GLUPS, SAS: EL MÓN DEL CAFÈ\nEL MÓN DEL CAFÈ\nDISSENYA EL TEU MENÚ\nBLOCS DE LA XARXA\nBatut de cafe fred\nEl batido de café frio es una bebida refrescante y cremosa perfecta en cualquier momento de la jornada.\nPREPARACIÓNPon en la coctelera 6/7 cubitos de hielo y 1 o 2 cucharaditas de azúcar, a tu gusto.\nPrepara un espresso largo y viértelo sobre el hielo.\nCierra bien la coctelera y agítala enérgicamente durante 10/15 segundos.\nAbre la coctelera y vierte su contenido en una copa de cóctel reteniendo el hielo con el colador.\nGRANITZAT DE CAFÈ\n*4 - Cullerades de cafè mòlt\n*8- Culleradetes de sucre\n*Aigua per fer cafè\n*Fer un cafè llarg i deixar-lo refredar.\n*Abocar el cafè ja refredat, a una safata de glaçons i deixar al congelador perquè es glaci.\n*Agafar la safata del congelador al cap d'una estona, remenar la preparació completament, per trencar els vidres que s'estàn formant, i tornar al congelador.\n*Repetir l'operació dues vegades més i guardar fins el moment de servir.\n*Abocar en copes i servir.\nBON PROFIT!!!! PASTÍs DE xocolatA AMB "CAFÈ"\nxocolata i cafè\nPuntua (475 vots)\nforn, ou / ous, dolç, mantega, xocolata,cafè, llet, pà de pessic\n200 gr. cacau en pols "Cola cao"\n100 gr. de cafè\n3 cullerades petites de llevat\nAquest pa de pessic de "xocolate i cafè" . He fet molts, És tan bo!, és bo per a esmorzars i berenars, com a base d'un pastís, etc. El feu i ja em direu la vostra opinió, estic segura que us agradarà molt!En un bol posem la farina, el "Cola cao", el cafè, el llevat, ho barregem tot fins aconseguir una barreja uniforme. En un altre bol, posem els ous, els batem lleugerament i afegim el sucre, ho remenem fins a integrar, ha de quedar una massa cremosa, i seguidament afegim la llet i la mantega, la qual haurem fos al microones i ho batem tot fins a obtenir una massa homogènia. Ara afegim aquesta massa líquida a la massa seca i barregem enèrgicament fins a obtenir una massa uniforme i sense grumolls.Passem la nostra mescla al motlle utilitzem, al qual haurem posat mantega i farina, i ho posem al forn, prèviament escalfat a 170ºC, durant una hora (jo 50 min, amb aire) o fins que punxem i ens surti neta l'agulla. Passat el temps, el retirem del forn, el deixem reposar uns cinc minuts en el motlle, i seguidament el passem a una reixeta per deixar-lo refredar per complet.\nIngredients: • Sucre blanc fi • Aiguardent • Escorça\nde llimona • Taronja • Pomes • Grans de cafè\nEn un bol de fang aboca l’aiguardent i el sucre, en la proporció de 100 grams\nper litre d'aiguardent. Afegir les escorces de llimona, els trossos de fruites\ni els grans de cafè. Per separat, en una cassola de fang petita, aboca una mica\nde sucre i aiguardent i es pren foc. Molt lentament, s’acosta al recipient fins\nque el foc passi d'un a altre. Es remena fins que el sucre es consumeix. En una\ncassola petita, es posa una mica de sucre, aquesta vegada sec i col·locant-lo\nsobre la queimada es mou fins que es converteix en xarop i s'aboca sobre les\nflames i removent-lo, esperem que les flames tinguin un color blavós.\nDAUS DE SALMÒ MARINAT AMB CAFÉ\n500 g de salmó (net de pell i\n100 g de cafè en gra\n¼ l d’oli verge extra\n50 g de cafè mòlt\nPer fer l’oli de cafè, poseu\nl’oli i el cafè mòlt en un recipient tancat i deixeu-ho macerar durant dos\ndies. Remeneu-ho de tant en tant. Passat aquest temps, coleu-ho\namb un drap de cotó. Amb això, ja tindreu l’oli de cafè. Poseu el salmó en una plata i\ncobriu-lo amb la mescla de la sal, el sucre i el cafè en gra. Deixeu-ho\nmarinar a la nevera durant 12 hores. Netegeu el salmó, talleu-lo a\ndaus gruixuts i amaniu-lo amb l’oli de cafè i el cibulet picat. PASTÍS DE CAFÈ AMB XOCOLATA\n1 tassa gran de cafè amb molt poc sucre\n1. Col·loca la mantega a temperatura ambient en un processador d’aliments i afegeix el sucre (reservant 1 cullerada). Bat a velocitat baixa fins que la barreja estigui espumosa.2. Afegeix els ous lleugerament batuts, 2 cullerades rases de cacau en pols i un pessic de sal. Afegeix 1 cullerades de llet i el llevat.3. Aboca la barreja en una plata de forn untada amb mantega, espolvoreja de forma homogènia una barreja d’1 cullerada de cacau i una altra de sucre. Acaba afegint ràpidament el cafè fred.4. Forneja a 180 °C durant 30-35 min. Treu del forn i serveix el pastís tallat en racions, completant el plat amb la crema de cafè formada al fons de la plata.\nPETITS PLAERS DE CAFÈ\n1/2canonet de vainilla, obert per tenir la polpa\n80g de xocolata negra ratllada, de 70% de cacau\n500g de cafè líquid (americà) 13 fulles de gelatina (de 2g cadascuna)\n*cacau pur en pols\n1. Feu arrencar el bull de la llet amb la polpa de la vainilla. Coleu-ho i dividiu la llet perfumada en dues parts.\n2.Mescleu una de les parts de llet calenta amb tres fulles de gelatina ben hidratades. Deixeu-ho refredar, sense que arribi a quallar, i poseu-ho dins d'un sifó de cuina. Tanqueu el sifó i afegiu-hi les dues càrregues de gas; remeneu bé el sifó, per mesclar-ho.\n3.Barregeu els 500g de cafè americà ben calent amb els 30g de sucre, afegiu-hi cinc fulles de gelatina hidratades, mescleu-ho bé i repartiu-ho al fons de vuit vasos, on servireu les postres. Reserveu-los a la nevera.\n4.Barregeu la segona part de la llet perfumada, també ben calenta, amb la xocolata ratllada, fins que quedi una crema ben fina. Afegiu a la mescla de llet i xocolata calenta les cinc fullles de gelatina restants, també ben hidratades.\n5.Barregeu-ho bé i deixeu refredar la mescla sense que arribi a quallar. Quan sigui ben freda i no quatllada, repartiu la crema de xocolata als vasos que teniu a la nevera a sobre del quallat de cafè, i torneu-los a posar a la nevera; els vasos hauran quedat de dos colors diferents.\n6. Al moment de presentar les postres a taula, repartiu-hi per sobre l'escuma de llet, sense que es barregui amb la resta, i espolseu-hi pel cim una mica de cacau pur en pols. CUPCAKES DE CAFÈ\n75 gr de sucre moreno\n100gr farina de pastissos\n1 cullerada de cafè mòlt o essència de cafè\nINGREDIENTS PER A LA BUTTERCREAM DE CAFÈ:\n50gr de sucre bru\n1 cullereta de cafè o essència de cafè\nGrans de cafè per decorar\nRecepta de cupcakes de cafè\nPer preparar la recepta de cupcakes de cafè, comença per posar a preescalfar el forn a 180° C.\nA continuació, en un recipient o bol afegeix els 75gr de mantega, les 2 cullerades de nata líquida i els 75gr de sucre bru, i bat durant aproximadament tres minuts amb l'ajuda d'unes varetes elèctriques.\nSeguidament incorpora l'ou a la barreja i continua batent fins a obtenir una massa uniforme. Si vas a utilitzar essència de cafè, afegeix també a la barreja.\nEn un altre recipient, tamisa els 100 g farina de pastissos amb la cullereta de llevat en pols i la cullerada de cafè mòlt (si anteriorment no has fet servir essència de cafè) i barreja-ho tot amb la massa. Remou els ingredients fins a aconseguir una massa homogènia.\nPrepara els motlles per cupcakes i reparteix la massa en cada un d'ells i posar-los al forn durant uns 15 o 20 minuts, o fins que la massa pugi i guanyi consistència.\nRetira amb cura els cupcakes de cafè del forn i deixa que es refredin.\nDecoració de cupcakes: Com fer el frosting de cafè\nPer fer frosting de cafè posa un cassó a escalfar a foc lent i aboca-hi els 100gr. mantega juntament amb els 50gr. de sucre glaç i els 50gr. de sucre bru i remou. Retira el cassó del foc quan els ingredients s'hagin dissolt i a continuació s'afegeix la cullereta de cafè mòlt o d'essència de cafè.\nDeixa reposar una mica la barreja, fins que es refredi i agafi consistència per poder untar la cobertura en els cupcakes.\nDecora els cupcakes amb uns granets de cafè per sobre.\nTRUFES DE CAFÈ I VAINILLA\nIngredients : 350g de xocolata amarga\nsucre amb vainilla\nBulliu la nata amb el cafè, traieu-la del foc i afegiu-hi la xocolata, seguidament la mantega i guardeu-ho a un lloc fresc o nevera.\nQuan la barreja estigui una mica dura, feu unes boles i passeu-les pels dos sucres, primer un després l’altre, guardeu-les a la nevera o congelador.\nPer fer les boles també podeu posar la pasta dins una bossa de glaçons de goma en forma de bola i quan estiguin ben fredes passeu-les pels sucres.\nDeliciosa y senzilla recepta de mousse de café.\n3 rovells d'ou 3 cullerades de sucre\nXocolata blanca de cobertura Xocolata negre de cobertura unes fulles de menta Elaboració:\nPosa el sucre i l'aigua a foc en una cazuela.Añade el cafè soluble, remou i deixa que es dissolgui el sucre i el cafè.Deixa que bulli 3 minuts.\nBat els rovells amb una batedora elèctrica de varetes i afegeix el xarop anterior, sense deixar de batre fins que la barreja es temperi i estigui esponjosa.D'altra banda, munta la nata ben freda amb l'ajuda d'unes varetes.\nBarreja els rovells i la nata, aboca en 2 copes individuals e introdueix al frigorífico.Ralla les dues classes de xocolata.\nServeix la mousse i adorna amb els encenalls de xocolata i adorna amb unes fulles de menta.\nCREMA DE CASTANYES AL CAFÈ\nIngredients (per a 8 persones) :\n• 300 gms de castanyes\n• 350 gms de sucre • 1 bastonet de vainilla • 8 rovells d'ou • 4 culleretes de cafè soluble\n• Bullir la llet i afegir el sucre i la vainilla. Tapar\nla cassola i deixar macerar uns quinze minuts fora del foc. • En una altra cassola es baten els rovells d'ou i\nes barregen amb la llet freda. Després es passa dues vegades pel tamís i es\nreserva. • Després de treure-li la closca exterior,\ns'escalden les castanyes i se'ls treu la segona pell. • Es posen a coure, a foc lent, fins que estiguin\ntoves. S'escorren i es passen per un tamís. • El puré resultant es barreja amb els ous batuts,\nla llet i el cafè soluble. • Un cop barrejat tot es posa al foc, sense arribar\na bullir, fins que quedi espès. Cal no deixar de remenar. • Un cop hagi espessit, s'aboca en una font fins\nque es vagi refredant.\n• Se serveix freda.\nPASTÍS GELAT DE CAFÈ INGREDIENTS:\n4 rovells d'ou 6 cullerades de sucre 4 clares a punt de neu 1/2 kilo de nata muntada 4 culleradetes de cafè en pols\nMelindros (per folrar la base\ndel motlle) PREPARACIÓ:\nAgafem un motlle i el folrem amb els melindros en disposició laminada.\nEn un bol anem incorporant la resta dels ingredients i els barregem, quan veiem que la barreja és homogènea, aleshores és el moment d'afegir-la al motlle per damunt de la base prèviament feta amb els melindros.\nEs posa a congelar i per acabar nomès resta decora-lo com es vulgui (amb cafè en pols, sucre glaç, xocolata amb pols, etc).\n30 gr d'anís dolç PREPARACIÓ:\nAixafarem bé amb una forquilla la patata\nbullida i pelada. Amb les mans ben netes farem una massa barrejant la patata\namb el sucre i la farina d'ametlla. Afegirem l'anís i la pell de llimona i ho\nacabarem de treballar fins que ens quedi ben lligat i es desenganxi del\nrecipient. Aquest massapà el deixarem reposar unes dotze hores tapat a la\nnevera perquè ens agafi una mica de cos. Passat aquest temps agafarem porcions\ndel massapà i en farem boles. En un bol a part barrejarem pinyons crus\namb una mica de rovell d'ou i arrebossarem les boles amb els pinyons (el truc\nper poder enganxar amb més facilitat els pinyons a les boles és mullar els\npinyons amb una mica de rovell allargat amb aigua). Ho posarem en safates de\nforn una mica separats i els courem a 225ºC fins que agafin color.\nUn cop tenim la base de massapà podem fer\nmoltes varietats de panellets. Els podem arrebossar de coco rallat, amb ametlla\nfilada, podem afegir-hi cafè soluble al massapà (una proporció de 30gr. de cafè\nper quilo de massapà), també podem substituir la patata per moniato, etcètera.\nHi ha moltes versions dels panellets, hi ha\nqui no hi posa gens de patata i hi posa una mica d'aigua per barrejar els\ningredients, es pot baixar la quantitat de sucre si veiem que són massa dolços,\no també perquè surtin més econòmics podem posar més quantitat de patata per\nallargar el massapà.\nDe cafè: Agafarem un quilo de massapà i hi\nbarrejarem 30gr. de cafè soluble.\nPer acompanyar triarem un bon\n2,5 cullerades de\n(Glups) amb un rajolí d’amaretto di Saronno\n1 terrina de\n- Primer: la crema. Separar el rovell de la clara, afegir-hi el sucre i remenar\nuna bona estona fins que es desfaci. Afegir-ho al formatge mascarpone. Batre\nles clares a punt de neu i afegir-ho també al mascarpone.\n- Banyar els melindros amb el cafè -sense passar-se- i col·locar-los\nen un recipient de vidre formant una capa. Després es cobreixen amb part de la\ncrema, al damunt s'hi fa una altra capa de melindros i una de crema, i\nfinalment espolvorejar amb el cacau amb un colador. Deixar-ho un mínim de 8 hores a la nevera\nPOSTRE DE FORMATGE DE CAFÈ\nPer a la crema de\n-Per fer la crema\nde formatge, batem la crema de llet, els ous, el sucre i el formatge cremós.\nmelindros en cafè i brandi, i el col·loquem en una copa de postre.\n-Afegim la crema\nsobre els melindros.\n-Decorar al gust.\ndurant 3 o 4 hores.\n3 cullerades de\nBatre la mantega\namb el sucre fins a obtenir una crema.\nAfegir la resta\ndels ingredients per ordre: la farina, el cafè mòlt fi i els dos ous.\nBarregem tot bé,\ntreballem i estenem la massa amb un corró, fins que tingui un centímetre\nd’espessor. Tallar en forma de galetes.\nuna font de forn greixada, enfarinada o amb paper vegetal.\nforn, prèviament calent a 200º, durant uns 8 o 10 minuts aproximadament. FLAM DE CAFÈ\nde 8 porcions (o dos de 4)\nde cafè (perquè sigui més bo, fet de cafetera)\n3 o 4 cullerades\nPosar la nata en\nun cassó i afegir el sobre de flam. Barrejar a foc mig sense deixar de bulli.\nQuan estigui calent afegir el sucre i el cafè i continuar\nbarrejar fins que vulgui arrancar el bull. Apartem del foc, ho posen\nen un motlle i deixem refredar. Després ho guardem a la nevera. Millor consumir\n100 gr. de cervesa de sabor suau\n1 tasseta de cafè (infusió) sal\ntallades de conill i reserveu-les.\nPalau les cebes i\ntalleu-les a la juliana no gaire fina. Aboca la ceba dins una paella grossa i poseu-la\nal foc, sense res més, tapada. Coeu-la, sempre al mínim i remenant-la de tant\nen tant, durant 30 minuts, o fins que s’hagi reblanit.\nfoc, salpebreu-la i mescleu-hi la cervesa, les 3 cullerades d’oli i el cafè.\nEnceneu el forn a\n200º. Poseu la ceba dins una greixonera prou ample: hi han de caber les\ntallades de conill sense superposar-se. Col·loca les tallades damunt la ceba.\nEn ser calent el\nforn, enforneu la greixonera i coeu les tallades de conill 30 minuts per un\ncostat (rageu-les de tant en tant amb el mateix suc que amolla la ceba). Gira\nara les tallades i coeu-les durant 20-30 minuts més (regant-les també amb el\nsuc de tant en tant), o fins que siguin ben tendres i daurades.\nEl suc d'una\nPeleu les peres i\nposeu-les en una cassola cobertes amb aigua. Aboqueu-hi la meitat del sucre i\nel suc de la llimona. Aleshores coeu-ho tot fins que les peres siguin tendres.\nEscorreu-les i reserveu-ne el suc de cocció.\nA continuació, escalfeu en un cassó la llet amb el cafè soluble i la resta del\nA part, barregeu el rom amb els rovells, la Maizena i el líquid de coure les\nperes. Afegiu-ho al cassó i remeneu-ho constantment amb una cullera de fusta\nfins que espesseixi.\nFinalment, aboqueu la crema damunt les peres. Serviu-ho fred. Temps de preparació\nCUIXES DE POLLASTRE AL CAFÈ\nINGREDIENTS PER 4 PERSONES;\n300 grams de cebes tendres 4 cuixes de pollastre 4 talls de formatge 4 talls de cansalada fumada 4 prunes seques 50 ccs d'oli 1 got de vi 2 cullerades de cafè soluble 1 got d'aigua 1 pessic de sal 1 pessic de pebre 1 tomàquet triturat\nOmplir les cuixes de pollastre salpebrats amb el formatge, la cansalada\nfumada i les prunes panses, i ofegar en una cassola amb una mica d'oli fins\nque estiguin daurats. Afegir les cebes tendres, i quan aquestes estiguin daurades, afegir el\ntomàquet. Després de 10 minuts, afegir el cafè soluble dissolt en l'aigua i\nel vi. Deixar bullir a foc lent 10 minuts i servir.(60 minuts)\nBatre els rovells d’ou i el sucre amb unes varioles elèctriques fins que doblin\nel volum. Afegir el cafè soluble i barrejar amb moviments suaus. Afegir la nata\nmuntada, també suaument. Afegir les clares a punt de neu barrejant amb suavitat\nper tal que no s’abaixin. Posar la barreja al congelador i, opcionalment, fer\nel truco de la glaçonera que he explicat abans.\nMitja hora abans de servir, treure el gelat del congelador i posar-lo a la\nnevera. Repartir el gelat a les copes, decorar i servir. TORRÓ DE CAFÈ Ingredients\n-Primer de tot, foneu la xocolata blanca al bany maria .Quan estigui fosa afegiu-hi, fora de foc, la culleradeta de mantega. Remeneu fins que\nes desfaci i s`integri. Seguidament, aboqueu-hi la xocolata en el motlle i formeu una base.\n-Ha de quallar com a mínim 3 hores en la nevera abans de la seva consumició. Envia per correu electrònicBlogThis!Comparteix a TwitterComparteix a FacebookComparteix a Pinterest


