Com es corregeix l'error 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO S'HA TROBAT'? - Bloc\nCom es corregeix l'error 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO S'HA TROBAT'?\nCom es corregeix l'error 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO S'HA TROBAT' en utilitzar la tauleta Wacom al Windows 10\nUna tauleta gràfica és un dispositiu que permet als usuaris dibuixar imatges i altres gràfics mitjançant un bolígraf especial anomenat llapis o llapis. Una tauleta gràfica pot ser molt útil per crear impressions digitals de les vostres creacions. Les tauletes són utilitzades habitualment per artistes i altres creatius o animadors. Els fabricants de tauletes gràfiques més populars són Wacom, Huion, Ugee, Monoprice, Hanvon, GAOMON i Kanvus.\nEn aquest article, esbossem un problema comú: un error que indicava que no es trobava el controlador de la tauleta. En aquest exemple, ens adrecem als usuaris de tauletes Wacom, però si rebeu un error similar quan feu servir la tauleta d’un altre fabricant, aplicar els mateixos mètodes també pot solucionar el problema.\ngoogle, el vostre telèfon té 13 virus greus\nCom s’indica al missatge d’error, el problema és amb el controlador del dispositiu. Un controlador de dispositiu és un programari que proporciona informació al sistema operatiu i altres programes sobre com interactuar amb cert maquinari. És més aviat com un traductor entre programari i maquinari, ja que sovint són creats per diferents fabricants, empreses o particulars. El controlador permet que el programari i el maquinari es comuniquin sense problemes. En la majoria dels casos, els ordinadors no poden enviar i rebre dades correctament sense controladors. Si no s’instal·la el controlador adequat, és possible que el dispositiu no funcioni correctament. És possible que un controlador defectuós necessiti actualitzar-lo o tornar-lo a instal·lar.\nEn aquest article, mostrem com recuperar els controladors, actualitzar-los o reinstal·lar-los. A més, com reiniciar el servei de tauletes Wacom. Llegiu la guia següent i seguiu els passos per solucionar el problema 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO ES VA TROBAR' error.\nCom recuperar els controladors de tauletes Wacom\nCom actualitzar els controladors de tauletes Wacom\nCom es reinstal·len els controladors de tauletes Wacom\nCom reiniciar el servei de tauletes Wacom\nVídeo que mostra com es corregeix l'error 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO S'HA TROBAT'\nRoll Back Driver és una funció del Gestor de dispositius de Windows disponible a totes les versions de Windows. Device Manager és una miniaplicació del tauler de control dels sistemes operatius Microsoft Windows. Permet als usuaris veure i controlar el maquinari connectat a l'ordinador. Quan un element de maquinari no funciona, es ressalta per atenció.\nLa funció de retrocés del controlador us permet desinstal·lar el controlador instal·lat actualment d’un dispositiu de maquinari i, a continuació, instal·lar el controlador instal·lat anteriorment. Aquesta característica s'utilitza normalment quan els controladors més recents o més recents no funcionen correctament. Els controladors més recents / actualitzats solen ser millors i inclouen millores en versions anteriors. Tanmateix, els controladors actualitzats poden causar problemes en lloc de solucionar-los. La funció de retrocés del controlador us permet desinstal·lar el controlador actual i substituir-lo per una versió anterior amb pocs clics de ratolí. Per recuperar els controladors de tauletes Wacom, accediu al Gestor de dispositius escrivint 'gestor de dispositius' a Cerca i feu clic a 'Gestor de dispositius' resultat per obrir-lo.\nA la finestra Gestor de dispositius, veureu una llista de dispositius de maquinari connectats a l'ordinador. Troba 'Dispositius d'interfície humana' i expandiu-lo, feu clic amb el botó dret a la tauleta Wacom i seleccioneu 'Propietats' des del menú contextual.\nA la finestra de propietats de l'adaptador de pantalla, aneu a 'Conductor' i feu clic a la pestanya 'Controlador enrere' botó. Seguiu les instruccions. Si el botó està en gris i no hi podeu fer clic, no s'ha instal·lat una versió anterior del controlador per a aquest dispositiu. Vegeu si això soluciona el fitxer 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO ES VA TROBAR' error.\nFile Explorer no obre Windows 10\nSi la recuperació dels controladors no ha resolt el problema, és possible que hàgiu d'actualitzar els controladors de tauletes Wacom. Tipus 'gestor de dispositius' a Cerca i feu clic a 'Gestor de dispositius' resultat. Troba 'Dispositius d'interfície humana' i expandiu-lo, feu clic amb el botó dret a la tauleta Wacom i seleccioneu 'Actualitza el controlador' des del menú contextual.\nSe us demanarà si voleu cercar automàticament el programari del controlador actualitzat o navegar per l’ordinador. Si seleccioneu la primera opció, Windows cercarà a l'ordinador i a Internet el programari de controlador més recent per al dispositiu. Si seleccioneu la segona opció, heu de localitzar i instal·lar els controladors manualment. L'ús d'aquesta opció requereix tenir un controlador descarregat a l'ordinador o a la unitat flash USB. Actualitzeu els controladors de tauletes i reinicieu l'ordinador per veure si això corregeix el fitxer 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO ES VA TROBAR' error.\nSnappy Driver Installer (SDI) és una potent eina gratuïta d’actualització de controladors per a Windows que pot emmagatzemar tota la seva col·lecció de controladors fora de línia. Tenir controladors fora de línia proporciona a Snappy Driver Installer la possibilitat de tenir accés a actualitzacions ràpides de controladors, fins i tot si no hi ha connexió a Internet activa al vostre ordinador. Snappy Driver funciona amb versions de 32 bits i 64 bits de Windows 10, Windows 8, Windows 7, Windows Vista i també funciona amb Windows XP. Els controladors es descarreguen a través de l’instal·lador de controladors de Snappy a “drivers”, que són simplement col·leccions (paquets) de controladors per a maquinari diferent, com ara dispositius de so, targetes de vídeo, adaptadors de xarxa, etc. També pot mostrar controladors duplicats i controladors no vàlids. Separa les actualitzacions que requereixen reiniciar l'ordinador perquè siguin més fàcils de distingir. Podeu descarregar Snappy Driver Installer des de aquí .\nmissatge d'error El servidor DNS no respon\nSi la recuperació i l'actualització dels controladors no han resolt el problema, proveu de desinstal·lar i reinstal·lar els controladors de la tauleta Wacom. Obriu el Gestor de dispositius, cerqueu 'Dispositius d'interfície humana' i amplieu-lo. A continuació, feu clic amb el botó dret a la tauleta Wacom i seleccioneu 'Desinstal·la el dispositiu' des del menú contextual. Rebràs un avís que indica que estàs a punt de desinstal·lar aquest dispositiu del sistema. Marqueu el fitxer 'Suprimeix el programari del controlador d'aquest dispositiu' casella de selecció (si n’hi ha) i feu clic a 'Desinstal·la' .\nA continuació, reinicieu l'ordinador. El Windows hauria d’instal·lar automàticament els controladors de tauletes Wacom que falten. Si no ho fa, aneu al Gestor de dispositius i feu clic amb el botó dret al nom de l'ordinador i seleccioneu 'Cerca de canvis de maquinari' . Mireu si això soluciona el problema.\nEls serveis de Windows (també coneguts com services.msc) s’utilitzen per modificar la manera com s’executen els serveis de Windows al vostre sistema. Aquests serveis s’encarreguen d’executar els programes disponibles i de gestionar molts paràmetres i recursos del sistema. Podeu modificar la configuració d'un servei per motius de seguretat, resolució de problemes i rendiment. Per accedir al servei de tauletes Wacom, escriviu 'correr' a Cerca i feu clic a 'Correr' resultat.\nAra, desplaceu-vos cap avall per la llista de serveis per trobar el servei de tauletes Wacom. Es podria anomenar Wacom Consumer, servei Wacom Profession, TabletServiceWacom o servei de teclat tàctil i tauler d'escriptura a mà. Cerqueu el nom del servei que indiqui que és un servei de tauleta Wacom i feu-hi clic amb el botó dret, seleccioneu 'Reinicia' des del menú desplegable i es reiniciarà el servei. Mireu si això soluciona el problema.\ncom aconseguir que l'iPhone aparegui a iTunes\nEsperem que una de les solucions solucioni el problema 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO ES VA TROBAR' error i podeu utilitzar la tauleta Wacom sense problemes. Si coneixeu altres maneres de solucionar aquest error o altres problemes similars relacionats amb els controladors de Wacom, no dubteu en compartir-los amb nosaltres i altres deixant un comentari a la secció següent.\nVídeo que mostra com es corregeix l'error 'EL CONDUCTOR DE TABLETES NO S'HA TROBAT':\ncom canviar el nom de la xarxa ethernet\nés possible que la vostra versió de Flash Player estigui obsoleta\nper què és el meu navegador predeterminat?\nde moment no hi ha servei ubisoft\nCom puc trobar la meva clau d'oficina de Microsoft\nmacbook pro no reconeix el disc dur extern


