"S'ha de canviar el xip i valorar la producció local"\nInici > "S'ha de canviar el xip i valorar la producció local"\nMontanyanes  és una petita empresa situada en el Pallars Sobirà que està aconseguint el que podria semblar una utopia: dinamitzar el sector rural amb propostes que uneixen la innovació i la tradició, tot cercant sortides professionals viables a la zona del Pirineu que van més allà del turisme i la construcció.\nRecentment han rebut un premi  d'Excel·lència a la Innovació per Dones Rurals del Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural per dos dels seus projectes: Grípia  (dins el qual es troba l'escola de pastors) i l'Obrador Xisqueta . Hem parlat amb la Vanesa Freixa, una de les fundadores de Montanyanes, perquè ens explique com ho estan fent i cap on van.\nQui sou i com vau començar Montanyanes?\nMontanyanes és una empresa que té tres socis: dues dones (l'Eva Tarragona i jo, la Vanesa Freixa, de 34 anys), i el Ramon Maspons, que en té 44. Tots tres som fills del Pallars Sobirà, i en el seu moment vam baixar a estudiar a Barcelona. Una vegada acabada la formació -biologia en el cas de l'Eva, belles arts i gestió cultural en el meu- i amb una mica d'experiència professional, vam decidir tornar a viure aquí dalt l'any 2006 per muntar aquesta empresa de dinamització rural. El que caracteritza el nostre projecte és l'estima pel lloc on vivim i les ganes per millorar-lo, amb la perspectiva que ens dóna haver estat fora per detectar les potencialitats que té. En aquells anys la tendència en aquests territoris era un monocultiu de turisme i construcció, i nosaltres teníem la clara convicció de què es podien fer les coses d'una altra manera.\nCom van ser els inicis? Quins van ser els primers projectes de Montanyanes?\nNosaltres treballem la dinamització rural vinculada al sector primari, a la promoció econòmica, temes culturals, turisme, o participació ciutadana. Un dels primers projectes, per exemple, va ser 'Del tros al plat' , que volia fomentar el consum de proximitat i intentar donar valor als productes locals, per tal que la gent del territori sigui la principal consumidora del que es fa al cantó de casa. Tenia tres línies: el consumidor final, els menjadors escolars i el sector de la restauració. Ara això ja es treballa a moltes comarques i a altres comunitats, però en el seu moment va ser una iniciativa pionera. També vam fer un projecte de turisme que vinculava totes les comarques del Pirineu amb motiu del 50 aniversari del viatge que Cela i Espinàs van fer al Pirineu de Lleida, en el que es van crear rutes commemoratives que unien senderisme, restauració i àmbit cultural d'aquestes comarques.\nDes de l'inici, la nostra manera de funcionar era detectar les necessitats que tenia el territori, en aquest cas el Pallars, l'alt Pirineu i les zones rurals, elaboràvem una proposta, estudiàvem les línies de finançament de la Generalitat i ho oferíem a un ajuntament o un consell comarcal, que eren els qui ho podien demanar. I si obtenien la subvenció, ens encarregaven el desenvolupament del projecte. Ara, després de gairebé sis anys, el procés és ja el contrari: és l'administració la que ens busca per encarregar-nos projectes. Molts dels nostres projectes han estat referents a Catalunya en el món rural, i ara ja hi ha moltes entitats que confien en l'experiència de Montanyanes. I també tenim projectes propis, com els dos pels quals ens han donat el premi d'Excel·lència a la Innovació per Dones Rurals: Grípia i l'Obrador Xisqueta.\nQuè és el projecte Grípia?\nEl projecte Grípia té diferents línies d'actuació amb un objectiu comú: que el sector primari sigui més viable. Una d'elles és l'escola de la pagesia i l'activitat pastoral, l'escola de pastors, que busca aconseguir el relleu generacional dels pagesos i pastors actuals amb un nou enfocament més basat en l'agroecologia. Té un concepte integral de l'explotació familiar, on es faci també la transformació i la venda directa, amb unes garanties de viabilitat econòmica i de produccions sostenibles més respectuoses amb el cicle natural de la terra. L'escola de pastors va nàixer a Catalunya l'any 2009 i ja estem preparant la quarta edició . El resultat és molt bo, en tres anys han passat gairebé 70 persones per la formació, amb perfils molt homogenis: gent de 30 anys, amb estudis universitaris, o amb altres oficis però amb molta vocació per fer aquesta activitat, i que fins aleshores no comptaven amb una oferta formativa que els ajudés a resoldre aquesta inquietud que tenien. I el que ens ha sorprès més és el grau d'implicació: dos terços dels participants estan buscant la manera de dedicar-s'hi professionalment, bé de manera pròpia, llogant terres, o treballant per altres. El percentatge és altíssim, i els resultats, en general, superiors al de les escoles de capacitació agrària, per exemple, que en alguns casos fins i tot han hagut de tancar mòduls de ramaderia per falta de alumnes mentre que aquí sempre tenim més sol·licituds que places ofertades.\nA més de facilitar la formació, al projecte Grípia també fem d'intermediaris entre els propietaris que volen oferir finques per llogar i els exalumnes que volen iniciar les seves explotacions. És un tema molt complex i costa molt arribar a un acord, però estem buscant les vies per aconseguir-ho, tot i que sempre s'ha de pactar cas per cas. I també oferim assessorament a les finques que participen en les pràctiques de l'escola. A més a més estem treballant amb fills de pagesos, els qui serien el relleu natural, amb reunions de sensibilització als ramaders joves que treballen segons el sistema tradicional que han vist a casa seva, als qui volem plantejar-los la possibilitat d'altres maneres de gestió més efectives i més viables econòmicament.\nI l'Obrador Xisqueta?\nÉs un projecte de dinamització del sector primari vinculat al món de la llana. Va sorgir arran de parlar amb pastors que ens explicaren el valor que abans tenia la nostra llana, tant que fins i tot es feia contraban, i com es va deixar d'apreciar un cop entren en el mercat les fibres de síntesi química. De ser una cosa de la qual el pastor podia obtenir uns ingressos molt importants, ha acabat sent un maldecap i una despesa molt gran per al pagès, al qual de vegades ni li paguen la llana en diners, es fa algun intercanvi només. Fins i tot hi ha casos d'algun pagès que, com que ningú no li ve a recollir la llana, l'ha de soterrar o llençar a un barranc, perquè ni tan sols la pot cremar. Amb això en ment, hem plantejat un sistema de cicle tancat: de la producció a la venda del producte elaborat. Encara estem treballant en el tema de la comercialització, però sí que hem aconseguit ja moltíssimes coses. Per una banda, estem pagant un preu just: a partir de mirar els preus que s'estan pagant per les llanes en l'àmbit europeu, hem estipulat que un preu just són 60 cèntims per quilo. Fins aleshores se'ls estava pagant a 6 cèntims, i nosaltres els la comprem deu vegades més cara. A més a més treballem amb una raça concreta, la xisqueta, que és autòctona de la nostra zona, els Pallars i l'Alta Ribagorça. Des de 2009 els hi comprem doncs la llana, i ja tenim gairebé 40 tones.\nPer poder transformar aquesta llana, necessitàvem un grup d'artesans que ho pogués fer. Llavors vam començar a fer cursos de formació específica, adreçats a persones del territori qui s'hi volen dedicar professionalment, i els hi hem portat professors d'arreu de l'estat i d'Europa perquè vagin millorant els coneixements tècnics. En dos anys hem aconseguit tenir una dotzena d'artesanes i un artesà que ara són ja mestres d'aquesta feina. Ara el que volem aconseguir és que amb aquesta feina es puguin guanyar la vida. I per això ara promourem la venda per completar el cicle: hem comprat la matèria primera, l'hem transformada des del territori i ara cal la venda directa. Per ara tenim una botiga virtual , amb la primera col·lecció de productes de la marca Xisqueta, feta amb la col·laboració del dissenyador Gerard Moliner. Ell i els artesans han buscat fugir de la peça artesana convencional feta de llana i potenciar el disseny i l'ús contemporani. Aviat presentarem la segona col·lecció, i també posarem en marxa un punt de venda presencial.\nA més dels productes artesans elaborats, també venem la llana a granel, o llana filada. Fins ara no hi havia cap entitat en tot l'estat que estigués aprofitant la llana del país per fer una venda al detall. L'estan portant de fora, mentre que la llana d'aquí se'n va en exportació a la Xina. Sembla increïble que no hi hagués ningú fent-ho, i ara nosaltres som els primers proveïdors de llana local i a un molt bon preu per a altres artesans. En resum: hem recuperat una llana que feia dècades que no s'estava utilitzant, de races autòctones, i la preparem perquè es pugui utilitzar aquí mateix, o la venem ja en productes de disseny.\nQuines són les dificultats que trobeu a l'hora de comercialitzar aquests productes?\nJo crec que la clau és que quan algú compra una madeixa de la nostra llana, o un producte artesà de l'obrador Xisqueta, han de ser molt conscients del que estan comprant, de tot el que hi ha al darrere: que hi ha aquest ofici de pastors que encara està mantenint-se, que hi ha uns teixidors artesans locals que intenten guanyar-se la vida amb un preu just. Estem molt mal acostumats, perquè estem comprant peces de llana que venen del Nepal o altres indrets amb uns preus que fan riure, i ens estem aprofitant d'aquell sistema, on els treballadors no tenen una compensació adequada ni drets que els protegeixin. Les nostres peces són cares, però estan fetes una per una, per una persona amb una situació laboral d'aquí, amb el que això comporta. No estem acostumats, perquè estem pagant preus irreals de la llana. I tot això és el que cal explicar als consumidors.\nCom ho expliqueu?\nTenim un etiquetatge que inclou una explicació resumida d'aquestes idees, de les característiques del territori i de les races autòctones, i a més apareix la foto de tots els pastors als qui comprem la llana i de tots els artesans que fan les peces, perquè la gent prengui consciència de tot plegat. Som cent per cent artesans i cent per cent locals en tot el que fem, i això ho hem de donar a conèixer. Hem de treure el màxim rendiment del que tenim, aprofitar el que tenim a la vora, en materials i en professionals, i d'això generar una riquesa, tant cultural com econòmica. Costa molt sortir del sistema actual, basat en preus baixos de fabricació asiàtica, i tampoc no és qüestió de què ens fustiguem, però sí potser d'intentar millorar una miqueta en el que puguem.\nI tot això tenint present que no volem que la gent compri aquests productes perquè els hi fem llàstima, sinó perquè oferim disseny i qualitat. S'ha de canviar el xip per valorar la producció local; en l'alimentació poc a poc s'està aconseguint, i es pot aplicar també a moltes altres coses que consumim.\nQuè ha suposat per a Montanyanes el premi d'Excel·lència a la Innovació per Dones Rurals que acabeu de rebre?\nD'entrada, per dir-ho clar, ha suposat que les sòcies hem pogut cobrar les nòmines que teníem endarrerides des de feia mesos. Perquè tots aquests projectes estan tenint molta importància en la transformació del territori, però els ingressos són preocupants i gens estables. Intentem que tothom cobri el que li pertoca, però sovint a costa de carregar-nos nosaltres la feina a les esquenes sense cobrar a temps.\nPerò més enllà d'aquest aspecte pràctic, el premi és un reconeixement personal que ens omple molt, i per altra part és també molt positiu perquè ajuda a la difusió de tot el que fem.\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/entrevista/sha-de-canviar-el-xip-i-valorar-la-produccio-local-1


