Services included in Black and White Home\nServeis inclosos al preu Serveis addicionals\nServeis addicionals no inclosos al preu\nServeis addicionals no inclosos en el preu:\nPer tal de que la seva estància amb nosaltres sigui més gratificant, també oferim una amplia gamma de serveis addicionals que podrà contractar enviant un e-mail a info@blackandwhitehome.com (amb 24 hores d’antelació) o bé trucant a la nostra oficina al telèfon +34 93 201 6655 indicant el servei que desitja reservar, el seu nom i l’apartament. Els serveis addicionals tindran que ser reservats i pagats per separat. Consulti l’apartat “Serveis” al menú per a més informació.\nNeteja de manteniment: inclou canvi de tovalloles i cobrellits: Preu: 50€.\nEntrega de roba (Sense col·locació):\nApartaments d’una habitació: 1 joc de cobrellits + 2 tovalloles petites + 2 tovalloles grans + 1 tovalloleta de bany: 15€.\nApartament de dos habitacions: 1 joc de cobrellits de llit de matrimoni + 2 jocs de cobrellits de llit individual + 4 tovalloles petites + 4 tovalloles grans + 1 tovalloleta de bany: 20€.\nEntrega de roba (amb col·locació): Inclou neteja del bany:\nApartaments d’una habitació: 1 joc de cobrellits + 2 tovalloles petites + 2 tovalloles grans + 1 tovalloleta de bany: 25€.\nApartament de dos habitacions: 1 joc de cobrellits de llit de matrimoni + 3 jocs de cobrellits de llit individual + 4 tovalloles petites + 4 tovalloles grans + 1 tovalloleta de bany: 35€.\nEls apartaments estan disponibles al dia d’arribada a partir de les 15:00 hores. A l’hora convinguda, un professional del nostre equip de check-in es presentarà al seu apartament i li ensenyarà el pis, donant-li les indicacions necessàries per al funcionament correcte de tot l’equipament, així com a informació útil per a la seva estada a Barcelona. A més d’això, tots els apartaments disposen d’un llibre d’ús, amb instruccions i telèfons d’emergència.\nL’horari estàndard d’arribada és de 15 hores a 21 hores. Si el seu horari de arribada està fora d’aquesta franja, podem oferir-li aquest servei amb el suplement que li indiquem a continuació:\nEntre 21h i 24h -- 30 €\nEntre 24h i 2h -- 40 €\nEntre 2h i 8h -- 50 €\nSi desitja realitzar el seu check-in abans de les 15h, ha de sol·licitar-ho almenys un dia abans de la seva arribada. En cas de que puguem confirmar-li el servei, tindrà un suplement de 30€ (entre les 8h i les 12h).\nSi us plau, recordi que NO hi ha recepció als edificis, per lo que és indispensable que quan arribi a la ciutat ens truqui al telèfon +34 607 220 167 per tal de que el nostre equip de check-in pugui desplaçar-se fins a l’apartament per a donar-li la benvinguda.\nSi la seva arribada a la ciutat es anterior a les 15h, posem a la seva disposició varies opcions:\n1. A les nostres oficines: Si ho desitja pot deixar les seves maletes sense cap cost a les nostres oficines de Passeig Picasso 38 bis local 4 en horari comercial (de 09h a 18h).\n2. Servei GET BAG: també pot contractar el servei segur de gestió de maletes que ofereixen els nostres col·laboradors de no-luggage, que recolliran les seves maletes al aeroport i els hi entregaran al seu apartament a l’hora que indiquin. Per a més informació, visiti www.getbagservice.com\nSEGURETAT: Amb aquesta opció, els equipatges estan precintats amb brides de seguretat insubstituïbles, etiquetats amb codis de barres per al seu perfecte control, monitoritzats via GPS, flota pròpia de transport i punts d’entrega identificats. A més, el servei inclou una assegurança a tot risc de fins a 1.500 euros per equipatge.\n4. Altres serveis extraordinàris\nRecollida i desplaçament fins a i des de l’aeroport:\nSi prefereix la comoditat d’un xofer privat pel seu transport de l’aeroport fins al apartament, o a la inversa, oferim un servei de taxis 24 hores. Si us plau, posis en contacte amb nosaltres a través de info@blackandwhitehome.com indicant els detalls de la seva reserva, així com l’hora d’arribada i de sortida per a que avisem a algú que l’estarà esperant.\nAeroport de Barcelona al Apartament\n• 1,2,3 passatgers i fins a 4 peces d’equipatge: un trajecte 48€ ; anada i tornada: 80€\n• 4 passatgers i 5 peces d’equipatge: un trajecte 68€; anada i tornada: 110€\n• 5,6,7 passatgers i 8 peces d’equipatge: un trajecte 73€; anada i tornada: 125€\n• 8 passatgers i 9 peces d’equipatge: un trajecte 80€; anada i tornada: 130€\nAeroport de Girona al Apartament: posis en contacte amb nosaltres per consultar els preus d’aquest servei.\nLloguer de motos: Barcelona és una ciutat ideal per ser recorreguda en moto. Organitzarem l’entrega d’una moto Vespa + GPS + Casc fins al seu apartament.\nPreu: 45€/dia (24hr). T. 634547103. www.rentvespabarcelona.com\nLloguer de bicis: Recórrer la ciutat en bicicleta és una altra gran opció, per això a Black and White Home li oferim varies opcions per a lloguer de bicicletes:\n- Excel·lent concepte store BH, on podrà llogar material de màxima qualitat Direcció: Carrer Doctor Aiguader Edifici 4, Nº 7 baixos G. T. 695471788.\n- Buget Bikes, on podrà trobar bicicletes de bona qualitat i recorreguts planificats per tota la ciutat. Visiti la seva pàgina web a www.budgetbikes.eu\nPersonal Shopper: Podrà visitar els locals de compra més exclusius de Barcelona i obtenir el millor assessorament possible.\nEntrades Futbol Club Barcelona: Si necessita comprar alguna entrada podem fer per vostè la gestió de la compra. També podem rebre les entrades ja comprades i portar-les al seu apartament\nMassatges: Disposem dels millors professionals dels massatges. Oferim la següent llista de massatges directes al seu apartament:\n- Massatge amb cadira: – Enfoca les zones de més tensió: esquena, coll, espatlles i braços. Millor la circulació, redueix l’estrès, relaxa la tensió muscular i estimula l’energia.\n- Massatge Relaxant – Aquestes manipulacions relaxen els músculs i alleugeren el dolor, estimulen la circulació sanguínia i limfàtica, calmen el sistema nerviós i promouen una sensació de benestar.\n- Massatge Terapèutica – El tractament ajuda a eliminar contractures musculars, dolors d’esquena, dolors de cap causat por estrès, dolor de coll, etc.\n- Massatge Esportiu – Per a disminuir la tensió muscular creada per l’activitat física. És útil també per a qualsevol persona que treballi fent esforç muscular.\n- Reflexologia Podal – Tractament utilitzat duran milers d’anys. Es basa en la teoria que aplica pressió a punts dels peus que influeixen de manera molt positiva a diferents òrgans i sistemes del cos. Aquests tractaments ajuden a reduir l’estrès, milloren la circulació, ajuden a netejar el cos de toxines i impureses i revitalitzen.\nEls preus són: 30min. 55€. (Localitzat). 50min. 70€ (General/localitzat). 80min. 90€ (General/localitzat)\n3. Packs Especials\nPack de benvinguda: 55 €\nEs composa per: 1 aigua amb gas, 1 aigua sense gas, te, cafè, sucre, llet, oli d’oliva, nous, grissini, olives, patates fregides, xocolata, sal i pebre.\nPack desayuno: 50 €\n1 suc de taronja, 1 caixa de cereals (Kellog’s), 1 litre de llet semi desnatada, 1 litre de llet sencera, cafè, te, sucre, selecció de pastissos i pa, pernil i mantega.\nPack Cuidado Personal: 50 €\n1 ampolla de gel, 1 ampolla de xampú, 1 ampolla de condicionador, 1 tub de pasta de dents, 6 unitats de paper higiènic, detergent per a la rentadora, suavitzant de rentadora, tauletes per al rentaplats.\nPack Gourmet Espanyol: 100 €\n200 grams de Pernil ibèric Para Negra, anxoves de l’Escala, oli d’oliva verge extra, aigua amb gas Vichy Català, 1 botella de vi La Rioja, pa de Granja, tomàquets frescos, all i les instruccions sobre com fer el nostre conegut i deliciós pa amb tomàquet.


El 56% dels gironins són mileuristes - Diari de Girona\nEl 56% dels gironins són mileuristes\nHi ha més de 2.500 contribuents de la demarcació amb ingressos anuals superiors als 80.000 euros\ngirona | oriol puig 14.09.2009 | 02:58\nImatge d´arxiu de les noves oficines de l´Agència Tributària a Girona. marc martÍ\nAGÈNCIA TRIBUTÀRIAFa temps que diversos estudis han atribuït l'elevada renda per càpita de Girona al fet que hi ha un percentatge més alt de població activa que treballa. Un informe de l'Agència Tributària constata que més de la meitat dels gironins declara ingressos mensuals inferiors als 1.141 euros. A l'altre extrem, trobem més de 2.500 habitants de la demarcació amb ingressos anuals que superen els 80.000 ? bruts.\nEls mileuristes són majoria a les comarques gironines. El 56,43 dels assalariats de la demarcació cobren, en el millor dels casos, un salari brut que passa de poc dels mil euros. Segons del darrer informe de nivells salarials de l'Agència Tributària -elaborat amb dades del 2007-, a Girona hi havia 193.334 contribuents que reben sous que, com a màxim, dupliquen el salari mínim interprofessional (SMI, situat en 570,6 euros al mes).\nA l'extrem contrari, trobem 21.257 gironins que cobren més de 2.853 euros mensuals, sector que representa només el 6,2 per cent dels 342.605 contribuents que van declarar rebre algun tipus de salari. D'aquest grup, hi ha un selecte grup de privilegiats que poden presumir de guanyar com a mínim deu vegades més que l'SMI. D'aquesta manera trobem 2.593 gironins amb un salari brut mensual de, com a mínim, 5.706 euros, xifra que implica una remuneració anual per sobre dels 80.000 euros.\nEl percentatge de mileuristes gironins coincideix amb el de catalans, segons l'informe fet públic fa unes setmanes pel col·lectiu de tècnics tributaris agrupats a Gestha. En aquell estudi es constatava que un total de 3.015.733 de catalans perceben uns ingressos bruts mensuals inferiors a 1.100 euros, cosa que representa el 56,3% dels treballadors. En el conjunt d'Espanya, 18,3 milions de treballadors, el 63% de la població, cobra poc més de mil euros mensuals.\nPer comunitats autònomes, el percentatge més alt d'assalariats mileuristes es concentra a Extremadura, amb gairebé les tres quartes parts dels seus treballadors (74,7%), seguida de les Canàries (69,1%), Galícia (69%), Andalusia (69,9%), la Regió de Múrcia (68,7%) i Castella-la Manxa (67,4%).\nL'estudi -elaborat a partir de les dades de pagadors del treball i pensions, així com de l'última estadística de l'IRPF-2007- mostra que a Catalunya existeixen 2,7 milions d'assalariats (el 55,2% dels treballadors per compte d'altri) que perceben un sou brut anual inferior a 13.400 euros, quan la retribució mitjana estatal se situa en 18.087 euros bruts a l'any.\nAixí mateix, l'informe posava de manifest que actualment es registren a Catalunya un total de 284.832 empresaris i professionals que obtenen uns ingressos mensuals inferiors a 1.100 euros bruts, cosa que representa el 70% del total dels treballadors per compte propi.\nEn aquest sentit, el col·lectiu mileurista és més nombrós entre els microemprearis catalans que realitzen el pagament de l'IRPF a través del règim d'estimació objectiva (mòduls) -77%- que entre els empresaris acollits al model d'estimació directa (66,4%).\nSalaris per sota de la mitjana\nLa retribució anual dels assalariats gironins es va situar en 17.338 euros, per sota la mitjana estatal de 18.087 euros. I això que diverses estadístiques constaten que Girona és una de les demarcacions de l'Estat més cares a l'hora de fer la compra.\nUn dels fets que contribueix a situar el salari mitjà per sota la mitjana és el pes del sector de l'hostaleria, que concentra la seva activitat durant els mesos d'estiu i en caps de setmana. Aquest sector ocupa més del 10% dels assalariats de la demarcació, que reben unes percepcions salarials mitjanes de 9.677 euros. A l'altre extrem trobem els treballadors gironins del sectors financer, assegurador i d'energia i aigua, amb uns ingressos anuals que superen els 30.000 euros.\nMadrid, al capdavant\nAtenent a la retribució anual, els assalariats madrilenys són els treballadors espanyols que perceben un sou mitjà més alt, amb 22.870 euros bruts a l'any, seguits de catalans (20.097 euros), aragonesos (18.985 euros), asturians (18.715 euros) i càntabres (18.530 euros).\nPer contra, els salaris anuals més baixos corresponen a Extremadura -on els treballadors per compte aliè perceben de mitjana 14.120 euros bruts-, Andalusia (15.010 euros), Múrcia (15.447 euros) i Canàries (15.545 euros).