Y no existir si no me miras tú\nCosta acceptar que algunes cançons són tan teves com ho són d'algú altre. O que els llibres que parlen de nosaltres també ho fan d'altres "nosaltres". Ja coneixes la meva tendència a les individualitats i a les gelosies.\nUn dia va entrar a la botiga un noi sense sostre demanant diners. Tenia les faccions molt marcades i una mirada penetrant, d'aquelles que et miren al fons dels ulls. Vaig donar-li quatre monedes, res important. Tot just després d'haver marxat, va venir el xarcuter del costat i em va alertar que no ho tornés a fer, que aquell noi es gastava els diners en cartons de Don Simón i se'ls bevia en un banc de la plaça.\nL'endemà, quan anava a obrir la persiana de la botiga, vaig trobar-me a terra, just davant de la porta, una estampeta religiosa de "Nuestra Señora de Itatí". Jo no sóc creient ni estic batejada ni res, però allò ho vaig interpretar com un senyal. Vaig buscar al Google qui se suposava que era aquesta senyora i vaig guardar-ne la imatge al calaix de les monedes. Crec que a la seva manera m'ha portat bona sort. Al cap i a la fi els senyals no són més que això: fantasies fetes a la nostra mida.\nFantasies fetes a la nostra vida que ens poden deixar tan bocabadats com ho fan els bons trucs de màgia, com qui pot penjar estels al cel amb les mans, il·luminar les gotes de pluja o fer-te sentir única. Com qui et posa la pell de gallina. Com un gat negre que se't creua. Com qui et salvaguarda l'escalfor en un bar.\nEl 14 de febrer està en el lloc equivocat. L'hivern és un error i aquest hivern és tan fred que començo a preferir deixar la moto aparcada i agafar l'autobús.\nAquell noi no ha tornat a venir, però si ho fes, jo tornaria a donar-li algunes monedes.\nPublicat per PetitaCriatura a les 18:50\n25 de febrer, 2015 09:37\nPreciós escrit en el que t'he vist una mica diferent. És fred aquest hivern? Jo venint he sentit calor i la jaqueta em molestava. Remember Rússia. El fred sovint el portem dins.\n25 de febrer, 2015 10:11\nEnyorava llegir-te. Molt.\n25 de febrer, 2015 19:14\nSofía ha dit...\nJo també enyorava molt llegir-te.\n26 de febrer, 2015 20:15\nM'alegres la setmana, Anna! <3\nHahaha, quina gràcia m'has fet recordant Rússia, Xexu! Buf, queda molt lluny tot allò. Suposo que tots hem canviat, no?\nBonica Noe. Mil gràcies :) Quina sensació més estranya adonar-te que hi ha gent a l'altra banda llegint. Jo també us he enyorat i enyoro venir més sovint per aquí!\nAish, Sofia <3 Jo també us enyorava! Mil gràcies!\n27 de febrer, 2015 10:51\nQueda ben poc perque començi la primavera, un petò enorme, m'encanta com escrius :)__\n04 de març, 2015 10:00\ntota la raó, sí senyora.\ni si jo me'l trobés i sabés que es beuria les monedes també li'n donaria: cadascú té les seves pròpies necessitats, no?\n04 de març, 2015 20:07\nY no existir si no me miras tú Costa acceptar que...


El festival d'animació ANIMALCOI es reorganitza amb activitats en 2020 i 2021 | ARA Multimèdia\nLa simpàtica mascota, AITANA\nEl termini per a presentar els curts per les corresponents plataformes telemàtiques els curtemtratges comença el pròxim dilluns 1 de juny.\nEn acabar les jornades ‘Premis 20 ANIMALCOI’, es donarà a conéixer els guanyadors de totes les categories, mentre que els guardons es lliurran en el festival al novembre del 2021.\nLa COVID 19 obliga a reestructurar tota mena d'esdeveniment social o cultural. I ANIMALCOI, que debutava en 2020 haurà d'esperar al 2021 per a eixir al carrer i als espais públics. No obstant això, l'organització ha preparat una projecció en línia dels curts participants en els premis entre el 13 i 15 de novembre de 2020.\nDiguem que no s'ajorna totalment a 2021 i que en les dates en les quals estava previst celebrar la primera edició del Festival d'animació, ANIMALCOI, es projectaran els curts que participen en els diferents premis (hi ha 4).\nAixí ho han anunciat Raül Llopis, regidor de Cultura d'Alcoi, i Diana Cortés, directora del Festival. L'esdeveniment de novembe adopta el nom de ‘Premis 20 Animalcoi’. El públic podrà votar en el premi destinat als espectadors i el jurat triarà la resta de categories.\n-Premi Caixa Ontinyent. Temàtica: Drets humans i obert a estudiants.\n-Premi Mutua Levante. Tema: Confiança mutua. Obert a tots\n-Premi Animalcoi. Es poden presentar curts estrenats entre 2016 i 2019\n-Premi del públic: les persones que assistisquen a les projeccions virtuals dels curts tendran dret a votar el seu favorit\nMés actes en línia\nPerò, a més a més, l’organitzacio treballant per mostrar a la Societat el paper de l'animació en tots els àmbits. I està treballant per a oferir una sèrie de projeccions, exposicions, tallers online de la mà sempre de les regdories de Cultura, Educació, Joventut i Tturisme, així com des de l’EASD d'Alcoi. Recordem que el festival l'organita l'Ajuntament d'Alcoi & L'Escola d'Art.\nEn paraules de Diana Cortés, directora d’ANIMALCOI, “hem decidit continuar amb l’animació i el nostre festival, creant un preàmbul que calfe motors per a l’edicio presencial que esperem poder celebrar en 2021”.\nCortés ha recordat que el termini per a presentar els curts per les corresponents plataformes telemàtiques els curtemtratges comença el pròxim dilluns 1 de juny.\nPel 2021, presencial\nCortés ha assegurat que continuaran treballant per a celebrar un gran festival amb 2021, “perquè som persones de contacte físic, i ANIMALCOI i la seua mascota, AITANA, mereixen gaudir de la ciutat i d’espais tan especials com ara la sala de l’Asil, el IVAM-CADA, de la Fundación Mutua Levante el centre juvenil de Cervantes o els espais oberts que ofereix la ciutat”.\nEl regidor de Cultura d’Alcoi, Raül Llopis, per la seua banda, ha dit que l’organització s’hi ha hagut d’adaptar a la nova situació. Però per sort, en aquest cas, no suspenem el fesival, l’ajornem però celebrem actes intermitjos.\nSegons Llopis “és molt important que el projecte esté ahí viu i donant suport a un sector professional com el Cultural, que ho està passant i jo passarà malament en els pròxims temps. De fet, animem als creadors locals a que pensen, participen i tinguen en consideració prendre l’Animació com un subsector més en el que poden treballar, vinguen de la disciplina artística de la que procedisquen. Ha estat fonamental mantindre almenys els premis del festival, perquè moltes persones ja estaven treballant en els curts abans de la Pandèmia”.\nEl regidor pensa que aquesta és una gran iniciativa, perquè “naix amb l’ambició de generar sinèrgies entre els diferents sectors de la creació artística, i Alcoi amb l’Escola d’Art, i els espais culturals dels que disposem, pot generar un escenari ideal per a desenvolupar-lo”.