Blog de EL PARTIQUÍ: Octubre-2009- El Partiquí\nOctubre-2009- El Partiquí\nEXCLUSIVA! La primera foto d'en TARREGADA ballant amb la LOLA... Així ho veurem al TNC...\nenviat per Jaumet : 2.10.09\nenviat per Josep Maria - 2 d’octubre de 2009, a les 21:17\nRefresco la memòria. Dilluns a les 9 ensobramenta pel bon amic Txekhov. Com més serem, més aviat acabarem, i més estona oodrem gaudir de l'assaig.\nenviat per Josep Maria - 2 d’octubre de 2009, a les 21:35\nMolt bé la introducció d'aquest mes d'octubre!.\nÉs un plaer estirar-se en plena nit, envoltat de natura, i començar a buscar estels, blancs, blaus, vermells. Guaitar amagat com en passa un de fugaç, seguir buscant per allà dalt i trobar el teu, si és famella millor que mascle, i començar a parlar-li, sembla mentida però contesten, i ells també expliquen coses. Si els caus bé pots demanal's-hi coses...i el cert és que te les concedeixen encara que siguin impossibles, només et demanen una cosa que els agrada molt, que tú hi posis una mica de la teva part.\nUs garantir que ho dónen, en dóno fe. Ho heu provat?\nenviat per Carles - 3 d’octubre de 2009, a les 9:57\nenviat per Carles - 3 d’octubre de 2009, a les 11:32\nTeatre cada dia o quasi. Dissabte al matí, ha baixat la temperatura i la sortida al forn i al quiosc em recorda que l’estiu comença a allunyar-se. Torno a casa amb certa rapidesa, celebro haver engegat la cafetera abans de sortir i així mentre obro el diari, pel final com sempre, l’olor de cafè acompanya l’ambient. D’una llambregada passo tres o quatre planes i arribo a les pàgines de cultura vigilant de no caure als esports, al damunt de l’article d’en Bassas que només parla de coses importants o sigui del Barça. Per un moment tinc la temptació de donar-hi un cop d’ull però no vull espatllar el matí despotricant de la tieta Antònia que amb la mateixa cerimònia parla de l’Obama que del Messi o de la mort d’en Martí Pol, i sempre de genolls davant l’altar... però això ja ho explicaré un altre dia.\nTot mirant les pàgines de cultura i assaborint el nespresso, m’adono que aquesta setmana ha estat dedicada al teatre i somric per dins ja que si ho fes per fora els que m’envolten es sorprendrien. Dilluns “Camí de Melikovo”, un espectacle del mestre rus on a més de posar-hi un detall actoral he d’organitzar la llum amb en Marc... pateixo quan m’acosto al dímer i veig les llumetes i el garbuix de cables... al vespre somnio que la llum no funciona i al llevar-se sobresaltat em dic “no aprendràs mai a estar-te quiet? Qui et manava fer un curs d’il•luminació teatral? “\nDimarts Romea, el temple del Raval m’ofereix l’espectacle d’Animalario, “Urtain”... hi he anat sol, no he trobat companyia però ja trobaré algú, al menys la persona que trenca l’entrada, i que quasi ens diem de tu... l’espectacle m’encanta, és espectacular, m’adono que això si que m’impressiona i no pas el Cirque du Soleil i les seves acrobàcies impossibles... podré recomanar-ho? Realment és complicat recomanar, però si algú recorda el personatge i el temps que va viure i la situació política d’aquell país de televisió en blan i negre que tan bé reflecteixen a “Cuentàme”, hi ha d’anar... oblideu el xulu piscines del Sanjuan... el protagonista, en Roberto Alamo, fa una creació, en molts moments veus al “Morrosco de Cestona” aquell aixecador de pedres que en Franco va convertir en ídol nacional i que la democràcia va fer saltar d’un desè pis.... al final, ens van agrair la nostra presència al teatre i en especial aquell vespre(?) Barça-CSK?\nDimecres Cohen, les cançons del trobador canadenc que després de tants anys he sabut que n’hi havia altres a part de la Sutzane.. és un espectacle intimista que necessita d’una boira especial, possiblement necessitaria fum i necessita carícies i sentiments per acompanyar una música encisadora... encara ens queda molt camí per recórrer.\nDijous dia de descans tot i que aprofito per gaudir de les aventures del Antonio Alcántara i la seva muller, la Merche, el millor programa que pot oferir TVE a la gent que no ens agrada la premsa del cor.... havia pensat d’anar a dormir aviat però el divendres m’agafa aixecat... hauré de fer la migdiada doncs al vespre tinc Lliure “Nixon-Frost” i no voldria tenir són però... a un quart de vuit m’adono que he de marxar si vull fer un mos abans d’entrar i deixo la migdiada per a un altre dia. L’espectacle del lliure ho és en lletres majúscules, l’escenografia m’encanta i els afegits cinematogràfics li donen un aire diferent... llàstima que... sempre hi ha un què... els actors estan tous, en pocs moments veig Nixon, i en Joan Carreras fa allò de sempre, aquella rialleta que igual serveix per a la Filla del mar que per a la Sta Cushing o per a oferir al president unes sabates italianes d’aquelles que li agraden tant. L’espectacle s’ha de veure però segons diuen, la peli resulta més potent... el bo d’en Lluís Marco no es el Martin Sheen.\nDissabte trobada amb antics companys de colònies de quan els estels eren alguna cosa més que unes llumetes més o menys organitzades, de quan els projectes de futur tenien al damunt els interrogants més grans i les il•lusions més potents, alguna mica de teatre segur que cau... i diumenge, potser caldrà donar un cop d’ull als papers.\nTeatre cada dia... o quasi.\nenviat per Jaume - 6 d’octubre de 2009, a les 8:53\nMentre gaudim dels teus escrits Carles (aquest últim li cal una bona estona per anar paint poc a poc tot el que ens dius) espero en candaletes el dia que ens explicaràs allo de:\n"Per un moment tinc la temptació de donar-hi un cop d’ull però no vull espatllar el matí despotricant de la tieta Antònia que amb la mateixa cerimònia parla de l’Obama que del Messi o de la mort d’en Martí Pol, i sempre de genolls davant l’altar... però això ja ho explicaré un altre dia. "\nPer cert, sembla que hem perdut una mica el costum de fer crítiques de tot el teatre i cinema que veiem, i a mi em semblava del més interessant que podem escriure al blog. No et sembla?\nJo vaig veure l'altre dia REC-2. Només dic que a qui li agradi el gènere i gaudís de la 1ra part. la 2na part és una MOLT MOLT digne continuació a la història original i el final es BRUTAL.\nAixò sí, només per a amants del gènere!!!\nenviat per Jaume i Ferran - 6 d’octubre de 2009, a les 14:39\nRemeto el missatge que m'envia el Ferran.\nReflexionem si pot ser un bon mètode per\npublicitar les notres obres.\nCrec que pot ser molt bó. Però caldrà algun\ncompany que sàpiga editar i grabar videos...\nI em sembla que en tenim algun.\nGràcies Ferran per la teva aportació. Feu Click!\nPromo de la 1ra obra del Jove Calassanç Teatre\nenviat per Anònim - 9 d’octubre de 2009, a les 13:41\nEls companys de promoció han fet una bona feina, que varem coneixer a la reunió de la Junta, que continuin les idees.\nSuposo que mes d'hora que tard donguin resultat.\nLa pel.licula Mascara que projecten al Alexandre, explica com construeix el personatge de Orson Welles, en Josep Mª Pou.\nLa pel.licula de Wody Allen es una extraordinaria obra de teatre.\nL'experiment dels il.luminadors, dona sentit al que sempre e pensat que tindria que ser "ElPartiquí".\nL'energia teatral de Txekov a de tornar el proper cap de setmana .\nenviat per Jaume - 13 d’octubre de 2009, a les 9:25\nDesprés de la batuda de dies disponibles per anar a veure el TARREGADA al TNC,\ns'ha decidit anar-hi DIVENDRES 13 de NOVEMBRE.\nQui estigui interessat que confirmi a\n- Jaume Garcia ( email personal o telèfon )\n- Blog ( http://elpartiqui.blogspot.com )\nenviat per Jaume - 13 d’octubre de 2009, a les 17:42\nAdjunto a la caçalera del Blog la primera foto del casament d'en Tarregada al TNC.\nenviat per Jaume - 13 d’octubre de 2009, a les 18:24\n... La resta de fotos les trobareu fent click en el petit album que hi ha a\nenviat per Carles - 16 d’octubre de 2009, a les 9:22\nDissabte matí, ha baixat la temperatura però el sol mira de donar llum al nostre dia d’estrena, possiblement la taula de llums d’en Marc hi te alguna cosa a veure i li va quedar un focus escadusser un cop il•luminat el camí de xiprers que condueix a Melikovo. Airejo el despatx d’un fumador que he tingut assegut al davant explicant-me que té asma... i penso que el món va com li sembla.\nHa estat una setmana curta però intensa, després de la festa de dilluns, el teatre ha agafat embranzida per esclatar aquest vespre en una estrena il•lusionant. Dimarts, sis hores i mitja – és el que passa amb els aprenents – muntant llums, hem fet un curs, es cert, però vàrem saltar del trapezi amb una xarxa llunyana i dubtosament fiable. Fer dos escenaris independents, mirar de no fer ombres al decorat, posar llum tènue que no cremi les cares dels actors i les actrius, dibuixar , posar filtres que no són ben bé iguals, anar al dimer, comprovar que alguns canals no funcionen, parlar amb el director i l’escenògraf, lluitar amb la taula.... i finalment tornar a casa amb neguit i sensació de feina feta. 5 hores i mitja després, sento l’avís del despertador.\nDimecres assaig amb llums – és el primer cop que he viscut un espectacle amb dos assaigs amb llums – no va malament però manca concentració i tensió, l’inici del dijous ens agafa a la Farinera, torno cap a casa i abans d’anar al llit dono un cop d’ull al text. Dijous es un dia atapeït, al vespre, sense temps de fer un mos, assaig general que pot començar a l’hora doncs els focus son a punt.... amb una mica menys de mitja hora hem fet els darrers retocs. L’assaig general és clàssic, hi ha una certa intensitat però hi ha errors, el principi és complicat, els moviments d’escena per retirar mobles, el vestuari s’acaba de perfeccionar, i finalment els detalls per arrodonir aquest vespre una estrena de categoria, un muntatge Tkèkhov amb totes les de la llei. He dormit poc, molt poc, tinc pendent localitzar un diari rus o de l’antiga Europa de l’Est, miraré als quioscs de la Rambla abans d’anar a dinar, no serà senzill, a veure si s’aconsegueix, pot ser el darrer detall per poder aixecar el teló en condicions, aixecar tot i que el nostre teló es desplaça lateralment, però aquesta és una altra història. Apaguin els mòbils i gaudeixin de l’espectacle\nenviat per Anònim - 17 d’octubre de 2009, a les 18:35\nAquest vespre tornarem a Melikovo.Alguns per fe el cami han treballat molt, en Jesus , el Marc i el Carles , el Josep Mª. Tots els hem acompanyat amb intensitat i coratge. !Tornemi!\nenviat per Anònim - 17 d’octubre de 2009, a les 18:36\nenviat per Carles - 17 d’octubre de 2009, a les 19:24\nDissabte a la tarda, he estat treballant a l’ordinador i després d’un petit berenar, obro el blog del Partiquí a veure què s’hi cou. El Martí m’ha ensenyat lles fotos d’ahir que realment fan justícia a l’espectacle. Hi havia una mica de tensió, potser la necessària per tenir un bon espectacle, i crec que la concentració assolida va ajudar i molt al resultat. Només cal ressaltar que el públic ens va fer tornar a sortir amb els seus aplaudiments.\nD’aci una estona aniré cap a la farinera, és un dels millors moments del teatre, sortir de casa per anar cap a la feina, entrar a la sala, fer un petit comentari i posar-te el vestuari, una mica de concentració, repàs als detalls d’attrezzo que em corresponen – en aquest cas pràcticament res – i esperar el moment del “comencem”, a partir d’aci tot va rodat, ja només estàs pendent del personatge i un cop dalt de l’escenari mirar de copsar les sensacions del públic que ajuden molt. No vull pensar que avui és el darrer dia, em deprimiria...\nPer un moment imagino que faig aquest viatge cap al teatre cada dia, que faig el comentari, que em poso el vestuari, que em concentro i que surto a l’escenari a copsar les sensacions del públic i llavors veig que la felicitat pot existir tot i que sovint només a l’imaginació de cadascú\nenviat per Jaume - 20 d’octubre de 2009, a les 13:34\nHem de ser un minim de 10 sino no hi ha descompte, i per tant 24 eurets.\nSi no s'apunta ningu mes son 24 euros + despeses de gestió.\nenviat per Jaume - 20 d’octubre de 2009, a les 13:35\nrecordi que el dia decidit es Divendres 13 de Novembre a les 20:00h\nenviat per Jaume - 20 d’octubre de 2009, a les 21:01\nJa està posat:\n- Les fotos del Stage'09\n- La Segona part de fotos de "Campi qui pugui"\n- Les fotos del "Camí de Melicovo"\n- L'agenda actualizada\n- Les fotos web actualitzades.\nenviat per Carles - 21 d’octubre de 2009, a les 17:28\nHe gaudit de les fotos. Agraïments al nostre administrador, que per cert (com diria el Cuní) es un millor administrador que el del Palau.\nenviat per Carles - 25 d’octubre de 2009, a les 20:44\nDiumenge vespre, acabo d’arribar del TNC, de vuere l’obra d’un autor català “desconegut” que tracta els baixos fons de la Barcelona de primers del segle 20.\nEl Casament d’en Terregada, punt i seguit.\nPodeu anar-hi tranquils, no quedem malament els actors del Partiquí, els nostres moments intensos superen en algun cas els professionals tot i que hi ha detalls que ens han d’ajudar a millorar el nostre espectacle.\nM’inclino davant del Ferran, la seva direcció supera en escreix la del Nacional, i el seu afegit al Casament, realment curt, és molt millor. La primera part de l’espectacle és el Casament més o menys com el coneixem, m’agrada la forma que tenen de desmuntar la taula entre la Lola, La Madrona i la Cisca, la barra de pa dóna molt de joc (apunteu, atretzo), segueix el monòleg d’en terregada, aquell que en Ferran em va fer llegir per entendre el personatge, i l’aconsegueixen a mitges, hi ha moments pesats igual que un monòleg sentimentaloide que fa la Lola recordant temps passats, mentre el clímax aconseguit a l’àpat queda mort per uns moviments a càmera lenta que no lliguen de cap de les maneres.\nAtenció, canten el Crispin Crispan com nosaltres, amb la mateixa tonada tot i que lo de la camisa o la jaqueta ho milloren. Queda dit que el monòleg d’en terregada és una mica “durillo”, si l’hagués fet l’Orella....., i després hi ha uns escena al cementiri que no te no solta ni volta i representen anar a la platja per poder despullar a algú, i es van complicant la vida fins que no saps com ho acabaran, i ho maten..... bé, això ho deixo per després que l’hagueu vist.\nCrec que podem treure’n coses per millorar el nostre espectacle i també que varem aconseguir molt malgrat la poca fe que teníem al començament. No hi ha dubte que la nostra Tajarinda es millor que la seva, sense discussió.Felicitacions al Ferran, és un crack.\nPer cert al Ceba li diuen Buturutus i al Tetus Mesureta.\nEl col.loqui va ser divendres, ja hem fet tard.