S'estudiarà la malaltia d'Alzheimer en la ingravidesa de l'espai. | afabaix\nS'estudiarà la malaltia d'Alzheimer en la ingravidesa de l'espai.\nEl seu principal objectiu és descobrir l'origen de la malaltia. Aquestes investigacions, per si soles, no han de portar al descobriment d'una cura.\nLa malaltia d'Alzheimer és un problema mundial. Solament en Estats Units, més de 5 milions de persones tenen la malaltia i es realitza un nou diagnòstic cada 67 segons; aquests són números que representen tot just una fracció dels totals arreu del món. Entre els investigadors mèdics, la malaltia d'Alzheimer és una prioritat absoluta.\nEls investigadors que treballen amb astronautes a l'Estació Espacial Internacional, o EEI, per la seva sigla en espanyol (International Space Station o ISS, per la seva sigla en anglès), estan embarcant-se en una missió destinada a descobrir l'origen de l'Alzheimer. Tot i que els detalls encara no estan clars, els investigadors creuen que la malaltia d'Alzheimer i altres malalties similars avancen quan certes proteïnes s'ajunten en el cervell i formen llargues fibres que s'acumulen i, finalment, escanyen a les neurones del cervell.\n"S'assemblen al fang en el càrter, però en el cos humà", explica Dan Woodard, del Centre Espacial Kennedy (Kennedy Space Center, en idioma anglès), de la NASA. "Les fibres no estan actives, així que caminaran per allí per sempre perquè el cos no té manera de desfer-se'n".\nAquestes fibres triguen dècades a formar-se i acumular-; d'allí el vincle entre la malaltia d'Alzheimer i l'envelliment. En els laboratoris de la Terra, els investigadors han descobert com fer perquè les fibres de proteïnes s'acumulin més ràpidament; d'aquesta manera, poden estudiar el procés sense haver d'esperar tant de temps. A l'estació espacial, les fibres acumulades no col·lapsen sota el seu propi pes, el que fa que l'estació sigui un lloc encara millor per estudiar-les.\nUna galleda de quatre polzades que contenia l'experiment, el qual va ser seleccionat en un concurs d'investigació sobre l'EEI per Space Florida and Nanoracks, i construït a l'Institut de Tecnologia de Florida (Florida Institute of Technology, en idioma anglès), es va enlairar cap a l'Estació Espacial Internacional a bord d'una missió d'abastiment anomenada SpaceX-5, el 10 de gener. L'experiment en si, anomenat SABOL (Self-Assembly in Biology and the Origin of Life: A Study into Alzheimer 's, en idioma anglès), serà completament automatitzat.\nNo es tracta de trobar una cura\nNo obstant això, les observacions que es van realitzar mitjançant aquest experiment, per si soles, no han de portar directament al descobriment d'una cura. El SABOL està orientat més cap a l'enteniment de la manera en la qual progressa la malaltia d'Alzheimer, i no cap a la creació d'un medicament que previngui la seva aparició. Tot i que aquest experiment és només el primer en el que segurament serà una sèrie d'investigacions, Woodard és optimista i espera que pugui ser una experiència d'aprenentatge extremadament valuosa.\n"Tots volen una cura, però sense saber la veritable causa de la malaltia, bàsicament és com estar disparant enmig de la foscor. No comprenem el veritable mecanisme de la malaltia. Si tenim sort, descobrirem si les proteïnes s'ajunten en l'espai. Únicament sota la falta de gravetat es pot produir un ambient lliure de convecció; de manera que és possible veure si es formen pels seus propis mitjans. Esperem anar aprenent a partir d'això ".\nFinalment, els projectes com el SABOL podrien portar al descobriment d'un mètode per desaccelerar la velocitat de creixement de les fibres nocives, obrint en conseqüència una finestra per trobar una cura. Els resultats de l'experiment es veuran després que les mostres tornin a la Terra i siguin examinades sota un microscopi de força atòmica. Woodard s'especula que la causa de la malaltia d'Alzheimer podria sorprendre si és decebedorament simple.\nAixí mateix, Woodard afirma: "Hi ha d'haver químics o processos que obstaculitzen o fomenten el creixement de les fibres de proteïnes. Potser sigui una cosa tan simple com la temperatura o la concentració de la sal del líquid del cervell ".\nEstrany però cert: La clau per desentranyar la misteriosa causa de la malaltia d'Alzheimer potser no resideixi en els racons del cervell humà, sinó en l'expansió ingràvida de l'espai. Si la resposta finalment es troba, bé podria sorgir de la microgravetat de l'òrbita de la Terra.


Apartment Kvarner Dramalj Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Apartment Kvarner\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Dramalj, Apartment Kvarner és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartment Kvarner, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Dramalj, el Apartment Kvarner és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


ENTREVISTA AMB JORDI PUJOL SOLER, Secretari de CMES | Col·lectiu CMES\nENTREVISTA AMB JORDI PUJOL SOLER, Secretari de CMES\nUs passem una ressenya d’una entrevista realitzada a Jordi Pujol Soler, membre fundador de CMES i secretari d’aquesta associació. L’entrevista, publicada al bloc “La Lamentable” ha estat realitzada per la periodista M. Eugenia Ibáñez. En ella, J. Pujol Soler passa revista als principals temes que han estat motiu d’atenció per al Col · lectiu per un Nou Model Energètic i Social Sostenible, CMES.\nAixí mateix us faig esment respecte al bloc que publica l’entrevista, que allí mateix es diu: “Aquest bloc té les seves arrels a La Lamentable Penya, un grup d’amics majoritàriament periodistes que, a principis dels anys 90, van començar a reunir-a dinar al restaurant Casa Leopoldo de Barcelona per comentar l’actualitat i constatar fins a quin punt era lamentable. Amb el temps, una part d’aquests professionals actius i estressats que van ser han passat al complaent estat de pre-jubilats, però mantenen la inquietud i la necessitat d’observar i comentar el que passa al nostre entorn. i d’aquesta necessitat va néixer aquest blog, creat el dia de Sant Jordi de 2011, que compta avui amb l’ajuda i col · laboració d’aquests lamentables ciutadans i ciutadanes “.\nBé us deixem amb l’entrevista (editada en castellà).\nAquesta entrada s'ha publicat dins de CMES Intervé, Energies Fòssils, Origen del petroli, Transició Energètica i s'ha etiquetat en Jordi Pujol Soler per cmescollective. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La frase, la imatge i la xifra. Columna per Vicent Luna\nEnviat per Redacció en 2 de novembre de 2019.\nTags: Catalunya, Vicent Luna\n“M’heu robat els somnis i la infantesa amb les vostres paraules buides”\n(Greta Thunberg, activista sueca. Arabalears, 23-09-2019).\nL’any 2015, la majoria d’estats del món, signaren l’Acord de París. Un acord on l’objectiu fou posar deures als països per tal de reduir les emissions de CO2. Aquest mes de setembre, i organitzada per l’ONU, s’ha celebrat la Cimera del Clima, destinada a impulsar aquells compromisos adquirits a París ara fa quatre anys. I la veritat és que els avanços són decebedors. Hi ha dirigents polítics que, a hores d’ara, encara consideren que el canvi climàtic no és una prioritat. L’exemple més vergonyós és el del president Donald Trump, amb la seua actitud fatxenda, arrogant, insensible als greus problemes que aquest canvi climàtica està provocant arreu del món. En aquesta Cimera només es donà a conéixer a la sala per escoltar les intervencions del primer ministre de l’Índia, Narendra Modi, i de la cancellera alemanya, Angela Merkel. I és que, diguem-ho clarament, allò que veritablement els preocupa als dirigents polítics és el creixement econòmic: créixer, créixer, quant més millor. L’obsessió per tindre més habitants, més indústries, més polígons industrials, més fàbriques… Els dóna igual si aquest creixement és insostenible, la qüestió és créixer.\nDoncs bé, aquest creixement descontrolat, aquest sistema capitalista que mai no en té prou i que es basa en consumir, consumir i consumir, tot esgotant al màxim els recursos de la natura, ha creuat totes les alarmes roges i està portant-nos al col·lapse ecològic. Ja sé que aturar aquest procés d’autodestrucció no és gens fàcil, depenem molt dels combustibles fòssils que tant contaminen i d’un sistema que ens ha fet consumistes. Per això ens calen solucions valentes, sostenibles i imaginatives per frenar aquest monstre golut. I em fa l’efecte que aquestes solucions no vindran dels actuals polítics. Vindran de les revoltes i manifestacions que arreu del món s’hi donaran aquests propers anys, perquè els efectes d’aquest escalfament global aniran a més. Els canvis vindran de generacions de ciutadans més conscienciats, com la de Greta Thunberg que amb només una frase els ho va dir tot: “m’heu robat els somnis i la infantesa amb les vostres paraules buides”.\n(Sílvia Bel, Lluís Llach, Antonio Baños i Teresa Casals pengen una pancarta per la llibertat d’expressió a la Generalitat.\nQue a l’estat espanyol no n’hi ha llibertat d’expressió és una realitat constatable. I no ho dic jo, ho han dit institucions internacionals com el Consell d’Europa, el Tribunal Europeu de Drets Humans d’Estrasburg, l’ONU, Amnistia Internacional, els 180 clubs del PEN Internacional… L’organització internacional independent Freemuse, en el seu informe anual, col·locava Espanya dins la llista de països on es vulnera la llibertat d’expressió artística. Països com Rússia, l’Iran, la Xina, Cuba, el Marroc o Turquia, i era l’únic representant de la UE. El llistat de represaliats va augmentant: Valtonyc, Pablo Hasel, el Col·lectiu “La Insurgencia”, els titellaires de Madrid, Cassandra Vera, César Strawberry, 74 tuitaires en l’Operació Araña, Evaristo Páramos, Toni Albà, Eduard Biosca, Nacho Carretero…. Tot plegat un bon grapat de rapers, escriptors, cantants, titellaires, tuiters, polítics, opinadors…estan exiliats, en presó o pendents de judici per haver manifestat les seues opinions.\nMala peça té el teler, quan en un estat hi ha manca de llibertat d’expressió, i no hi ha separació de poders, tot comença a trontollar. El Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha obligat el president Torra a retirar del balcó de la façana del Palau la pancarta de suport als presos polítics. En substitució d’aquesta se n’ha col·locat una altra a favor de la llibertat d’opinió i expressió. L’estat espanyol té un problema molt greu i pensa que amb l’opressió i la por aconseguirà frenar el procés d’independència de Catalunya: empresonant polítics, forçant l’exili d’un president i consellers elegits democràticament pel poble, aplicant articles 155, perseguint ciutadans per expressar la seua opinió, censurant, manipulant, desinformant…i tot amb la connivència de jutges, fiscals, mitjans de comunicació i poders fàctics. El darrer despropòsit ha estat empresonar ciutadans d’un suposat CDR, acusant-los de terroristes. I és que l’obsessió de l’estat espanyol, com ja van fer al País Basc, és aconseguir que la gent poc informada acabe identificant independentisme amb terrorisme. Una obsessió maquiavèl·lica que segurament aconseguiran a l’Espanya profunda, però que ningú s’ho creurà a nivell internacional . El procés d’autodeterminació de Catalunya és nítidament pacifista, això el món ho sap, i el desenllaç final és només qüestió de temps. El poble ho té clar: “el seu poder radica en la nostra por,/ si nosaltres ja no tenim por,/ells ja no tenen poder”\n“La tele d’À Punt firma el seu nou rècord amb un 2,7% d’audiència al setembre”\n(Diari la Veu, 01-10-2019).\nEls valencians tenim una televisió que encara és invisible per a la majoria de la població del País Valencià. Diguen el que diguen, el 2,7% d’audiència és un sonor fracàs. I és que, val a dir-ho, encara a hores d’ara en moltes llars valencianes no la tenen ni sintonitzada. Al meu parer, i davant d’una oferta tan ampla i diversa de televisions, À Punt no ha estat encara capaç de captar l’atenció dels valencians i valencianes. L’excusa no pot ser sempre la manca de diners. Sí, segurament és un problema, no ho discutiré, però caldrà buscar altres factors. L’any 2018 TV3 va tindre una asfíxia brutal, conseqüència d’un assetjament polític i econòmic per part de l’estat. Però, tot i així, va batre rècords d’audiència assolint una quota anual del 14%. I continua sent líder en les franges “day time”, amb una quota del 14,3% i de “prime time” amb 15,5%. I el motiu, a banda de la professionalitat dels seu treballadors i del talent i la qualitat dels seues periodistes i guionistes, és l’oferta de la seua programació: propera, arrelada al país, sense filtres, integradora, transversal, despertant emocions i sentiments, estructurant el territori, bastint xarxes de complicitat, redescobrint una història amagada, alimentant l’autoestima….. És a dir, programes que paguen la pena veure i que mai hi trobaràs a la resta de canals estatals. À Punt no pot convertir-se en una televisió més, seguint el model de les televisions espanyoles. À Punt, si vol sobreviure i augmentar la quota d’audiència ha d’anar més enllà. Més enllà, com deia més amunt, pel que fa a l’oferta televisiva, però també respecte a l’espai, doncs més d’hora que tard haurà de coordinar-se i col·laborar amb altres televisions que compareixen la mateixa llengua: TV3, IB3…\nFont: Vicent Luna i Sirera. Alcoi, 01-10-2019./\nRègim del 78: descrèdit i atrinxerament\nGilberto “A través del futbol es beneficien uns governs a altres”\nJuncker, Catalunya vs Veneçuela i Baldoví\nUna resposta de Greta Thunberg, la llibertat d’expressió i À Punt\nArbre Agulló i Guerra 3 de novembre de 2019 en 9:10\nAquest és el Món que deixem en herència a les nostres filles i netes. La bola de foc (simil de desaparició dels dinosaures) s’apropa la veiem venir i girem la vista i li diem a les filles estudia…i si et pregunten per que he d’estudiar si la bola de foc ens extingirà?… Cal superar els estats que un per un no poden fer res davant de la contaminació, o del final dels recursos…CAL ANAR A UNA GOVERNALITAT DEL PLANETA. En una entrevista al ministre astronauta ja ho deia clar tots i totes les que hem vist la Terra des de l’espai parlem de humans no de nacions concretes.