Mena: “Estem davant d’un Govern impotent on la principal oposició al president està dins del mateix Consell Executiu.” | Catalunya En Comú\nMena: “Estem davant d’un Govern impotent on la principal oposició al president està dins del mateix Consell Executiu.”\nEl portaveu de Catalunya en Comú ha instat a totes les forces a fer un últim esforç i tancar avui un acord per blindar el català i protegir als mestres i les escoles.\nAquest matí el portaveu de Catalunya en Comú, Joan Mena, ha començat la roda de premsa fent una valoració sobre la tornada del rei emèrit. “Esperar que Joan Carles I donés explicacions per iniciativa pròpia, era una fantasia monàrquica,” ha assenyalat Mena i ha afegit “l’única manera d’aconseguir aquestes explicacions era amb una comissió d’investigació al Congrés, que cal recordar, que PP, PSOE i VOX van vetar.” Mena també ha volgut apuntar que la trobada de l’emèrit amb Felip VI signifiquen un aval de la Monarquia a les accions il·legals i immorals de l’exmonarca, “amb aquest aval n’hi hauria prou en qualsevol monarquia parlamentària perquè l’actual cap de l’Estat fos destituït.”\nEn segon ordre, el portaveu ha volgut fer un balanç sobre el Govern de Pere Aragonès amb Junts per Catalunya. “Volem ser clars: el balanç no és bo. El balanç no és bo perquè a aquest Govern li falta ambició i li falta un projecte polític pel conjunt dels catalans i les catalanes,” ha començat situant Mena. El portaveu ha apuntat que li ha faltat ambició en diversos aspectes com a l’hora d’impulsar un pla de rescat social davant la crisi d’Ucraïna, en matèria d’habitatge, on ens continua veient que la promoció d’habitatge públic està molt per sota que la d’alcaldies com Barcelona o la falta d’ambició en matèria econòmica amb una Generalitat apostant per macroprojectes fracassats com l’aeroport o els Jocs Olímpics mentre Catalunya segueix desindustrialitzant-se i perden capacitat econòmica.\nEl diputat també ha assenyalat altres sectors claus, com la sanitat pública, on els professionals continuen demanant reforçar l’atenció primària o el sector de l’educació on la manca de diàleg i cooperació amb la comunitat educativa ha generat una crisi. “En definitiva: estem davant d’un Govern impotent on la principal oposició al president està dins del mateix Consell Executiu,” ha sintetitzat Mena de manera contundent.\nEn aquest sentit, el sabadellenc ha reivindicat a En Comú Podem, com a oposició transformadora que, per exemple, va situar prioritats claríssimes en el projecte de pressupostos com ara una aposta per Catalunya País de Trens, la reindustrialització del país, o l’ampliació de la sanitat pública incorporant qüestions com la Salut Mental. Així ha explicitat que el president, “ha de tenir clar que En Comú Podem no ha arribat al Parlament per facilitar-li la vida al Govern, sinó que hem vingut al Parlament a facilitar-li la vida als catalans i a les catalanes.”\nEn un tercer lloc, el portaveu ha volgut apuntar algunes consideracions sobre l’acord per una llei que blindi el català a l’escola. “El primer que volem dir és que després de mesos en els quals algunes forces han donat un espectacle lamentable, en els últims dies hem aconseguit tornar al punt inicial que sempre ha defensat En Comú Podem: i és el principal instrument teníem per blindar les escoles i els mestres dels tribunals era una llei que fos transversal, mentre que la resta d’instruments són complementaris,” ha afirmat contundentment Mena i ha afegit que només les lleis i no els decrets llei poden legislar sobre els drets, en aquest cas, els drets lingüístics.\nEl portaveu ha volgut ser crític i assenyalar aquells que han volgut posar excuses, contribuir al soroll i fer perdre el temps a la gent, “però aquesta ha estat sempre la veritat i ens alegrem que finalment sembla que s’ha imposat.”\nEn aquest sentit, Mena ha dit que “des d’En Comú Podem exhortem a totes les forces polítiques a accelerar les negociacions per tancar avui un acord. Perquè de no ser així, els trobarem el dia 31 amb els professors desprotegits davant l’aplicació de la sentència.” Així ha afirmat estar molt a prop d’un pacte i ha instat a totes les forces a fer un últim impuls per tancar avui l’acord sobre el català i ha afegit, per concloure, que espera que s’hagi après la lliçó, “en un aspecte com la llengua i com el nostre model d’escola que haurien d’estar sempre per sobre de cap projecte personalista i de cap projecte partidista.”