Doblement maltractada darrerament per la crisi i per la corrupció, Santa Coloma de Gramenet, la popular ‘Santaco’ és una ciutat que, lluny de l’estereotip humil i immigrant, te espais d’un gran interès paisatgístic. Com a porta del tram de la serralada litoral coneguda amb el nom de Serra de Marina, i amb el renovat Besòs als peus, la ciutat és un bon punt de partida de nombroses rutes que recorren la zona i ens permeten conèixer el seu patrimoni natural a més de gaudir d’unes immillorables vistes sobre la conurbació de la gran Barcelona. Amb sortida davant de l’ajuntament de la ciutat, la ruta ens portarà a travessar de sud a nord la Serra de Marina fins creuar la depressió de la riera d’Alella, on comença un nou tram de serralada conegut amb el nom de parc de la Serralada Litoral. A la sortida hi arribem amb el metro, línia 1, estació Santa Coloma. Prenem el carrer Anselm Clavé fins que desemboca al carrer Major, que agafem a l’esquerra. Els que no coneixeu Santa Coloma us sorprendreu del caràcter tan de poble que te el centre. Quan el carrer Major es bifurca agafeu a la dreta pel carrer de Santa Coloma fins el de Sant Jeroni, que també agafeu a la dreta. Davant d’un col•legi gireu a la dreta en forta pujada. Gireu a l’esquerra pel primer trencall i passeu per l’institut. Deixeu un pont, enceteu un tram de pujada i entreu al parc de la Serra de Marina. Passeu per damunt de la B-20 (1’7 kms).\nUs enfileu fins un collet i gireu a l’esquerra (2’4 kms), 700 metres després teniu el davant el monestir de Sant Jeroni de la Murtra.. A l’esquerra hi ha una pista amb un cadenat. L’agafeu per enfilar-vos dalt la carena passant per dins un bosquet (4’25 kms).\nA dalt deixeu una pista tancada i seguiu pujant fins una petita baixada al final de la qual un trencall us permetrà pujar fins la petita ermita de Sant Climent, del segle XIII (4’70 kms). Aquí teniu un mirador impressionant el nord de l’àrea metropolitana de Barcelona, la desembocadura del Besòs i el Maresme Sud. Torneu al trencall i descendiu a la dreta fins un trencall de sis camins (5.1 kms). Recte aniríeu al poblat ibèric del Puig Castellar, i a la dreta, la que agafareu, a l’ermita de Sant Onofre i el coll de la Vallençana. Travesseu una cadena, entreu en una urbanització i seguiu sempre el camí vel de Montcada. Al 5’6 kms un trencall a la dreta us enfila fins l’ermita. Arribeu a Sant Onofre (5’8 kms), reculeu fins el trencall i continueu a la dreta. La pista va deixant trencalls a les dues bandes fins que arribeu al coll de la Vallençana (7’26 kms). Travesseu l’asfalt, creueu un cadenat i pugeu fins la font de l’Amigó (7’5 kms). deixeu el camí que porta a la pedrera i ascendiu per la pista principal fins arribar a quatre camins (9’2 kms) on agafeu a la dreta, travesseu una altra cadena i enceteu un descens fins el 9’5 kms, on cal girar a l’esquerra. Al 9’8 kms arribareu a un dipòsit d’aigua, tombeu a l’esquerra i entreu en una urbanització. Al primer trencall baixeu per un pronunciat carrer que fa ziga-zagues i que es diu carrer Circumval•lació. Desemboqueu al camí dels Castanyers (10’3 kms).\nA la dreta una ampla pista que aviat es converteix en un carrer recentment arranjat us porta fins l’edifici de la Fundació Pere Tarrés (11’5 kms) i el coll de la Conreria uns cent metres després. Travesseu la carretera i seguiu pujant per una pista encimentada durant uns metres. Seguiu sempre per la pista principal i, entre vinyes, arribareu al Turó d’en Galzeran (13’2 kms). Des d’allà un descens us portarà, seguint el GR, a una urbanització que travessareu baixant el carrer principal fins un trencall a l’esquerra per un corriol boscà (de nou GR) que us portarà al coll de Font de Cera (17’5 kms). Creueu la carretera i remunteu per un camí que surt a l’esquerra uns metres més endavant. El camí desemboca en un de més ample que s’enfila fins el coll de Clau (18’9 kms). Ara agafeu el camí que surt a la dreta i que, en un ràpid descens, us portarà fins a Teià (21 kms), i d’aquí la carretera local us portarà a El Masnou i a l’estació de Renfe (24 kms).\nDificultat. Mitjana. Distància. 24.00 kms Temps: 2h 15’ Desnivell.600 metres. @: /www.diba.es/parcsn.\nPublicat per Rafael Vallbona a 19:38 1 comentari:\nPublicat per Rafael Vallbona a 18:26 Cap comentari:\nÈxit sonat de la concentració de bicis plegables de Vilanova\nAmb la participació de 120 ciclistes vinguts d'arreu de Catalunya i una impecable organitzacio empesa pel ciclista i blocaire Carles Soler, diumenge 22 es va fer la primera Fira-concentració de bicicletes plegables de Vilanova i la Geltrú, iniciativa a la qual Tourmalet si va sumar des del primer moment.\nLa idea era reunir bibicletes plegables, tant antigues com modernes, al voltant d'una petita fira i, com a complement, fer una volta per ensenyar la ciutat a la gent que va venir de fora; va ser un tomb de 7 km per carrers i passejos que va funcionar francament bé. Potser el dia no va acompanyar massa al començament i va restar afluència de públic, però al final va sortir el sol i totthom va quedar molt content..\nLes col.col·laboracions de l'Ajuntament de Vilanova, de les marques comercials de bicicletes Dahon, Brompton, Birdy, Monty, Orbea i Strida, de la casa de productes Verofit, de molts voluntaris que sense ells no hagués estat possible la cita van contribuir a fer més exitosa la Concentració.\nA la trobada s'hi van poder veure bicis de tot tipus, entre elles un tricicle plegable, un popular personatge vilanoví, en "Tot arreu" i persones de totes les edats, cosa que era l'objectiu.\nVan sortir a pedalar per la ciutat uns 120 ciclistes i va ser molta més gent la que va passar per la fira, tant a mirar com a provar les bicis que les diferents marques tenien en els seus estands.\nEn l'acabar la pedalada es van sortejar una bicicleta Orbea i d'un lot de productes de la casa Verofit.\nI cap a casa, bo i esperant la segona edició de la trobada, o alguna altra inicativa que es pugui dur a terme a qualsevol altra ciutrat del país.\nPublicat per Rafael Vallbona a 9:45 Cap comentari:\nBadalona protagonista del retorn de Carreteres Secundàries\nLa segona temporada de Carreteres Secundàries ha engegat als carrers de Badalona. La tercera ciutat de Catalunya és la protagonista del primer episodi enregistrat de la segona temporada del programa que emet la Xarxa de Televisions Locals.\nLa ruta s’inicia al coll de la Conreria, des d’on es veu perfectament la vall que, des de la cartoixa de Montalegre, llisca cap al pla on s’assenta la ciutat. Entrant a Badalona per el Pomar, un dels barris construïts de qualsevol manera i sense cap mena de servei a finals dels seixanta i avui millorat gràcies a la dura lluita dels seus veïns durant gairebé quaranta anys, la ruta va a buscar la redacció de la revista Descobrir Catalunya.\nDes d’allà, i acompanyats pel seu director en Joan Morales, el programa dedicat a la que serà capital cultural de Catalunya l’any vinent, descobreix els carrerons rurals de Dalt la Vila i visita les restes de l’antiga Baetulo amb especial èmfasi a la casa dels Dofins, de la ma de Joan Mayné, director del museu de Badalona.\nDesprés de trobar a l’escriptora Sílvia Soler a la plaça que porta el nom de la seva mare, la també escriptora Carme Guasch, la ruta busca la Rambla de Mar i pedala fins la fàbrica d’Anís del Mono, on el seu gerent, Antonio Guillen, mostra amb tot detall aquesta joia de la indústria catalana en ple funcionament avui en dia (5 milions d’ampolles l’any), fent servir el mateix alambí que a finals del XIX va instal•lar el seu fundador, Vicente Bosch. Després d’anar de compres pel carrer del Mar,. el programa acaba a la renovada passarel•la del Pont del Petroli, orgull de la nova ciutat que mira al mar i s’emmiralla en ell.\nCarreteres Secundàries és un programa produït per La Quimera, dirigit per Josep Serra, presentat per Rafael Vallbona i amb la realització tècnica d’Anna Bello.\nPublicat per Rafael Vallbona a 22:06 Cap comentari:\nCOP15, passejades ciclistes pel clima, diumenge 8 a Barcelona\nCOP15 és la Conferència de l’ O.N.U. sobre Canvi Climàtic que tindrà lloc a Copenhague les dies 7 a 18 de desembre. L’objectiu de la Conferència és arribar a un acord global i ambiciós sobre el clima del planeta.\nL’Ambaixada de Dinamarca a Espanya, en col.laboració amb l'ajuntament de Barcelona, la Generalitat de Catalunya i les empreses i entitats col.laboradores, convida a participar en una passejada ciclista pel clima el dia 8 de novembre a Barcelona, i a que envii el seu missatge de suport a la COP15 i per la sostenibilitat.\nEl passeig ciclista a Barcelona sortirà del Parc de la Ciutadella i recorrera un circuit urbà d’uns 7 kms. Rodejant el barri gòtic, baixant per la Rambla i enfilant el Passeig de Colom fins el Poble Nou, i retornant al Parc de la Ciutadella. La duració aproximada de la pedalada serà d’una hora.\nUn cop s’acaba el recorregut al Parc de la Ciutadella es farà entrega d’una bossa d’obsequi a les primeres\n1.500 persones inscrites.\nTant al inici com al finalitzar el passegi hi haurà uns parlaments institucionals sobre la importància de la Conferència COP15 i les negociacions sobre el Canvi Climàtic. A la carpa de l’organització els participants a la pedalada i demés visitants podran enviar el seu missatge de suport a que la COP15 fructifiqui en un acord global i ambiciós, així com consultar informació sobre les iniciatives que es duen a terme per a minorar els efectes del canvi climàtic a Dinamarca, Catalunya i Barcelona.\nL’hivernacle del Parc de la Ciutadella acollirà l’exposició itinerant “Dreams on Wheels” sobre l’us de la bicicleta a les ciutats, del 8 al 15 de novembre. L’entrada és gratuïta.\nEls que tenguin gana a l’acabar la pedalada podran menjar-se un o més hot dogs al carret del francfurt solidari. El hot-dog o francfurt és un mos típic de Dinamarca, i els que la Fanny Posselt reparteix arreu del món són gratuïts, però s’agraïrà la vostra aportació a una causa benèfica.\nInscriu-te aquí a l apassejada ciclista pel clima:\nMissatge de l'ambaixador de Dinamarca sobre el canvi climàtic.\nEl canvi climàtic és una realitat que ens afecta a tots i les seves consequències seran cada cop més preocupants si no aturem el seu avenç. El govern de Dinamarca treballa durament per a s’arrivi a un acord global i ambiciós durant la propera Conferència de l’O.N.U. sobre Canvi Climàtic (COP15), que se celebrarà a Copenhague al desembre. Abans, del 2 al 6 de novembre, tindrà lloc a Barcelona la darrera Reunió Preparatòria de la Conferència, que esperem suposi un pas endavant decisiu en les negociacions del nou acord pel clima.\nDes de l’Ambaixada de Dinamarca a Espanya volem contribuir a canviar les coses. Per això hem pres la iniciativa d’organitzar les Pedalades pel Clima a Madrid i Barcelona i la campanya “envia el teu missatge a Copenhague” que recollirà el suport de la societat espanyol a la Conferència de Copenhague. No podem esperar més, necessitem un compromís pel clima ja! La bicicleta, com a mitjà net i saludable, és el símbol ideal d’aquesta iniciativa: no hi ha millor manera de manifestar el teu suport a un acord global a Copenhague que “donar-li als pedals” .\nVine i pedaleja amb nosaltres pel clima, el teu esforç compta\nA partir de primers de l’any vinent la Xarxa de Televisions Locals emetrà nous episodis del programa Carreteres Secundàries, que produeix La Quimera, dirigeix Josep Serra i presenta Rafael Vallbona. Seran dues noves temporades, 26 programes en total, a través dels quals es mostraran noves rutes, territoris i personatges del país tot rodant en bicicleta.\nEls primers programes de les dues pròximes temporades, que es començaran a enregistrar a mitjans novembre, seran rutes per Badalona, el Delta del Llobregat i el Pla de l’Estany. Està previst que als tretze darrers capítols les rutes es realitzin amb la participació de cicloturistes de cada territori que es visiti.\nA Carreteres secundàries no és tant important el final de la ruta, sino què passa pel camí i quina gent s’hi troba. Tot comença en desviar-se del camí principal, la marxa s’alenteix i els ulls i la ment s’obren a les coses noves que es descobreixen. Al marge del corrent principal hi ha històries, llocs i persones fascinants que enriqueixen la idea que puguem tenir del país. I si a més el viatge es fa poc a poc, sense el soroll que no permet escoltar ni ser escoltat, aleshores tot pren una altra dimensió.\nCada capítol correspon una ruta sencera que després espot consultar al web del programa. Compartint la idea de J.V.Foix ‘m’exalta el nou i m’enamora el vell’, Carreteres secundàries planteja un recorregut per connectar llocs i persones, tant d’ahir com de demà, per entendre millor el present. La mirada curiosa de Carreteres secundàries i el cop de pedal conformen la manera honesta, esforçada i divertida de fer participar l’espectador d’un viatge a Itaca singular.\nDes de El Tourmalet us anirem informant del procés d’enregistrament dels nous capítols de la sèrie\nPublicat per Rafael Vallbona a 8:51 Cap comentari:\nPublicat per Rafael Vallbona a 7:21 Cap comentari:\nDos ceretans líders de la copa d’Espanya de ciclocros\nEls corredors de Cerdanya José Antonio Hermida i Miki Bort són els líders destacats de la copa d’Espanya de ciclocros després de les dues primeres curses celebrades a Valladolid i Zamora. Ambdós es van imposar implacablement a les dues competicions, Hermida a elit i Bort a màster 40.\nMentre que el domini del corredor de Merida BTT ja s’esperava, l’eclosió de MIki Bort (Esports Iris - C.C,. Tupedala) va ser una sorpresa en l’ambient del ciclocros espanyol. Tot i que ben probablement no li va fer gota de gràcia haver de lluïr la bandera espanyola al maillot de líder, el de Puigcerdà concentrarà tots els seus esforços enguany en córrer la competició espanyola, abandonant la Copa Catalana que l’any passat va dominar abastament.\nLa pròxima cursa es corre a Euskadi el dia 8 de novembre.\nPublicat per Rafael Vallbona a 8:27 4 comentaris:\nEl Tour de França 2010 presentat ahir a París, retrà un merescut homenatge a la primera etapa de muntanya de la seva història: la Loucho - Baiona, de 326 quilòmetres, que l’any 1910 va suposar una agosarada revolució en la història del ciclisme.\nEntre el 3 i el 25 de juliol el Tour recorrerà els 3596 quilòmetres que ahir es van fer públics. L’edició 2010 de la Grande Boucle començarà a Rotterdam, només tindrà una contrarellotge i pujarà 23 ports, 4 etapes als Pirineus i només 2 als Alps. Les tapes pirinenques seran: 18 de juliol Revel – Ax 3 Domaines, 19 de juliol Pamiers – Bagneres de LOuchon, 20 de juliol Bagneres de Louchon – Pau i 22 de juliol Pau – Col du Tourmalet.Aquesta etapa, tres dies abans d’acabar la cursa i l’endemà de que s’hagi pujat un altre cop el Torumalet en la quasi repetició de l’etapa mítica de 1910 (Peyresourde, Aspin, Tourmalet, Soulor, Aubisque), pot dictar sentència en un any especialment muntanyenc que augmenta les possibilitats d’Alberto Contador (si te equip, si ei deixen córrer, si la investigació de la justícia francesa a l’Astana per presumpte dopatge al Tour 09 no prospera...)\nL’etapa mítica a l’abast dels cicloturistes\nEls cicloturistes i cicloesportietes poden recórrer la primera etapa de muntanya que es va fer al Tour l’any vinent farà un segle, i en versió autèntica i original, fins a Baiona, no fins a Pau com els professionals faran.\nEl dia 5 de juny es corre la Luchon - Baione, clàssica randonée cicloturista no competitiva i sense cap mena de classificació, que recorre els mateixos camins que els ciclistes de llegenda van fer l’any 1910. Esperem que en l’edició del centenari El Tourmalet sigui de nou allà com l’any 2008 per reviure la memòria dels pioners del ciclisme, d’uns herois que van fer gran l’esport que ens estimem. 5.257 metres de desnivell positiu i 327 quilòmetres ens esperen. Algú vol venir?\nUna epopeia del seu temps\nL’any 1910 Henry Desgrange estava satisfet a mitges de com havia funcionat el Tour. El periòdic l’Auto, havia augmentat les vendes fins 200.000 exemplars diaris durant els dies que durava la prova i el nombre de participants havia augmentat fins els 150, dels quals 55 l’havien acabada. Però el guanyador, el luxemburguès Nicolas Franz, havia dominat de manera abassegadora tota la competició guanyant en sis etapes i traient emoció a la cursa. Desgrange buscava una fórmula innovadora per rellançar el Tour i va ser el seu col•laborador Alphonse Steines qui la hi va donar.\nPublicat per Rafael Vallbona a 10:50 Cap comentari:\nDins el Cycletourism congress, descobrir l'Empordà pedalant\nEl cicloturisme és una activitat lúdica, que promou l’activitat física i la descoberta de nous paratges. és una forma de turisme que no contamina, ni ambientalment, ni acústicament i promou el respecte al paisatge. És per això que els gairebé 300 participants al Cycletourismcongress Costa Brava que es va fer a primers d’octubre a la Vall d’Aro (Baix Empordà), al manifest final van reclamar a lesa administracions que vetllin perquè l’exercici dels drets dels ciclistes es desenvolupin amb llibertat i seguretat i amb coordinació amb les xarxes i polítiques cicloturistes europees.\nPerò, amés, el cicloturisme desestacionalitza l’oferta turística i l’està fent créixer malgrat la crisi, tal i com van demostrar les experiències presentades a l’encontre per ponents catalans, bascos, francesos, alemanys, danesos i britànics.\nEntenen que tant cicloturista és un viatger amb alforges, com algú que vol assolir un repte esportiu personal, ja sigui per carretera o muntanya, com aquell que recorre el món durant llargs períodes de temps amb la seva bicicleta, Catalunya és un país amb una enorme potencial per a la pràctica del cicloturisme del tipus que sigui: turisme, esport, filosofia, activitat física o repte personal. És per això que el congres també va reclamar un esforç per especialitzar els allotjaments i integrar-los en l’activitat.\nParal•lelament a les sessions teòriques, cada tarda els participants van conèixer alguns racons de la Costa Brava des de les seves bicicletes. Per gaudir de la bellesa del país, el Baix Empordà disposa d’una xarxa de 255 quilòmetres de rutes pensades per a cicloturistes que cada any capten l’atenció de més visitants, sobretot estrangers, però també de catalans. Aquesta xarxa es complementa amb les vies verdes del carrilet de Sant Feliu a Girona i de Palamós a Palafrugell i aviat es pot veure beneficiada de la política de carreteres compartides entre ciclistes i vehicles a motor els caps de setmana, a l’estil que es ve fent de fa anys a Bisdcaia. Així, visitar la Costa Brava en bici serà un nou atractiu turístic, de lleure i cultural que també beneficiarà econòmicament el territori.\nProbablement Josep Pla mai no hauria pedalat per la carretera que uneix Sant Feliu de Guíxols amb Tossa (GI 682), a tocar de l’ermita de Sant Elm on Ferran Agulló va imaginar aquella costa tan brava. Si ho hagués fet hauria tingut una visió més potent encara del país, amb els roquissars escarpats fins a trenc d’ona, les pinedes arran de mar, les raconades esqueixades a la muntanya que formen les cales del Senyor Ramon o Salionç i, ja en arribar, la impressionant vista de la vila vella de Tossa. Aquesta carretera és una de les que, si ho acorda el Govern serà compartida, amb prioritat per als ciclistes, els caps de setmana. Els participants al congrés van sortir de Santa Cristina d’Aro i, per la via verda del carrilet, van arribar a Sant Feliu (11 kms). Van deturar-se uns minuts a contemplar la bellesa del monestir de la Porta Ferrada i d’allà van pedalar pujant i baixant les costes que recorren la costa (21 kms), fins arribar a Tossa de Mar (33 kms).\nA l’endemà la ruta els va portar de Santa Cristina a Sant Feliu per la mateixa via verda (11 kms), i des d’allà per l’antiga carretera de Palamós i l’avinguda de s’Agaró, per evitar transit, fins a Platja d’Aró (15 kms). Per l’avinguda d’Andorra van pedalar fins Sant Antoni de Calonge i van resseguir tota la badia fins el port de Palamós (18 kms). Van creuar la Fosca i, just a l’accés a aquesta platja des de la C-31, van agafar la nova vida verda de l’antic tren de via estreta que els va portar per Mont-ras fins Palafrugell, on l’any vinent es farà el congrés (26 kms)., Des d’allà, pel camí de Calella, van arribar al Port Bo (30 kms) just a temps per veure la posta de sol. El país és més bell des d’una bici.\nSanta Cristina d’Aro-Tossa de Mar. Dificultat. Mitjana. Distància. 33.00 kms Temps: 3h 30’ Desnivell. 300 metres. Cartografia: www.viamichelin.es\nSanta Cristina d’Aro-Calella de Palafrugell. Dificultat. Baixa. Distància. 30.00 kms Temps: 3h Desnivell.160 metres. @: http://www.baixemporda-costabrava.org\nPublicat per Rafael Vallbona a 21:15 Cap comentari:\nPublicat per Rafael Vallbona a 20:47 Cap comentari:\nLa Cerdanya és un dels territoris del sud d’Europa amb més hores de sol. La seva privilegiada orientació est-oest, única als Pirineus, la converteixen en un país molt apte per la pràctica dels esports a l’aire lliure, no sols l’esquí, fins i tot en ple hivern. Avui proposem una ruta circular al voltant de la plana nord de la comarca, que s’estén entre la capital, Puigcerdà, i la vila de Llívia, i que s’escampa fins els pobles nord catalans d’Osseja i Palau de Cerdanya, en territori francès.\nSortim de la plaça de Santa Maria de Puigcerdà, presidida pel campanar. La plaça ha estat remodelada i llueix els seus discrets encants pirinencs. Situats d’esquena al campanar, agafem el carrer Major que surt per l’esquerra en direcció oest. Plaça del Rec, carrer doctor Andreu i, després d’una ínfima rotonda, passeig de la Sèquia, amb la rambla en mig. Més endavant, trobem la sèquia a l’esquerra i la seguim pel camí de Rigolisa fins l’ermita del mateix nom (2.3 kms)\nDeixem l’ermita i seguim per la pista que surt a l’esquerra fins una cruïlla, la creuem i entrem al parc presidit per un nou estany on es recullen les aigües del Carol. Fem el tomb a l’estany i seguim per un camí enquitranat a la dreta que ens porta a la Nacional 9 francesa, Baixem per la carretera fins Ur. La segona cruïlla a ma esquerra es diu Camí de Llívia; l’agafem.\nAviat s’acaba l’asfalt, però el camí és bo i a penes puja. Veiem Llívia al davant. Entrem a la vila i seguim el carrer recte fins el final. Ara seguim els senyals que diu església guiant-nos per les envistes del campanar. Pugem fins l’església de Nostra senyora dels Àngels i continuem la ruta per un carrer que surt a l’esquerra i que du un senyal de direcció prohibida al que no fem cas. El carrer, després d’estrènyer-se molt, desemboca en un de travesser que agafem a l’esquerra. Aviat es converteix en un camí que, tot i que diu que no te sortida, segueix fins la carretera d’Estavar. Esquerra fins Estavar, on paga la pena de visitar l’església romànica de Sant Julià. Seguim la carretera direcció Sallagosa, deixant el trencall a Bajande i Caillastre.\nAl quilòmetre 11.3 deixem la carretera i descendim de cara, tal i com venim, per un camí que ens surt a la dreta. i, entre còdols, baixa fins la llera d’un rierol que travessem. Des d’aquí, fangosa, la pista s’enfila fins Mas Sant Josep, que voltem fins la carretera de Llívia. La creuem en direcció al mas Gorguja, una joia de l’arquitectura rural pirinenca.\nAmb una ziga-zaga esquerra dreta creuem un rierol per un ampli pont. Enfront tenim un xalet nou, agafem el camí cap a la dreta i deixem un d’ample i enquitranat que, a la dreta, porta fins a Llívia. Pedalem fort, ens incorporem a un que ve per la dreta i seguim corrent fins que la pujada obliga a treure pinyons. Voltem un antic abocador i seguim, ara en un tobogan, fins mas Concilliabre i la carretera de Càldegues. L’agafem a la dreta fins el poble. A l’església esquerra per una pista enquitranada que, en una curta pujada, ens mena a la carretera general a Sallagosa. La creuem tot dret.\nBaixem rectes fins una arbreda, travessem un gual i continuem rectes fins entrar en un corriol molt humit que seguim fins el final, en que es converteix en una pujada plena de grava. Sortim a la carretera, som a Osseja. Seguim dreta i dreta de nou al cap de pocs metres, direcció Palau de Cerdanya. Rotonda. Recte. Passem pel costat d’un centre de salut molt gran i lleig. Entrem al casc urbà de Palau de Cerdanya i seguim pel carrer estret fins una plaça. La Travessem i seguim recte, tot i que hi ha un disc de direcció prohibida a certes hores. Escola. Recte. S’acaba l’asfalt, recte per un ampli camí polsegós. Torna l’asfalt. Hi ha uns xalets granx a l’esquerra i un stop. Seguim recte.\nCreuem el llogaret d’Age per un carrer estret que acaba en una baixada. Travessem el Segre per un pont nou i seguim fins el final, on hi ha la rotonda amb l’estàtua d’un jugador d’hoquei. Som a Puigcerdà. Avgda. Catalunya amunt arribarem a la plaça de Santa Maria.\nDificultat. Baixa. Distància. 27.00 kms Temps: 1h 45’ Desnivell.335 metres. @: cerdanyavirtual.com.\nPublicat per Rafael Vallbona a 13:24 Cap comentari:\nPublicat per Rafael Vallbona a 8:48 1 comentari:\nTercer or mundial pel suís Fabian Cancellara. Corrent a casa, deixarà alguna cosa pels altres diumenge?\nEn un ciclisme professional absolutament desprestigiat i sense gestes, serà capaç Cancellara de revifar el mite?\nPublicat per Rafael Vallbona a 18:24 3 comentaris:\nBarcelona. (EFE).- Un ciclista ha fallecido en un accidente de tráfico mortal en el que se han visto implicadas dos furgonetas con matrícula española y una bicicleta, ocurrido en el término municipal de Llinars del Vallès (Barcelona).\nTambién han señalado que los dos conductores de las furgonetas resultaron ilesos, y que hasta el lugar de los hechos se desplazaron 5 dotaciones de los Mossos d'Esquadra, 2 dotaciones de la Policía Local de Llinars del Vallès, servicios sanitarios y bomberos\nPublicat per Rafael Vallbona a 10:01 3 comentaris:\nAmb la intenció de ser un punt de trobada d’agents institucionals, empresarials i socials relacionats amb el cicloturisme, i amb la vocació d’esdevenir un fòrum d’informacions, reflexions, idees i projectes sobre aquesta modalitat de turisme que te en la bicicleta un element diferencial, els pròxims 1, 2, 3 i 4 d’octubre es farà a Santa Cristina d’Aro, Sant Feliu de Guíxols i Platja d’Aro el Congrés de Cicloturisme Costa Brava (Cycletourism Congress Costa Brava).\nLa inscripció al congrés està oberta a totes les persones i entitats relacionades amb aquest nou concepte d’oci actiu i turisme cultural que és el cicloturisme, tan en la seva vesant més esportiva, com en la viatgera, l’anomenada cicloturisme d’alforges. A les sessions hi participaran tant representants de Vies Verdes europees com els organitzadors de terra de Remences o de la Quebrantahuesos.\nEl congrés està organitzat per la Fundació Ecabv, una entitat que fa temps que treballa en la promoció de polítiques favorables a la implantació i ús de la bicicleta. En aquest sentit, difondre l’ús de la bici en el temps d’oci, l’objecte central d’aquest congrés, és, a més d’una nova i sostenible font de creixement del sector turístic català, una forma raonable, lúdica, sana i políticament progressista de donar a conèixer el país (patrimoni natural, artístic, gastronomia...)\nTrobareu més informació sobre el congrés, així com la pàgina per formalitzar la inscripció a:\nHem d’anar més enllà dels usos esportius i de transport de la bicicleta, no ens hem de quedar en fer un tomb els diumenges al matí a prop de casa. La bicicleta és la forma més clàssica i moderna a l’hora de viatjar i de conèixer. Aquesta és la idea del Congrés de Cicloturisme Costa Brava Cycletourism Congress Costa Brava.