Aquest llibre us servirà per conèixer l’autèntica cuina marroquina a través de 150 receptes, que van des dels plats essencials i més coneguts fins a aquells més populars, més modestos, però tan suculents o més.\nAprendreu a fer la cerimoniosa bastela, el cuscús, l’harira, els imprescindibles tagins, els dolços amb sèsam i mel, però també amanides, pans, creps, batuts i postres. En cada recepta hi trobareu indicacions clares i precises, solucions per substituir algun ingredient difícil de trobar fora del Marroc i suggeriments per provar petites variacions per tal de millorar el resultat de cada plat.\n(Sils, 1975), formada en Empresarials i Economia, treballa en l’administració d’una empresa de transports a Lloret de Mar. El seu interès per la cuina marroquina va començar quan va conèixer el Nour Eddine, el seu marit, natural de Casablanca. Anotava les receptes que li explicava, i també aquelles que veia fer a la seva mare, germanes i ties en els viatges al Marroc. Comprava llibres de cuina marroquina de manera compulsiva, com una forma de superar els problemes de comunicació que tenia amb la família del seu marit. Quan va aprendre francès, també es va submergir en el món dels blogs especialitzats en cuina. Al cap d’un temps, va decidir crear el seu propi blog de cuina marroquina, en català, per facilitar l’aprenentatge de tothom qui havia estat seduït per la màgia de la cuina i cultura marroquines.\nBiblioteca Pública de Sort - 14/08/2018\nNotícies de Lloret - 17/01/2017\nRàdio Lloret - 16/01/2017\nRàdio Mollet - gener del 2017\nQuadern de Sils - gener del 2017\nRevista Cuina - desembre del 2016\nRàdio RKB / La veu de la comunitat - 03/11/2016\nNova Ràdio Lloret - 02/11/2016\nEl Punt Avui (entrevista) - 01/11/2016\nDecuina.net - 29/10/2016\nEl Punt Avui - 22/10/2016\nBlog Cuina del Marroc - 29/09/2016


L'Ajuntament d'Almenara a través de les subvencions del SERVEF ha iniciat el tràmit per a la contractació de sis persones aturades des dels fons socials europeus a través de dos programes d'iniciativa social diferents de la Generalitat (via antic SERVEF, actual Labora) en col·laboració amb les corporacions locals.\nA través del programa EMCORD 2018 destacar que s'ha rebut la subvenció de 21.590,21 euros per a la contractació des del consistori de tres persones del llistat de demandants de Labora (antic SERVEF) perquè realitzen tasques de peons de neteja al 100% de la jornada laboral durant 6 mesos. Aquest programa va destinat a aturats de llarga durada.\nD'altra banda, dins del que és el programa EMCORP 2018 s'ha rebut una subvenció de 22.346 euros per a contractar a tres persones perquè realitzen les funcions d'auxiliar administratiu durant sis mesos al 100% de la jornada laboral. Com en tots els casos similars, des de l'Ajuntament es realitzarà la contractació entre les persones inscrites en el llistat que remetrà Labora al consistori. Aquest programa va destinat a la contractació de persones aturades d’almenys 30 anys d'edat.\nLa segona tinent d'alcalde, Veli Casanova, ha destacat que des del consistori seguim “apostant per la generació d'ocupació per a les persones parades, en aquest cas a través de les ajudes i subvencions que ens arriben des de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, unes altres amb programes propis com el pla extra que tenim en el nostre ajuntament”


El Suprem espanyol vol que es revisi la legalitat de la prolongació de Blasco Ibáñez - VilaWeb\nDimarts 09.06.2009 15:44\nEl Suprem espanyol vol que es revisi la legalitat de la prolongació de Blasco Ibáñez\nEl Ministeri de Cultura ha de dir si el projecte al barri valencià del Cabanyal suposa un espoli\nEl Tribunal Suprem ha dictat una sentència en què demana al Ministeri de Cultura espanyol que digui si la prolongació de l'avinguda Blasco Ibáñez, a través del barri del Cabanyal de València, suposa un espoli, cas en què esdevindria una obra il·legal. El Suprem espanyol dóna així la raó als veïns del Cabanyal, que fa anys que denuncien que el pla urbanístic de prolongació de Blasco Ibáñez suposa un cas d'espoliació previst a la llei de patrimoni històric.\nL'any 2000 els veïns del Cabanyal van demanar al Ministeri de Cultura que es pronunciés al respecte però aquest, aleshores a mans del govern del PP, va dir que en tractar-se d'una qüestió d'urbanisme, la competència exclusiva era de la Generalitat valenciana. La plataforma Salvem el Cabanyal va recórrer aleshores al Tribunal Superior de Justícia de Madrid, que li va donar la raó, però el govern espanyol, la Generalitat i l'ajuntament valencià van recórrer la decisió del TSJ de Madrid davant del Suprem.\nEl Suprem espanyol va desestimar, fa poc més d'un any, els recursos de cassació de l'associació de veïns Pavimar i de la plataforma Salvem el Cabanyal, autoritzant la reforma del barri. El tribunal diu que en aquell moment va partir 'de la premisa que no hi havia cap procediment sobre l'espoliació ni sobre l'administració competent', però que ara han sabut que hi va haver una denúncia per espoliació, que va donar lloc a un procediment independent: 'Doncs bé, diu la sentència del TS, ara són plenament aplicables al cas les consideracions que vam exposar en la sentència del 12 de març de 2008 sobre la distribució de competències en matèria de protecció del patrimoni; això ens porta a concloure que el motiu de cassació de la Generalitat valenciana no pot ser acollit.'\nEl Suprem diu que la competència d'aquest cas és del govern espanyol i obliga el Ministeri de Cultura a raonar si considera que la prolongació de Blasco Ibáñez fins al mar s'ha de considerar un espoli. El tribunal, a més, diu que, la motivació, cal fer-la a partir dels informes dels arquitectes de la Inspecció de la Conselleria de Cultura valenciana, de la Sindicatura de Greuges i de la Facultat de Dret de la UV.\nAmb motiu de la sentència, la plataforma Salvem el Cabanyal també demanarà al Ministeri que declari que el pla urbanístic suposa un espoli per al patrimoni històric dels valencians, la qual cosa obligaria a aturar les expropiacions i l'execució del pla.\nEn aquest temps han estat moltes les veus contràries (vídeo) al projecte de prolongació de l'avinguda Blasco Ibáñez, i fins i tot el director tècnic de Cabanyal 2010 va dir a VilaWeb que el trobava innecessari.\nReportatge de VilaWeb TV sobre les reivindicacions dels veïns del Cabanyal.