Complements infantil – Amarar Creacions\nCom ja sabeu, a part de fer quilts i embuatar una de les coses que més m’agraden és personalitzar complements per infants. Avui vos cont la història d’una bossa que he fet aquestes festes. Fa uns quants mesos vaig elaborar un parell de bosses de tela amb cordó per la Saber més…\nBon dia a tots!! Com vos havia comentat anteriorment, el patchwork és una tècnica que consisteix en la unió de diferents peces de tela que habitalment s’utilitza per crear quilts, però també es podem fer moltes altres coses. Avui vos vull mostrar un d’aquests projectes diferents amb el qual he utilitzat Saber més…


San Mamés es tenyirà de vermell... i grana?\nAmb Alicia Fuentes hem repassat avui com estan els ànims al Barça per encarar la tornada dels quarts de la Copa de la Reina. Les blaugranes defensaran a San Mamés l'1 a 0 que van aconseguir a l'anada, i ho faran disfrutant d'una de les experiències més espectaculars que, com a jugadora, es poden viure actualment al futbol espanyol: jugar a La Catedral, plena a vessar com s'espera que estigui.\nParal·lelament, l'Espanyol intentarà fer bo el 4 a 2 de l'anada davant el Prainsa Saragossa.\nEscolta l'àudio aquí.\nLa Sub16 contra Galícia, a semis\nDesprés de la derrota de la Sub18 a València, on va caure contra les amfitriones a la tanda de penalts, és el torn de la Sub16 que entrenen Berta Carles i Marga Mas. Aquesta última assumeix el paper de favorites, tot i que vol defugir de la pressió sobre les seves jugadores, apel·lant al bon joc que han desplegat, de calma, de toc, sense angoixes. La seleccionadora és jugadora del Gironella de futbol sala i viu amb il·lusió aquesta nova etapa professional.\nTambé es actualitat la fase d'ascens, on el Sangra està implicat. Diumenge va disputar-se la primera de les tres jornades, justament en la què les catalanes descansaven. Es van enfrontar els dos rivals, Charco del Pino i Fundación Albacete, i el matx va acabar amb empat a 2. Aquest resultat deixa les coses molt i molt bé al Sangra, que rebrà al Charco del Pino el proper dia 6 i viajarà a Albacete el 13 de juny.\nI pel què fa a l'anada dels 1/4 de final de la Copa, victòries d'Espanyol i Barça. Les periques es van desfer del Prainsa per 4 gols a 2, deixant escapar un avantatge més ampli que dóna esperances a les aragoneses. Les blanc-i-blaves, però, ho tenen molt bé. Amb victòria també va resoldre el seu compromís el Barça contra l'Athletic, guanyant per 1 a 0. La renda podria ser massa curta davant la tornada que les espera a Bilbao, on s'ha decidit que es jugarà a San Mamés.\nLa UE Sant Andreu ascendirà a Nacional\nDesprés d'una temporada impecable, la UE Sant Andreu que entrena l'Oriol Casadevall s'ha proclamat campió del grup 2 de la Primera Catalana, amb la qual cosa ja té plaça com a proper equip de Nacional. La Carla Tomás és una de les capitanes de l'equip i ens explica les claus de l'èxit quadribarrat.\nAl grup 1, el mèrit de ser equip de Nacional se l'estan jugant el Levante Las Planas i el San Gabriel.\nI pel què fa al sorteig de quarts de final de Copa de la Reina, l'Espanyol jugarà contra el Prainsa Saragossa, mentre el FC Barcelona ho haurà de fer amb l'Athletic de Bilbao.\nL'Espanyol pot remuntar\nIraia Iturregi és la veu de l'experiència amb l'Athletic de Bilbao. La veu de jornades històriques i emotives amb el suport de l'afició, i la veu, també, de la capitana de l'únic equip que ha estat capaç de guanyar a Rayo i Espanyol enguany. Reconeix que les madrilenyes parteixen amb avantatge per l'1 a 0, però confia en el potencial perico per assolir la remuntada.\nParal·lelament a aquest partidàs que començarà a partir de les 12h35 a Sant Adrià, el Barça estarà lluitant contra el Collerense per aixecar el 2 a 1 de l'anada, i l'Estartit buscarà refer-se del 7 a 0 a València enfront del Llevant.


Arriba la tercera edició de la trobada esportiva "Fem joc/lloc a la salut mental"\nAquest divendres 29 de març torna la trobada esportiva Fem joc/lloc a la salut mental, que enguany canvia la seva ubicació i se celebra al Poliesportiu Podium de Viladecans.\nPer tercer any consecutiu aquesta jornada, organitzada pel Parc Sanitari Sant Joan de Déu junt amb la col·laboració i el suport de l'Ajuntament de Viladecans i de l'Institut Josep Mestres, tindrà per objectiu fomentar la integració de les persones amb problemes de salut mental a través dels valors de l'esport. La trobada esportiva està organitzada pels Serveis de Rehabilitació Comunitària de Viladecans, Cornellà i El Prat de Llobregat i, més concretament, per l'Equip Esportiu del Baix Llobregat integrat per persones dels tres centres.\nUna trobada que també fomenta estils d'hàbits saludables mitjançant la pràctica de l'esport en un espai d'intercanvi i convivència, donat que hi participen una seixantena d'alumnes d'entre 15 i 16 anys, que interactuen amb ciutadans de ple dret tot i tenir algun problema de salut mental i que, alhora, els hi permet prendre consciència d'altres realitats i capacitats alienes al seu dia a dia.\nTot i ser la tercera edició que se celebra a Viladecans, aquesta trobada té una trajectòria de més de 10 anys de vida. Anteriorment es disputava un torneig de futbol a Cornellà de Llobregat però, amb el gran repte d'obrir-lo a altres àmbits diferents de la salut mental, es va transformar en una trobada esportiva on, a més de futbol, tenen cabuda altres esports.


Un avió que es dirigia a Palma fa un aterratge d'emergència a Alacant\n17 abril 2021 11:25\nAlguns passatgers resultaren contusionants durant l'evacuació\nDiversos passatgers d'un vol entre Alacant i Palma resultaren ahir contusionats durant l'evacuació de l'avió, que aterrà a l'aeroport de L'Altet als pocs minuts del seu enlairament a causa d'una anomalia al motor esquerre.\nSegons informaren fonts d'Aeroports Espanyols i Navegació Aèria, 146 persones viatjaven en l'aparell de la companyia Spanair que havia estat subcontractat per Air Europa pel seu vol 9363, que s'enlairà a les 12.34 hores des de la terminal de l'Altet.\nFonts d'Air Europa explicaren que, quan l'aparell havia assolit els 1.200 metres d'altura, uns onze minuts després de l'enlairament, el comandant detectà «una anomalia» i decidí tornar d'immediat a l'aeroport alacantí, on «va prendre terra amb tota normalitat».\nL'incident fou comunicat a l'aeroport de L'Altet, que activà d'immediat el seu pla d'emergències, que contempla la sortida a pista de diverses dotacions sanitàries i de bombers.\nAixò no obstant, segons fonts d'Air Europa, només alguns passatgers, el nombre dels quals no es concretà però pròxim als 20, resultà contusionats lleus o amb «rascades i torçades» en desallotjar l'aparell. Foren atesos a la mateixa terminal.


La Grossa de Cap d’Any és un joc de loteria passiva que realitza un sorteig el dia 31 de desembre.\nA més dels punts de venda habituals de Loteries de Catalunya, també es poden adquirir els bitllets de La Grossa de Cap d’Any a través d’una xarxa de distribució complementària, formada principalment per supermercats.\nLoteries de Catalunya vol facilitar que les empreses, entitats i associacions de Catalunya facin les seves participacions nadalenques amb la Grossa de Cap d’Any.\nEl punt de venda us ajudarà. Heu de seguir els següents passos:\nPodreu triar els números que més us agradin. Us reservaran la loteria en el punt de venda, assessorant-vos en la configuració de la participació.\nPer personalitzar les participacions podreu incloure una imatge o logotip. L’haureu de fer arribar per correu electrònic a l’adreça que us facilitaran (o portar-lo en un llapis USB).\nVeureu una simulació exacta de com seran les participacions, així podreu verificar-les abans que s’imprimeixin.\nEl mateix punt de venda us entregarà els talonaris de participacions sense cap cost per a vosaltres, i us avisaran quan estiguin disponibles. A partir d’aquest moment ja podreu començar a vendre!\nAbans del 15 de desembre haureu de pagar l’import de loteria venuda en el punt de venda, i retornar les participacions restants.\nRebreu l’import corresponent als premis per transferència bancària.\nCom es configura la participació?\nEls números de la loteria GROSSA DE CAP D’ANY estan formats per 45 bitllets de 10 € cadascun, i per tant, hi ha disponibles com a màxim 450 € del mateix número.\nAquest any, podeu escollir entre 17 models diferents de participacions, el donatiu és orientatiu i es pot canviar.\nUs informem que aquestes dades personals s'incorporaran al fitxer, el responsable del qual és l'Entitat Autònoma de Jocs i Apostes de la Generalitat, i que es tractaran amb la finalitat de gestionar les participacions en el sorteig de la loteria Grossa. Podeu exercir els vostres drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició, supressió i limitació, mitjançant comunicació escrita, a la qual heu d'adjuntar una fotocòpia del vostre document d'identitat, dirigida a [email protected]\nTaula de models de participacions\nUn bitllet es considerarà premiat quan coincideixi un determinat nombre de dígits en el mateix ordre del sorteig (de dreta a esquerra) amb algun dels números guanyadors. Els bitllets que continguin el número anterior o posterior al del guanyador també seran premiats. El número posterior al 99999 és el 00000 i el número anterior al 00000 és el 99999.\nPerò els bitllets guanyadors en diferents sortejos (és a dir, que conté dígits idèntics de números guanyadors de diferents sortejos), sí que acumularan els premis, excepte els corresponents a l’encert de les 5 xifres dels números extrets en el sorteig, que no s'acumularan amb cap altre premi.\n© 2019 Loteries de Catalunya