La cara més sorprenent i esbojarrada de la Marvel\nDeunidó la sorpresa (per als seguidors de Marvel i el públic en general) per l'estrena de Guardianes de la galaxia el 2014. De la mateixa manera que la seva websèrie PG Porn passava per la pedra els estereotips del cine pornogràfic, en aquell film el relativament desconegut (i lector irredempt de còmics) James Gunn es mostrava capaç de satiritzar i celebrar a la vegada els tòpics dels superherois (en general) i els de l'estudi (en particular). Així doncs, ara que la crítica dels EUA ha reaccionat amb tebior, i fins i tot amb rebuig, a la seva segona part, ¿cal suposar que al cineasta se li han acabat les piles?\nPer part nostra, toca serrar les dents i emetre un judici en minoria. Perquè la segona part de Guardianes de la galaxia no només ens ha agradat: ens ha agradat més que la predecessora. És cert que la barreja de comèdia poca-solta i d'aventures espacials del 2014 ja no suposa una novetat. Però també és veritat que tant James Gunn com el seu repartiment entren a fons en les possibilitats d'una fórmula que la seva aventura anterior només deixava esbossada.\nDeixant de banda aspectes concrets (arrencar amb un número musical ja és una tradició, per exemple), la virtut de Guardianes de la galaxia Vol. 2 és la seva independència dels plans a llarg termini de Marvel. Tal com estan les coses, alleuja que la pel·lícula no estigui farcida de referències a futurs macroesdeveniments, cosa que sí que passava amb l'entrega anterior i que la llastava força. En comptes d'això, l'autor ha pogut aprofundir en l'altra cara de la Casa de les Idees: la més sorprenent i, també, la més difícil de portar al cinema, de tan esbojarrada.\nAixí doncs, els fans veterans disfrutaran veient quins conceptes ha extret Gunn de vinyetes antigues. Pel que fa al públic general, es posarà les mans al cap davant de tanta idea boja. ¿Un planeta vivent amb la síndrome de la paternitat irresponsable? Doncs sí, i amb les barbes de Kurt Russell. ¿Assassines galàctiques que dirimeixen a canonades la seva gelosia de germanes? Donem gràcies a Karen Gillan i Zoe Saldana. ¿Drax el Destructor vantant-se de plantar uns cagarros ciclopis quan va al vàter? Això potser als còmics no hi era, però... la resta tampoc. Almenys, no literalment.\nEntre bromes i amb una lliçó molt espinosa per als temps que corren (la immaduresa és un pecat venial... fins que muta en narcisisme destructiu), Guardianes de la galaxia Vol. 2 ha d'enfrontar-se, en realitat, a un enemic fora d'ella mateixa. Perquè en aquesta època de màrqueting hipertrofiat, és massa fàcil enaltir una pel·lícula com la next big thing per després decebre's i fer-ne carn picada.\nMarvel Còmics cinema