Joc Les rodes de les boles Online. Jugar gratis\nJoc Les rodes de les boles\nJuga el joc Les rodes de les boles En línia:\nDescripció del joc Les rodes de les boles\nEn aquest joc has d'ajudar amb la seva atenció per ajudar a la roda per arribar a la línia de meta. Per a això, han de gestionar adequadament, ja que es necessita un equilibri que se celebrarà. També cal tenir por d'objectes afilats que es troben en el seu camí a alguns nivells. Si s'arriba a ells, el globus esclatarà. Sense ella, vostè no serà capaç de passar de nivell i arribar al lloc designat per anar després. . Juga el joc Les rodes de les boles en línia.\nCaracterístiques tècniques del joc Les rodes de les boles\nJoc Les rodes de les boles ha afegit: 08.12.2012\nEl joc es juga: 930 vegades\nEls jocs com el joc Les rodes de les boles\nDescàrrega del joc Les rodes de les boles\nInsereix el joc Les rodes de les boles a la seva pàgina web:\nLes rodes de les boles\nPer inserir el joc Les rodes de les boles a la seva pàgina web, copieu el codi i enganxeu-lo al codi HTML del vostre lloc. A més, si t'agrada el joc Les rodes de les boles, copiar i enviar l'enllaç a un amic o els teus amics, compartir el joc amb el món!\nAmb el joc Les rodes de les boles, també va jugar al joc:


Els VTC de Bolt arriben a Barcelona i el taxi s'encén\nLa companyia estoniana Bolt ha aterrat amb els seus vehicles VTC –vehicle de transport amb conductor- a Barcelona per competir amb Uber i Cabify i, de retruc, disputar també el terreny dels taxistes, en la seva majoria oposats a cap mesura que liberalitzi el sector i permeti l’entrada de les plataformes sense restriccions. Col·lectius de taxistes van pressionar amb una marxa lenta el 18 de maig pel centre de Barcelona davant de la fi de la moratòria de la regulació de les VTC i van exigir a la Generalitat que redueixi els permisos a una llicència per turisme de plataforma de vehicles per cada 30 taxis.\nBolt ha posat en marxa aquest dilluns el servei de taxi i VTC a Barcelona, on fins al moment l’empresa només oferia servei de lloguer de bicicletes elèctriques a la capital catalana, informa l’ACN. El nou servei passarà també a competir amb Cabify i Uber, i per tant, amb el sector del taxi. Així, l’empresa estoniana arriba a Barcelona quan s’encara la recta final de la moratòria del decret de l’exministre de transports, José Luis Ábalos, que permet els vehicles amb lloguer de conductor circular per les zones urbanes.\nEl termini expira a finals de setembre i serà aleshores quan la Generalitat haurà d’assumir la regulació del sector del taxi. Bolt ofereix servei a més de 45 països i 400 ciutats\nEn un comunicat, l’empresa ha assegurat que està apostant pel mercat espanyol, on veu que “creix ràpidament”. De fet, a Madrid opera amb taxi i VTC des de l’agost del 2021, fa menys d’un any. Així mateix, al comunicat Bolt ha defensat la “coexistència” del model de taxi amb les llicències VTC.\nPer la seva banda, Élite Taxi ha criticat la política “agressiva” de preus que té Bolt. “Els descomptes arriben a ser del 75%, de manera que es posa en perill la supervivència del taxi i es destrueix per complet la tarifa regulada“, lamenta l’entitat. En aquesta línia, asseguren que la posada en marxa de Bolt “complica molt” les negociacions amb la Generalitat per la regulació de les llicències VTC.\nÉlite Taxi ha acusat Bolt d’entrar en el mercat barceloní de manera “il·legal” i “sense la tarifa tres autoritzada”. L’organització ha assegurat que denunciarà casos en què s’incompleixin les tarifes fixades perquè les autoritats reguladores imposin sancions i revoquin les llicències dels automòbils de la plataforma que no s’ajustin als preus regulats.\nÉlite Taxi taxi VTC\n[email protected] juny 21, 2022 | 08:11\nDisculpeu pero la ciutat i els serveis que estan a dins no els regulen els taxistes.\nEn fi juny 21, 2022 | 10:21\nTota competència és bona, al sector del taxi, i pel mafiós de elite taxi


Disseny web empresa Santa Eulàlia de Ronçana - La Quadra\nDisseny web empresa Santa Eulàlia de Ronçana\nLa Quadra realitza projectes de Disseny web empresa a mida que s’adapten a la imatge corporativa de l’empresa i de les necessitats que aquesta vol assolir. Al llarg dels anys ja hem desenvolupat projectes web per empreses d’arreu de l’estat en poblacions com Santa Eulàlia de Ronçana.\nLa Quadra es un estudi de disseny especialitzat en Disseny web empresa que ja ha realitzat treballs per empreses de Santa Eulàlia de Ronçana.\nSi està cercant Disseny web empresa Santa Eulàlia de Ronçana sàpiga que li podem oferir un servei personalitzat i de qualitat amb el que obtindrà els resultats esperats i probablement millorarem aquests.\nSi desitja tenir més informació sobre Disseny web empresa Santa Eulàlia de Ronçana, l’animem a que ens contacti per a poder atendre’l personalment i encantats li explicarem tot allò que creiem que el pot ajudar a fer rentable el seu projecte web.\nEl convidem a que visiti el nostre portafoli perquè conegui alguns dels projectes desenvolupats i també la secció de serveis, on es farà una idea d’alguns dels nostres serveis, de totes maneres, preferim el tracte personal directe, per tant, si ho prefereix podem concretar una visita perquè ens pugui explicar de primera mà que vol aconseguir amb Disseny web empresa Santa Eulàlia de Ronçana i li proposarem l’estratègia més adequada per assolir-ho amb èxit.


· 21/12/2012 La companyia anuncia l'adquisició dels actius concessionals d'OHL a Xile per un preu total de 204 millions d'Euros. [pdf 0,11 Mb.]\n· 14/12/2012 La companyia comunica canvis en el Consell d'Administració i Comissions (C.Executiva, C. de Nomenament i Retribucions i C. de Auditoria i Control) [pdf 0,10 Mb.]\n· 05/12/2012 BTG Pactual i abertis han aconseguit un acord amb la Generalitat de Catalunya per a la conservació i explotació dels túnels de Vallvidrera i el túnel del Cadí. [pdf 0,10 Mb.]\n· 04/12/2012 abertis remet presentació sobre l'adquisició d'actius brasilers i xilens. [pdf 1,46 Mb.]\n· 04/12/2012 La companyia anuncia un acord amb OHL per adquirir els actius concessionals d'OHL a Xile per un preu total de 204 milions d'euros. [pdf 0,11 Mb.]\n· 04/12/2012 La companyia anuncia que abertis i Brookfield han adquirit el 51% i el 49% respectivament de la societat Partícipes en Brasil, S.L [pdf 0,11 Mb.]\n· 04/12/2012 La Societat (OHL) informa del compromís de no transmissió de les accions adquirides representantives del 9,995% d'Abertis Infraestructuras, SA durant un any. [pdf 0,12 Mb.]\n· 31/10/2012 abertis comunica el pagament d'un dividend a compte de l'exercici 2012 de 0,33 euros bruts / acció que es farà efectiu el proper 8 de novembre. [pdf 0,22 Mb.]\n· 31/10/2012 La companyia remet nota de premsa sobre els seus resultats corresponents als nou primers mesos del 2012. [pdf 0,27 Mb.]\n· 31/10/2012 La companyia remet informació dels resultats corresponents als primers 9 mesos de 2012 [pdf 0,09 Mb.]\n· 23/10/2012 La companyia remet anunci de la reunió amb analistes i inversors institucionals que es celebrarà el dia 31 d'octubre 2012, on es presentaran els resultats dels primers nou mesos de l'exercici 2012. [pdf 0,09 Mb.]\n· 17/10/2012 La companyia remet informació sobre una emissió d'obligacions simples d'abertis de 750 milions d'Euros. [pdf 0,09 Mb.]\n· 28/09/2012 Brookfield s'ha compromès a adquirir amb data 30 de setembre de 2012, un total de 7.013.660 accions d'abertis per un preu de 10,52 euros per acció. [pdf 0,02 Mb.]\n· 03/09/2012 abertis remet presentació de l'adquisició d'actius brasilers. [pdf 2,44 Mb.]\n· 14/08/2012 La societat esclareix certs aspectes del Fet Rellevant del passat 6 d' agost. [pdf 0,03 Mb.]\n· 08/08/2012 abertis comunica la seva decisió d'aceptar l'Oferta Pública d'Adquisició formulada per Tagus. [pdf 0,09 Mb.]\n· 06/08/2012 abertis anuncia que el seu Consell d'Administració ha donat llum verda al projecte d'integració d'actius d'OHL en Brasil. [pdf 0,10 Mb.]\n· 25/07/2012 La companyia remet nota de premsa sobre els resultats del primer semestre de l'exercici 2012. [pdf 0,45 Mb.]\n· 25/07/2012 La companyia remet informació sobre els resultats del primer semestre de l'exercici 2012.\n· 25/07/2012 La companyia remet informe sobre els resultats del primer semestre de l'exercici 2012. [pdf 0,81 Mb.]\n· 23/07/2012 La companyia remet anunci de la reunió amb analistes i inversors institucionals que es celebrarà el dia 25 de Juliol de 2012, on es presentaran els resultats del primer semestre de l'exercici 2012 [pdf 0,08 Mb.]\n· 17/07/2012 La Companyia anuncia la data de publicació del resultats del primer semestre pel dia 25 de Juliol de 2012. [pdf 0,08 Mb.]\n· 05/07/2012 Caja de Ahorros y Pensiones de Barcelona remeteix informació sobre la seva participació en Abertis Infraestructuras, S.A [pdf 0,03 Mb.]\n· 03/07/2012 La Societat remet informació sobre l'admissió a cotització de les noves accions d' abertis. [pdf 0,08 Mb.]\n· 27/06/2012 Abertis Infraestructuras, S.A. informa que manté negociacions amb Obrascón Huarte Laín, S.A. (OHL), en relació a la reorganització societària per la integració a Abertis de la filial cotitzada de OHL a Brasil. [pdf 0,08 Mb.]\n· 22/06/2012 abertis, a través d'abertis telecom, ha tancat un acord amb CIC per la transmissió de 15.407.979 accions d'Eutelsat. [pdf 0,10 Mb.]\n· 30/05/2012 La societat comunica el rating rebut per l'agencia de calificació crediticia Standard & Poor's. [pdf 0,10 Mb.]\n· 30/05/2012 abertis informa sobre l'ampliació de capital alliberada. [pdf 0,14 Mb.]\n· 26/04/2012 La Societat comunica canvis en el Consell d'Administració i Comissions (C.Executiva i C. de Nomenament i Retribucions). [pdf 0,03 Mb.]\n· 26/04/2012 ACS comunica la extinció del pacte parasocial entre ACS i Trebol sobre la seva participació en Abertis. [pdf 0,03 Mb.]\n· 26/04/2012 Caja de Ahorros i Pensiones de Barcelona remet informació sobre la seva participació en Abertis. [pdf 0,04 Mb.]\n· 25/04/2012 OBRASCON HUARTE LAIN comunica que ha suscrit un contracte d'equity swap en el dia d'avui sobre 36.471.515 accions representatives del 4,7% del capital social d'Abertis Infraestructures, S.A [pdf 0,04 Mb.]\n· 25/04/2012 abertis ha adquirit avui d' ACS 41.400.000 accions pròpies representatives del 5,3% del capital social d'abertis per un import de 11,21 euros per acció [pdf 0,07 Mb.]\n· 25/04/2012 La sociedat respon al requeriment de la CNMV sobre noticies aparegudes en la premsa. [pdf 0,08 Mb.]\n· 24/04/2012 Abertis i OHL han suscrit un acord d'intencions que podria resultar en la integració d'abertis dels actius concesionals d'OHL en Brasil i Xile, i convertir a OHL en accionista d'abertis. [pdf 0,09 Mb.]\n· 24/04/2012 La societat remet informació dels resultats del primer trimestre de 2012.\n· 24/04/2012 La societat remet nota de premsa dels resultats en el primer trimestre de 2012. [pdf 0,24 Mb.]\n· 19/04/2012 La companyia remet anunci de la reunió amb analistes i inversors institucionals que es celebrarà el dia 25 d'abril de 2012, on es presentaran els resultats del primer trimestre de l'exercici 2012. [pdf 0,08 Mb.]\n· 02/04/2012 La societat remet informació sobre l'adquisició de 500 torres de Telefónica per 45 millions d'euros. [pdf 0,08 Mb.]\n· 29/03/2012 La sociedat remet informació sobre una emissió de bons de HIT de 400 millions d'Euros. [pdf 0,09 Mb.]\n· 27/03/2012 La societat remeteix els acords per la Junta General Ordinaria 2012, celebrada el 27 de Març. [pdf 0,24 Mb.]\n· 27/03/2012 La societat remet nota de premsa sobre la seva Junta General d'Accionistes 2012. [pdf 0,38 Mb.]\n· 27/03/2012 La societat anuncia la distribució d'un dividend complementari de l'exercici 2011, d'import 0,36 euros bruts/acció, es farà efectiu el pròxim 12 d'abril. [pdf 0,03 Mb.]\n· 23/02/2012 La companyia remet presentació sobre els resultats 2011. [pdf 1,74 Mb.]\n· 23/02/2012 La companyia remet Informe Anual de Govern Corporatiu 2011. [pdf 0,27 Mb.]\n· 23/02/2012 La companyia remet informació sobre els resultats 2011.\n· 23/02/2012 La companyia remet informe sobre els resultats de l'exercici 2011. [pdf 0,74 Mb.]\n· 23/02/2012 Convocatòria de Junta General Ordinària d'Accionistes el 27 de març de 2012.Proposta d'acords. [pdf 0,10 Mb.]\n· 23/02/2012 La companyia remet nota de premsa sobre els resultats de l'exercici 2011. [pdf 0,28 Mb.]\n· 22/02/2012 abertis, a través d’abertis telecom, ha tancat un acord amb Telefonica de Contenidos per adquirir una participació del 13,23% de Hispasat per 124 milions d’euros. [pdf 0,13 Mb.]\n· 02/02/2012 Abertis remet anunci de la reunió per analistes i inversors institucionals que es celebrarà el dia 23 de febrer de 2012, on es presentaran els resultats de l’exercici 2011. [pdf 0,03 Mb.]\n· 13/01/2012 abertis comunica la finalització d'un procés de col·locació accelerada de 35.218.237 accions d'Eutelsat Communications S.A., representatives d'un 16% del capital social d'aquesta societat, a un preu de 27,85 euros per acció. [pdf 0,13 Mb.]\n· 12/01/2012 abertis comunica el començament d’un procés de col•locació de 35.218.237 accions d'Eutelsat Communications S.A. entre inversors qualificats, el qual representa un 16% del capital social d’aquesta societat. [pdf 0,13 Mb.]