Savalls: de novembre 2013\nLlei anti15M? Jo comunico\nJa sé que encara sóc un súbdit espanyol, vosaltres també, però el meu trencament emocional amb Espanya és tant supercalifragilístic que el mal que ve d’Almansa sembla que ja no m’alcança.\nDic això, perquè per poc que hom remeni les xarxes, posi la tele o escolti als tertulians s’adonarà que el país veí ha iniciat el descens als inferns de la pre-democràcia. Roda el món i torna al 19-N.\nSi us plau, no em poseu cara de “això ja li he sentit al Savalls”, no penso tornar a fer el tour turístic pels jutjats que no condemnen corruptes, ni per la constitució i la seva democràcia de fireta. No. Espanya no té remei, prou que ho sabem tots.\nAvui no vull parlar del nyap institucional fill de la transició. Avui el meu pensament va dirigit als espanyols que callen i atorguen. Tota aquella gent que van callar amb la llei de partits, amb la doctrina Parot, amb les recollides de signatures en contra de l’Estatut. Penso en aquells bons veïns que ens veuen com una mena de perseguidors dels castellano-parlants, els qui remouen el terme xarnego-panxa-content pel facebook, els qui ens han deixats sols davant les ofensives contra el català tant de tiris com de troians.\nÉs un recordatori amb un somriure a la boca. Un moment per a reflexionar sobre el silenci dels amics compatriotes per la Roja, que miraven les musaranyes quan aquí érem al carrer protestant front la injustícia de la sentència del Constitucional. Aquells que no van moure un dit, ni un post als seus blogs, ni una trista carta als diaris preguntant com podia ser que un Tribunal esmenés la voluntat popular expressada en referèndum. Perquè van callar com a putes, oi?\nEls que malgrat ser del PP es consideren demòcrates i europeus –pobrets-, els que pensen que comprant El País es legitimen com a defensors de l’esquerra, fins i tot els anti-sistema rollo pelut i quinze-eme. Si, si... fins i tot els anarco-internacionalistes antifrontera, coneguts arreu del món per la seva solidaritat amb Palestina i el seu menyspreu pel catalanisme. Tots i totes, en un paquet els poso, amb un llacet que on hi resa “de parte de tus amigos catalanes”, me’ls miro i penso: “això us passa per burros, consti que nosaltres us varem avisar”.\nSembla que aquest divendres, la nena de l’exorcista Rajoy –la Soraya, vaja- ens avançarà a la població en general, i als catalans en particular, una nova llei de seguretat ciutadana que té pinta d’enyorar els anys 70, el gris als uniformes i les tocineres marca Ebro. Que si mires malament un polític del PP et podran caure 20 anys a galeres; si et cagues amb un socialista amb escó a perpetuïtat et tallaran el presseguer en un auto de fe a la Plaza del Café con leche; que si et queixes quan et desnonin hauràs de fer-te càrrec de les hipoteques dels policies que t’han rebentat la porta, per ser violent i un element constitucionalment perillós. Multes de 30.000 de 600.000 euros si la manifa no la convoca en Rouco Varela, que és el veritable àrbitre del que és políticament correcte de dir al carrer.\nI si et queixes o els portes als tribunals, ja saps... tururut, que estan col·lapsats tapant les vergonyes de la família real i no tenen temps per tu. Ah! I no se’t acudeixi anar a tribunals internacionals... que a la pipe-line de càrregues de profunditat contra la democràcia, el govern prepara un altra llei –quina mania amb l’Imperio de la Ley, ja sembla el Imperio hacia Dios- que farà les sentències espanyoles inalterables per tribunals estrangers! I no és conya! Ells sempre tant oberts al món!\nVotar? Per quins set sous? Si resulta que tries un President de la Generalitat i te’l volen fotre a la presó si intenta complir el seu programa electoral! Que les més mínimes condicions objectives perquè Espanya sigui considerada una democràcia efectiva saltaran pels aires més aviat que tard. I allà és quedaran tots aquests mals amics, mals companys de viatge que coneixem genèricament com “espanyols”. I us dic el què? Doncs que a mi, al cul me les fotin bullides! Que no penso moure un dit per lluitar contra el que els caurà a sobre, que a mi no m’afecta! Rebota, rebota i explota! Que els catalans que ja hem fet el salt quàntic de negar la major estem convençuts que això ja no va amb nosaltres. Perquè malgrat que els nostres partits no estan a l’alçada nosaltres ho estarem, i fotrem el camp pel civil o per lo criminal, que això d’Espanya fotia mala pinta, però la-que-se-avesina serà per llogar-hi cadires.\nNo compteu amb que m’hi quedi a veure-ho de prop. I molt menys amb que intenti ajudar-los en la revolta. No hi tinc lligams amb ells i resulta que tinc pressa per perdre’ls de vista. Es el que té haver-nos abandonat a la nostra sort, i a sobre fer-nos conyeta i tractar-nos d’imbècils, de insolidaris i de nazis. Ja s’ho faran! Llei anti15M? Jo comunico.\nPublicado por Savalls en 12:50 Cap comentari: Enlaces a esta entrada\nAcabarem per haver de passar-vos per sobre...\nEls compositors del ritme de la burundanga, els qui determinen del que hem de parlar per seguir endormiscats, han dissenyat per aquest matí de diumenge dos espectacles d’allò més tronats per repetits.\nEl Mariscal General dels unionistes, en Duran Lleida, rebla el clau de la seva deslleialtat nacional des de les planes de El Periódico, diu allò de que ho estem fent fatal i que el procés acabarà malament –sobretot per culpa dels catalans, es clar-.\nI a l’altre banda de la botiflerié, al carrer Nicaragua, el PSC reprodueix l’argument i cant de l’obra de la seva pretesa dualitat, aparell i díscols, cinturó immigrant i catalanisme popular, bé... un nou capítol del particular Cuéntame dels sociates que pot acabar, o no, en escissió –pela a què no- o en una declaració de consens per xutar la pilota de la sobirania catalana uns quants mesos, o anys, mes enllà. I a esperar que els corrents electorals hispans canviïn, que si el PSOE va ser capaç de fer Ministre de Treball a un analfabet funcional com en Corbacho, encara hi ha esperances per illetrats com en Balmón.\nI d’aquestes bestieses és del que volen que parlem, i no penso. És des d’aquest desori polític rollo marmota de Punxsutawney que us vull cridar l’atenció sobre un altre aspecte del que està passant que si que ens pot canviar la vida: les properes eleccions al Parlament Europeu.\nFins ara, tot això d’Europa i les seves institucions havia set com un gran cementiri d’elefants de la política local. Un club exclusiu per a representants dels governs estatals triats a dit, que emetia directives que els països es passaven per l’entrecuix, el primer de tot la pròpia Alemanya, sobretot l’Espanya del PP i del PSOE que té el record d’incompliment de normatives europees i aquí no passava res. Fins que l’economia del deute i la barra lliure va petar pels aires, i ara la cosa va de veres, i el Banc Europeu pot fer caure economies, governs i –ai las- carreres polítiques personals!\nLa Unió Europea cada dia tindrà més importància en la nostra vida diària, en la redistribució de recursos, en l’impuls del es economies dels països. Es possible que el soroll complicat i burocràtic que se’n desprèn de les notícies que venen de les seves institucions ens facin pensar que no te a veure amb nosaltres tot allò... però us ben asseguro que si els lobbies han abandonat les capitals dels estats membres per instal·lar-se a Brussel·les no és pel clima de Flandes.\nA dia d’avui és molt més rellevant influir en el poder europeu que en l’espanyol . El favoritisme de llotja de Bernabeu ja només és important per la caspa tronada, pelse walking deads com l’editor amb ànsies de Hearst, que podria obtenir un altre cadena de televisió a cop de pagar favors en forma de bestreta pels drets d’unes altres memòries inútils del polític de torn, que ningú no llegirà. Potser a canvi de fer servir la porta giratòria entre política i consell d’administració, encara caurà algun altre privatització a preu de saldo, una prebenda, un altre decret que permeti un altre augment de tarifes d’algun servei bàsic que la població no pugui evitar de consumir... Però estem vivint les escorrialles d’aquest modus operandi. La casta madrilenya que repartia favors serà esclafada pels buròcrates europeus i els seus negocis particulars, xof. I jo que me’n alegro.\nEl proper mes de maig hi ha eleccions europees. Si, si... aquelles que ens saltem i no anem a votar, com si això de votar ho haguéssim pogut fer sempre els catalans! Son eleccions on el programa electoral es el de menys –bé, com sempre, no?- i qui va a votar ho fa en clau “d’enviar un missatge”. Si o no? Es el dia que els qui encara ens creiem que la democràcia serveix d’alguna cosa “enviem recadets als polítics”... com quan 40.000 catalans vam anar a votar Herri Batasuna per tocar la pera i va passar el que va passar. Doncs aquestes que venen son importantíssimes.\nEuropa es redefinirà com a ens supranacional els propers anys, les institucions de Brussel·les hauran d’obrir-se a la democràcia directe tant si com no, els països més rics i –val a dir- més gelosos dels seus sistemes democràtics de govern –com Holanda o el Regne Unit- defensaran el poder dels estats nació pel davant del de la Unió, en un combat que s’albira èpic, històric... Mentre que la ultradreta intentarà l’assalt a la legitimitat del poder, que a casa de cadascú d’ells ho tenen pelut i aniran juntets a Europa a toca’ns la pebrotera al crit de “mejor unidos”.\nUn diputat europeu costa a l’entorn de 250.000 vots. Normalment, a “la circunscripción indivisible de la nación más vieja de Europa” –ja sabeu de qui parlo-, s’emeten uns 22 milions de vots (un 60% de participació) per tal de triar 54 diputats... El PP i el PSOE, amb el vot del 24% del cens cadascú (el 40% del vot emès) s’enduen més del 40% dels diputats europeus (entre 22 i 25 per barba), mentre que tota xavalla de vots dividits s’endú la torna en forma de set diputadets, com si fossin els nans de Blancaneus per molt que alguns hagin fet la feina de els Siete Magníficos. Perquè d’això és del que va aquest post: Amb l’excel·lent feina que han fet els eurodiputats Tremosa, Junqueras i Romeva... els partits catalans no seran capaços de fer una candidatura conjunta? Què ens diran? Què ara no toca? I quan collons tocarà?\nUnió vol anar amb el PNB que no s’ajunta amb ERC ni en coma etílic, i ERC vol anar amb Bildu que son amics de no se qui, i ICV no pot girar l’esquena al seu projecte socialment ibèric, i... i... i... Aquesta colla de sapastres i sapastresses (ho sento... no ho he pogut evitar) creieu que ens portaran fins al reconeixement de la sobirania catalana? Si no son capaços de posar-se d’acord en fer una candidatura a les europees quan podrien fer saltar pels aires l’establishment electoral espanyol! Que no saben sumar? Que no veuen que amb una llista unitària i amb una mobilització electoral que fes anar a votar aquest 80% en favor de la consulta traurien vora 4 milions de vots i ho podrien detonar tot? O es que no volen?\nMireu... cada cop soc més del parer de la frase que cada cop sento més vegades als bars, a la feina, als dinars familiars... “el poble, nosaltres, els hi passarem per sobre” . Mai no ho havia cregut possible... però si els partits catalans segueixen jugant a la Puta i la Ramoneta, a les preguntes inclusives, a les respostes en arbre, a la recerca del sumatori del consens, i a les unanimitats impossibles mentre hi hagi cadires i escons europeus a repartir... potser si... potser si que al final... acabarem per haver de passar-vos per sobre.\nPublicado por Savalls en 11:53 3 comentaris: Enlaces a esta entrada\nSalvador (Puig Antich), la peli i jo\nAhir a la nit vaig veure Salvador (Puig Antich). No l’havia vist al cinema, ni quan la varen passar abans per la tele, ni a Internet fent de piratilla, que aquestes coses jo no les faig.\nEm vaig quedar de pasta de moniato davant del retrat d’aquella por que empastifava la vida de tots els qui varem viure l’agonia del règim feixista. Quan van matar en Puig Antich jo era a punt de fer tretze anys, i el món era en blanc i negre i el carrer estava ple de grisos. Massa petit per posar-me medalles de legitimitat democràtica, com fa tothom, i massa gran per no adonar-me de la por dins els ulls dels uns i els altres.\nLa peli del Huerga –a qui no conec personalment, malgrat compartir FB- em va transportar al bell mig d’aquella angoixa irracional del tardo-franquisme. Més enllà de la figura ingènua, abrandada, incompresa, fora del procés, vola coloms i de lectura política mal païda, que representa tant el MIL com el propi Salvador, la solitud de la família davant l’inevitable desenllaç de la fugida endavant del protagonista fa mal.\nNi heroi, ni màrtir, arraconat a la cel·la esperant sentencia i condemna, mentre que la oposició democràtica –la que acabaria per fer la transició i pactar amb el règim que matava a garrot en Salvador per pura venjança- no el va acabar de posar mai en el seu imaginari reivindicatiu. Només de rebot en Salvador va tenir un paper d’estrella convidada quan varem sortir al carrer en nom de la Llibertat d’Expressió la primavera del 77. En Boadella, i els seus Joglars, a l’obra de teatre La Torna, es colpia el pit per la mort simultània de Heinz Chez un delinqüent comú mort pel franquisme el mateix dia que Puig Antich per tal de diluir el caràcter polític de l’execució d’en Salvador. Ara que hi penso, te collons haver corregut davant dels grisos per demanar la llibertat d’aquell miserable.\nEls patricis de la transició, els pares del règim Juan Carlista –aquest gran demòcrata campechano que mirava cap un altre banda quan s’aplicava el concepte de legalitat, aquest que tant agrada als unionistes- no varen moure un dit per en Salvador, ho van fer amb l'afusellament d'en Txiki l’any següent. Varen treure l'orella del fang de la irrellevància quan ja tenien clar que el règim s’apagava amb la vida del dictador, i que no el sobreviuria. Aleshores Franco ja havia passat la premonitòria flebitis que inaugurava el camí cap una mort llarga, una degeneració física feta a poc a poc, de decrepitud humiliant però –ai las- mai prou dolorosa en proporció al verí en forma de por i a les morts d’uns i d’altres que ens va deixar a tots com a llegat col·lectiu.\nSalvador és una pel·lícula que als anys setanta, a l’escola, ens haguessin portat a veure els profes peluts que lluitaven per inculcar-nos la democràcia a cop de peli d’art i assaig francesa, polonesa o italiana. Aquells cine-forums que esdevenien un espai de revolta i conscienciació, Costa-Gravas, Wayda i Pontecorvo! Santíssima Trinitat!. Malgrat el desprestigi que suposa ara haver estat un “progre”, gràcies al regalet en forma de degeneració moral de les esquerres un cop van tocar cuixa de poder als anys 80. Malgrat l’oblit forçat de la cagalera col·lectiva que ara tapen amb un relat de flors i violes constitucionalistes, amb falsos esperits de concòrdia, els mateixos que cremaven llibreries i omplien les parets de Sant Gervasi amb el missatge “zona nacional”. Malgrat nosaltres mateixos, que hem deixat créixer aquesta democràcia del pacte de la por fins esdevenir el monstre de democràcia de fireta que és ara. Malgrat tot seguim vius, i el Manuel Huerga ahir m’ho va fer recordar. Potser encara som a temps de recordar el que va passar i posar-nos drets d’una punyetera vegada.\nPublicado por Savalls en 10:03 4 comentaris: Enlaces a esta entrada