Denuncien per abusos a un noi de les Borges Blanques - Teleponent\nInici Succesos Denuncien per abusos a un noi de les Borges Blanques\nDenuncien per abusos a un noi de les Borges Blanques\nEls Mossos van detenir el jove dimecres i va quedar en llibertat amb càrrecs després de declarar al jutjat dijous\nEl jutge de guàrdia de Lleida va imposar aquest dijous quatre ordres d’allunyament a un veí de les Borges Blanques de 19 anys acusat d’abusar sexualment de quatre noies del municipi.\nSegons ha confirmat l’ACN, el jove de les Borges va ser detingut dimecres pels Mossos d’Esquadra arran de la investigació que va iniciar el cos fa uns mesos, després que les suposades víctimes, que formen part de l’entorn d’amistats de l’arrestat, denunciessin haver patit tocaments per part del noi.\nSegons la policia, els fets haurien tingut lloc temps enrere i en dies diferents. El jove va quedar en llibertat amb càrrecs després de declarar aquest dijous davant del jutge.\nArticle anteriorSis mesos de presó per Hasél per agredir i insultar un periodista en una tancada a la UdL\nArticle següentDenuncien penalment un conductor per circular a 208 km/h per la C-53 a l’Urgell


El Barranquet: Assemblea General Ordinària per al 27 de maig\nAssemblea General Ordinària per al 27 de maig\nCONVOCATÒRIA DE L'ASSEMBLEA GENERAL ORDINÀRIA DE\nL'AMPA DEL C.P. "EL BARRANQUET"\nSòcies i socis, us convoque a l'Assemblea General Ordinària de l'Ampa del Barranquet que tindrà lloc en primera convocatòria, a les 17:15 hores del proper dimecres 27 de maig de 2009 a l'Aula de Música del Centre Escolar per a tractar el següent\n1. Lectura i aprovació de l'acta de la anterior Assembla Ordinària del passat 1 d’abril de\n2. Informe de Gestió de la Junta Directiva.\n3. Organització de la Festa de final de curs.\n4. Manteniment del Centre i Pressupostos participatius de l’Ajuntament de Godella.\n5. Informació sobre activitats escolars per al curs vinent.\n6. Renovació de membres de la Junta Directiva.


Inici Temes Món 10 pel·lícules amb errors històrics\nTot i comptar amb pressupostos milionaris, les grans ficcions històriques de Hollywood no estan exemptes de ficades de pota\nQue el passat no t'espatlli un bon guió. Això és el que deuen haver pensat molts cineastes i productors a l'hora de portar a la gran pantalla superproduccions històriques. Tot i que per Internet corren sovint imatges falses que fan passar per errors escenes que no ho són (el famós avió de Troia és un muntatge amb Photoshop, per exemple), el cert és que molts mites cinematogràfics s'han forjat sobre fal·làcies històriques.\nEscena de 'Gladiator'\nHi ha qui censura que un film es critiqui per pífies de caràcter històric quan el que importa en el cinema és distreure’s i prou. D’acord: una ficció de rerefons històric no ha de ser un documental..., però tampoc no ha de servir per tergiversar fets documentats. 'Gladiator' (2000), de Ridley Scott, fa això últim i, a banda de les seves virtuts com a espectacle, deforma esdeveniments de la Roma del segle II dC i ofereix un bon assortit d’anacronismes.\nEns pot astorar el repartiment de propaganda impresa dels jocs del Colosseu, mil anys i escaig abans de l’aparició de la impremta. També ens poden sorprendre els estreps dels cavalls, introduïts a Occident pels huns en el segle V. I el gladiador que diu que ve de Romania, el nom actual d’allò que aleshores s’anomenava Dàcia. O la visió d’una ballesta d’estil medieval, o d’una pissarra i els seus guixos, quan els romans escrivien sobre petites planxes de cera. O l’esment dels quilòmetres, una mesura desconeguda per a aquella gent. O els pagans que parlen de l’infern, un concepte cristià, etc. Tan ofensiu és desaprovar que una superproducció del 2000 no tingués cura d’uns detalls que incideixen en la qualitat final del producte?\nText: Jordi Mata\nLa fama d'aquest film sovint ha eclipsat el fet que es basa en una novel·la homònima del nord-americà Lew Wallace. El film de 1959 dirigit per William Wyler és, de fet, la tercera versió que es va fer de la història, després de dos films muts, el 1907 i el 1925. Una de les escenes més conegudes de ‘Ben-Hur' és la que mostra Charlton Heston remant durant la seva condemna a galeres. No obstant això, la pena de galeres no existia durant l'imperi Romà; per tant, el Ben Hur real mai va patir aquest càstig.\nD'altra banda, l'aposta que fa el xeic Ilderim per la cursa de quadrigues cinematogràfica és de 1.000 talents, una xifra desorbitada que equival a uns 430 milions d'euros. A la novel·la, de fet, només aposta 20 talents.\n3 '10.000 BC'\nEscena amb mamuts de '10.000 BC'\n‘10.000 BC' és un film de Roland Emmerich de l'any 2008 que narra un conjunt d'aventures prehistòriques al pur estil de Hollywood. Tot i això, presenta errades històriques importants.\nPer una banda, el blat de moro a Àfrica. Aquesta planta va començar a domesticar-se en regions de Mesoamèrica. Un dels registres més antics data d'entre fa 8.000 i 6.000 anys; per tant, el blat de moro encara ni havia estat domesticat ni tampoc, per descomptat, havia creuat l'oceà Atlàntic fins a Àfrica l'any 10.000 aC.\nPer altra banda, el film mostra mamuts treballant en la construcció de les piràmides d'Egipte. L'error es troba en la inexistència de mamuts al desert d'Àfrica en l'època que il·lustra el film.\nA la pel·lícula ‘Apocalypto', dirigida per Mel Gibson i estrenada l'any 2006, s'hi reflecteixen els maies com una cultura que realitza sacrificis humans. Això podria ser vertader, però l'inconvenient és que al temple de Kukulkan, dedicat al déu del Sol, mai se li oferien cors humans. A més, també cal esmentar que eren els asteques qui empresonaven humans per sacrificar-los, més que no pas els maies.\nEscena de 'Titanic'\nEl film de James Cameron va obtenir 11 premis Oscar l'any 1997, només 'Ben Hur' n'havia aconseguit tants abans. 'Titanic' va ser un fenomen a les sales d'arreu del món, que va recaptar més de 2 milions de dòlars, i que va consagrar Leonardo DiCaprio i Kate Winslet com a mítes romàntics de tota una generació.\nSense entrar a valorar si Leonardo Di Caprio cabia a la fusta amb Kate Winslet després del naufragi, sí que ens hem fixat en un detall que fa trontollar la solidesa històrica del film.\nEn un moment determinat, podem veure una de les obres de nenúfars de Claude Monet en un camarot del vaixell. El quadre va ser pintat l'any 1923, però el vaixell s'havia enfonsat l'any 1912, onze anys abans que el genial pintor elaborés la seva obra.\nMel Gibson durant el rodatge de 'Braveheart' Wikimedia Commons\n‘Braveheart', dirigit i protagonitzat per Mel Gibson l'any 1995, va ser un film nominat a onze Oscars, amb escenes espectaculars i una banda sonora èpica. Per desgràcia, el film no destaca per la seva precisió històrica.\nL'heroi protagonista, William Wallace, que lluita contra el rei anglès Eduard I, formava part d'una família noble anglesa i era cavaller, tot i que a la pel·lícula Wallace neix pobre i és distingit cavaller un cop guanyada la batalla. A més, també cal dir que el veritable Braveheart no era el sobrenom de Wallace, sinó que era el del rei Robert de Bruce, que apareix al film com un covard.\nPerò potser l'error més flagrant és que la reina Isabel de França (Sophie Marceau), amb qui Wallace manté una relació, tenia en realitat 3 anys i per tant, la seva relació és impossible que hagués existit.\nEscena de la pel·lícula 'Amadeus'\nAquesta pel·lícula de 1984 dirigida per Milos Forman es va erigir guanyadora de vuit Oscars. Però la biografia de Wolfgang Amadeus Mozart, el gran compositor clàssic del segle XVIII, també manca de rigor històric. Segons mostra el film, tot apunta que va morir enverinat a mans de Salieri. No obstant això, la realitat és que Salieri, tot i no tenir simpaties per Mozart, tampoc no va arribar a ser el seu pitjor enemic; de fet, Salieri va felicitar Mozart quan va estrenar 'La flauta màgica'.\nActualment es creu que la mort de Mozart per enverinament és més aviat una llegenda fruit de la rivalitat entre compositors italians i alemanys que no pas la realitat.\n8 'Memòries d'una geisha'\nEscena de 'Memòries d'una geisha'\nL'any 2005 es va estrenar l'adaptació cinematogràfica de la novel·la 'Memòries d'una geisha' d'Arthur Golden. Dirigida per Rob Marshall i produïda per Steven Spielberg, la pel·lícula estava protagonitzada per la xinesa Zhang Ziyi. Tot i l'origen xinès de l'actriu, interpretava una japonesa de l'inici del segle XX.\nL'aproximació a la cultura japonesa no va acabar de ser precisa. Un dels exemples d'això és quan es presenta el 'mizuage' d'una geisha com la subhasta de la seva virginitat i s'aprofita per justificar una escena eròtica. Però això no és real. Per una banda, el 'mizuage' no queda clar que es fes a les geishes, sinó a les 'orian' (una dona de les classes benestants). Per altra banda, la tradició explica que aquest ritual no era una subhasta de la virginitat, sinó un simple canvi de roba.\n9 'La batalla de les Ardenes'\nEscena de 'La batalla de les Ardenes'\nUna pel·lícula de l'any 1965 que il·lustra un dels moments més decisius de la Segona Guerra Mundial però que està plena d'errors que li treuen veracitat. L'ambientació no té res a veure amb la real, i ni tan sols els tancs s'assemblen als Tiger I que es van utilitzar en realitat.\nA més, al film queda poc reflectida la complexitat real de la campanya d'aquesta batalla i es veu reduïda a petites anècdotes.\n10 'El regne del cel'\nEscena d''El regne del cel'\nCaldria fer un rànquing sencer per enumerar tots els errors d'aquesta pel·lícula. Tot i que el context són les croades del segle XII, el film no és gens fidel al passat.\nLa mitja lluna com a emblema a les banderoles musulmanes és anacrònica, ja que no va aparèixer en estendards militars islàmics fins al segle XV. En segon lloc, els protagonistes porten armes i armadures més pròpies dels segles XIII i XIV, i els vaixells que mostra el film corresponen a models del final del segle XIII. D'altra banda, Saladí es mostra com un líder bondadós, obviant les matances que va dur a terme i l'ultimàtum a què va sotmetre els cristians de Jerusalem.