El primer gran tiroteig de l'any als Estats Units, a Michigan, provoca almenys sis morts - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl primer gran tiroteig de l'any als Estats Units, a Michigan, provoca almenys sis morts\nefewashington 22.02.2016 | 07:42\nL´autor del tiroteig, Jason Dalton REUTERS\nEls Estats Units van patir la passada nit de dissabte el primer tiroteig massiu de l'any, després que un home disparés indiscriminadament al comtat de Kalamaz0o, a l'estat de Michigan, i matés almenys sis persones, entre les quals un nen de vuit anys, mentre que una altra va quedar ferida crítica, segons van informar fonts policials als mitjans locals. La policia va informar que quatre de les víctimes van ser tirotejades en un lloc anomenat Cracker Barrel i dues més, en un concessionari, tot i que sospiten que també hi va haver trets en un complex d'apartaments del municipi de Richland.\nLa detenció del presumpte autor dels tirotejos va tenir lloc ahir, després que els agents arrestessin Jason Dalton, de 45 anys i de Kalamazoo, en el marc d'una operació de crida i cerca que es va completar durant la matinada de dissabte a diumenge, tal com va detallar el tinent de la policia de l'estat de Mi?chigan, Dale Hinz, en declaracions a un diari local. "No hi ha connexió entre els tirotejos, tot sembla haver estat arbitrari. És el pitjor escenari al qual es pot enfrontar qualsevol comunitat", va dir el subinspector de policia del comtat de Kalamazoo, Paul Matyas. El primer tiroteig va tenir lloc a l'aparcament d'un complex d'apartaments, on una dona va rebre quatre trets. La víctima, que va resultar ferida greu, estava acompanyada de tres nens. Poc després, dues persones van morir en un concessionari de venda de vehicles i, després, l'autor del tiroteig va matar quatre persones més que viatjaven en dos cotxes a la rodalia del restaurant Cracker Barrel, a poca distància de l'escenari anterior.\nEl primer tiroteig de l'any\nEl tiroteig de Kalamazoo és la primera matança d'aquest tipus perpetrada aquest any als Estats Units. Amb anterioritat a aquest succés, un matrimoni va assassinar catorze persones i va causar més de vint ferits en un tiroteig registrat en un centre d'ajuda per a discapacitats a San Bernardino (Califòrnia, EUA) el 2 de desembre del 2015. Aquest incident podria també ser qualificat de terrorisme després que l'FBI revelés que la parella s'havia radicalitzat i podria haver-se inspirat en grups gihadistes com Estat Islàmic.\nTambé l'any passat un tiroteig registrat el 17 maig entre dues bandes de motoristes rivals va posar fi a la vida de nou persones a la ciutat de Waco, a Texas. Una xifra de morts, aquesta, similar a la que va deixar l'atac indiscriminat contra una església metodista el 18 juny a Charleston, a Carolina del Sud. Durant el 2015 es van produir 372 tirotejos massius als EUA.


Ensinistren gossos per a detectar càncer de pròstata\n31/07/2018 - Tania López\nL’Institut d’Investigació Sanitària de La Fe de València, juntament amb l’Associació Espanyola contra el Càncer estan engegant un projecte que ajudarà a salvar vides. Mitjançant l’olfacte caní, que és capaç d’albergar entre 200 i 300 milions de cèl·lules olfactòries, es pretén millorar el diagnòstic de càncer de pròstata, a través de mostres urinàries dels pacients. Així, els agents de la UCAN – Unitat Canina de la Policia Local de Vila-real – han aportat la seua experiència en l’ensinistrament de gossos per a poder seguir desenvolupant aquest projecte, que pretén aconseguir una tècnica de diagnòstic molts menys invasiva que la que existeix en l’actualitat.\nI és que quan es detecta, en les anàlisis, la presència d’una determinada proteïna que pot ser una indicadora de càncer de pròstata, el pacient s’ha de sotmetre al test de PSA (Protaic Specific Antigen), una biòpsia de pròstata que, a més de ser molt invasiva i no ser específica per a la detecció del càncer de pròstata, els investigadors asseguren que ‘en el 70% dels casos determina que el pacient no té càncer’. Per això, i per a evitar que les persones passen per aquesta prova, es pretén que, gràcies a l’olfacte dels gossos, es puga desenvolupar una tècnica de diagnòstic molt més precisa.\nEn cap moment es pretén instaurar l’ús dels cans en la pràctica clínica diària, però sí investigar quina capacitat olfactòria tenen aquests animals per a saber si usant el seu olfacte, combinat amb altres tècniques més avançades com la metabolòmica o la RMN es podria millorar en la detecció precoç del càncer de pròstata, doncs cal no oblidar que aquest tipus de càncer és la segona causa més comuna de càncer, i la sisena causa de mort en els homes mundialment.\nD’aquesta manera, i després d’observar que un gos havia sigut capaç de detectar un cas de melanoma maligne tan sols ensumant la cama del seu amo, diferents estudis van confirmar que els gossos ensinistrats, ensumant mostres d’orina, podrien ser capaces de detectar càncers de pulmó, bufeta o càncer de mama. El projecte, de dos anys de durada, segueix desenvolupant-se i s’espera que els resultats siguen més que favorables.


Motxilla urbana Anekke col·lecció Iceland\ndimensions: 30 x 26 x 13 cm;\nperfecta per a l'ús quotidià, pràctica i de grandària mitjana;\naquesta motxilla està decorada en el seu exterior amb tot luxe de detalls, des de preciosos brodats, aplicacions en nacre i un preciós clauer a joc;\nun ampli compartiment interior amb butxaques funcionals per a les teves pertinences de menor grandària.\nLa voldràs portar sempre amb tu. Aconsegueixi ja la teva!\nMotxilla casual Anekke Jungle\nMotxilla Anekke col·lecció Jungle The Watcher dimensions: 37 x 28 x 13 cm; compta amb diferents estampats en tons, marrons, verds i beix; pensada per a dones tot terreny que necessiten portar tot el necessari en el seu dia a dia; s'obre per la part superior amb cremallera. En el seu interior trobaràs múltiples butxaques organitzadors, perfecte per a les...\nMotxilla triple compartiment Anekke Kenya\nMotxilla casual Anekke col·lecció Kenya Aquesta preciosa motxilla d'aspecte desenfadat és molt convenient per a l'ús diari. dimensions: 30 x 24 x 12 cm; la part de davant compta amb una il·lustració de Anekke amb brodats i aplics; adornat amb un clauer ètnic elaborat amb abaloris; la seva part posterior té un color marró metal·litzat i està equipat amb...


OpenDocument, OOXML i l'OOoCon 2007 de Barcelona | El Cau del Drac\nEl 2 de setembre d'enguany, la Organització Internacional per a l'Estandardització votarà si s'aprova com a estàndard el format ofimàtic de Microsoft, l'OOXML. En Vicent Cubells va explicar el seu bloc fa un temps els motius pels quals no cal i és contraproduent aquest suposat estàndard.\nLa realitat és que l'interès de Microsoft rau en no perdre la posició monopolística en el mercat actual. Aquesta urgència sorgeix després que el format OpenDocument, utilitzat per OpenOffice.org i un gran nombre de programari tant lliure com privatiu, esdevingués precisament estàndard ISO/EC l'any passat. Ja podeu veure el contrasentit de tenir dos estàndards per a un mateix tipus de documents.\nLes setmanes abans a aquesta data clau, els diferents representants estatals estan posicionant-se respecte a la votació. Per exemple, els txecs han manifestat el seu rebuig, els espanyols semblaria que s'abstindrien però els alemanys, com Portugal, podrien haver sucumbit a les pressions.\nAquests interessos ocults s'han reproduït en altres ocasions arreu del món per tal d'evitar que Microsoft perdés el monopoli i el control sobre la base de la gestió de la informació dels nostres propis documents. Un cas recent i ben proper nostre és el de l'ajuntament de Barcelona. Paradoxalment, en uns pocs dies se celebrarà en la mateixa ciutat comtal una nova edició de l'OpenOffice.org Conference - cal dir que l'ajuntament òbviament no hi col·labora -.\nEls interessats en ajudar a esmenar la pèssima imatge donada pels polítics de la ciutat davant del món, i aportar alhora llur granet de sorra en un futur millor amb les noves tecnologies, podeu animar-vos a venir avui a les 19.00 al pub Shamrock de Barcelona a una reunió de voluntaris. Si no poguéssiu ser-hi, però creieu que podreu col·laborar-hi aquells dies, apunteu-vos a la llista creada per a aquest propòsit.\nLa llista és ooocon2007_discuss@marketing.openoffice.org, i per a subscriure-vos-hi envieu un missatge en blanc ooocon2007_discuss-subscribe@marketing.openoffice.org (cliqueu-hi).\nApunteu-vos a la pàgina wiki de voluntaris, indicant-hi la vostra disponibilitat.\nNo a l'estàndard defectuós de Microsoft: OOXML\nSignatures contra l'estandardització del format de Microsoft\nLloc web contra l'OOXML en espanyol i portuguès\nLloc web contra l'OOXML en francès\nXerrades d'OpenDocument a l'OOConf de Barcelona\nquiron replied on dj, 30/08/2007 - 12:11am Permalink\nVoluntari per a la OOoCon\nno se si vaig molt tard però si us falta gent m'agradaria ajudar a la OOoCon, tinc disponibilitat per tots els dies que dura. M'he perdut la reunió però tal i com dius m'he subscrit a la llista? he de fer alguna cosa més?\nAgraïria un xic d'orientació :P\nPD:Perdona si és Off-Topic però no tenia gens clar on adraçar-me\ntoniher replied on dj, 30/08/2007 - 10:00am Permalink\napart de la llista que he indicat, mira d'apuntar-te a la següent pàgina wiki i des d'allà es mirarà d'organitzar els voluntaris que hi participaran.