Country House Fürstenhaus Finkenberg Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCountry House Fürstenhaus-, Finkenberg, Finkenberg, Àustria, 6295 - Veure al mapaExcepcional9,9Basada en3comentarisCountry House FürstenhausVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 38 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Finkenberg, no busqui més enllà de Fürstenhaus. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Fürstenhaus també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Finkenberg. Els clients de l'hotel poden gaudir de instal.lacions de barbacoa. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Fürstenhaus és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Finkenberg.\nCal que informeu el Country House Fürstenhaus de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


Històries Manresanes: El lobby del tren\nPer Manresa molt millor, gràcies\nLa línia ferroviària de Manresa fou construïda per la companyia del Ferrocarril Barcelona-Saragossa a causa de la descoberta de carbó a la zona de Calaf (Anoia). El tren ja arribava a la ciutat vallesana de Terrassa el 1857, però l'accidentada orografia del terreny entre Terrassa i Manresa, feia perdre punts a la nostra ciutat. El més lògic i econòmic era fer passar el tren per Igualada, similar a l'actual trajecte de l'A-2 (antiga Nacional 2).\nEls propietaris de l'empresa ferroviària van muntar una important campanya (avui en dia se'n diu un lobby mediàtic) entre grans propietaris, administració local i gran burgesia comercial de Manresa a favor de la capital del Bages per fer circular el tren de la línia de Barcelona a la capital aragonesa. La cosa va resultar enormement satisfactòria i amb poc més de dos anys, el tren de Terrassa ja arribava a casa nostra. De 1857 a 1859 es va construir mitjançant túnels i viaductes una de les línies de tren més cares d'Europa del segle XIX, el tram Manresa-Terrassa.\nViaducte d'Olesa, en el trajecte Manresa-Terrassa (fotografia trenscat.com)\nL'estació del Nord, (l'any 1941 l'estat espanyol es va fer càrrec de la xarxa d'ample no europeu) es va inaugurar el 1859, és una de les 30 estacions més antigues de l'estat espanyol, amb un estil característic propi de les estacions del seu temps, l'estació original era un conjunt allargat format per tres cossos simètrics, la porta principal de la qual quedava en enfront de l'antic pont o palanca de ferro que conduïda al centre de la ciutat.\n- "La Manresa Industrial: Itineraris per la història de la Ciutat" a la Xarxa XATIC / Ajuntament de Manresa\nEtiquetes: El ferrocarril a Manresa, L'industralització a Manresa.


DAM | adrmediodont's blog\nQuè és AdR?\nDocuments i enllaços d'interés\nInici Què és AdR? — Composició — Mesa de Coordinació — Actes Reunions — RRI Representació — Junta de Centre —— AVEO —— DAM — ANEO — CEEM Associacions — ACMAS — AEMES — AVEM — Quatre Gats — BMFiO — CIB — Denthouse — VBI PVS Documents i enllaços d'interés Contacte\nDAM: DELEGACIÓ D’ALUMNES DE MEDICINA\nSom gent com tu. Estudiants de Medicina. Som gent de la\nBanda, d’ACMAS, d’Els 4 Gats… i altres associacions de la nostra Facultat.\nI si som com tu, per què ens presentem a la Junta de Centre?\nPerquè ens preocupa que tot funcione com cal: el Grau, les dates dels exàmens, les instal·lacions de la Facultat, el final de carrera de la Llicenciatura… Però també ens preocupa que les nostres taxes pugen més i la matrícula de la nostra carrera es situe ja en els 1500€; la reforma del sistema MIR (la temuda Troncalitat), les retallades en beques Erasmus, i sobretot en els dos serveis que més directament ens afecten: l’educació i la sanitat…\nPotser ja ens coneixíeu d’anys anteriors: AVEM-AJEPES, AJEPES… I enguany, per què tornem a canviar de nom i ens anomenem DAM? Aquestes són les sigles de la Delegació d’Alumnes de Medicina, denominació que reben les Facultats que participen al CEEM.\nI això, què és? El CEEM és el Consejo Estatal de Estudiantes de Medicina, òrgan de representació dels estudiants de Medicina a nivell de l’Estat (davant del Govern, Ministeris, Societats científiques i d’especialitats…) i on la nostra Facultat té representació. Ens encarreguem de portar la vostra veu o dels vostres delegats sobre els temes que hem anomenat abans (MIR, Troncalitat, Títol mèdic…), així com de moltes altres coses que vos anirem informant (dossiers de residència a l’estranger, medicina militar, penitenciària, congressos d’educació mèdica, jornades formatives… i més!).\nDespatx AdR (tercera planta de la Facultat, junt a la sala d’estudi individual)\nFB: Delegació d’Alumnes de Medicina – DAM\nCorreu electrònic: ajepesdamuv@gmail.com\nTens alguna proposta? Saps com podríem millorar la Facultat o fer el diadia més portador? Vols participar de forma activa? Posa’t en contacte amb nosaltres, envia’ns un missatge o para’ns pels passadissos de la Facultat.\nInformació actualitzada per l'ADR\nPlantilla el·laborada per Tecneca per a la Delegació per a Estudiants i el Servei d'Informacio i Dinamització SeDI de la Universitat de València.\nMés Informació d'interés per a estudiants i estudiantes en www.uv.es/estudiants


Darrers dies de matriculació del segon quadrimestre del Grau i Màster en Ciències Religioses\nEl proper dimarts 25 de gener s’acaba el període de matriculació pels estudis de Grau i Màster en Ciències Religioses del segon quadrimestre del curs 2021-22. El dilluns 31 de gener començaran les classes en format presencial. S’ofereixen assignatures, matèries i cursos oberts a totes aquelles persones interessades en el fet religiós en general, i en el Cristianisme en particular, en relació i diàleg amb les diferents disciplines filosòfiques, humanístiques, teològiques, antropològiques i pedagògiques relacionades, amb modalitat tant per a estudiants oients com ordinaris. Es poden cursar tant al Seminari de Vic, seu de l’ISCRVic, com al Casal de l’Església de Manresa.\nHi ha la possibilitat de cursar càpsules formatives humanístiques que estan obertes a tothom. S’hi pot inscriure qualsevol persona interessada, sense necessitat de matricular-se a tot el curs. En l'enllaç teniu més informació d’algunes assignatures destacades com Història de la música sacra, Filosofia per al present i Teologia espiritual.\nPodeu consultar el full de matriculació i la graella amb l’oferta formativa del curs 2021-22. En la graella d’assignatures hi podeu consultar, a més a més, els cursos de formació permanent del professorat de primària, secundària, batxillerat i cicles formatius reconeguts pel Departament d’Educació de la Generalitat de Catalunya. Els/les mestres d’Educació Infantil i Primària poden cursar la DECA (Declaració Eclesiàstica de Competència Acadèmica) per tal d’habilitar-se com a mestres de Religió a l’escola, en un sol curs acadèmic a Vic. També és possible cursar, en l’edició 21-22, alguna de les matèries d’aquesta certificació, al Casal de l’Església de Manresa.


La vista cansada :: Per al·lusions: l’apocalipsi i València\nPer al·lusions: l’apocalipsi i València\nVaig demanar a Maria Folch que presentés el meu llibre perquè sabia que s’explicaria tan bé que a mi ja no em caldria parlar gaire. Tan sols uns pocs minuts, com vaig dir, per al·lusions. No repetiré ací cada observació que vaig fer, però sí que deixaré constància de dos o tres detalls que m’interessen particularment.\nUn. Certament no era cap secret que en “Un cel nou i una terra nova” —el conte que dóna títol al llibre— s’esdevé una mena d’apocalipsi. El relat dels fets, com va assenyalar Maria, comença sota un epígraf que no pot ser més explícit: “Just abans de la fi del món”. Amb la qual cosa tampoc pretenia resultar gens original. No mancàvem de proclames apocalíptiques, mentre jo escrivia. I segurament amb raó. Almenys a mi també m’ho pareixia, que la realitat se’ns estava ensorrant i que ens queia damunt a trossos. I encara m’ho pareix, és clar. No hi ha dia que no ens assabentem d’una altra calamitat. Però era optimista, i per això hi havia una segona part: “Quinze anys després”. És a dir, que s’acabava un món, però tot seguit en començava un altre. Més estrany encara, potser. Nou de trinca.\nDos. Hi havia una pregunta ineludible: per què l’acció transcorre a València? Era conscient que se’m podia acusar, fins i tot, de pocavergonya i de traïdor, atesa la meva inclinació a exercir d’escriptor castellonenc. Però, siguem sincers, si venia l’apocalipsi, on volíem que passés? Recorde que Manuel Vázquez Montalbán, molt irònicament, va advertir alguna vegada que a Barcelona podien estar tranquils, perquè si tiraven la bomba atòmica la tirarien a Madrid, que per això era la capital. Ho va escriure a les pàgines d’El País i se li va enfadar més d’un lector. Eren els anys llunyans de la guerra freda i l’autonomia, però la idea continua sent vàlida. Les coses importants passen als llocs importants. L’apocalipsi de debò, al nostre entorn de país o regne, només podia ocórrer a València. A Castelló, on no tenim més que una subdelegació del Govern, amb prou feines ens n’assabentaríem per la tele o pel Twitter. Per tant, des del primer moment, vaig tenir clar on era que arribava en tren el narrador, aquest home o homenet de negre en cerca del seu destí de funcionari.\nI tres… bé, allò de l’animalet i el somni d’una escriptora ho deixarem per a un altre dia, que és un assumpte que mereix un apunt per si mateix.\n(La foto. Gener de 2014. Em vaig agafar un dia lliure amb la intenció de passejar-me pel centre de València. Més que documentar-me, supose que volia comprovar que els carrers i les cases restaven als mateixos llocs. On els havia deixats.)