Què és l'Esclerosi Múltiple: la malaltia de les mil cares.\nL’Esclerosi Múltiple és una malaltia degenerativa i crònica del sistema nerviós, d’origen autoimmune, que afecta el cervell i la medula espinal\nEl sistema immune ataca a la mielina, que és la substància que envolta les fibres nervioses o neurones. La mielina es deteriora i presenta cicatrius, conegudes com esclerosi, llavors apareix la inflamació. Els impulsos nerviosos que circulen per les neurones es veuen llavors entorpits o directament interromputs, amb els conseqüents efectes a l’organisme.\nEls símptomes de l’esclerosi múltiple són variables segons la localització, l’extensió, la gravetat i el nombre de lesions. Són diferents per a cada persona, per això se la coneix com “la malaltia de les mil cares”.\nEls símptomes més habituals són de tipus motor, sensorial i fatiga.\nAlgunes manifestacions de l’Esclerosi Múltiple, com el deteriorament cognitiu, els trastorns psiquiàtrics, el dolor i la fatiga, són freqüentment subestimades, però, són sovint els principals factors de la discapacitat.\nEs desconeix la causa de l’esclerosi Múltiple, però els estudis actuals indiquen que pot tenir un doble origen, una component genètica associada a factors ambientals.\nÉs una malaltia que apareix entre els 20 i els 40 anys i és més freqüent en dones que en homes, habitualment hi ha tres dones per cada home afectat. A Catalunya hi ha al voltant de 8.000 persones afectades, 55.000 a Espanya, 700.000 a Europa i més de 2,5 milions a tot el món.\nL’Esclerosi Múltiple és la segona causa de discapacitat entre els joves, després dels accidents de trànsit, i no té cura.\nEls tractaments actuals milloren el curs clínic, però no són efectius en totes les persones, i en alguns casos tenen importants efectes secundaris que cal valorar conjuntament amb el metge.\nLa malaltia sol començar a manifestar-se en adults joves, que després es veuen obligats a reenfocar els seus projectes vitals i expectatives laborals.\nEls aspectes socials i laborals, les repercussions personals i familiars, poden produir un descens notable en la qualitat de vida dels pacients, pel que és important abordar la malaltia no només des del punt de vista mèdic, també s’han de tractar l’afectació social, familiar i psicològica.\nDarrera actualització: 4 de maig de 2021\n4 maig 2021 Leave a comment


Els exuberants llancen una bomba de bany retrògrad Mercury a la seva col·lecció Halloween - Bellesa | Març 2021\nés la temporada oficialment esgarrifosa.\nSí, sabem que és setembre, però Halloween és literalment a distància. Això vol dir que és hora de començar a preparar les nostres disfresses de Halloween, d’organitzar la nostra col·lecció de pel·lícules de terror i… comprar una nova bomba de bany?\nLLEGEIX MÉS: Exuberants estan reduint les pàgines de les xarxes socials i tots estan dividits\nLLEGEIX MÉS: El Mercuri retrògrad s’acosta i tothom s’endinsarà en el seu desglaç\nLush Cosmetics arriba a la seva col·lecció anual de Halloween plena de productes en forma de fantasma, perfumats i perfumats. Tanmateix, aquest Halloween serà encara pitjor del que us podeu imaginar, perquè Mercuri es troba en retrògrada el 31 d'octubre al 20 de novembre.\nAra Lush fusiona el nostre amor per l’astrologia i el nostre amor per la relaxació llançant la bomba de bany retrògrada Mercury dins de la seva col·lecció Halloween.\ntatuatges de tinkerbell petits\nUn aparador exuberant al llarg del passeig marítim de Santa Mònica. Imatge: Bob Berg / Col·laborador, exuberant\nCom probablement sabeu, Mercury Retrograde no ens aporta res més que problemes de comunicació i caos tecnològics. Normalment passa algunes vegades a l'any (la darrera a l'agost) quan Mercuri sembla que es mou 'cap enrere'. La bomba de bany de Lush ha estat dissenyada específicament per ajudar a augmentar l'estrès dels problemes que inevitablement ens arribaran.\nAmb una llimona calmant que atorga els nostres tensos cossos, jardineria antiinflamatòria i escalfament de gingebre i canyella, està obligat a treure el límit del caòtic canvi planetari. I, com era d'esperar, tot està vegan, natural i lliure de crueltat.\nBomba de bany retrògrad de mercuri. Imatge: exuberant\nEl Mercury Retrograde Bath Bomb es vendrà al detall per 7,95 dòlars, i estarà disponible adequadament a les botigues exuberants i en línia a partir del divendres 13 de setembre.


