la recollida de paper\n- Cubell de 20 litres de capacitat per a la recollida d'orgànica\n- Opcional: Cubell de 240 litres de capacitat per a la recollida de fracció vegetal, l'esporga (jardins i zones verdes)\nLes deixalles que formen part de la resta es podran dipositar en bosses que es recolliran en totes cinc urbanitzacions cada diumenge.\nL'Ajuntament ha repartit calendaris de recollida en forma d'imants magnètics perquè sigui més fàcil recordar quins dies toca cada tipus de fracció. En el cas de les urbanitzacions de Sant Francesc i Santa Cristina hi ha temporada alta i temporada baixa perquè la majoria d'habitatges són de segona residència.\nPer contra, a Mas Guelo, Residencial Blanes i Vista Mar s'hi viu tot l'any i hi ha una sola temporada i el mateix horari durant tot l'any.\nL'Ajuntament ha informat que amb canvi de model "es vol facilitar el reciclatge als ciutadans i ciutadanes, així com augmentar el percentatge de reciclatge a la ciutat".\nAl llarg del passat mes de gener es van estar fent visites individualitzades i es van penjar cartells informatius en totes les urbanitzacions. També es va fer una multitudinària xerrada informativa l'1 de febrer a la Sala de Plens per resoldre dubtes i seguir amb el procés d'implantació del nou sistema, que ha inclòs repartir nous bujols per ajudar a fer la recollida selectiva en cada llar.\nHi ha hagut punts informatius a peu de carrer, i finalment la fase per donar a conèixer aquest canvi es va tancar amb noves visites porta a porta als veïns de totes les urbanitzacions la setmana passada.


Iniciativa sosté que no té la culpa de que Molins de Rei no sigui zona 1 | Viu Molins de Rei\nIniciativa sosté que no té la culpa de que Molins de Rei no sigui zona 1\nEls ecosocialistes eludeixen la responsabilitat de que Molins de Rei no sigui zona 1 de transport públic. Segons Iniciativa per Molins de Rei, no va ser perquè l’Ajuntament no volgués quan ells governaven, sinó que la zona 2 va ser imposada per l’Autoritat del Transport Metropolità.\nLluis Carrasco, Rafa Bellido i Sergi Conde durant la roda de premsa // Jose Polo\nAmb la intenció de “desmentir males interpretacions interessades”, en paraules del regidor Lluís Carrasco, Iniciativa per Molins de Rei ha convocat una roda de premsa per explicar el seu posicionament davant la reclamació de que el municipi passi a formar part de la zona 1 de transport públic. Cansats d’escoltar la cantarella de que ‘ara demanen allò que no van fer quan manaven’, els ecosocialistes han volgut deixar clar que “no és cert que Molins de Rei no sigui zona 1 perquè l’Ajuntament no volgués en el seu moment”, quan ells tenien l’alcaldia.\nSegons aquests, la creació de les zones tarifàries l’any 2000 “van venir imposades per l’Autoritat del Transport Metropolità (ATM)” i aquestes es van negociar amb Renfe, la Generalitat, l’Entitat Metropolitana del Transport (EMT) i l’Ajuntament de Barcelona. Molins de Rei no era un dels 18 municipis del voltant de Barcelona que conformaven l’EMT, creada al 1987 i dissolta amb la implantació de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) al 2011. Partint d’aquest argument, per tant, el govern municipal del moment, amb Iniciativa al capdavant, no va tenir responsabilitat de la no inclusió del municipi a la zona 1 ja que no hi havia marge de negociació.\nIniciativa també ho va demanar\nD’altra banda, els ecosocialistes han demanat “una mica de rigor històric” a l’alcalde, Joan Ramon Casals (CiU), qui s’ha qualificat públicament com “el primer alcalde que ha demanat que Molins de Rei sigui zona 1”. Segons Iniciativa, quan es van crear les zones tarifaries els alcaldes d’Iniciativa i ERC en aquell moment van fer “diversos intents per aconseguir integrar Molins de Rei a la zona 1” però es van trobar amb la negativa de l’ATM, governada llavors per CiU. També han reconegut, però, que aquests intents es van fer de forma oficiosa i en cap cas de forma oficial, com s’ha fet ara després de l’aprovació d’una moció i, fins i tot, amb la creació d’una ponència unitària entre grups municipals.\nEl recàrrec de l’IBI pot tenir bonificació\nTots els municipis que formen part de la zona 1 paguen l’anomenat Tribut Metropolità (TM), un recàrrec sobre l’IBI que s’aplica a les localitats de l’Àrea Metropolitana de Barcelona. De moment, Molins de Rei està exclòs temporalment de pagar el TM per tenir un nivell de serveis de transport públic inferior a altres municipis però, en cas d’incorporar-se a la zona 1, es possible que l’hagués de pagar. Si aquesta circumstància es donés finalment tampoc seria un problema excessiu per Iniciativa ja que “hi ha molt municipis que tenen una bonificació sobre aquest recàrrec”.\nEl Tribut Metropolità és el valor cadastral fixat pel ministeri d’Hisenda multiplicat pel tipus impositiu. Posant un exemple, una llar amb valor cadastral de 100.000 euros hauria de pagar un recàrrec de l’IBI de 148 euros. Aquests es podrien veure reduïts en bona mesura segons la bonificació que s’aconsegueixi i que, segons els ecosocialistes, despen de “la força amb la qual s’encari la negociació”. Hi ha municipis, com Sant Feliu de Llobregat, que tenen una bonificació del 86%, segons dades aportades per aquest partit.\nEtiquetes:Iniciativa Iniciativa per Molins de Rei Lluís Carrasco transport públic zona 1