Landzeit Tauernalm Flachau Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 220 allotjaments a Flachau.\nHabitació Doble - Tarifa Flexible - Comoditats\nFlachauwinklstrasse 301, Flachauwinkl, Flachau, Àustria, 5542 - Veure al mapa\nMés informació sobre Landzeit Tauernalm\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Flachau, Landzeit Tauernalm és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Landzeit Tauernalm és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com restaurant, premsa, ascensor, botigues a l'hotel.\nL'ambient de Landzeit Tauernalm es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Parc infantil de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Landzeit Tauernalm la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Flachau.\nTots els tipus de viatgers (41)Parelles (12)Viatgers en solitari (17)Famílies amb infants petits (4)Famílies amb infants grans (1)Grups (7)


La Pobla necessita sumar els tres punts per difícil que pugui semblar\nEl filial del Nàstic rebrà l’Hèrcules, diumenge a les cinc, en un duel vital per a ambdós conjunts\nActualitzada 15/04/2016 a les 01:35\nA falta de cinc jornades per a la conclusió del campionat a la Segona Divisió B, el CF Pobla de Mafumet continua penjant d’un fil. Els tarragonins són setzens a la taula, en posició de promoció de descens a Tercera Divisió, i amb 33 punts.\nSumar el màxim de victòries en els cinc duels que resten és molt important per a l’equip de Martín Posse, el qual sap que el gol de Kike Tortosa el passat diumenge a Olot pot valer una permanència. El fet de no perdre contra els de la Garrotxa va motivar que els barcelonins continuessin per sota dels pobletans a la taula, en zona de descens directe.\nPer la seva banda, l’Hèrcules és un dels cinc equips que aspiren a disputar la promoció d’ascens a Segona Divisió A. És, dels cinc primers, el pitjor classificat, però aquesta circumstància no impedeix que tingui molta il·lusió per intentar assolir la seva meta. Amb 58 punts, els alacantins disten a dos del Cornellà i del Lleida Esportiu, quart i tercer, respectivament; a tres del CF Reus, segon; i a sis del líder, un Vila-real B que sembla que no afluixarà i que no deixarà a ningú altre ocupar el tro d’honor del grup tercer de la categoria de bronze.\nL’Hèrcules comptarà amb una baixa important, com serà la de Peña, sancionat, mentre que la Pobla tindrà entre quatre i sis jugadors que no estaran disponibles de cara al duel. Tres seran baixes segures. Denís Coch ho podrà saltar a la gespa després de ser expulsat a Olot, mentre que Polaco i Nacho Pérez tampoc podran actuar, per acumulació d’amonestacions. El davanter Jaime Vidal tampoc estarà disponible per lesió, i el lateral dret Cristian Márquez i el punta Álvaro Fernández seran dubte per molèsties.\nNo ho tindrà fàcil Posse per confeccionar un onze de garanties, però el de diumenge el podrien formar Varo a la porteria; Marcelo Villaça, Joaqui, Marc Vadillo i Víctor García, de dreta a esquerra, en defensa; Carlos García i Gabi López a la medul·lar; Kike Tortosa i Gil Muntadas a les bandes; Alfons Serra, com a mitja punta; i el pitxitxi, Stephane Emaná, com a futbolista més avançat.


PE0935 - Edició i Producció de Programes Informatius en Ràdio i Televisió II\nEl 15% de la nota corresponent a la superació de la part teòrica de l'assignatura consta d'un examen escrit individual (test, desenvolupament i/o problemes). Aquesta part és recuperable en 2a convocatoria\nEl 10% corresponent a l'elaboració de treballs acadèmics s'obté de l'assistència al seminari i de la realització d'un exercici vinculat amb aquesta activitat. Aquesta part és recuperable en 2a convocatòria.\nEl 75% de la nota corresponent a Projectes, Resolució de casos, Observació i execució de tasques i pràctiques i Prototips es correspon amb la part pràctica de l'assignatura. Els percentatges es desglossen de la següent forma:\n• 20% - Projectes. Es correspon amb la Pràctica 1 i la Pràctica 3, totes dues realitzades de manera individual. Recuperable de manera individual en 2a convocatòria.\n• 5% - Resolució de casos. Es correspon amb la Pràctica 4, realitzada en grup. Recuperable de manera individual en 2a convocatòria.\n• 10% - Observació i execució de tasques i pràctiques. Es correspon amb la Pràctica 2, realitzada de manera individual. Recuperable de manera individual en 2a convocatòria.\n• 40% - Prototips. Es correspon amb la Pràctica 5 i 6, totes dues realitzades en grup. No recuperable en 2a convocatòria.\nNo realitzar alguna de les proves suposa un 0 i la impossibilitat de fer mitjana per a la superació de l'assignatura en primera convocatòria.\nL'assistència al 85% de les classes pràctiques és necessària per a ser avaluat/a en primera convocatòria, que segueix el mètode d'avaluació contínua.\nEs considerarà "Presentat/a" qui es presenti a l'examen escrit o qui hagi presentat almenys el 60% del total de les proves avaluables.\nTots els treballs han de lliurar-se a través de les tasques habilitades a l'Aula Virtual.


MÚSICA I FILOSOFIA : de gener 2011\nSOBRE LA INTERPRETACIÓ MUSICAL. NOTES: SIGNES O SÍMBOLS?\nExisteixen una munió ben diversa d’arts, però, certament, no totes exigeixen un procediment interpretatiu de la mateixa radicalitat. L’arquitectura, l’escultura i la pintura, són allà; l’obra és sempre tota present. La música, en canvi, necessita realitzar-se d’una manera efectiva en el temps, requereix una interpretació per a la seva manifestació; en altres mots –i com en el cas del teatre– no és allí si no és interpretada. En aquest sentit, la música és una art mediata. La partitura no és la música, ni tan sols en la ment d’aquell que sap llegir-la, ja que li manquen les determinacions de qualitat i duració efectives.\nLa música té, però, una naturalesa essencialment ambigua. Els antics grecs creien que Orfeu, l’heroi cantor, mig apol·lini, mig dionisíac, era la perfecta manifestació d’aquesta incerta realitat. Podríem aprofitar la brillant imatge que ens brinda la mitologia per exemplificar l’essència de la música i preguntar-nos si és més aviat apol·línia o dionisíaca. No es tracta pas d’un debat bizantí, ja que d’allò que decidim es desprendran una sèrie de conseqüències estètiques sobre el que hauria de ser una bona interpretació musical. Si la música és considerada una construcció d’Apol·lo –divinitat de la llum, metàfora de la raó, però també de l’odre, la bellesa i la salut sense límits–, l’ideal interpretatiu serà un i ben divers d’aquell que sostingui que es tracta més aviat d’una expressió de Dionís, déu de l’embriaguesa, la passió i la irracionalitat.\nEn la primera opció, la música seria un art proper a l’arquitectura tant pel que fa al seu alt grau d’articulació, complexitat, com a l’enorme especialització tècnica del seu llenguatge. Així, per exemple, ens dirà I. Stravinsky «Goethe ho entenia bé quan deia que l’arquitectura és una música petrificada». La construcció musical pot ser reeixida o no, tècnicament parlant, així com una sèrie de columnes i voltes poden suportar les forces d’una formosa cúpula com la de Sant Pere del Vaticà o esfondrar-se irremeiablement. Aquestes proporcions musicals produirien en nosaltres una incommensurable fascinació i emoció. El compositor, doncs, construiria amb sons i el significat de la música seria aquesta mateixa construcció.\nContràriament, els partidaris de la segona opció creurien que la música, a pesar d’aquesta façana estructurada i apol·línia, estaria alimentada per una força essencialment dionisíaca que connectaria la nostra voluntat amb el fons mateix de la realitat i la vida. Segons això, la música traçaria un vincle amb quelcom altre, i amb la seva genuïna eloqüència l’expressaria, n’esdevindria un símbol. Així, per exemple, ens diu Wagner: «La música recull l’essència de les coses en la seva manifestació més immediata». El compositor, en darrer terme, expressaria o s’expressaria a través dels sons, símbols latents d’aquestes pregones vivències.\nSi considerem la música quelcom apol·lini –per tant, si el compositor fonamentalment construeix–, la interpretació ens hauria de mostrar aquella construcció en tota la seva transparència; la música només és música, i, si expressa, és tothora a si mateixa. Si, per contra, la música veu de fonts dionisíaques –això és, si el compositor s’expressa o expressa quelcom– la interpretació hauria d’obrir-nos a aquest quelcom altre que es troba més enllà de la música mateixa.\nNo hi ha cap dubte que, en darrer terme, Stravinsky entenia la música com a filla d’Apol·lo: «és Apol·lo qui ordena» diu en la seva Poètica musical. Stravinsky es declara partidari d’entendre l’obra musical com a producte d’un ordre apol·lini del temps –emprant un neologisme de la seva factura, com a una crononomia–. No hi ha cap altre sentit ocult en la música i, consegüentment, aquest ordre pot ser transcrit efectivament en la partitura per mitjà dels signes musicals convencionals. L’habilitat de l’intèrpret haurà de ser tan sols, sempre segons Stravinsky, desxifrar-la i reproduir-la: «Tot sovint he dit que la meva música és per ser “llegida”, per ser “executada”, però no per ser “interpretada”». De cap manera hem de caure en el parany de considerar les notes símbols extramusicals: ens movem tostemps en el camp dels signes (més o menys) precisos; les notes se signifiquen, això és, remeten a l’univers estrictament musical, i no pas signifiquen.\nA propòsit d’això, el músic rus distingirà entre l’executant –qui sap llegir els signes musicals i efectivament els llegeix– i l’intèrpret –aquell que fantasieja i malinterpreta els signes com a símbols–. El que els separa no és pas una qüestió estètica, sinó ètica: pequen d’un cert orgull i prefereixen oferir-se a si mateixos més que no pas a la música. El veredicte final d’Stravinsky és ben clar, i deixa poc espai al dubte: «Jo m’inclino a no deixar res en mans dels intèrprets».\nAquesta visió de la música i la interpretació resulta diametralment oposada a la d’un compositor i intèrpret romàntic com R. Schumann: «la música seria un art ben petit si només ressonés i no disposés d’un llenguatge, ni d’uns signes per indicar els estats d’ànim». Resulta evident que aleshores les notes no són ben bé allò que semblen: el compositor metamorfoseja els seus sentiments i idees en una sèrie de notes; ens trobem al davant, doncs, d’una sèrie de símbols que amaguen al dedins, misteriosament, tot un món pregon. Si aquest és el sentit de la composició, l’intèrpret, per mitjà de la seva sensibilitat, en part innata, haurà de descobrir, sentir o intuir allò que es troba més enllà de les convencions musicals.\nNo hem d’imaginar-nos, però, que l’esperit romàntic és una cosa del passat; la seva herència actualment és indiscutible. En el llibre intitulat «El intérprete y la música» Monique Deschaussées, pianista i pedagoga, deixeble de cèlebres pianistes com E. Fischer i A. Cortot, afirmava el següent: «Las notas y los signos de un texto musical son el reflejo de un alma que se expresa e irradia a través de ellos. En tota fórmula se inscribirá, como una filigrana, el espíritu del compositor». Essent així les coses, Dechaussées insistirà en el fet que cal retrobar en la partitura aquelles visions reals o factícies del compositor. Mentre que el compositor passa de la vida als signes, l’intèrpret haurà de passar dels signes a la vida, això és, recorre el camí del compositor en sentit contrari. A propòsit d’això, comptem amb testimonis reals d’aquesta sensibilitat de matriu romàntica envers la música i la interpretació. Hom pot veure, per exemple, l’enregistrament d’una classe magistral d’A. Cortot, mestre de Dechaussées, en la qual el pianista ensenya a una jove aprenent com reconstruir el moviment vital i anímic a partir del qual R. Schumann va gestar «Parla el poeta» de les seves Escenes d’Infants.\nPublicat per Marc Pepiol a 11:34 4 comentaris:\nSOBRE LA INTERPRETACIÓ MUSICAL. NOTES: SIGNES O SÍ...