Detalls del retorn de "Sherlock" - Sèries en blog - TV3.cat\nA continuació us deixo el trailer:\nGràcies per la informació! Doncs a veure Jekyll.\nA la sèries Sherlock, hi ha un petit problema pels que som fanàtics de Sherlock Holmes i ens em llegit els relats i les novel·les, ja que sabem com acaben les coses. I l'altre problema és que han anat molt ràpid fins a arribar al "problema final" i a matar el professor Moriarty; es quedaran sense històries.\nJo la veritat Sebastià prefereixo això 10000 vegades que no intentar allargar més del compte. Agafen els esdeveniments més importants de les històries i em sembla perfecte per mantenir un nivell narratiu alt.\nVist d'aquesta manera em sembla bé, tens raó Sergi. La sèrie hauria de tenir 60 episodis si fessim cas a les obres de Sir Arthur Conan Doyle, però al pas que van acabaria la sèries en una o dues temporades més(i això ja no m'agarada, m'agradaria que durés més, no creus?).\nOi tant que m'agradaria que no s'acabés mai ^^ però he vist molts exemples d'altres sèries que s'han anat desinflant capítol rere capítol per falta de novetats en la trama i intentant allargar massa.... La trama de la sèrie agafa els esdeveniments personals dels personatges principals i deixa més de banda els casos que no tenen tant impacte en els protagonistes (com en els episodis centrals, el segon de cada temporada (que tot sigui dit em semblen els més fluixos!)), i això crec que és la millor decisió per mantenir a l'espectador enganxadíssim. Si ens basem en els llibres tampoc hi ha tantes trames així, i estic segur que a mi la sèrie no m’agradaria tant si posessin 10 episodis entremig de casos sense tanta rellevància.\njo ja vaig començar a veure jekyll ara fa un temps, però em vaig quedar e el capítol 3, els altres els enllaços no em funcionaven... alguna solució? la veritat és que em va encantar i m'he quedat amb moltes ganes!


interaccionismo simbólico: abril 2014\nCom al 2011, calor, molta calor. No sé a quina temperatura estàvem a les 10 del matí, però ja estava rostint-me i deshidratant-me. Diferent al 2011, no corria amb ressaca.\nLa marca de l’any passat, 01:01:56 (mmp) m’ha fet sortir amb polsereta, blava, de “sub-65”, que és una manera molona i motivadora de classificar-te encara que després et juntin amb els “sub-70” i no sé si amb els que hi van per primer cop o sense marca acreditada. Tinc un any per baixar de l’hora i cinc i tornar a sortir d’aquest calaix, o per què no, baixar de l’hora i sortir a la primera onada. O no, perquè hi ha tanta gentada que ja em podria passar que l’any vinent els “sub-60” sortissin a la segona onada...\nEnguany corriem 27.000 corredors, 7.000 més que la primera vegada que la vaig córrer, i un 40% de dones, un salt notable, bravo noies!\nMe n'oblidava! Si al 2012 una noia negra impressionant va sortir en calcetes al balcó, avui les noies teniem un parell de guiris al balcó de l'hotel que hi ha davant l'estació de França, prou guapots malgrat la cara de ressaca!\nDe la primera a la segona onada, més de 10 minuts, 12’ 30” exactament, i per entretenir-nos l’espera, un grup cantant clàssics del soul (Think i Rolling on the river quan haig sortit jo). I per fi ens han soltat i au, a córrer!\nNo sabia quin ritme portava, només em semblava que corria massa ràpid, però es fa difícil no fer-ho quan tens un paquet de gent apretant per darrere. Com que a aquesta cursa hi ha control cada 2.5k ara sé que he fet el primer quart en 16’, que per l’entrenament (mande? entrenoqué?) que porto aquest any, és anar massa ràpid. Així que entre això, les meues ganes clàssiques d’abandonar al kilómetre 3 i que ja treia el fetge per la boca, haig afluixat. Que per un moment havia perdut el nord i somiat a baixar la marca de l’any passat, i aquest no era l’objectiu. L’objectiu era no prendre mal i fer-ho millor que a la del Corte Inglés, encara que fos per poc.\nAfluixa i tira. La Gran Via se m’ha fet llarga, llarga. M’ha avançat la llebre de 65’ i l’haig vist allunyar-se sense poder ni voler fer-hi res. Hauria agraït una pujadeta com les de Montjuïc que justifiquessin caminar. Perquè això sí que al menys no. No haig caminat. Poc a poc, però al trot, avui el cap s’ha imposat a les cames.\nPassat Tetuan espiava les voreres per si veia el meu equip d’animació, però no hi ha hagut sort. El tram cara avall de Passeig de Sant Joan no ha estat suficient per recuperar l’alè i la Ronda Sant Pere també s’ha fet llarga, llarga. Però finalment haig tret el cap a Laietana i redéu, us asseguro que és el cop que l’haig vist més atapeïda de corredors. El primer tram sí que fa baixada de les bones i l’haig aprofitat. Ja eren més de les onze i el sol queia implacable, i els corredors ens arreceràvem al costat esquerre, a l’ombra. I no sé d’on, haig tret forces i haig esprintat i tot!\nTemps final: 01:08:18. Maco, eh?\nMillor que ECI, però sense focs artificials: tres minuts menys sí, però la pujadeta a Montjuïc la vaig fer caminant. M’ha faltat setlist, però és que vaig ser molt optimista, el vaig fer només de 62 minuts! I no anava amb l’ordre que jo volia, però bé.\nEls meus aplaudiments, com sempre, als bombers, en general, i als que corren amb tot l’equip, en especial. Cal ser molt valent!\nEls aplaudiments irònics a les tres senyores, tres (separades, eh? que m’ha passat tres vegades!) que gairebé em menjo quan elles creuaven el carrer, una de més de 80 anys i amb bastó, home, home!\nI com sempre, em trec el barret amb l’organització. Que tenen diners, ho sabem, però que podrien racanejar i no ho fan, se’ls ha de reconèixer.\nLa selecció de cançons i l’ordre en què haurien d’haver sonat.\nAutumn Comets - Baltimore\nEl super equip d'animació m'esperava prop d'Arc de Triomf i m'han convidat al croissant.\nJa estic pensant en la propera…\nPublicado por Gwen Stacy en 19:31 No hay comentarios:\nPublicado por Gwen Stacy en 14:54 3 comentarios:


Llistat d'inscrits OPEN\nLlistat d'inscrits ELIT\nMucha Masia Hostel Rural Urbà està situada al Prat de Llobregat a escassos 15 minuts del centre de Barcelona i de l’aeroport de Barcelona. Estem envoltats d’un entorn natural meravellós com és el Delta del Llobregat i el Parc Agrari del Llobregat.Triem un lloc únic, una de les poques masies (casa tradicional catalana) que es conserva en el nucli antic del Prat. Creiem que pocs llocs a Barcelona poden proporcionar tant per tan poc, i notaràs la història d’unes parets amb més de dos segles d’antiguitat.\nEl nostre hostel compta amb habitacions compartides i privades. En qualitat de compartides hi ha 22 llits disponibles (3 habitacions 8, 8,6) , quant a les privades tenim 3 habitacions de 2 o fins i tot 3 persones. A més d’aquestes tenim munts d’espais comuns, una fantàstica terrassa exterior en la qual poder relaxar-se, una cuina que ens ofereix l’opció de no haver de menjar fora o un saló interior amb televisió i xemeneia són alguns d’ells.\nTenim rentadora i assecadora en cas de necessitar-se i altres serveis com a màquina de cafè i te , esmorzars, wifi, lloguer de bicicletes, venda de begudes o tours turístics per descobrir tant El Prat del Llobregat com la ciutat de Barcelona. Recordar que el hostel aquesta habilitat per a persones amb mobilitat reduïda, comptant amb una habitació privada i bany habilitat així com l’accés a totes les estades de la masia en la planta baixa.\nEls preus del nostre Hostel serien els següents:\n– Llit en habitació compartida: 17€ + taxa turística (0,50€ per persona i nit).\n– Habitació privada: 78€ + taxa turística (0,50€ per persona i nit)\nExpliquem a més amb altres opcions:\n– Si s’omplís es podria tancar la casa per a la gent que vas agafar a l’esdeveniment. Serien 28 places per un total de 686€.\n– Si no s’omplís la casa però sí alguna de les habitacions compartides també es podria tancar solament per a la gent de l’esdeveniment.\n– Si parlem d’una de les habitacions de 8 places es quedaria en 136€, mentre que si fos la de 6 places serien 102€.\nEls nostres clients destaquen de nosaltres el bon ambient que el Staff facilita, sempre disposats a ajudar en el que es necessiti o a tenir fins i tot una agradable xerrada, la proximitat i bona comunicació tant amb l’aeroport com amb el centre de la ciutat i altres pobles del baix llobregat, (Castelldefels, Sant Boi, Viladecans…), la comoditat de les nostres instal·lacions i serveis i que aquí se senten com a casa.\nLa nostra filosofia principal és oferir el millor servei possible als nostres clients i intentar aconseguir la interacció del client amb el local i viceversa , per aconseguir-ho comptem amb un staff jove i amable i desenvolupem diferents activitats en nostra magnifica terrassa les quals són obertes al poble.


Sant Boi commemora el dia de l'orgull LGTBI - Sant Boi Diari\nL’Ajuntament ha penjat la bandera al balcó de la casa de la Vila // Ajuntament de Sant Boi de Llobregat\nEn commemoració al dia internacional de l’orgull LGTBI (Lesbianes, Gais, Transsexuals, Bisexuals i Intersexuals), l’Ajuntament ha col·locat una bandera de l’arc de Sant Martí com un gest públic de compromís de Sant Boi amb la igualtat d’oportunitats i la garantia dels drets socials de totes les persones, amb independència de l’orientació sexual. L’Ajuntament considera que la tolerància, el respecte i la dignitat intrínseca de cada ésser humà són valors irrenunciables.\nEn la propera sessió del Ple municipal, que tindrà lloc dijous dia 30 de juny, està previst que s’aprovi l’adhesió al manifest elaborat per la Generalitat de Catalunya amb motiu d’aquesta commemoració, amb el títol «Per un país de respecte als drets de les persones LGBTI i amb tolerància zero a la discriminació».\nEl Dia Internacional de l’Orgull LGBTI se celebra el 28 de juny en record dels disturbis de Stonewall de l’any 1969, quan en la matinada del 28 de juny es van produir un conjunt de manifestacions espontànies i violentes contra una redada policial al pub Stonewall Inn del barri novaiorquès del Greenwich Village. Aquests fets són considerats com l’inici del moviment d’alliberament homosexual a tot el món.\nTags:Ajuntament de Sant Boi de Llobregat bandera Arc de Sant Martí Casa de la Vila igualtat d'oportunitats LGTBI llibertat sexual Orgull LGTBI\n← Juan Camilo Vázquez segueix com a entrenador del FC Santboià\nAlgunas soluciones para reforzar la relación de pareja →


Festes del Pastoret o de la Mare de Deu d’Agres - Agres\nFestes del Pastoret o de la Mare de Deu d’Agres\nInicio | Festes del Pastoret o de la Mare de Deu d’Agres\nBasades en una tradició que es remunta al 1484, en la qual la Mare de Déu se li apareix a un pastor l’interior del castell d´Agres. Segons conta la historià aquesta imatge va fugir d’un incendi que es va declarar a l’església de Santa Maria a Alacant i la va trobar un pastor que era manc al castell d´Agres. Aquesta es una de les tradicions mes populars tant del poble d´Agres com de totes les poblacions del voltant. Esta festa es celebrava tradicionalment els dies 1, 7, 8 i 9 de setembre. Des de 2016 se celebren el darrer divendres i dissabte del mes d’agost amb la Representaci de l’Aparició de la Mare de Déu d’Agres i el diumenge a continuación amb el Dia de la Vinguda. El primer cap de setmana de setembre seguent seràn les Festes Patronals a la Mare de Déu d’Agres, divendres Pregó i Cercavila del Fanalet, dissabte dia del Pastoret; diumenge, dia de la Mare de Déu i dilluns, dia d’Acció de Gràcies. Durant els seguents diumenges del mes d’agost, gaudim de la participació de milers de perregrins vingudes en Romería a la Mare de Déu d’Agres de tots els llocs de la nostra comunitat i resta d´Espanya.\nUn dels moments mes emotius i en el qual mes gent es troba a la nostra població te lloc el dia 3 de setembre en el moment en qual el pastor realitza la coneguda com “ Ambaixada del pastoret ” en la qual relata lo ocorregut aquell mateix mati al Castell de la població.\n← Festes de Sant Miquel Romeries de la Mare de Deu d'Agres →


El president de Sant Cugat Empresarial, Jaume Vives; acompanyat de la gerent de l’associació, Silvia Trabalón; i de la responsable de relacions institucionals i protocol, Haide Ibars; es van reunir durant la jornada d’ahir dilluns amb representants de l’empresa Sorli, encapçalts per l’administradora del Grup Sorli, Anna Sorli; i per la directora de la Fundació Sorli, Berta Canals. La trobada celebrada a les instal·lacions d’Esade Creaoplis, també va comptar amb la presència de la Tinent d’alcaldia de Promoció econòmica, ocupació, empresa i comerç, Elena Vila, i la Directora de Promoció Econòmica, Empresa, Comerç i Ocupació, Anna Álvarez.\nLa història de l’actual Sorli, amb anterioritat Sorli Discau, es va iniciar l’any 1923 al barri del Poblenou de Barcelona en el moment en què Francesc Sorli va obrir una botiga de queviures al carrer Pere IV. L’any 1970 el fill petit del fundador, Jordi Sorli Arall, va obrir el primer supermercat al número 32 del carrer de Buenaventura Muñoz de Barcelona.\nAvui en dia Sorli segueix sent una empresa familiar amb capital cent per cent català. La companyia compta amb 1.900 empleats i disposa de 110 supermercats i sis botigues amb l’ensenya Sorli Nyam, més petites i especialitzades en productes preparats per menjar.\nEls pilars de Sorli són l’excel·lència en els productes frescos, potenciar el producte local i el fet de ser el supermercat de proximitat que disposa d’un major assortiment de referències, en concret més de 9.000.\nEl 2020 es va presentar en societat la Fundació Sorli, una entitat de caràcter privat que té per objectiu impulsar la igualtat efectiva entre homes i dones al teixit empresarial català a través de la sensibilització, la formació i l’acompanyament, construint així una xarxa d’empreses que comparteixen els mateixos valors i caminen plegades cap a la igualtat en l’àmbit laboral.\n10 maig 2022|Sant Cugat Empresarial|