Perquè som republicanes. Perquè som dones. Juntes davant el Coronavirus - CIUTADANIA I BENESTAR\nDivendres, 27 de març de 2020 | 12:31h\nLes crisis, com les guerres, fan emergir el pitjor i el millor de cada societat. La pandèmia del Coronavirus no en serà una excepció. De les coses dolentes ja en sentirem a parlar, segur. Algunes de les coses bones les veiem aquests dies als mitjans: voluntàries que cusen mascaretes protectores, voluntàries per portar aliments a la gent gran, empreses que canvien la seva activitat per fabricar productes de protecció sanitària... les nostres notes de veu.\nEl mateix dia que es decretava el confinament i mentre preparàvem els primers comunicats de premsa una companya i amiga em feia reparar que hi ha persones –principalment dones- que no escolten els mitjans de comunicació majoritaris, que no llegeixen notes de premsa, que no veuran les infografies que puguem traduir... perquè són persones que tenen com a canal de comunicació una altra llengua, perquè no tenen domini del català. Algunes ni tan sols tenen domini de la seva llengua original escrita. Són analfabetes. Treballadores de les cures, dones que treballen tancades a casa. El que calia eren notes de veu. Tantes com en poguéssim aconseguir per fer-ho arribar a totes les nostres conciutadanes que no parlen encara la nostra llengua.\nAl cap de 24 hores i gràcies al suport que mai falla de la Mònica Morros, ja teníem el projecte validat i el text de Salut a punt per traduir. Les tres primeres veus van ser les de l’Ana Surra, la Maria Dantas i la Najat Driouecht (més endavant, en passar a ser la campanya institucional, van ser substituïdes per veus de dones anònimes). Al grup de les secretàries de les dones, les companyes es van activar i van començar a arribar les traduccions: de Guissona, d’Osona, de Figueres...d’amigues, d’amigues, d’amigues. Gràcies infinites a les que hi vàreu creure des del primer minut i heu mobilitzat el vostre entorn. La campanya ha esdevingut gegant i institucional i a hores d’ara són els departaments de Treball, Afers Socials i Famílies i el de Salut que l’han assumit com a pròpia. Ja estem a les 36 llengües.\nI en podem estar ben orgulloses, perquè aquesta campanya és la nostra filla o la nostra germana petita. La que veiem créixer i no ens costa millorar, i sobretot, veure que vola sola perquè la volem compartir. És la penyora de la nostra solidaritat, de la nostra empatia. És el nostre missatge cap a dones que coneixem i dones que no coneixem i els diem “tu i jo parlem llengües diferents, però sentim el mateix”, “penso en tu, em poso a la teva pell”, “estem vivint la mateixa situació, la mateixa angoixa”... els missatges d’agraïment, les llàgrimes, els milers de comparticions dels missatges ratifiquen que la campanya té sentit, i que tot el que fem per qualsevol persona amb qui compartim terra, aire i avui pandèmia té tot el sentit. També és la prova que per ajudar-nos, ni ens calen recursos, ni permisos, ni pressupostos...ens tenim a nosaltres. Perquè som dones i creiem en la sororitat, perquè som republicanes i creiem en un futur millor que només té sentit si hi podem arribar en igualtat d’oportunitats. Lliures, sanes, juntes.\nPots consultar i difondre les notes de veu que trobaràs aquí:\no aquí: https://creacionpositiva.org/audios-multilingues-coronavirus.html.