Barcelona Obertura: música clàssica a la ciutat\nEl Liceu, el Palau i l'Auditori es conxorxen per posar Barcelona al mapa musical europeu\nBarcelona. Dijous, 7 de febrer de 2019. 12:12\nActualitzat Dijous, 7 de febrer de 2019. 12:12\nLes tres principals institucions musicals catalanes, el Liceu, el Palau de la Música i l'Auditori, s'han coordinat per organitzar el Barcelona Obertura Spring Festival, un gran festival de música clàssica que constarà de 17 grans concerts a aquests tres equipaments, i 33 concerts gratuïts arreu de la ciutat a càrrec de joves talents. Ramon Agenjo, president d'aquesta iniciativa, en la seva presentació, ha indicat que el seu objectiu és posicionar Barcelona al mapa musical europeu. Aquesta festival ha estat promogut per Barcelona Global, amb el suport de l'Ajuntament de Barcelona i amb la col·laboració d'Ibercàmera i el Conservatori del Liceu. Amb aquesta iniciativa es vol coordinar en un programa conjunt l'activitat musical sovint molt dispersa de la ciutat de Barcelona. El festival tindrà lloc del 4 al 17 de març. La programació completa està disponible a la pàgina web del festival, on també es poden comprar les entrades.\nEl director del Barcelona Obertura, Víctor Médem, ha afirmat que el festival ha tingut molt bona resposta a l'estranger i que ja hi ha reserves de gent que vol aprofitar aquesta convocatòria. Afirma que hi ha 180 visitants que han efectuat reserves en grup per venir expressament al festival, fins i tot procedents del Japó, d'Itàlia i del Canadà, i espera que el nombre de visitants melòmans s'incrementi molt en un futur proper... Barcelona Obertura espera promoure aquestes visites tant mitjançant les agències de viatges com de les agrupacions de melòmans. El Barcelona Obertura també ha editat un catàleg amb els concerts de música més importants de l'any a la ciutat, amb l'objectiu de promoure el turisme especialitzat en música clàssica. Joan Subirats, comissionat de Cultura, ha recordat que cada dia, de mitjana, passen per Barcelona 150.000 turistes, i ha apuntat que ofertar una activitat musical de qualitat pot contribuir a millorar la presència de turistes amb inquietuds. "L'èxit de la ciutat l'hem de saber distribuir" ha afirmat Subirats, qui ha apuntat que calia articular les iniciatives culturals per a estrangers amb les inquietuds ciutadanes. "Tothom podrà disfrutar del Barcelona Obertura Spring Festival", ha destacat el responsable municipal de cultura, qui ha explicat que aquesta activitat, als barris, es financia mitjançant la taxa turística.\nEls 17 grans\nEntre els convidats excepcional s'hi troben Valery Gergiev, Kent Nagano, Johathan Nott, Kazushi Ono, Bejun Metha... Al TNC hi haurà un espectacle sobre Carles Santos amb la participació de l'OBC: Se'ns ha anat el Santos al cel. L'Auditori oferirà tres concerts en dies consecutius amb la direcció de Kazushi Ono i amb la participació de l'Agrupación Señor Serrano, l'Orfeó Català i el Cor de Cambra del Palau. Al Palau de la Música s'oferirà un concert de Grigory Sokolov al piano... Víctor Médem ha reconegut que ara per ara no s'ha pogut crear "una programació única", per manca de temps, però promet que en les properes edicions es superarà la modèstia d'aquesta edició i es programaran espectacles "únics" que puguin tenir major capacitat d'atracció per al públic europeu. I promet grans novetats per al proper Barcelona Obertura Spring Festival, que se celebrarà del 16 al 30 de març.\nClàssica als barris\nL'Obertura City + és la proposta promoguda per l'Ajuntament per difondre la música clàssica entre els ciutadans i ampliar la base d'aquest tipus de música. Estarà constituït per 33 concerts als 10 districtes de la ciutat, que seran gratuïts, tot i que caldrà reservar plaça. Amb aquests concerts es vol fer participar a la ciutadania en el festival, però també donar una oportunitats als grans talents. 40 institucions musicals de la ciutat s'han sumat a la iniciativa i l'Ajuntament ha ofert algunes instal·lacions clau. Així, els concerts tindran lloc a alguns espais emblemàtics de la ciutat, com la Fundació Vila Casas, el Museu Joan Miró, l'espai Mies van der Rohe, l'Antiga Fàbrica Damm, la presó Model, Sant Pau del Camp i nombrosos centres culturals. L'oferta de concerts és molt plural: 9 concerts són sorgits dels propis cossos de les institucions organitzadores (el Palau ha volgut que tots els seus cors hi fossin presents), i la resta han estat triades, entre les propostes que s'han considerat més interessants, donant veu als joves talents. Algunes propostes han estat escollides mitjançant concurs, perquè es volia obrir la convocatòria a gent que encara no estava introduïda dins les institucions.\nCultura Barcelona Districte Cultural: teatre, música i dansa oberts a tothom, als barris Gustau Nerín\nBarcelona Vídeo: Estudiants del Liceu protesten contra un acte de Valls i Rivera Carlota Camps\n9 de febrer de 1908 S’inaugura el Palau de la Música Catalana Marc Pons


L’art de planificar temporades\nLes rotacions i la gestió de l’exigència i de la fatiga són alguns dels fronts oberts d’Ernesto Valverde al capdavant del Barça\n6 min. Barcelona 24/09/2018 18:48\n651x366 Sergi Samper i la resta de jugadors del Barça durant un entrenament. / MIGUEL RUIZ / FC BARCELONA Sergi Samper i la resta de jugadors del Barça durant un entrenament. / MIGUEL RUIZ / FC BARCELONA\nRotacions sí. Rotacions no. Rotacions només quan calgui. Les banquetes del món del futbol no es regeixen per principis fonamentals. Els diferents fulls de ruta només es troben en l’afirmació que cap d’ells és inqüestionable. Cada entrenador té el seu estil. És una conclusió esportiva feta des del coneixement i l’experiència pròpia. Ernesto Valverde dirigeix el seu Barça. Té similituds amb els anteriors, amb la verticalitat de Luis Enrique i la finesa de Guardiola, però és únic. És un projecte que es regeix pel seu punt de vista. Per això hi ha (i hi haurà) debat, perquè es tracta d’un xoc de criteris. És el tècnic qui ha de bregar amb les suplències, la condició d’omnipresent de Leo Messi i l’estat de forma d’homes com Luis Suárez. Uns fronts oberts que ha de tancar amb arguments -i èxit- des de la planificació esportiva. El planning de la campanya és un conglomerat d’aspectes mèdics, emocionals, grupals i els estrictament competitius. Per què Messi ha de ser suplent si és el millor?\nPer què Ter Stegen ha d’assumir que no jugarà la Copa del Rei? Fer una equació des de l’òptica numèrica, oblidant les altres potes de la taula, és perillós. L’equilibri ha de ser sòlid. Les temporades són llargues i els títols es guanyen als mesos d’abril, maig i juny. Però relliscar al principi et pot deixar fora del camí de les finals. La lectura errònia tendeix a convertir en rutina estadis de primera línia com el Wanda Metropolitano.\nDe més a més\nSe sobreentén que l’Atlètic del Cholo Simeone comença lent la competició, carregat de cames, sense frescor física ni futbolística. S’accepta que l’evolució sigui de menys a més, per acabar el calendari en un pic de rendiment, com fa uns mesos, amb la conquesta de l’Europa League. “No ha de ser necessàriament així -expliquen des del Barça, desmitificant el factor profe Ortega -. L’ staff tècnic dissenya un treball per estar a bon nivell quan comença la temporada oficial. No pots demanar l’excel·lència, perquè falta ritme real. Descartar un paquet de partits, sacrificar-los, no és una opció a l’elit. No són matemàtiques: amb els punts d’aquest cap de setmana, de l’altre i de l’altre arribo al meu objectiu. Això no és així, perquè hi ha condicionants, imprevistos i un rival que t’exigeix i vol guanyar. S’ha de tenir una visió responsable”. Veus autoritzades en preparació esportiva destaquen a l’ARA el paper de les rotacions. No com un caprici de l’entrenador, per mostrar els seus cromos davant l’afició, sinó com un element necessari per garantir el llistó d’exigència: “Si l’esportista està poc rodat podrà garantir un treball de qualitat en un temps més reduït. És com intentar córrer una marató sense preparar-te. Si vols arribar a la meta primer has de començar per distàncies més curtes. Aquí és el mateix. Un futbolista difícilment es pot estar tots els minuts sobre la gespa sense notar el desgast durant el mes de setembre. Sobrepassar la barrera de la fatiga és perillós. Per això les plantilles no són d’onze jugadors”, diuen. La del Barça és precisament una de les més àmplies d’Europa. Valverde té dues opcions contrastades per posició, amb l’asterisc del davanter centre i el lateral esquerre. De peces no en falten. Ara, un any i dos mesos després d’haver arribat al Camp Nou, el tècnic comença a moure-les alegrement. Arturo Vidal i Arthur s’estan postulant com a pla B a la zona de creació. El xilè està calcant el rol de Paulinho i ha participat en les primeres cinc jornades de la Lliga Santander. Rafinha va aparèixer a Anoeta de titular després del tancament de fitxatges estiuenc.\nVeure moviments a l’atac sembla una utopia. Leo Messi, Luis Suárez i ja Ousmane Dembélé són titularíssims, i no serà habitual veure’ls a la banqueta. Entre Munir El Haddadi i Malcom sumen 7 minuts disputats en temporada oficial (1 i 6, respectivament). Els canvis a la línia defensiva també són mínims. Gerard Piqué, Samuel Umtiti i Jordi Alba són l’altre trident inamovible. La parella de centrals acumula 830 minuts dels 900 possibles a la Lliga Santander. Alba és directament l’amo i senyor del lateral. La sortida de Lucas Digne l’ha deixat sense una competència directa.\nEls encerts justifiquen el seu protagonisme tan superlatiu, però els preparadors estan obligats a buscar fórmules perquè pugui descansar. Nélson Semedo és l’únic que allibera Sergi Roberto. Temporalment, perquè tots dos poden coincidir -i ho han fet- al terreny de joc. El portuguès ha acumulat 180 minuts aquestes primeres jornades. El marge per millorar els registres és obvi. Encara hi ha 9 jugadors del primer equip que no han superat la frontera dels 90 minuts sobre la gespa entre Lliga i Champions (Munir, Malcom, Arthur, Rafinha, Lenglet, Aleñá, Denis Suárez, Vermaelen i Sergi Samper). Es pot forçar? Sí, però fins a un límit estipulat i coherent, segons el rol i les característiques dels jugadors. El desgast de Leo Messi no és el mateix que el de Rakitic o Sergi Roberto. Tots dos són futbolistes fets per abastar molts metres, compromesos en les transicions i el joc en camp propi.\nPerill de lesió\nExtralimitar-se té un risc que s’ha de saber minimitzar, també, als entrenaments. “Les sessions rutinàries són la base del funcionament de l’equip. El calendari t’obliga a ser molt metòdic, a detectar les situacions i a focalitzar la feina. El temps és limitat i l’has de gestionar perquè n’obtinguis resultats. Si jugues cada tres dies has de ser molt efectiu. És imprescindible establir bé els dies de càrrega, que tot sigui personalitzat a la situació de cada professional, centrar-se en el treball de prevenció. Fer gimnàs per fer gimnàs no té sentit. Que aixecar molt de ferro et fa millor no és del tot cert. Hi ha molts mites. Jo he sentit a dir que les pretemporades serveixen per aprimar-se i guanyar una mica de múscul. Es tracta de posar en marxa el cos, de donar-li les eines que necessitarà durant tot un curs”, comenten des dels serveis sanitaris del Barça.\nEn destaquen els petits detalls: les hores de descans, el treball de recuperació postentrenament (estiraments, contrast de temperatures, cures musculars) i una alimentació saludable des d’un punt de vista professional, no estètic. Tot plegat per reforçar l’equip, fer-lo més fort i eficaç. Que el guió general es compleixi depèn dels jugadors i de l’entrenador. El compromís i la responsabilitat són a les dues bandes.\nLeganés-Barça: quan i on veure el partit de Lliga per TV\n"Rècord mundial": l'Atlètic-Barça, a les portades de la premsa esportiva\nUn gol d’Hugo Díaz dona quatre punts d’avantatge a l’Atlètic Balears sobre el Vila-real B\nDiverses línies d’autobusos es veuen afectades per la Mitja Marató de Palma\nMireia Mendoza: "A la passarel·la de Milà vaig pensar: "Soc una dona amb...\nCompany admet que el PP balear té poca capacitat per decidir les llistes...\nEl PP assegura que existeix un gir cap al centredreta a les Balears i l'Estat\nPodem insta Armengol que faci "tot el possible" per aturar el projecte de les...\nLa Junta Electoral rebutja el recurs de Torra i li dona 24 hores per retirar els...\nVox omple de militars (i signants del manifest a favor de Franco) les llistes del...\nAvalen una càrrega policial l'1-O contra votants "asseguts a terra amb els braços...\nCiutadans denuncia la CCMA a la JEC per la cobertura de la manifestació a Madrid\n“És el món al revés”\nDe la Pompeu Fabra al Festival de Màlaga\nIsrael veta un candidat racista a les eleccions\nLágrimas de Sangre volen honorar el rap al Sant Jordi Club