Graller del Boixaguer. Descobriment de la galeria Inma | GEB\nPosted on 27 febrer, 2013 by admin\nFa uns mesos, mentre pujava pel pou directe de 70 metres de l’avenc del Boixaguer (Montsec d’Ares), vaig veure un sortint de pedra al fons de la gran sala. Amb les noves tecnologies de leds, que tenim avui dia, es podia intuir una continuació. Així doncs, mesos desprès vaig trobar la oportunitat d’anar a explorar aquesta possible continuació.\nEl dia 3 de febrer aprofitant que en Jose Amaya, l’Álvaro Perez, en Xavi Serra, la Laura Vera, en Christian Montoro, l’Oriol Buenaventura i en Victor Porcel volien visitar la cavitat, li vaig comentar a en Jose que m’ajudés a explorar la part nova, mentre la Inma Mochón s’encarregava de la logística exterior.\nDit i fet, en Jose no em va posar cap inconvenient en participar amb l’exploració.\nEn Jose va fer el descens per el pou aeri de 70 metres. Un cop baix va ajudar-me a fer un pèndul per agafar-me a una formació. La resta del grup baixava pel pou de 45 metres. Des de la formació vaig fer un passamà per la paret per poder desplaçar-me cap al sortint de pedra. Un cop vaig arribar a la nova sala, en Jose va pujar i vàrem gaudir de les formacions i colades que hi ha de les galeries que acabàvem de trobar.\nDos setmanes mes tard van tornar amb l’Alvaro i en Jose a fer la topografia i fotografiar-ho tot, ja que és un privilegi poder trobar galeries i formacions intactes en una gran cavitat com és el Boixaguer.\n« Acte de celebració del 50è aniversari del GEB\nConveni de col·laboració entre la SAM i el GEB »


i illa de l’Aire | enciclopèdia.cat\nVista de l’illa de l’Aire (Menorca)\nIllot situat a l’extrem SE de Menorca (pertanyent al municipi de Sant Lluís), separat d’aquesta illa per un freu bastant estret.\nTé una longitud d’uns 1.400 m, però és molt estret; la seva superfície es de 34 ha. Serveix de base a un far de segon ordre que orienta la navegació, situat a uns 53 m sobre el nivell del mar. Hi viu una gran colònia de sargantanes negres, endèmiques de Menorca. Té un petit ancoratge per a barques i una petita edificació propera on hom es pot resguardar.\nL’illa està protegida amb diferents figures: ZEPA (Zona especial de protecció d’aus), LIC (Lloc d’interès comunitari) i ANEI (Area natural de especial interès). També el seu fons marí està catalogat dins dels BIC (Bé d’interès cultural) per la gran quantitat de patrimoni arqueològic que es troba sota les seves aigües.