El femení del Futsal guanya i ja està a un pas de la salvació ·\nEl femení del Futsal guanya i ja està a un pas de la salvació\nRedacció 25 maig 2022 2 min read\nL’equip depèn de si mateix en l’última jornada després del darrer triomf (2-1)\nEl femení del Futbol Sala Ripollet té a tocar l’objectiu de mantenir-se a Segona Divisió Nacional una temporada més. Les roig-i-negres volen encadenar el cinquè curs consecutiu en la categoria. La victòria en la penúltima jornada al Pavelló Joan Creus davant del Futsal Mataró, rival directe, ha deixat de cara la permanència. En un partit molt disputat les noies entrenades per Carlos Romo van saber resistir i imposar-se al final de la segona part (2-1). Gràcies a aquest triomf depenen d’elles mateixes per assegurar la salvació. Si en l’última jornada guanyen al Santa Ana, equip que ja ha descendit, seguiran a Segona.\nDurant tot el partit ambdós equips van oferir un partit realment igualat. En la primera part les mataronines van estar molt incisives en atac, amb un joc molt directe arribaven amb facilitat a la porteria rival. Però la falta de punteria i els encerts en defensa de les locals van fer que no es celebrés cap gol. A la represa es van girar la truita. Les ripolletenques col·leccionaven ocasions, la majoria d’elles no van acabar en gol per l’encert de la portera rival. Però, a cinc minuts pel final, un mà a mà de Sara Hernández va acabar en gol. Les visitants van provar jugar de cinc i amb la porteria buida Hernández va fer el segon. Quan restaven segons per acabar les rivals van retallar distancies, tanmateix, ja era tard.\nUna salvació molt cara\nEl primer partit del curs va ser una victòria, però després va venir una mala ratxa d’onze partits sense guanyar, només tres empats. A principis de febrer van tallar amb els mals resultats amb dos triomfs i un empat en quatre partits. Les victòries s’han venut ben cares. De moment 22 punts. Guanyar en l’última jornada a domicili significa salvar-se. Empatar o perdre, farà dependre del Mataró – Saragossa.\nPrevious: L’equip masculí del CB Ripollet guanya i segueix amb opcions d’ascens\nNext: Rubén López: “Vull posar la meva experiència esportiva a l’abast de tothom”


L’institut de Calldetenes guanya la tercera temporada del concurs ‘S’acaba el temps’ « Ràdio Taradell\nL’institut de Calldetenes guanya la tercera temporada del concurs ‘S’acaba el temps’\nComentaris tancats a L’institut de Calldetenes guanya la tercera temporada del concurs ‘S’acaba el temps’\nConcurs, S'acaba el temps\nTorna el tradicional Concurs de Pessebres del Cau\nAquest dijous, 4.800 taradellencs estan cridats a les urnes\nCarles Mundó fa campanya a la Fira de Santa Llúcia\nEls alumnes de 4t d’ESO de l’institut Les Margues de Calldetenes van guanyar la tercera temporada del concurs S’acaba el temps, que es va disputar el diumenge 12 de juny a Ràdio Taradell. El premi va ser de 500€, destinats al viatge de final de curs.\nEls alumnes de Les Margues es van enfrontar contra els de l’Institut del Voltreganès (Les Masies de Voltregà) en una final ajustada entre els dos equips, guanyant l’institut Les Margues per tres punts de diferència. Els representants de Calldetenes a la final van ser Maria Isern i Andreu Rovira; i per part del Voltreganès, els seus representants van ser Pol Baraza i Jana Caniego.\nEn total, 16 centres de secundària d’Osona i el Moianès han passat pel S’acaba el temps durant aquesta temporada. Al setembre, el concurs engegarà la quarta mantenint aquest format en el qual participen estudiants de 4t d’ESO amb l’objectiu d’aconseguir una ajuda econòmica pel seu viatge de final d’etapa.\nSalvador Cardús i Enric Roca defensen la llista de Puigdemont a Taradell


L'indult a Junqueras, Forn, Rull i Turull fixa que no podran tornar a cometre delictes greus en 6 anys\nPublicat 22/06/2021 17:55CET\nEl Govern espanyol calcula que l'aplicació del Suprem de la mesura tindrà lloc dimecres\nEls indults que han aprovat aquest dimarts el Consell de Ministres fixen un període de seguretat d'entre tres i sis anys que condiciona el perdó que han obtingut els nou condemnats pel procés independentista a Catalunya al fet que no tornin a cometre delictes greus. El període més alt, de sis anys, s'imposa a l'ex-vicepresident Oriol Junqueras, els exconsellers Joaquim Forn, Josep Rull i Jordi Turull; seguits del líder d'Òmnium Jordi Cuixart i el secretari general de Junts, Jordi Sànchez, els quals no podran tornar a reincidir en cinc anys si no volen que s'invalidi la mesura de gràcia.\nDesprés d'aquests períodes estan els que s'imposen a l'exconseller Raül Romeva i l'expresidenta del Parlament Carme Forcadell, que s'estableix en quatre anys, mentre que en el cas de Dolors Bassa el període es fixa en tres anys, el més baix segons han assenyalat fonts de l'executiu central.\nEls expedients que s'han aprovat suposen extingir totalment les penes de presó que els falta complir als nou condemnats per sedició i malversació en el procés independentista a Catalunya --s'ha perdonat per anys, no per delictes-- pel que la previsió del Govern espanyol implica que el Tribunal Suprem ja pot aplicar la decisió aquest mateix dimecres, després que es publiquin els decrets d'indult en el BOE.\nSobre la diferència dels períodes de seguretat que s'han aplicat a cada pres, les mateixes fonts assenyalen que respon "una individualització" dels perdons que s'han concedit i al fet que no tots els condemnats tenen el mateix comportament, perquè alguns han exterioritzat la seva "contumàcia" en la via unilateral, com també la participació activa al debat polític. D'aquesta manera, l'executiu central justifica que ha estudiat cada cas de manera individual.\nEl Govern espanyol ha valorat un total de nou de les dotze peticions d'indult mentre que s'han rebutjat les dels tres condemnats per desobediència, Meritxell Borràs, Santi Vila i Carles Mundó, els quals ja van pagar les multes que se'ls van imposar i van extingir la seva responsabilitat penal, quan van finalitzar les penes d'inhabilitació que se'ls va imposar.\nLes inhabilitacions de càrrec públic que es van imposar a la resta de condemnats, entre ells l'ex-vicepresident Oriol Junqueras, no es toquen en la mesura de gràcia que ha aprovat el Govern central, raó per la qual els líders perdonats no podran optar a ocupar càrrecs públics fins a la data en la qual haguessin distingit la seva condemna de no haver estat indultats.\nQuant a les motivacions, s'incideix en un dels tres aspectes que es contemplen en la llei d'indult, el de la utilitat pública, i es rebutgen raons de justícia i equitat.\nEn aquest sentit, s'ha valorat l'escenari a Catalunya en cas que no es concedís el perdó i es conclou que la mesura de gràcia suposa beneficis perquè ajuda a restablir les relacions polítiques i també "afectives" amb Catalunya.