Àngel Portet nomenat Confrare d’Honor de la Ratafia 2020\nviurealspirineus 21:49 12/11/20\nPortet ha rebut la distinció per la seva tasca històrica de promoció de la cultura de la ratafia\nhonor portet ratafia “d” nomenat Angel\nÀngel Portet distingit com a confrare d’Honor de la Ratafia 2020/ ratafia.cat\nLa màxima distinció de la Festa de la Ratafia d’enguany ha recaigut en Àngel Portet, la cara visible, juntament amb el seu germà Carlos, de l’empresa “Licors Portet”, de la Pobla de Segur, elaboradors, entre moltes altres marques, de la mítica Ratafia dels Raiers.\nLicors Portet és una de les cases més emblemàtiques del Pirineu i produeix una de les ratafies més apreciades i reconegudes d’arreu. Enguany ha rebut la distinció com a Confrare d’Honor de la Ratafia 2020 per a la seva tasca històrica de promoció de la cultura de la ratafia i per amanir, des de fa més de 125 anys, les sobretaules de les llars catalanes amb els seus destil·lats de l'Alt Pirineu.\nÀngel i Carlos Portet, el gran i el petit de cinc germans, són els hereus d’un negoci que es va iniciar l’any 1883, regentat en aquell moment per tres germans, sota el nom Borrell i Ribera. A partir de l’any 1949 en Joan Portet, pare de l’Àngel i en Carlos, va començar a treballar-hi i al cap de poc ja va ser-ne soci i més tard propietari, juntament amb la seva esposa Pilar Boixareu.\nEls germans Portet es van iniciar als anys vuitanta, al mateix temps que naixia la Festa de la Ratafia de Santa Coloma de Farners. Són doncs, gent senzilla i treballadora, artesans i innovadors, enamorats del Pirineu, Catalunya i la seva tradició.\n(Foto: Àngel Portet nomenat Confrare d’Honor de la Ratafia/ ratafia.cat)\nAnys després, Àngel Portet va agafar el relleu d’aquesta tradició i ha liderat tant l’Associació Els Raiers de la Noguera Pallaresa com un associació a nivell europeu d’aquest ofici ancestral. A més, també és un dels promotors de la fundació del museu dedicat als raiers.\n(Foto: Àngel Portet a Licors Portet de la Pobla de Segur/ ratafia.cat)\nA Licors Portet actualment se segueixen elaborant, de manera artesanal,els licors més emblemàtics i tradicionals del Pirineu. Disposen d’un parell d’alambins que serveixen per aromatitzar els alcohols amb què fan una gran varietat de licors.\nPerò si un producte és l’estrella de la casa, aquest és la ratafia. Una de les característiques més singulars de la Ratafia dels Raiers és que es fabrica a partir del macerat i destil·lat de nous verdes (en botes velles de roure americà) i del destil·lat d’herbes i espècies seleccionades. El fet que la ratafia es faci a partir d’un destil·lat i no d’un macerat fa que aquesta sigui més fina i subtil, però alhora persistent, fets que li donen aquest gust i aroma únic i característic.


Els alumnes del Pere Ribot graven falques per conscienciar sobre el reciclatge – Vilassar Ràdio\nEls alumnes del Pere Ribot graven falques per conscienciar sobre el reciclatge\nEls alumnes de Segon d’ESO de l’Institut Pere Ribot estan treballant el projecte R R R R. Es tracta d’animar i conscienciar la gent sobre la importància de tenir cura dels residus. Han passat per Vilassar Ràdio i han gravat unes falques promocionals sobre el seu treball d’investigació.\nReduir, revaloritzar, reutilitzar i reciclar són les 4 erres del projecte de Segon d’ESO de l’Institut Pere Ribot. Un treball en el qual els alumnes han estat investigant sobre la gestió dels residus i sobre la segona vida d’alguns estris que llencem a les escombraries.\nElls i elles han preparat, a més, una enquesta en la qual pregunten sobre la nostra gestió de residus, sobre quines coses llencem al contenidor de rebuig, si anem o no a la deixalleria, si creiem que separem bé. Tot els dona peu a reflexionar i preguntar-se si hi ha aspectes a millorar a l’hora de gestionar allò que enviem a la brossa. I és que una mala gestió de les nostres deixalles a nivell particular, té una marcada influència a nivell global provocant alteracions del sistema com ara el canvi climàtic, el desgel dels pols o el patiment d’animals marins i aus que moren víctimes del plàstic.\n24 alumnes de Segon d’ESO del Pere Ribot han culminat la part final de la seva recerca: la de la difusió i promoció i, és clar, quina millor manera per difondre el missatge que els estudis de Vilassar Ràdio. Ells mateixos han guionitzat, redactat, locutat i gravat aquestes falques que, de ben segur, ens faran pensar.\nNotícia anteriorLa Tertúlia Jove: estem hiperconnectats a les xarxes socials?\nSegüent notíciaVilassar de Mar constitueix aquest divendres el primer Consell d’Infants


El 30è Concurs de contes de Nadal rep 95 propostes - FÒRUM.ad\nEl 30è Concurs de contes de Nadal rep 95 propostes\nOn: 19/02/18 10:30\nEl 30è Concurs de contes de Nadal que organitza la Biblioteca Pública del Govern ha rebut un total de 95 treballs, de manera presencial i per correu electrònic, repartits, entre les 4 categories establertes, de la següent manera: alevins 31 (4 per correu electrònic), infantils 32 (23 per correu electrònic), juvenil 6 (6 per correu electrònic), i adults 26 (22 per correu electrònic).\nAquest concurs és d’àmbit nacional i està obert a totes les edats a partir dels 8 anys. Els concursants han hagut de presentar un conte curt relacionat amb el Nadal d’un mínim de dos pàgines.\nDemà, tindrà lloc el lliurament dels premis del certamen durant el qual es faran públics els guanyadors de l’edició d’enguany. L’acte comptarà amb la participació de la ministra de Cultura, Joventut i Esports, Olga Gelabert, i se celebrarà a les 18 hores a la Sala d’actes del Centre Cultural la Llacuna. El premiat de cada categoria guanya un viatge, i els finalistes reben un val de compra de llibres per valor de 250 euros.\nEl jurat d’aquesta edició ha estat format per Alfons Codina, coordinador del Departament de Patrimoni Cultural; Laia Garcia, tècnica del Departament de Política Lingüística; i Jonathan Fernàndez, tècnic de Carnet Jove Andorra.\nPrevious Post: Una màquina que dispensa relats\nNext Post: Joventut participa en el projecte ‘Trampoline’ per a la promoció de la primera feina


Europarl.cat supera els 100.000 visitants\nFa exactament nou mesos i quinze dies que vaig publicar el web europarl.cat. Calia incidir en el greuge que rep la nostra llengua a Europa. Va ser una projecte que nasqué sense fer gens de soroll, esperant si per si mateix podia despertar la curiositat dels internautes. Amb el temps, aquest web ha estat --i a dia d'avui encara continua estant-- força concorregut.\nEns hem de felicitar tots. Seria injust no reconèixer que amb l'admirable acollida disposada a europarl.cat ja s'ha donat una contundent resposta a aquells que esperaven que el treball s'extingís, com altres abans, entre la solitud i el silenci.\nBen mirat, n'hem donades almenys 100.000. En motiu de l'assoliment d'aquest nombre d'usuaris únics a europarl.cat proposo que a partir d'avui els hi posem nom.\nCada nou projecte d'Europa és un projecte sense la llengua catalana.\nL'últim ha estat EuroparlTV.\nPotser perquè ho considero una manera millorable d'invertir nou milions d'euros, potser perquè el nivell de demagògia en l'acte de presentació superava amb escreix allò que estava disposat a tolerar, potser perquè penso que els eurodiputats haurien de deixar de creure que els volem veure per pantalla per adonar-se que preferiríem major informació en ambdues direccions o potser perquè opino que no són ells els protagonistes d'Europa; no n'he construït cap alternativa.\nNo obstant aprofitaré el nou projecte del Parlament Europeu per convidar a tothom a copsar de nou com seria l'Europa que molts imaginem. Proposo un cop d'ull a www.europarl.cat/tv .\nÉs una campanya de reivindicació de l'oficialitat de la llengua catalana a Europa en forma de recollida de signatures. Porta el nom 'El català, la següent llengua oficial a la UE', tal com anunciarà el títol de la plana web.\nQuan ho han provat polítics de diferents tendències durant anys i no ho han aconseguit, sols queda la petició directa de la societat civil.\nLa nostra llengua a Europa és un dels nostres drets. Encara avui, més de vint anys després de la nostra incorporació a la Unió Europea, no se'ns reconeix. Cal conquerir aquest dret.


La llei de terços. Millora la teva composició fotogràfica. « Toni Vilches Fotografia- El teu fotògraf a Girona.\nLa llei de terços és una de les normes més importants a l’hora de composar una fotografia. L’agència Reuters ens mostra en un slideshow com s’aplica sobre el terreny aquesta norma. Visiteu el link. També podeu entendre i apendre com portar a la pràctica la llei de terços de la mà del blog d’Eduardo Parra “quesabesde.com”.