L'alcaldessa destaca que els ajustos en l'IBI han suposat un estalvi a la ciutadania de 10 milions d'euros - VilaWeb\nL’alcaldessa destaca que els ajustos en l’IBI han suposat un estalvi a la ciutadania de 10 milions d’euros\nUn estudi municipal constata que immobles de tots els districtes han pagat menys per l'impost en 2018\nL’alcaldessa de Castelló, Amparo Marco, ha aportat les dades d’un mostreig realitzat per tècnics municipals que certifica que la pràctica totalitat dels immobles residencials de la capital ha pagat en 2018 menys IBI respecte a l’any anterior. Marco ha destacat que les polítiques fiscals del Pacte del Grau han suposat un alleujament fiscal d’uns 9,8 milions d’euros a la ciutadania en el cobrament de l’IBI urbà i rústic.\nEixa és la quantitat que s’hauria pagat de més si el Govern municipal haguera deixat els tipus impositius com estaven fins a 2015, amb el govern del PP. En canvi, el Govern municipal ha impulsat una reducció del coeficient de l’IBI en els dos últims anys, que ha passat del 0,7875% al 0,69%. El descens ha sigut d’un 12%. De forma paral·lela s’ha sol·licitat una doble reducció dels valors cadastrals, que descendiran un 15% després de les dues peticions realitzades davant la Direcció general del Cadastre.\nCom a exemple, ha assenyalat que un habitatge amb una base liquidable de 100.000 € va pagar 787 € per l’IBI en 2015 i ha pagat 690 € en 2018. La baixada de l’IBI ha sigut generalitzada. La pràctica totalitat dels habitatges dels sis districtes han vist en els seus rebuts com baixava la quantitat a pagar. Un gràfic exhibit en la roda de premsa ha permès comprovar l’escalada d’increments propiciada pel PP en els seus governs entre 2000 i 2018.\n“En aquest Govern municipal hem baixat la recaptació de l’IBI i hem mantingut la suficiència financera i pressupostària de l’Ajuntament. Hem demostrat que es podien gestionar les finances municipals d’una altra manera. Som sensibles amb la realitat econòmica de les famílies i hem ajustat la política fiscal al context econòmic. Al mateix temps que hem garantit la capacitat de l’Ajuntament per a finançar els projectes i serveis relacionats amb el benestar de la ciutadania”, ha dit Marco.\nEl regidor de Gestió Municipal, Antonio Lorenzo, ha aportat altres dades que constaten la baixada de la pressió fiscal a Castelló en els tres anys de govern del Pacte del Grau. El Rànquing Tributari dels Ajuntaments Espanyols, un informe anual elaborat per l’Agència Tributària de Madrid, assenyala que la ciutat de Castelló ha passat del lloc 32 en 2014 al lloc 38 en 2018 en el llistat de l’esforç fiscal absolut per l’IBI.\nTant Marco com Lorenzo han recalcat que les reformes fiscals han tingut l’afany de reactivar l’activitat econòmica. En eixe sentit, s’ha baixat també l’IBI de rústica, per a afavorir l’activitat agrícola i reconstruir el cinturó verd de la ciutat. Un propietari mitjà pagava 607 en 2008 i ara paga 350 euros. L’Impost sobre Construccions, Instal·lacions i Obres (ICIO) ha passat del 4% al 3,5% per a ajudar a reactivar el sector de la construcció i la rehabilitació. També ha descendit la taxa d’ocupació de via pública de taules i cadires per a ajudar al sector de l’hostaleria.\n“Continuarem treballant fins a 2019 per a ajustar la fiscalitat a la butxaca de la ciutadania”, ha significat Marco, que ha destacat que la baixada d’impostos s’ha aconseguit al mateix temps que es retallava el deute del 80 al 20% sobre els ingressos corrents, es mantenia un ritme inversor amb licitacions de projectes per valor de 30 milions d’euros i s’aconseguia una injecció de fons europeus de 20 milions d’euros.\nLorenzo ha destacat la creació del Consell Municipal d’Inspecció, que, entre altres objectius, té el de lluitar contra el frau, així com l’engegada d’un pla biennal de control tributari, que pretenen contribuir al fet que “paguen tots els ciutadans, perquè tots els ciutadans paguen menys”. L’edil de Gestió Municipal ha destacat també l’increment fins al màxim legal de les bonificacions culturals, socials i mediambientals en determinats imposts i taxes.


» 12-02-2019 19:30\nConferència d’En Josep Prats:\nʻLa guitarra: de catalana a flamencaʼ\nTítol de l'acte: ‹La guitarra: de catalana a flamenca›.\nConferenciant: Josep Prats, professor de música.\nAdreça: carrer Cartagena 230 5è 1a (tocant al carrer Mallorca), Barcelona.\nDia de la conferència: dimarts 12 de febrer del 2019.\nHora d'inici: 2/4 de 8 del vespre.\nResum: Aquesta conferència donarà llum a una evidència històrica i documentada però que, a partir d’un relat interessat i avalat des del poder de l’estat castellà/espanyol, ha sofert una intencionada invisibilitat i, sobretot, una confusió en el coneixement i en el desenvolupament d’aquest, tan important, instrument musical català.\nLa guitarra actual de sis cordes i el primer mètode d'afinació i d'harmonització de Joan Carles Amat al Segle XVI. També els posteriors mètodes i composicions que perduren avui en dia -F. Sor, F. Tàrrega i E. Pujol- són tots ells de parla catalana.\nAixí, doncs, faré un recorregut històric fonamentat documentalment, tenint present la confusió que s'ha volgut crear pretesament per fer més dificultós demostrar o fer evident l'origen i evolució de la guitarra i les fonts reals que ho farien evidenciable.\nLa metodologia per acabar amb Catalunya segueix sent la mateixa: la desinformació, l'ocultació, la desaparició i la confusió en les dades documentals, tot junt amb la repressió i '’amenaça.


Pàgina inicial > Materials acadèmics > Resultats de la cerca: Cabré i Monné, Teresa\n2 p, 29.5 KB Fonologia i Morfologia Catalanes  / Cabré i Monné, Teresa (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n3 p, 178.4 KB Seminari Català  / Cabré i Monné, Teresa (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Solà i Pujols, Jaume (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Traducció i d'Interpretació\n2 p, 40.7 KB Fonologia i Morfologia Catalanes  / Cabré i Monné, Teresa (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\n2 p, 142.3 KB Fonologia i Morfologia Catalanes  / Cabré i Monné, Teresa (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres\nFonologia i Morfologia Catalanes  / Cabré i Monné, Teresa (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Filosofia i Lletres


Idescat. Estadística de residus industrials declarats. Metodologia\nEstadística de residus industrials declarats\nTotes les activitats industrials i altres activitats que generin anualment més de 10 tones de residus especials estan obligades a inscriure's en el Registre de productors de residus industrials que gestiona l'Agència de Residus de Catalunya (ARC) i a presentar-li anualment la seva declaració de residus industrials (DARI).\nL'Agència de Residus Catalana (ARC) publica anualment les dades de generació de residus industrials diferenciant els que procedeixen de les activitats industrials productives dels que procedeixen de les activitats de serveis ambientals (depuració d'aigües residuals i gestió de residus).\nLes activitats industrials incloses en el Registre de productors segons la classificació catalana d'activitats econòmiques 2009 (CCAE-2009) corresponen a la secció B: Indústries extractives, secció C: Indústries manufactureres, secció D: Subministrament d'energia elèctrica, gas, vapor i aire condicionat, i secció E: Subministrament d'aigua, activitats de sanejament, gestió de residus i descontaminació.\nLes empreses presenten anualment la seva declaració de residus telemàticament o en paper, i seguidament aquesta és revisada per un equip de tècnics a fi d'assegurar la fiabilitat de les dades introduïdes. Un cop introduïdes i revisades totes les declaracions s'apliquen els càlculs estadístics.\nPel que fa a l'àmbit poblacional, s'estudien les empreses productores de residus industrials diferenciant les empreses amb una activitat econòmica pròpiament industrial i les empreses amb una altra activitat, però que generen anualment més de 10 tones de residus especials, de les estacions depuradores d'aigües residuals (EDAR) urbanes. S'investiguen tots els municipis de Catalunya.\nA la taula "Nombre d'establiments i total registrat" es comptabilitzen els residus de les EDAR urbanes que no són llots de depuradora i, en canvi, no es comptabilitzen les EDAR urbanes com a establiments. Per aquest motiu, en alguns municipis el nombre d'establiments és zero però presenten quantitat de residus.\nA la taula "Nombre d'estacions depuradores d'aigües residuals urbanes i total registrat" es comptabilitzen els llots d'alguna depuradora industrial o d'alguna potabilitzadora.\nTambé en les anteriors taules es comptabilitzen els establiments i les EDAR urbanes que han presentat la DARI amb la quantitat de residus a zero. Per aquesta raó, en alguns municipis el nombre d'establiments és 1 i tenen la quantitat de residus a zero.\nA la taula "Total registrat. Per tipus de tractament" les quantitats emmagatzemades corresponen a la diferència de tones entre el 31 de desembre i l'1 de gener del mateix any, de manera que les quantitats negatives indiquen que la quantitat de residus emmagatzemats ha disminuït en aquest període.\nL'ARC fa una actualització continua del tipus d'empresa (indústria, depuradora, gestors), per aquest motiu les dades publicades al web de l'Idescat poden no coincidir completament amb les de l'ARC. Les taules publicades per l'Idescat corresponen a la data de referència de l'enviament de la informació de l'ARC a l'Idescat.


Projecte Educatiu | Escola Eduard Marquina\nL’educació té com a fita primordial la formació integral dels alumnes.\nEntenem l’escola com una comunitat educativa dinàmica en la que hi participen tots els seus membres respectant la seva pluralitat.\nVetllem perquè tot l’alumnat assoleixi les CCBB respectant els diferents ritmes d’aprenentatge.\nTractem especialment la música com un element enriquidor de comunicació i de coneixement de les diferents cultures.\nPromovem els hàbits de salut i higiene mitjançant l’activitat física i els hàbits saludables.\nSom una escola oberta al barri i integrada amb l’entorn.\nTreballem per afavorir una actitud investigadora mitjançant un treball cooperatiu i competencial.\nCol·laborem amb les institucions, entitats i associacions que participen en el procés educatiu dels alumnes.\nAfavorim l’educació a temps complet, amb el Projecte Integral per a l’Èxit Educatiu (PIEE) garantint una alimentació saludable i unes activitats extralectives de tarda per a tot l’alumnat amb la nostra supervisió i seguiment .\nVolem que l’alumnat que surt de la nostra escola sigui una persona competent, capaç d’utilitzar els aprenentatges i habilitats de manera transversal en diferents situacions. Això implica l’assoliment d’un bon nivell de comprensió, de reflexió i un esperit crític tenint en compte la dimensió social de cada situació.\nPotenciem un aprenentatge que resulti significatiu per a l’alumnat, que sigui útil, actiu i motivador i s’adeqüi a la individualitat de cadascú.\nEl respecte mutu, el diàleg, la reflexió, la col·laboració i la solidaritat són les bases del nostre model d’escola.\nDonem importància a la observació directa i fomentem la curiositat.\nPropiciem la flexiblitat a les aules per afavorir el treball en grup i el respecte a les individualitats amb la intervenció de dos docents a l’aula.\nPlantegem diferents situacions d’aprenentatge per afavorir la cohesió del grup i la integració de l’alumnat nouvingut\nAcompanyem l’alumnat durant tot el seu horari escolar, no només durant les hores lectives\nDesenvolupar les capacitats personals i les habilitats socials per aprendre a conviure en societat, com ara l’estabilitat i l’autoestima, l’esperit crític, i una actitud activa i participativa.\nFacilitar que l’alumnat adquireixi autonomia personal. Fomentar la igualtat de drets i oportunitats entre homes i dones. Adquirir habilitats per mantenir i millorar el clima de convivència, i per prevenir i resoldre conflictes de manera pacífica.\nAfavorir el principi d’igualtat d’oportunitats en educació adoptant mesures que equilibrin les desigualtats que determinats alumnes pateixen.\nPotenciar i afavorir el desenvolupament i l’expressió dels sentit artístic, la creativitat i l’expressió de les emocions.\nValorar la importància d’una alimentació saludable i equilibrada des del menjador escolar compartint taula i dinar amb els mestres.\nUtilitzar l’educació física i l’esport per afavorir el desenvolupament personal i social amb la participació de tot l’alumnat en activitats extralectives esportives\nIntervenció de dos docents a l’aula.\nFigura del cotutor/a a cada curs.\nAtenció a la diversitat, NEE i alumnat nouvingut dins de l’aula ordinària.\nGrups flexibles d’expressió escrita, càlcul mental i resolució de problemes matemàtics.\nTreball per tallers en grups heterogenis a Educació Infantil i Cicle Inicial.\n30 minuts de lectura diària a primera hora del matí.\nFranja horària del matí pel treball competencial de les diferents àrees.\nFranja horària després de l’esbarjo dedicada a les especialitats.\nFlexibilitat en l’atenció a l’alumnat dins de cada cicle.\nRespecte dels diferents ritmes d’aprenentatge.\nPriorització dels reforços a Educació Infantil i Cicle Inicial.\nOrganització en cicles i comissions de treball.\nPIEE. Projecte Integral per a l’Èxit Educatiu. Assolir l’equitat social i l’èxit educatiu del nostre alumnat. Jornada compactada que permet desenvolupar el menjador educatiu amb els mestres. Activitats de tarda per a tothom amb el seguiment de l’escola\nMUS-e .Treballem la inclusió social i els valors mitjançant l’expressió artística en xarxa amb els altres centres que formen part del projecte.\nPCEE. Pla Català d’Esport a l’Escola. Adreçat a incrementar la participació dels alumnes en activitats físiques i esportives en horari no lectiu en el propi centre aquestes pràctiques per a la difusió i educació en valors i per a l’adquisició d’hàbits saludables\nPla de Consum de Fruita a l’escola. Afavorim el consum de fruita a l’hora de l’esmorzar.\nCursa escolar Besòs-Maresme. Organitzem aquesta cursa en la que participen 800 alumnes de les set escoles del barri\nTreball conjunt amb l’escola Concepció Arenal.\nEscola oberta a les entitats de l’entorn Cau del Besòs.\nParticipació i col·laboració de l’escola amb les iniciatives del teixit associactiu del barri Besòs-Maresme\nCol·laboració amb la Fundació de l’Esport Escolar de Barcelona, Fundació CET10 , Fundación Yehudi Menuhin, Caixa d’eines amb projecte de circ i Agència de Salut Pública de Barcelona.\nParticipació dels alumnes en l’organització de la Cursa escolar Besòs-Maresme.\nMitjançant un conveni de col·laboració amb el Districte de Sant Martí, alumnes de secundària de diferents instituts realitzen pràctiques a l’escola en el marc del Programa de diversificació curricular.\nPatis oberts els caps de setmana.