LICEU: A L’ENTORN DE LA DARRERA ADRIANA LECOUVREUR | IN FERNEM LAND\nBarbara Frittoli (Adriana Lecouvreur) al Gran Teatre del Liceu 3 de juny de 2012 Foto IFL\nAhir diumenge dia 3 de juny va tenir lloc la darrera de les representacions programades de Adriana Lecouvreur i molts que les han vistes quasi totes van dir que va ser la millor.\nJo no sóc tan entusiasta, potser és que m’ha passat l’hora d’Adriana Lecouvreur, i per això no vaig gaudir-la tant com ho va fer el públic de diumenge. Ara bé, algunes consideracions si que m’agradaria fer, ja que ahir hi havia una voluntat positiva de fer un gran èxit, cosa que estaria bé que sempre fos així i que malauradament i com sabeu prou bé, amb el sempre enrarit públic operístic no sempre passa, ans al contrari.\nCom sempre parlo exclusivament del que jo penso i no vull fer de portaveu de ningú, ni liderar o encapçalar cap oposició al públic que ahir va gaudir de la representació com poques vegades es veu al teatre, cosa que m’alegra molt però no em condiciona gens alhora de parlar una mica dels cantants i l’orquestra, el públic i encara que sigui breument, de l’acte d’entrega del guardo al millor cantant de la temporada 2010-2011, que l’Associació Liceistes de 4at i 5è pis va atorgar a Roberto Alagna per aquell Don José inoblidable.\nNo va començar bé Barbara Frittoli. Més segura que el primer dia, però amb un vibrato molt notori que llastra una interpretació treballada i curosa. Frittoli ahir, quedava tapada en molts moments en la zona central i greu de la veu. El registre d’Adriana ja ho hem dit en altres moments és traïdor, i si la veu no té prou consistència en el centre que ha de ser ample, i en el greu, que ha de ser audible, la prestació queda una mica coixa. La soprano italiana és una cantant sensible i musical, té recursos amb escreix per guanyar al públic en els moments on ella sap que pot excel·lir, i si bé en els dos primers actes em va deixar indiferent (ella i tots), en el tercer va fer un monòleg interessant, no diria ni molt menys que definitiu, però si amb detalls gens estereotipats. Mentre que en el quart acte va transformar-se, oferint una interpretació senzillament impressionant. Molt bé la intensitat regulada i matisada de “Poveri fiori” i excel·lent en el duo amb Maurizio (Alagna). En les frases finals va estar absolutament colpidora, obtenint un èxit clamorós i ara si, merescut.\nRoberto Alagna (Maurizio di Saxonia) Gran Teatre del Liceu 3 de juny de 2012. Foto IFL\nRoberto Alagna també s’ha anat fent amb aquest rol, que us recordo que és debut en aquest representacions del Liceu. Ell és un cantant passional i comunicatiu, que sap captivar al públic. La veu continua molt sana, si bé els repertoris exigents que ha conreat darrerament i els anys que porta en carrera, han passat una lleugeríssima factura, més enlletgint el color i les emissions nasals, que no pas retallant tessitura, que a l’Adriana tampoc és molt exigent. S’ha de saber cantar i això ell ho fa molt bé, malgrat els problemes d’afinació que a vegades el traeixen, sobretot quan emet els aguts per sobre de la nota justa. A vegades el seu cant fa abús d’una certa tendència al ploricó i encara que amb l’Adriana estiguem immersos en un verisme aristocràtic, jo crec que no li fa cap falta, potser per això no m’acaba de fer el pers la seva “anima ho stanca” que curiosament va aixecar molts més aplaudiments que “la dolcissima effigie” inicial. On va estar a l’alçada de les circumstàncies, malgrat unes “Adriana” fora d’escena d’afinació molt més que dubtosa, va ser en el quart acte, on van signar un duo magnífic amb Frittoli, ple de detalls i desbordat lirisme. Els esgarips finals van portar adossats un petit accident que l’habilitat del gran professional va convertir en efectes dramàtics d’un gran artista. No supera el Don José, ni molt menys, però de ben segur, si continua cantant aquest rol li reportarà grans nits d’èxit.\nNo crec que la d’ahir fos la millor representació de Dolora Zajick. L’ària inicial del segon acte em va semblar de poca categoria. De res em serveix que la veu sigui molt gran i la projecció espectacular, ni tampoc que em diguin que ja té seixanta anys, ja que el seu cant no m’interessa gens i algunes notes em molesten. No per cridar més l’afecte dramàtic és millor, a part que la seva zona central desapareix, i tan sols ens deixa uns aguts estentoris i uns greus impressionants. L’èxit ahir no va estar a l’alçada d’altres grandioses nits quan ella encara mostrava quelcom més que poder vocal. Que de tota la representació tan sols s’entengui el “Restate!” conclusiu del tercer acte, és per fer-s’ho mirar.\nJoan Pons (Michonnet) a l’Adriana Lecouvreur del Gran Teatre del Liceu. 3 de juny de 2012. Foto IFL\nJoan Pons tampoc mostrava un estat vocal tan sà com el primer dia. La veu en molts moments denotava fatiga i la respiració era molt evident en moltes frases, però el gran artista perdura i a aquest rol tan ingrat ell sap treure-li totes les possibilitats, fent una notable recreació i obtenint un èxit grandiós, també motivat per l’estima que els liceistes sempre li hem professat.\nLa resta de rols en la línea dels altres dies i repartiments, és a dir, notables, amb Francisco Vas al capdavant.\nAra bé, ahir hi havia una voluntat popular, clarament orquestrada, i mai millor dit, per fer-li un gran èxit a l’Orquestra del Gran Teatre del Liceu i al mestre Benini. No dic pas que no s’ho mereixés, però si que altres dies que ho necessitava no es va fer i ahir si.\nEl mestre Benini controla bé els moments d’expansió orquestral i acompanya de manera adient. Si els cantants, bàsicament Frittoli, queden tapats és per altres motius i en el cas de la soprano és per les característiques abans esmentades, no pas per l’excés de volum orquestral. Frittoli no té prou registre greu per algunes frases d’Adriana.\nEl resultat orquestral, malgrat que en els primers actes vaig notar algunes errades de poca concentració, va anar millorant a mida que el públic s’escalfava i mostrava al inici de cada acte, unes alegries inusitades, fins i tot “exagerades”. No és gaire normal que el públic es mostri tan entusiasmat amb l’orquestra, però ja us dic que ahir hi havia la voluntat expressa d’homenatjar-la, ja que és veritat que al davant tenia un bon director, però per dir-ho clar i català, ni el mestre Víctor Pablo Pérez es mereixia aquelles esbroncades que va rebre per una discutible Bohème, com crec que exagerades les mostres d’entusiasme per una Adriana Lecouvreur, bona, però no excepcional. Esperem que succeeixi el mateix en el Pelléas et Mélisande, ja que en allà si que l’orquestra sota la direcció del mestre Boder (darreres representacions com a titular) haurà de demostrar que són un dels pilars fonamentals de la casa.\nAl final l’èxit va ser clamorós, sobretot per Frittoli, Alagna i Pons. Zajick també, però no a l’alçada. No cal dir que en sortir el mestre Benini el teatre s’ensorrava, ja que el caldo que havia anat bullint durant tota la representació estava apunt per ser servit i l’orquestra va rebre una merescudíssima ovació, que els hi devíem des de La Bohème recuperada gràcies al sacrifici dels treballadors. Per cert, com deu estar el tema? Algú recorda que hi ha una negociació oberta?. És que sembla que al Liceu ja no hi hagi cap problema i vull recordar que ara ve el més fort de la negociació pendent. Caldrà estar alerta.\nDolora Zajick, Roberto Alagna, Barbara Frittoli, Maurizio Benini i Joan Pons. Gran Teatre del Liceu 3 de juny de 2012. Foto IFL\nPer acabar si encara existeix el diari del conserje del Liceu, ahir va haver d’anotar un fet absolutament paranormal. En ple èxtasi d’aplaudiments enfervorits i després de innombrables salutacions i agraïments dels cantants, també al mestre apuntador Jaume Tribó, que potser va treballar més per els debuts de tres dels intèrprets en els seus respectius rols, un Roberto Alagna exultant, ajudat per no recordo qui, van estirar literalment al mestre Tribó del coverol. L’ovació que va rebre va ser històrica i ell, si us haig de dir la veritat, no sabia pas gaire que fer, alhora que simpàtic i anecdòtic va esdevenir un fet històric i certament bé s’ho mereix, ell que tant treballa i que mai rep el reconeixement del públic (si d’alguns artistes agraïts), ja que el seu treball indispensable, mira endins de l’escenari. No m’ho esperava i vaig perdre l’oportunitat d’immortalitzar-ho a distància amb una càmera que ja havia amagat.\nUna tarda d’aquelles que es recorden, tot i que per a mi la cosa va començar i acabar en el quart acte, però com molt bé diu la dita, bé està el que bé acaba.\nEns esperava en la sempre caòtica zona de camerinos (el backstage que es diu ara), l’entrega del guardó a Alagna. Després de l’experiència Flórez tots estàvem convençuts que amb el tenor francès seria, sortosament, molt diferent, ja que no hi ha comparació possible, i estic parlant a nivell d’empatia i predisposició. Tot i que el caos era generalitzat i una legió de franceses que ja fa anys que reben “la retraite” el protegien i acaparaven per els seus rejovenits fogots, el President de l’Associació, el Sr. Jordi Pujal, va poder llegir-li unes sentides paraules d’agraïment, que ell va contestar amb estima, sinceritat i alegria manifestes. Ell em consta que també tenia que marxar ràpidament ja que l’esperava un canal de TV, però va estar amb nosaltres sense demanar mai que enllestíssim el més aviat possible, com va fer l’altre. La foto del grup serà la pitjor fotografia que ens haurem fet mai amb el cantant més votat, però això ja forma part d’un altre problema que, com deia l’Honorable Pujol, avui no toca.\nAquí no vaig intentar ni treure la càmera, el desori era tal que treure una fotografia decent del moment de l’entrega, amb aquella munió de fans desbocades, em va semblar fins i tot perillós.\nper Joaquim a 4 de Juny de 2012\n← L’OBC: EL CANT DE LA TERRA\nSCHUBERTÍADA A BARCELONA: LUDWIG TRIO →\nVa ser Frittoli qui va ajudar Alagna a fer sortir el mestre Tribó.\nL´acte d´entrega del premi, força maco. Vaig tornar cap a casa molt content amb l´autògraf dedicat que, mig avergonyit 😳 perquè no s´ho esperava, em va signar 😉 .\n4 de Juny de 2012 a les 7:46\nExactament un acte molt senzill però entranyable i que portarà cua… 🙂\nI haurem d’explicar que no és l’acte que hom podria imaginar arran de l’apunt\n5 de Juny de 2012 a les 15:35\nYo he visto 5 Adrianas y sí he disfrutado y mucho, ya que me gusta la OPERA en mayúsculas y en el Nou Liceu no se ha visto ni escuchado demasiadas veces.\nEse lloriqueo que cita Joaquim de Alagna, lo veo normal en el verismo y es así como cantaban los grandes monstruos tenoriles del pasado\nAlagna tuvo para mi su mejor Maurizio el pasado dia 30 y me ha demostrado que en el repertorio de tenor lírico de opera italiana y francesa, es de largo el mejor de la actualidad, pese a que su registro agudo no siempre esté perfectamente emitido. Su fraseo, su presencia y comunicación, su voz cálida y su canto con legato, son su sello de identidad que no lo tiene ningún tenor de los actuales ( claro, fuera del excepcional caso Domingo que pertenece ya a otra época)\n4 de Juny de 2012 a les 8:25\n¿De largo?, caramba que diferente de como lo veo y escucho yo.\n5 de Juny de 2012 a les 15:38\nChacun à son goût, que dicen los franceses!\n5 de Juny de 2012 a les 21:37\nNo creo que hoy Alagna cantando Faust o DesGrieux, supere a Beczala, por ejemplo.\n5 de Juny de 2012 a les 22:13\nEs tu creencia u opinión respetable por supuesto,no la mia también respetable\nPor cierto, con Beczala tuve mala fortuna en zurich, donde me o nos canceló su Gustavo III o Riccardo de Ballo in Maschera. Alagna debutará este role en Viena próximo marzo\n5 de Juny de 2012 a les 23:18\nSi claro, pero demostrable a tenor de las actuaciones en estos dos roles, de ambos tenores hoy en día,\nDe Verdi no he dicho ni mu. He hablado de Faut i Manon\n5 de Juny de 2012 a les 23:21\nLa tarda d’ahir va tenir diversos moments difícils d’oblidar. L’alçada del mestre Tribó per part del Roberto Alagna i la Barbara Frittoli,(despres s’hi va afegir el mestre Benini) trient-lo del seu cau, demostra varies coses, en primer lloc la gran feina del Sr, Tribó, reconeguda i agraïda pels cantants, en segon lloc la gran injustícia que aquestes alçades de la pel·licula, encara no li hagin concedit la medalla d’or del teatre i en tercer lloc, tal i com ell va dir i l’Alagna va confirmar en l’entrega del guardó com a millor cantant de la temporada passada, “en 37 anys de professió mai m’havia passat una cosa així”.\nEntenc que els aplaudiments a l’orquestra, no eren per aquesta Adriana en concret, sinó per la seva actitud dels darrers mesos davant la direcció. Podran sonar més bé o menys, però crec que se’ls haurà de reconèixer durant molt temps el seu posicionament i amor al teatre. Ah! i com molt bé recordes, la negociació pel futur del Liceu s’está jugant en aquests moments, en silenci, la qual cosa no crec que sigui dolenta (per ara).\n4 de Juny de 2012 a les 9:50\nWotan t’escolti 🙂\n5 de Juny de 2012 a les 15:39\nMolt content per el reconeixement al Mestre Jaume Tribó.\nS’ho mereix sobradament.\n4 de Juny de 2012 a les 10:43\nDoncs jo vaig disfrutar moltíssim.El resultat crec que el podriem qualificar d’espectacle de primeríssim nivell internacional + emoció afagida propia del verisme(de saló).A nivell escènic crec que hi ha un treball inmens impensable (desde els protagonistes al darrer extra) en aquells temps en que 1 opera = 2 grans cantants que ens empassàvem amb gran entusiasme.Potser Bieito que admiro molt faria algo més contundent pero caram una opera servida així (al costat de la manca d’actuació escènica que sempre retreiem al muntatges de Robert Lepage i La Fura)dona molt de goig i jo diria que agrada gairebe a tothom.La direcció de Maurizio Benini em va semblar molt encertada.Ell dedica la seva carrera principalment a Verdi,bel canto i verisme.Ahir va demostrar saber conectar amb el lirisme dels moments intims i la passió sense fre de l’amor i la ira.Tot aixó no ho va aconseguir Victor Pablo Pérez a La Boheme i crec que si ahir hagués dirigit l’Adriana amb aquell tarannà el resultat hagués estat força inferior.Totalment d’acord amb el que dius de Barbara Frittoli que el darrer duo amb Maurizio malgrat ser el seu millor moment va calar ostensiblement dues notes.Extraordinari Roberto Alagna desde el punt de vista vocal i expressiu(més que abans).El seu fiato segueix sent interminable i el seu entusiasme escènic és molt gratificant.Sempre m’ha semblat que el verisme ha de transmetre els sentiments,la passió,els plors,crits etc.Si aquest repertori es canta envarat o heroic perd una part molt important del seu atractiu.Dolora Zajic va fer segons el meu parer una Bouillon espectacular.El color de la seva veu no canvia en els diferents registres (greu,central i agut) com es el cas de Elisabeta Fiorillo o Luciana D’Intino i la contundència de la projecció converteix el personatge en un ser realment temible.Més elegant?El duo de del 2º acte té una orquestració molt densa i una carrega emotiva molt forta que l’aristocràcia no ajuda a passar.Espero que aquest espectacle torni al Liceu en altres temporades potser amb Angela Gheorghiu? Os deixo un monòleg de Fedra extraordinari. http://www.youtube.com/watch?v=bPUAjgwyuM8&feature=related\n4 de Juny de 2012 a les 11:22\nDoncs vista la venda no gaire entusiasta de taquillatge d’aquesta producció (sorprenent l’aforament de diumenge tarda amb moltes butaques buides), no sé si ho tornaran a intentar. Podrien provar amb el tàndem Kaufmann Gheorghiui aleshores, potser….\nAltres cantants possibles per fer-la rendible, ara per ara no em ve al cap.\n5 de Juny de 2012 a les 15:43\nMás rentables y con cierto morbo, el matrimonio Alagna/Gheorghiu, je..je…\n5 de Juny de 2012 a les 21:39\nKaufmann hubiera llenado el Liceu, Alagna no lo ha hecho, la rentabilidad desgraciadamente es eso.\n5 de Juny de 2012 a les 22:14\nÉs nota que la gent ha disfrutat molt en totes les funcions del primer repartiment d’aquesta Adriana. És un goig acabar una funció i que hi hagi tal consens i que gairebé tothom sorti satisfet. Et contagia. I no hi ha per a menys. Una bella òpera servida per grans intèrprets i amb una orquestra motivada i molt ben dirigida. Sí a més és produeixen petits/grans homenatges deguts, uns improvisats (el de Jaume Tribó), altres potser no tan (el de l’orquestra), doncs ens queda per el record una gran i emocionant tarda d’òpera.\n4 de Juny de 2012 a les 11:40\n….”és” en les frases escrites ha de ser “es”…aviam si aprenc d’una vegada… 🙂\n4 de Juny de 2012 a les 11:51\nNo t´amoïnis gaire, Josep, que tots fem faltes. A més, tampoc està tan malament: al teu comentari veig tres és. Del darrer ( si a més és produeixen petits/grans homenatges deguts… ) res a dir: estava malament perquè anava sense accent. Però dels altres podem parlar: el segon ( és un goig acabar una funció i…) ja està bé amb accent. I el primer (és nota que la gent ha disfrutat molt ) hauria de ser clarament sense accent, però sempre pots dir que has fet servir ’nota’ com atribut, en el sentit de ’cosa nota’, com qui diu ’cosa notòria’, amb un cultisme molt maco en recórrer a l´adjectiu llatí ’notus, -a, -um’ = conegut, sabut, famós. Si és així, també portaria accent. Per tant… encertes dos de tres! I a casa meva, un 6,66 és un ‘Bé alt’, que amb la benevolència del senyor professor (que ja veus que té tota la intenció d´aprovar-te i fer-te passar de curs) pot ser perfectament arrodonit a ‘Notable’ 🙂 . Oeee, oe, oe, oeee, oeeeeeeeee, oeeeeeeeee!\n4 de Juny de 2012 a les 22:51\nDels bon mestres sempre s’apren, i avui he après. Si a més son magnànims i benevolents aleshores passen a ser una mena “d’angelets” que et guien pel bon cami…i que en el cas que avui ens ocupa, és el bon cami gramatical! Moltes gràcies, profe!!!\n5 de Juny de 2012 a les 0:34\nAixò és el que voldríem sempre, però per què hi havia tantes butaques buides a l’amfiteatre i també a platea?. la política de preus per zona s’hagués hagut de retocar, vendre els laterals del primer pis al mateix preu que les frontals forma part d’aquell model de vida que ja no tornarà. Que es posin les piles\nUn repartiment (sobre el paper9 com el de diumenge, hauria d’esgotar les localitats. En altre temps passava, ara a part de la crisi no, creus que algú s’ha posat seriosament a buscar solucions?\n5 de Juny de 2012 a les 15:47\nLa tarde d’ahir va ser una de les millors qu’he viscut al Liceu, per l’òpera pels cantants i per demunt de tot l’ambient que ès respiraba , inoblidable,emocionant el moment que vara ser rescatat del seu cau el mestre Tribó, s’ho mereix per tota la feina qué durant tans anys ha dut ha terme en aquest teatre , Mestre Tribó propera medalla d’or del Liceu jà.\n4 de Juny de 2012 a les 11:41\nTotalment d’acord. Un gran erudit i una persona molt propera i amable amb els qui ens hi apropàvem per comentar o consultar qualsevol aspecte relacionat amb l’òpera o la música en general. Recordeu “El món de l’òpera”? Formava part del programa Gran Gala de Ràdio 4 i que durant anys va conduir ell mateix. Per a molts, va ser una autèntica escola i una font de coneixement i descobriments de cantants i òperes sovint oblidats. Els guions d’aquells programes i les il·lustracions musicals que ell mateix elaborava eren d’una gran qualitat i enorme vàlua.\n4 de Juny de 2012 a les 16:48\nJo en un entreacte vaig dir, que totes les Adriana que havia vist al Liceu, tret de la primera, em semblaven superiors a aquella. Potser la memòria em traeix, o potser he canviat molt, però ho continuo pensant.\n5 de Juny de 2012 a les 15:49\nSé que no us agrada el Ramon Gener, però avui al seu Facebook fa referència al premi dels Liceistes de 4rt i 5è pis\n4 de Juny de 2012 a les 12:16\nNo m’agrada Opera en Texans, en Ramon Gener no m’ha fet res per no agradar-me.\nJo crec que la cosa ha millorat molt respecte l’assaig, però segueixo pensant que la Fritolli carreteja molt i l’Alagna segueix desafinant una micra (bastant menys que a l’assaig) i resol molt bé l’ensurt vocal, gran artista que és! De prop els vestits em van agradar menys i la posada en escena castigava els espectadors de la dreta de la sala, amagant àries i parella moltes estones. M’ho he passat bé en conjunt, sense ser una nit memorable. A mi sí que em va convèncer la Zajick 😉\nSort que no vaig tenir que suportar les hordes de fanàtics asfixiant al petit Alagna. M’alegra saber que va ser tot un cavaller amb la medalla ben merescuda.\n4 de Juny de 2012 a les 16:44\nUn assaig no deixa de ser un assaig i per això cal anar a les funcions.\nL’Alagna sap que es deu al seu públic, altres no.\nJo cada vegada sóc menys d’anar a fer el paripé als cantants, ho he dit molts cops, quan s’abaixa el teló ja no m’interessen, però comprenc que quan el públic se’ls acosta, han de ser propers i agraïts.\n5 de Juny de 2012 a les 15:54\nTot això està molt bé, però ningú ha dit que després de que es tanqués el teló per 2ª vegada, un cop tornen a pujar el teló, i hi havia la Zajick amb l’Alagna agafat en braços per la cintura!!!! 😀\n4 de Juny de 2012 a les 18:02\nHome, no em sembla que sigui res especialment rellevant 🙂\n5 de Juny de 2012 a les 15:55\nJa però si que divertit 🙂\n5 de Juny de 2012 a les 17:23\nA mi m’ha encuriosit, Jan. Realment, la Dolora aixecava en Roberto? Podia amb ell? Llàstima que no hi hagi foto 🙂\nSi que podia amb ell!!! Va ser super graciós!!! XD\n6 de Juny de 2012 a les 13:51\nEstic contenta per tots els que vàreu gaudir ahir de la representació. Pel que fa a la “marabunta” de senyores franceses que són admiradores del Roberto Alagna jo les trobo força simpàtiques tot i que quan elles arriben ja cal que fugis corrents… L’any passat a Peralada va ser molt divertit. Em van recordar un capítol de la serie Tres Estrellas, de Tricicle, que anava sobre unes jubilades.\n4 de Juny de 2012 a les 18:50\nDoncs a mi em sap greu portar-te la contrària, aquestes dones són odioses, quan surt el orgullós del Alagna, ‘hi tiren totes al damunt!!!\nHi va haver una senyora que anava fent voltes, primer li va signar el llibret, després 7 o 8 fotos de l’Adriana, i per acabar li va signar un ventall terriblement horrorós!!! I la cosa no acaba aquí! LA FOTO!!!\nBé aquesta dona s’hi va passar tranquil·lament uns 10 minuts entre totes les coses.\nI només faltava l’Alagna fent-se fotos un ventall, ara si treia l’ull per dalt si ara treia el nas per sota el ventall!!!! I ara El Robertino pica l’ullet a una, ara a l’altre!!! Jo vaig sortir bastant enfadat, després d’haver-nos fet esperar una hora i mitja ben bé, només faltaven les Franceses aquestes!!!\n5 de Juny de 2012 a les 13:54\nJo quan veig a segons quin públic amb unes edats molt respectacles, fent segons quins espectacles, m’entristeixo i suplico no caure en segons quins estats quan em faci més gran. 🙂\n5 de Juny de 2012 a les 15:57\nSúplica que comparteixo, Joaquim.\n5 de Juny de 2012 a les 22:30\nI jo que pel mal cap d’algú que no vull anomenar vaig haver d’anar a veure el duo Dessi/Armiliato!!!. Em vaig desil·lusionar tant que no sé ni si ho varen fer prou bé. Ella em va semblar molt entregada, ell sense vernís a la veu i la Princesa de la qual no en recordo el nom artístic, molt convincenet i segura.\nPer motius que no venen al cas m’he perdut el repartiment que tant et va agradar el primer dia i que, ara, potser escoltat amb més cervell que sentiment, has trobat menys reeixit.\nCelebro el gest cap al mestre Tribó i l’amabilitat, g4ens estranya, que us va mostrar l’stupendo Roberto, un bon Don José i un inoblidable Turiddu.\n5 de Juny de 2012 a les 0:36\nJa t’ho vaig dir que veies els altres i em vas fer dubtar a mi mateix, però estava convençut i no et vaig voler entristir abans d’entrar.\n5 de Juny de 2012 a les 15:58\nJo no puc parlar per aquesta de diumenge passat, però la del dia 30 amb el amb el mateix repartiment no va passar de correcta.\nNi Frittoli és una Adriana memorable, si disciplinada i voluntariosa, ni Zajick està al nivell d’anys enrere quan ens deixava estupefactes amb Eboli, Azucena, Leonora o Amneris, entre d’altres.\nAlagna si que és un tenor rellevant, sobretot per tenir allò de la comunió amb el públic gràcies a cantar com canta, més que no pas per una veu atractiva o dit d’una altra manera, bonica.\nLa representació amb masses buits a la sala va demostrar que les coses han canviat bastant al Liceu, el públic i la seva exigència,també.\n5 de Juny de 2012 a les 13:32\nJo no puc parlar per el 30, però tinc la gravació de ràdio i no m’agrada gaire.\n5 de Juny de 2012 a les 15:59\nDoncs en directe va valdre la pena 🙂\n7 de Juny de 2012 a les 22:08\nHaig de confessar que jo vaig disfrutar molt diumenge. Va ser, però, l’únic dia que vaig veure aquesta “Adriana Lecouvreur”. L’havia sentit per la ràdio el dijous. Les comparacions que tu fas, Joaquim, no les puc valorar, ho sento. El darrer acte la Frittoli em va agradar molt en la seva ària. L’Alagna em va agradar.\nEl vestuari magnífic. Molt ben fet i molt dins de de l’època en que va viure Adrienne L…. El moment de vestir-se en el primer acte era una\nlliçó sobre els diferents components del vestit femení de cort del segle XVIII.\nEmocionant la sortida forçada del mestre Tribó. Penso que hauria de passar moltes altres vegades, dons el seu treball és molt important. Va ser una molt bona idea de l’Alagna.\nM’alegro molt que l’Alagna fos simpàtici agrait en el moment de l’entrega del premi. Sempre l’he trobat pretenciós, però hauré de canviar d’idea.\n5 de Juny de 2012 a les 13:44\nJo també hi era aquest diumenge, i per a mi em va semblar una representació molt bona però no tant com en el 14. La Frittoli es una molt bona cantant, i molt bona actriu, per a mi molt més bona Adriana que la Gheorghiu, però com a gustos hi ha colors no? Alagna és bo però bé, solament compleix (pel meu criteri) Zajick com sempre més que fabulosa i Joan Pons molt millor que el 14, tot i que el 30 Bruno de Simone em va agradar igual o més.\nUna pena no haver-nos saludat aquest diumenge 😦\n5 de Juny de 2012 a les 14:02\nEl disseny de vestuari vaig pensar de seguida que t’agradaria i pel que fa a Alagna, t’asseguro que no és pretenciós, més aviat és tenor 😆 😆 😆\n5 de Juny de 2012 a les 16:00\n5 de Juny de 2012 a les 13:56\nGràcies per l’enllaç. La foto fa justicia al caos regnant en un espai que era la viva imatge del camerot dels germans Marx.\n5 de Juny de 2012 a les 16:02\nJoaquim, ara ja han penjat moltes fotos a la web dels Liceistes del 4rt i 5è pis. Estan molt bé, i el discurs també.\nPer cert, soc la Rosa que fa uns dies us demanava consells per principiant l’altra dia. M’he posat aquest sobrenom usuari per distingir-me de l’altra Rosa més avançada que freqüenta aquest blog.\n5 de Juny de 2012 a les 17:13\nja et tinc ben identificada, no t’amoïnis.\n5 de Juny de 2012 a les 22:28\nEl domingo pasado no debía tener el día porque sólo disfruté en el último acto, cuando no actuaba Dolora Zajick.\nRoberto Alagna hará -estoy seguro- mejores Maurizios y Frittoli es probable que también se supere en próximas Adrianas. Pons no creo que haga muchos Michonnets más, pero estuvo más que correcto. A Dolora Zajick le recomendaría que volviese a sus Ulricas y Azuzenas porque su Princesa de Bouillon parece una hermana gemela de esos roles, cosa que no ha de ser.\nEn el cuarto acto se consiguió auténtico clímax emocional, a pesar de los ligeros “accidentes”, bastante bien resueltos.\nSigo creyendo que lo mejor de estas Adrianas ha sido la orquesta del Liceu dirigida por Maurizio Benini,\n5 de Juny de 2012 a les 17:50\nPons al juliol cantarà Amonasro que és més curt però molt més compromés.Està valent i encara pot cantar sense desitjar que no ho faci.\nEncara que tard, permete´m qe deixi un petit comentari, ja que el diumenge també estava al teatre… quina llàstima de no saber que estaves perquè m´hagués agradat saluar-te. En fi, en una altra ocasió serà.\nVaig disfrutar molt diumenge per la tarda. Molt.\nI estic molt d´acord amb la crònica que fas, i m´alegra, ja que potser amb algun matís en el cas de la Zajick que a mi m´encanta i em va fer posar els pèls de punta només en obrir la boca, coincideixo quasi al 100% amb tu.\nI dic que m´alegra perquè per norma general sóc molt crítica quan vaig a veure òpera i llegir a algú que s´ha endut la mateixa impressió que jo, i d´algú que en sap i domina molt més que jo, m´omple de joia.\nGràcies per la teva aportació. No reprodueixo el meu comentari perquè és força llarg (la brevetat em costa).\n8 de Juny de 2012 a les 18:43\nHe deixat passar el temps i ara, bé que tard, vull agrair les paraules gentils que al seu dia, quan a l’última ADRIANA LECOUVREUR la soprano Frittoli i el tenor Alagna em van treure del coverol, em van dedicar en Xavier C., en Josep, en Josep Olivé, la Montserrat Tura, en Jaume (que no sóc jo), l’Olympia i la Rosa. A tots, moltes gràcies! I més gràcies encara, encara més grosses, a en Joaquim per la seva amistat, transmesa en paraules que agraeixo i molt.\nMés d’un ha suggerit que em donin alguna medalla. Jo agraeixo el bon desig però crec que, per una banda, no puc merèixer el mateix premi que la Tebaldi, la Nilsson, la Caballé o la Sutherland. D’altra banda, si se’m vol fer homenatges i gresca, dic que sí. Quan tingui 100 anys. Llavors seré un vellet molt respectable, que podré explicar coses molt interssants. Ara sóc massa jove.\nUs saludo atentament\n5 de Juliol de 2012 a les 11:30


Crítica: ‘El crit de l’ocell domèstic’, Maksim Óssipov\n‘El crit de l’ocell domèstic’ són els relats de Maksim Óssipov en què gent senzilla de províncies és víctima d’un sistema que els devora\nClub Editor ha publicat recentment en català i castellà El crit de l’ocell domèstic, de l’autor rus Maksim Óssipov (Moscou, 1963), una veu totalment desconeguda al nostre país, però que arriba amb l’aval de la guanyadora del Premi Nobel de Literatura Svetlana Alexiévitx. Óssipov va estudiar medicina i es va especialitzar en cardiologia. Als anys 90 va fer un viatge d’estudi als Estats Units, però va decidir tornar-ne per viure i exercir a Rússia, on va fundar una editorial especialitzada en llibres científics. A partir del 2005, per tal de recuperar el contacte directe amb els pacients, abandona Moscou i s’instal·la a províncies, on uns anys més tard, comença a escriure els seus primers relats.\nDiu Alexiévitx que a províncies tot està a la vista i es mostra amb més sinceritat, tant la naturalesa humana com allò que succeeix a l’altra banda de la finestra. Aquesta afirmació precisament es correspon amb el que traspua a El crit de l’ocell domèstic. El llibre recull diversos relats en què els personatges, gent senzilla de províncies, són víctimes d’un sistema que els devora; no només els engoleix, sinó que a més els fan sentir que aquesta sistemàtica aniquilació de l’ànima humana entra dintre de la normalitat. Això és el que li passa al viatger del primer relat, un metge i professor que puja a un tren a Moscou per anar a Petrozavodsk, un trajecte de 14 hores que ha de compartir amb gent de tota mena. Al seu camarot viatgen dos homes als que la policia estomaca de valent quan el protagonista avisa de què un d’ells ha pogut baixar en una estació i no ha arribat a temps de tornar a pujar. Quan el tren arriba al seu destí, el personatge vol denunciar aquest abús a la comissaria, però es troba amb una reacció que no s’espera.\nTambé li passa al protagonista del darrer relat, Aleksandr Ivànovitx, director literari d’un teatre a Eternitat, una colònia minera que va tenir el seu moment d’esplendor però ara està gairebé morta perquè no és rendible i el govern no tindrà pietat a l’hora d’esborrar-la, sense importar-li gaire el futur de la població que hi resideix. En una recent visita d’Alexiévitx a Barcelona, mostrava la seva por de què Rússia tornés al passat, però el seu discurs, com de fet passa en els textos d’Óssipov, mostrava que el passat no ha mort del tot. Els personatges d’aquests relats exploten les seves passions, els seus universos personals, uns paradisos existencials on es refugien i troben consol davant d’un sistema repressor, corrupte i, en molts casos, poc humà. Si el món d’Aleksandr Ivànovitx és el teatre, el del protagonista del segon relat és la medicina: li apassiona la seva feina d’atendre i ajudar la gent a l’hospital, però malauradament necessita una altra tasca per poder arribar a fi de mes, una feina que no li agrada, que el cansa: acompanyar malalts a l’estranger en avió. Aquests universos personals donen ales als personatges, però sempre acaben topant amb la gàbia i fins i tot les aus domèstiques necessiten volar per viure dignament.\nEl llibre proposa així un retrat de la vida russa des de Stalin a Putin, que ha transcorregut, com diu la contraportada, «preciosa a escala individual, terrible a escala col·lectiva». El crit de l’ocell domèstic podria emmarcar-se en la tradició d’autors eslaus que des dels temps de Stalin han escrit pàgines i pàgines que, amb més o menys encert, han anat reflectint el seu desencant cap al sistema soviètic o post-soviètic: Bulgakov, Platónov, Zamiatin… o els més recents Sorokin i Alexiévitx. Per tant, la voluntat de denúncia (o de posar en evidència una realitat crua) no és la novetat, sinó que la novetat ha de ser la manera com l’autor la fa: l’argument, l’estil, la capacitat de traspassar la realitat a la ficció amb grapa, l’empremta personal. En aquest sentit, trobo que la prosa d’Óssipov no és tan letal com la de Platónov; les seves històries no estan tan carregades de mala baba com les de Sorokin; no hi ha l’enginy de Zamiatin ni la profunditat d’Alexiévitx. Tampoc la contundència de Bulgakov. Tinc la sensació de què l’estil d’Óssipov es queda en un mig camí per on altres autors ja han trepitjat amb anterioritat.\nCert és que comparar no és necessari, que el valor d’un llibre no ha de dependre de la qualitat d’altres, però qualsevol lector és la suma de tot el que ha llegit i a aquestes alçades de la literatura russa, les bales d’Óssipov arriben amb poca càrrega quan altres ja han fet diana. Les seves històries no em sorprenen, els conflictes dels personatges no mostren la complexitat que altres autors han reflectit en els seus llibres i, malauradament, el ritme d’algun d’aquests relats fa que la lectura sigui un pèl feixuga. Formalment, són textos ben trenats, es troben frases punyents i els personatges són entranyables, però crec que a l’autor li manca contundència, mala baba, rotunditat. Li ha faltat anar una mica més enllà.\nClub EditorLiteratura russaMaksim ÓssipovManel HaroOpressió\nPublicat per\tRedacció\t- ag. 22, 2016\nPublicat per\tRedacció\t- ag. 24, 2016