El debat sobre l'accés a les armes és recurrent cada cop que hi ha tirotejos massius, com aquest d'El Paso\n05/08/2019 - 10.27 Actualitzat 05/08/2019 - 11.37\nProtesta contra el tiroteig d'El Paso (Reuters)\nDos tirotejos massius en només 13 hores han commocionat els Estats Units i han revifat, una altra vegada, l'etern debat sobre les armes.\nDe fet, és el país on hi ha més armes que persones.\nLa resta de països amb més índexs de possessió d'armes no arriben ni de bon tros a la mitjana dels Estats Units. Just després hi trobem Alemanya, Àustria, Islàndia o Nova Zelanda, però tots se situen a molta distància. Tanquen la llista països com Corea del Sud, on la tinença d'armes és mínima.\nEl tiroteig d'El Paso, amb una vintena de morts, ja s'ha convertit en un dels més mortífers de la història recent del país.\nSe situa com el vuitè amb més víctimes mortals, però té una particularitat respecte a les altres massacres. I té a veure amb el motiu: el supremacisme blanc.\nMai abans hi havia hagut tants morts en un atac d'aquest tipus. Patrick Crusius, de 21 anys, que es va entregar a la policia, és un supremacista blanc. Hauria confessat que volia matar mexicans pel simple fet de ser-ho. Pensava que podien prosperar i multiplicar-se al seu país, en detriment dels blancs. Així ho havia deixat explicat en un manifest.\nDes que Donald Trump és president dels Estats Units, el supremacismen blanc ha revifat.\nTrump ha atribuït tots dos atacs, el d'El Paso i el de Dayton, a persones amb problemes mentals. Però les crítiques contra el president nord-americà, a qui els demòcrates acusen d'esperonar la violència xenòfoba, s'han disparat.\nSigui com sigui, les vint morts de la massacre d'El Paso seran tractades com un acte de terrorisme intern.\nVetlla per les víctimes d'El Paso (EFE)\nJohn Bash, fiscal del districte de Texas Occidental\n"Farem el que fem contra el terrorisme en aquest país, que és proporcionar una justícia ràpida i apropiada."\nPel que fa a la matança de Dayton, que va causar 10 morts en tan sols un minut, encara no se'n saben els motius.\nEstats Units Trump Racisme


Com jugar Flash en Samsung Smartphones\nPart 1: Per què Samsung smartphones no pot reproduir vídeos de flaix\nPart 2: Com instal lar el reproductor de flash en Samsung smartphones?\nNo només Samsung, però cap telèfon android actualment pot reproduir vídeos de flaix. Això és a causa del fet que Android acabat el suport de flaix d'Adobe amb Android 2.2 Froyo i els successius dispositius que no vénen amb l'Adobe Flash Player instal·lat en ells per defecte, no va recolzar-lo. En conseqüència, els actuals smartphones Samsung, que de fet són telèfons android, és incapaços de reproduir vídeos de flaix.\nTot i que ja no ofertes android suport oficial per a Adobe Flash Player, hi ha altres maneres mitjançant la qual vostè pot instal lar Adobe Flash Player en el seu smartphone Samsung. El més fàcil d'aquestes formes és desfer-se de chrome, el navegador d'omissió en la majoria de dispositius android i fer ús d'una alternativa que encara ofereix suport de flaix. Aquestes dues maneres són il. lustrat en l'apartat següent d'aquest article.\nUtilitzar navegador de Firefox\nSi el navegador per defecte al dispositiu android és el crom, no sonarà vídeos de flaix fins i tot si instal·la Adobe Flash Player al seu smartphone Samsung. Per aquest motiu cal instal·lar un navegador alternatiu com Firefox que dóna suport tocar vídeos de flaix.\nPas 1: Instal·li Firefox\nCap a la botiga Play Google i teclejar Firefox la barra de cerca. Dels resultats que es presenten, selecciona el navegador Firefox i premeu sobre el botó instal. Espera perquè la instal·lació completi. Establir Firefox com navegador per omissió seguint aquests passos:\n1. anar a "Aplicacions" o "Aplicacions" o "Application Manager" del teu smartphone Samsung. En general es pot accedir a aquesta opció des del menú "Configuració" a la pestanya "Més".\n2. Cambie a la pestanya marcada com a "Tots" per obtenir una llista de tots els apps en el seu telèfon android. Preferència de navegador d'omissió clar seleccionant el navegador que utilitzeu, Chrome per exemple. Mogui's avall per localitzar l'opció etiquetada "Impagaments clar".\n3. ara toqueu a qualsevol enllaç en línia i quan va demanar el navegador que utilitzeu, dóna copets la icona de Firefox i seleccioneu "Sempre" de la caixa que apareix, i s'establirà com a navegador predeterminat.\nPas 2: Permetre fonts desconeguda\nAra necessitarà posar les mans sobre el apk Player Adobe Flash i ja que ja no està disponible a la botiga Play Google, pot necessitar l'ajuda de llocs web de tercers. Per aquest motiu, cal permetre la instal·lació de fonts desconegudes al seu telèfon android. Això simplement es pot permetre seguint aquests passos:\n1. aneu a configuració donant copets l'engranatge en forma d'icona al menú del teu smartphone Samsung.\n2. Localitzi la opció marcada com a "Seguretat" i navegar el submenú que dóna com a resultat fins que es trobi "Recursos desconegut". Doni copets l'opció comprova el checkbox de corresponfing, si apareix un quadre d'alerta, fer que es vagi donant copets "D'acord".\nPas 3: Baixar l'arxiu instal·lador flaix\nTenir el Adobe Flash apk Player de l'Adobe oficial arxius seguint l' enllaç .\nPodeu descarregar aquest fitxer al seu ordinador i transferir-lo al seu mecanisme android mitjançant un cable USB o directament descarregar al seu mecanisme android. De qualsevol manera, una vegada el apk és en la memòria del seu smartphone Samsung, tap per iniciar la instal·lació i proporcionar qualsevol dels permisos que es pot necessitar operar normalment i premeu el botó "Instal·la". Espera perquè la instal·lació completi que no es més que un minut en circumstàncies normals.\nPas 4: Instal·li l'Adblock Plus afegir damunt per a Firefox\nAra que li han permès flaix i tenir un navegador que admeti vídeos de flaix, és molt probable que molesta flaix afegeix voluntat estan apareixent a la pantalla del teu smartphone Samsung més que mai. Per tenir cura d'això, simplement seguiu l' enllaç . Trobaríeu Adblock Plus afegir damunt per a Firefox en el Google jugar botiga fer fins i tot si no vol utilitzar l'enllaç proporcionat, haurà de consultar llocs web de tercers per aconseguir-lo.\nUtilitzar navegador de dofí\nLa segona forma tocar vídeos de flaix en el seu telèfon és fent servir el navegador de dofí. El navegador de dofí, com Firefox, dóna suport a vídeos de flaix però també exigeix que tingui el apk Player Adobe Flash instal·lat en al seu smartphone Samsung.\nPas 1: Instal·li Adobe flaix Player\nPer obtenir instruccions sobre com obtenir el apk Adobe i instal·lar-lo al seu smartphone Samsung, tornar a l'apartat anterior de l'article.\nPas 2: Instal lar i configurar el Dolphin navegador\n1. anar a la botiga Play Google i teclejar dofí navegador. Copets a la icona de navegador de dofí dels resultats i l'instal·la al seu telèfon Samsung. Sempre assegureu-vos que està habilitat el dofí Jetpack.\n2. Llanci dofí navegador en el seu Samsung smartphone i anar a homes Configuració contingut Web Flash Player i seleccioneu sempre.\n> Recursos > Samsung > com jugar Flash en Samsung Smartphones


La candidatura a la Federació de les Fogueres de Sant Joan, encapçalada per Toñi Martín – Zarco Marín, revisarà totes les bases dels concursos i certàmens organitzats per la Federació de Fogueres.\nL'equip ‘Fem Festa’ pretén realitzar una revisió exhaustiva de les bases del certamen artístic, certamen de pesebres, certamen de teatre, etc, per a garantir que tots els participants i jurats qualificadors, coneguen cada aspecte a valorar, a més d'ajustar-les a l'actualitat, perquè amb el pas dels anys hi ha diferents qüestions que s'han de matisar i tindre en compte.\nPer a això, es realitzaran taules de treball en les quals participaran barraquers i foguerers de totes les associacions que així ho desitgen, per a entre tots redactar unes bases clares, concises, transparents i adaptades a les necessitats de les associacions.\n“Tenim molt clar que els jurats dels diferents certàmens i concursos que organitza la Federació han de ser absolutament transparents i han de tindre molt ben definit què és el que han de valorar. Amb unes bases consensuades per tots els foguerers i barraquers, a més d'un protocol a seguir en les valoracions, es garantirà la transparència en els seus veredictes”, ha comentat la candidata de ‘Fem Festa’, Toñi Martín-Zarco.\nA més, la candidatura proposa que els premis siguen proporcionals a la participació de tots els certàmens i concursos. “Hi ha concursos que tenen una alta participació, com és el certamen de pesebres, que només es concedeixen tres premis per modalitat, per posar un exemple. Considerem que, d'acord amb la participació, s'han d'atorgar un nombre de premis proporcional”, ha conclòs Toñi Martín – Zarco.


Safor Salut tanca el 2020 amb resultats positius - Campus de Gandia Ciencia\nEl programa de cooperació “Safor Salut”, iniciativa conjunta entre la Fundació per al Foment de la Investigació Sanitària i Biomèdica de la Comunitat Valenciana (FISABIO), el Campus de Gandia de la Universitat Politècnica de València (UPV), i la Federació d’Associacions d’Empresaris de la Safor (FAES) obté un balanç positiu de la seua activitat en 2020, per a la qual ha comptat amb la concessió de l’ajuda de l’Agència Valenciana de la Innovació.\nDurant l’anualitat, en el marc del programa s’han dut a terme un gran nombre d’actuacions destinades a impulsar la generació de projectes d’investigació i innovació col·laboratius que permeten el desenvolupament de solucions innovadores en el camp de la salut.\nDesprés de celebrar una jornada Kick Off en línia que va donar inici al projecte en 2020, s’han realitzat de manera telemàtica tres Píndoles Tecnològiques i tres Tallers de cocreació posteriors al voltant de tecnologies emergents l’ús i aplicació de les quals a l’entorn sanitari suposarà la transformació del sector, així com un quart Taller de cocreació dirigit al departament de Salut de Gandia i a l’hospital La Pedrera per a la identificació de reptes prioritaris.\nPer a aconseguir els objectius fixats, el programa compta amb un sistema de captació d’idees de projecte que, mitjançant les activitats proposades i la plataforma www.saforsalut.es, ha permés avaluar 32 idees, de les quals 25 han resultat favorables i 15 es troben actives. Del total d’idees actives, el 12% compta amb participació empresarial i el 38% està en fase de desenvolupament.\nEn total, són 6 els projectes d’investigació actius, 3 d’ells amb proves de viabilitat efectuades i altres 3 amb finançament concedit a executar en 2021, dos d’ells beneficiaris de les ajudes Polisabio i el tercer finançat per la Universitat Politècnica de València.\nL’equip de Safor Salut ha avaluat positivament els resultats obtinguts en 2020 durant la reunió de la Comissió de Seguiment del projecte, duta a terme al desembre com l’última actuació de l’any. A més, al llarg de la reunió s’han aprovat dos acords de col·laboració de la UPV i Fisabio amb dues empreses de la comarca de la Safor.\nEn la reunió de la Comissió de Seguiment s’ha incidit en “la importància de continuar treballant per a establir acords de col·laboració entre el sector sanitari, el tecnològic i l’empresarial per al desenvolupament d’innovacions en salut”. Així mateix, s’ha anunciat la continuïtat del projecte l’any 2021 així com les principals línies d’actuació proposades per a enguany, amb les quals es pretén consolidar el programa i incorporar agents socials (associacions de pacients) com a elements de generació d’idees i de participació en projectes, així com a l’Ajuntament de Gandia.\nSi tens una idea de projecte o solució relacionada amb el sector sanitari i necessites un soci de l’entorn sanitari, universitari o empresarial per a dur-lo a terme, introdueix la teua idea en https://saforsalut.es/idees-reptes/ i t’ajudarem a trobar-lo.