Ernesto Valverde: “Necessitem 15 punts per ser campions”\nEl tècnic blaugrana ha destacat la importància de sumar els tres punts contra el Leganés per apropar-se a l’objectiu de proclamar-se campions de Lliga amb el suport del públic “per la importància del partit i pel que pot suposar un triomf”\nErnesto Valverde ha destacat la importància de sumar la victòria contra el Leganés aquest dissabte (20.45 hores) per tal d’apropar-se una mica més a la consecució del títol de Lliga: “Necessitem 15 punts per ser campions, demà hem de sumar-ne tres”. Alhora, el tècnic barcelonista ha destacat que el conjunt madrileny buscarà sorprendre el conjunt blaugrana: “Espero un partit com el de l’any passat. Intentaran sorprendre’ns al contraatac”.\nPreguntat pel rècord de partits sense conèixer la derrota que aquest dissabte pot igualar el Barça, el preparador blaugrana ha destacat que l’equip no es fixa gaire en això, sinó que està centrat en els objectius: “No tenim xifres com aquesta al cap, tot i que són fites importants”.\nErnesto Valverde també ha fet referència a la major presència de públic al Camp Nou en els darrers partits: “El públic sempre està amb el seu equip. Esperem que demà, tot i no ser un partit de Champions, la gent respongui per la importància del partit i pel que pot suposar per a nosaltres”. “Esperem recollir els fruits de la temporada. Ens queda el més complicat però també el més bonic”, ha sentenciat Valverde.


Les bosses biodegradables de iuca: la salvació dels oceans - Plataforma ZEO\nLes bosses biodegradables de iuca: la salvació dels oceans\nby Alba Huerga | Jun 8, 2018 | Emissions, Naturalesa, Reciclatge | 0 comentaris\nCada any consumim 5 bilions de bosses de plàstic. La gran majoria d’elles acaben en els nostres oceans destrossant la fauna marina i les platges. La dada és alarmant: Una borsa convencional de poliuretà – un plàstic derivat del petroli-, triga uns 500 anys a desaparèixer per complet. La cultura d’un sol ús suposa un 85% de la contaminació dels oceans en la Unió Europea.\nLa fabricació de bosses de plàstic a partir del petroli suposa un elevat nombre d’emissions de gasos d’efecte hivernacle\nSegons entitats com Ecologistes en Acció, l’arrel del problema de les bosses de plàstic està més en la seva fabricació que en el seu ús. “Fabricar-les a partir del petroli, suposa un gran nombre d’emissions de gasos d’efecte hivernacle, i reciclar-les costa 100 vegades més que produir-les de nou”, asseguren al seu web.\nMolts comerços i supermercats ja han renunciat a aquest contaminant plàstic venent bosses de roba i adaptant-se a la normativa europea que les prohibirà definitivament en 2021. Així i tot, existeix una alternativa encara més ZEO: les borses biodegradables de iuca. Kevin Kumala, un biòleg marí d’Indonèsia preocupat per la contaminació dels seus mars, va anar el creador d’aquesta alternativa sostenible en 2017.\nLes bosses biodegradables de iuca també serveixen d’aliment per als peixos\nLes eco bosses de iuca no només triguen entre 45 i 100 dies a degradar-se –les de plàstic convencional triguen fins a 500 anys-, sinó que el compost de midó de iuca serveix també com a aliment per als peixos. L’empresa distribuïdora d’aquestes borses, Avani Eco, ha augmentat aquests últims anys el seu mercat incloent també en els seus productes, un altre tipus d’envasos d’un sol ús com gots de cafè, plats o coberts. Aquesta iniciativa ZEO, malgrat ser més costosa – les borses costen 4 vegades més que les convencionals (0,40 €)-, podria arribar a posar fi a una bona part de la contaminació marina.\nLa iniciativa ZEO de les bosses biodegradables consciència a la societat indonèsia\nEn l’actualitat, Indonèsia és un dels països pioners en la prohibició de l’ús de bosses de plàstic per llei. Gràcies a la campanya “Adéu bosses de plàstic” impulsada per dos joves estudiants, el Govern d’indonèsia va actuar de forma ZEO, i va traslladar la demanda social al pla polític. Gràcies a aquesta prohibició, la iniciativa sostenible de Kumala és la millor opció per als ciutadans del país que cada dia estan més conscienciats sobre l’ús d’aquestes borses degradables.\nQUÉ HI HA DE LES BOSSES BIODEGRADABLES A ESPANYA?\nA Espanya, des de gener de 2018, les bosses de plàstic s’han de cobrar. Una forma discreta de començar a conscienciar a la societat de la fi de les borses d’un sol ús. El maig passat, la directiva de la Unió Europea va prendre una decisió sostenible totalment ZEO amb el medi ambient: En 2021 les borses lleugeres i molt lleugeres que no siguin compostables, quedaran prohibides.\nLa fabricació de bosses biodegradables és més barata que fa uns anys\nA Espanya, encara no s’ha normalitzat l’ús de borses biodegradables. Segons l’equip d’ASOBIOCOM, Associació Espanyola de Plàstics biodegradables, el problema està que “el cost de fabricació emprant plàstics d’aquest tipus és molt major”. Així i tot asseguren que “en aquests moments la fabricació suposa menys cost que fa uns anys”. El pronòstic és positiu: en uns anys aquesta tendència ZEO augmentarà.\nAplicar un IVA superreduït als plàstics biodegradables, ajudaria al fet que més empreses decidissin utilitzar-los\nUn dels problemes aquí a Espanya és que no existeix cap incentiu per part del Govern per a les empreses que pensin a utilitzar aquest tipus de borses biodegradables. “Des de Asobiocom estem buscant la possibilitat que en determinades aplicacions, els productes de plàstics biodegradables compostables tinguin un IVA superreduït” aclareixen a la entrevista amb PlataformaZEO. Es tracta d’una oportunitat per part del Govern de ser més ZEO premiant a les empreses que se sumen al carro d’aquesta alternativa amigable amb el medi ambient.