Aquesta solidificació es va realitzant per capes fins a completar la peça. Posteriorment es precisa un post-curat perquè la peça quedi totalment solidificada. Aquest tractament es realitza en un forn sota llum ultraviolada.\nEls materials utilitzats per fabricar els prototips mitjançant la tecnologia Polyjet són resines fotosensibles que es dipositen en estat líquid i endureixen gràcies als raigs UV, és a dir curen amb la llum solar. La precisió dimensional (0,1 mm) i la qualitat en els detalls i l’acabat superficial és òptima en treballar la màquina amb una alçada de capa de 16 micres. D’aquesta manera les peces obtingudes són totalment vàlides per a presentacions comercials, exposicions, etc.\nActualment amb aquesta tecnologia s’ha desenvolupat la possibilitat de treballar amb dos materials simultàniament.\n3. SLS, sinteritzat laser\nMitjançant aquesta tecnologia es fabriquen a partir de fitxers CAD 3D prototips funcionals en material Poliamida. El sistema de Sinteritzat, utilitza un làser per aglutinar unes partícules de pols de plàstic de manera que va conformant una peça mitjançant la pols. Com totes les tecnologies de prototipatge, funciona per capes, en aquest cas de pols.\nLa mateixa pols no aglutinada, serveix de suport per a les zones en voladís del disseny. Aquesta tecnologia compta amb la possibilitat de treballar en diversos materials i fins i tot d’incorporar càrregues de fibra per donar-li major resistència als prototips.\nL’acabat superficial és rugós però la funcionalitat dels prototips és bona. El color de les peces és blanc. El cost dels prototips es redueix significativament en enviar conjunts que puguin realitzar-se en una mateixa cuba.\n4. Tecnologia FDM\nPer companyies que volen produir els seus propis prototips ràpids però que no volen fer una forta inversió econòmica en un sistema de ràpid prototyping, el FDM es transforma en una bona alternativa.\nIgual que en els sistemes anteriors, l’element de partida és un model CAD tridimensional, que és seccionat per plans horitzontals i les seccions són transferides a la màquina de “Ràpid Prototyping” on es construeix la peça.\nEl material termoplàstic, en estat de semi-fusió, és extruït a través d’un filtre i dipositat capa per capa fins a completar el model. El capçal de la màquina és alimentat mitjançant material en forma de fil. Al capçal, aquest material és escalfat fins a 1 º C per sobre de la temperatura de fusió.\nQuan el material és dipositat pel capçal, aquest exerceix alhora una determinada pressió sobre el mateix, aconseguint, d’una banda, que quedi soldat immediatament amb la capa anterior i, d’altra, el gruix de capa desitjat.\nLes temperatures utilitzades en aquest procés oscil·len entre 70 º C i 140 º C.\nEl material inicialment es troba en bobines de filaments de 1.8 mm (0.07 “) de diàmetre i en dos tipus: a) el material propi de la peça, b) el suport, material de la mateixa naturalesa però de major fragilitat. L’existència del suport en l’elaboració de prototips, és imprescindible en aquest tipus de tecnologia. La quantitat que intervé de cada un dels materials varia depenent de la forma i orientació de la peça. El suport ajuda a mantenir l’estabilitat dimensional de la peça durant la seva conformació, evitant enfonsaments i deformacions.\n5.- El Mecanitzat a alta velocitat\nLes característiques del motlle d’injecció de plàstics són tan diverses com els mateixos components, cosa que fa difícil argumentar solucions globals per a totes les empreses del sector. Les precisions, els acabats superficials, etc .. són molt diferents entre un motlle destinat a la fabricació de connectors telefònics o equipament mèdic i un altre destinat a para-xocs de cotxe.\nAra bé, el sector sent la pressió constant d’uns terminis de lliurament cada vegada més curts i exigències de qualitat que fa 5 anys eren impensables.\nEl Mecanitzat d’Alta Velocitat consisteix en l’optimització del mecanitzat amb les possibilitats existents limitat per la peça / material a mecanitzar i les eines-màquines (CAD / CAM-CNC) disponibles. Això pot suposar mecanitzar a velocitats de tall entre 5 i 10 vegades superiors a les que s’utilitzen de manera convencional “per a cada material”.\nEl MAV tendeix a substituir les passades de gran profunditat a baixa velocitat de tall per moltes passades ràpides de menor profunditat de tall, obtenint un considerable augment de ferritja desallotjada (volum de material per unitat de temps).\nLes altes velocitats de tall i els elevats avanços disminueixen les forces de tall gràcies a gruixos de ferritja cada vegada més petits.\n6. Colada al buit (VCS)\nLa colada al buit s’obté mitjançant la fosa de la silicona a través d’un model màster que un cop extret ens permet tenir un motlle tou sobre el qual es realitza el colat de material desitjat.\nEs prepara acuradament un model màster, realitzat normalment en SLA o SLS, per obtenir els plànols d’unió i assegurar el bon acabat de les superfícies. A continuació es realitza la fosa de la silicona al voltant del model màster.\nUn cop endurida la silicona, el motlle es talla segons els plànols d’unió i s’extreu el model màster, deixant una cavitat per fondre còpies. Gràcia a la flexibilitat de la silicona, els petits talls esbiaixats no presenten grans problemes a l’hora de separar les parts del motlle.\nPer dur a terme les còpies s’usen poliuretans bicompostos. Per evitar l’aparició de bombolles d’aire, el modelat es porta a terme al buit de manera que s’aconsegueix una producció de peces d’alta qualitat a major velocitat. Existeix una àmplia varietat de poliuretans amb diverses característiques, ideals per a la producció de prototips que es poden utilitzar per a proves funcionals sota diverses condicions, com ara les proves mecàniques i les proves tèrmiques o ambient químiques.\nTambé es pot realitzar la fosa d’altres materials, com ara la silicona. No obstant això, a causa de la viscositat de la silicona, aquesta tècnica difereix del procés tradicional de fosa. Per a la fosa de les silicones s’utilitzen diferents premses que permeten introduir la silicona dins del motlle de silicona. El motlle en silicona no és massa car i ofereix gran exactitud en l’acabat, de manera que les peces fabricades amb aquesta tècnica són ideals per a la realització de prototips i sèries petites.\n7.-RIM- Reacció d’emmotllament per injecció\nRIM (Reaction Injection Moulding, Emmotllament per Injecció-Reacció) és una tècnica per produir peces de plàstic mitjançant la injecció a baixa pressió de resines termostables en motlles.\nEs poden utilitzar diferents tipus de motlles, però, són els motlles de resina dels que s’usen amb més freqüència.\nPrincipalment es realitzen motlles per a sèries petites construïts a partir d’un model produït mitjançant mètodes de prototipat ràpid.\nSi necessites prototips tangibles essencialment funcionals o de muntatge, aquesta pot ser la tecnologia que necessites. S’obtenen peces de grans dimensions, resistents que poden assajar, mecanitzar, rebre tractaments posteriors (sorrejats, deposicions, metàl·liques, …) i pintar. Destaquem la flexibilitat dels models obtinguts, encara que no de manera multidireccional.\nLes resines de poliuretà, amb les seves diferents formulacions, ens permeten obtenir varietat de plàstics, des elastòmers fins policarbonats.


E-learning i formació al llarg de la vida - Comunicatur\nInici | Formació | E-learning i formació al llarg de la vida\nEls experts associen l’e-learning a una modalitat d’ensenyament i aprenentatge basat de manera total i parcial en l’ús de diferents tecnologies a l’abast i que faciliten un major accés a la formació (Albert Sangrà. Entrevista a la revista electrònica Oikonomics, n.º 1). Però el factor tecnològic per si mateix no és suficient per a garantir l’èxit d’aquest format. L’e-learning no es pot basar només a facilitar l’accés de manera eficient a uns determinats continguts. Aquests continguts han de formar part d’un sistema formatiu desenvolupat amb una metodologia d’acompanyament i seguiment del treball de l’estudiant.\nLa Universitat Oberta de Catalunya (UOC) ha estat en aquest àmbit un referent internacional des que el curs 1995-1996, quan Internet era un fenomen social encara incipient, va començar el seu camí amb 200 estudiants. Pràcticament vint anys després, a l’hora de fer balanç de l’aplicació de la seva metodologia es pot concloure que la seva principal innovació-aportació ha estat la de facilitar l’accés a la formació universitària a desenes de milers d’estudiants amb un perfil que difícilment podria encaixar en un altre model universitari.\nLa formació en turisme no ha estat aliena a aquest fenomen i va iniciar-se a la UOC l’any 2003 amb la diplomatura de Turisme i poc després amb un màster realitzat conjuntament amb l’Organització Mundial del Turisme (OMT) —agència especialitzada de les Nacions Unides— sobre gestió de destinacions i un postgrau en màrqueting turístic amb la Universitat de les Illes Balears. I l’oferta s’ha anat ampliant amb cursos sectorials en formació continuada per a professionals i empreses i, com a novetat, amb la proposta d’un màster universitari orientat en els dos eixos de l’oferta en turisme de la UOC: la sostenibilitat i les TIC.\nEl perfil dels graduats en Turisme de la UOC confirma el factor diferencial d’aquesta formació. L’edat de l’estudiant fluctua entre els 30 i els 40 anys (encara que podem trobar percentatges significatius d’estudiants tant per la banda superior com inferior). Més del 70% d’aquests estudiants estan inserits ja en el mercat laboral (un 30% en el sector turístic), aproximadament el 60% estan casats o viuen en parella i un 40% tenen fills. A més, un 65% d’aquests estudiants de turisme tenen una experiència universitària prèvia (o bé tenen estudis inacabats o bé cursen una segona carrera).\nEn definitiva, segons les enquestes a graduats, el perfil de l’estudiant de programes de turisme —com el del conjunt de la UOC— és el d’una persona que ha trobat l’oportunitat per formar-se al llarg de la vida per millorar professionalment i també per ampliar coneixements. Amb un alt nivell d’exigència, no li sobra el temps i per tant valora la metodologia d’e-learning que li facilita la combinació de vida acadèmica, laboral i familiar. En estar inserit en el mercat laboral, aporta la seva experiència i alhora exigeix que els plans d’estudis estiguin adaptats permanentment a la realitat professional. Les competències que més valora l’estudiant de la UOC, a banda de la gestió del temps, són l’ús i aplicació de les TIC, la capacitat per adquirir nous aprenentatges, la utilització d’eines d’ofimàtica, la formació teòrica, el pensament crític i la presa de decisions. Totes elles clau per a les persones del segle XXI.\nDirector del Programa de Turisme de la UOC


Ramon Madaula i Roger Coma, primeres espases que seran a La Sala\nUna dotzena d'espectacles configuren la temporada de teatre de La Sala d'Argentona que anirà del febrer al maig. La temporada començarà amb 'L'electe' l'11 de febrer, per continuar el cap de setmana següent amb 'Yo, Feuerbach'. Seguiran, també 'Chicuelo & Marco Mezquida Trio' el 4 de març i 'Ragazzo' el 17.\nAspencat en acústic, un dels reclams de la nova temporada\nLa varietat dels espectacles programats quedarà ben palesa durant els mesos de març i abril, quan 'Rhumia', 'Aspencat' i la comèdia 'Sota teràpia' passin per l'escenari d'Argentona. Per últim, el 21 d'abril 'Les Dones sàvies' seran a Argentona i tancaran la temporada els 'Brincabros'.\nAmb la reforma horària\nEl Teatre La Sala se suma a la iniciativa de reforma horària, promoguda per l’Ajuntament d’Argentona, per impulsar uns horaris més beneficiosos per a les entitats, les empreses i la ciutadania. Així, en aquesta nova temporada 2017, avancem mitja hora els espectacles dels divendres i els dissabtes, començant a les 20.30 h, en lloc de les nou. Els espectacles programats en diumenge s'iniciaran a les sis com era habitual.\nCLICA AQUÍ per tenir tota la informació i comprar les entrades de la nova temporada