Barcelona acull la seu de la xarxa World Design Weeks | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nBarcelona acull la seu de la xarxa World Design Weeks\nBarcelona Centre de Disseny assumeix la presidència de l'organisme creat el 2016 entre diferents ciutats com Hèlsinki, San Francisco, Toronto, Seül o Tòquio\nBarcelona 17 JUN 2020 - 14:52\tCEST\nLa xarxa global World Design Weeks, fundada al 2016 per les setmanes del disseny de Barcelona, Hèlsinki, Holanda, San Francisco, Toronto, Ciutat de Mèxic, Pequín, Seül i Tòquio, ha decidit traslladar l'oficina que fins ara tenia a Hèlsinki a Barcelona. Barcelona Centre de Disseny (BCD) acollirà la seu a les seves oficines, ubicades al Disseny Hub Barcelona, la qual cosa reforça el pes estratègic d’aquest equipament, que té la voluntat de representar, desenvolupar i exposar el talent creatiu de la ciutat a escala local i internacional. La directora del BCD, Isabel Roig, que ara també dirigeix aquest organisme, valora que és “una bona notícia per Barcelona, que està molt ben posicionada, però ha de mantenir la marca”. Així mateix, assegura que acollir aquesta xarxa “és un reforç” i posa la ciutat “un cop més al mapa internacional”.\nAquesta xarxa de setmanes del disseny va néixer fa prop de quatre anys amb l'impuls de nou ciutats, entre les quals Barcelona, que van veure l'oportunitat de potenciar-se mútuament, amb l'objectiu d'apropar encara més el disseny als ciutadans. La Barcelona Design Week va començar el 2006, mentre que la de Londres s'havia creat el 2003. En aquell moment, en van anar apareixent més amb formats semblants. "Vam veure que era un fenomen mundial" i que en la majoria dels casos l'estratègia era portar el disseny fora del sector, explica Roig, per "sumar-hi la ciutat". Ara ja hi ha 40 setmanes del disseny que formen part de la xarxa.\nEls estatuts de l'organisme preveuen que la seu pugui canviar cada tres anys i Barcelona es va proposar per acollir-la. De manera que la capital catalana té ara aquest període de temps per marcar el seu perfil dins la xarxa, que treballa de manera coordinada. Roig explica que al gener van començar a pensar entre tots l'estratègia per als propers anys, que passa sobretot per la professionalització i la disfusió de l'organisme, però que la pandèmia de coronavirus fa replantejar les coses.\nDe fet, la xarxa es troba que la majoria de ciutats han hagut de canviar les setmanes del disseny per models virtuals o fins i tot han hagut de cancel·lar les edicions d'aquest any. A Barcelona, que sempre se celebra el mes de juny, l'edició d'enguany s'ha ajornat fins al novembre (del 17 al 26), amb una proposta en part virtual però amb la intenció que el disseny pugui tornar a sortir al carrer, per barrejar-se amb la gent i demostrar el seu poder transversal. "Tenim el repte de refer, revitalitzar i repensar les setmanes del disseny per establir llaços i enfortir la comunicació", reconeix Roig.\nPer al regidor de Turisme i Indústries Creatives, Xavier Marcé, la decisió de traslladar la seu a Barcelona és “una magnífica notícia, que enllaça amb la voluntat del govern municipal de contribuir a situar aquest sector entre els eixos estratègics d’activitat econòmica, i alhora suposa una oportunitat per fer de la creativitat i el disseny un dels elements vertebradors de la projecció internacional de Barcelona”. De fet, aquest mandat s'està treballant per promoure tot el potencial creatiu de la ciutat amb amb un clúster que impliqui escoles i empresa.\nBCN 7410, el disseny com a negoci


La Lleganya: USAP 38 - Baiona 13\nUSAP 38 - Baiona 13\nTrenta-sis minuts i la feina feta. Aquest podria ser una de les lectures del partit de dissabte. La Lleganya, com a complement de la Segona Festa del Barret i l’Espardenya, va aparèixer per sorpresa en la seva completa diversitat territorial (de la Ribera d’Ebre a l’Alt Empordà, de Gal•les al Garraf), a l’Aimat Giralt. I va valer la pena el retorn a pesages, on vam poder fruir d’una victòria bonificada que manté l’USAP dins del quartet davanter del Top 14. Els propers partits enfront Brive, i sobretot el de Biarritz, seran cabdals; sis victòries consecutives a la lliga permeten mantenir l’excel•lent marxa de les darreres setmanes. L’escandalosa derrota a Tolosa s’està descobrint com el revulsiu de la temporada ...\nEls vuitanta minuts van ser de propietat catalana; només en els moments finals de la primera part, i els inicials de la segona, els de Baiona van inquietar el XV Sang i Or. De fet, va ser en aquells moments quan els bascos van aconseguir els seus dos assajos, de la mà de Peyras (39’) i Lhande (44’). Però el seu primer assaig, aconseguit en l’últim sospir del primer temps, va servir només com a contrapunt dels quatre aconseguits pels catalans en els primers trenta-sis minuts del partit: Durand als quatre minuts en una despenjada de melée (4’), Marty arran d’un creuament de la línia (14’), Tonita després d’una jugada de desgast de davantera (30’) i, Durand de nou en una sortida pel tancat d’un maul (36’). El 24 a 0 només va poder ser mitjanament dissimulat pels dos assajos en moments de guàrdia baixa dels Catalans; l’acostament en el marcador (24-10, 44’) no va arribar a inquietar en cap moment al públic ni als jugadors locals, que van saber en tot moment contemporitzar l’atzagaiada basca. De fet, encara van caure dos assajos més de la banda catalana, de la mà de la força de la davantera concretada en Bozzi (49’) i de l’agilitat dels tres quarts, personalitzada en Candelon (70’, primer assaig de la temporada!).\nEn gairebé tots els assajos, la factura va ser de llibre, de manual. L’USAP va jugar un partit pràctic, i efectiu; sense gaire floritures. Si pensem, a més, amb la quantitat de pilotes perdudes a la mà, el balanç no pot ser tant positiu: divuit pilotes perdudes, enfront d’un altre tipus d’equip, hauria suposat una veritable sagnia. Acabat el partit i preguntat per l’evolució del matx, i les possibilitats d’arribar a semifinals, Brunel va ser clar (i irònic): Entrem en un període complicat i hem de tenir confiança en nosaltres.Perquè ja se sap que no podem tenir la complicitat de Clermont o Tolosa ... A partir d’ara, cada punt valdrà el seu pes en or: dels vuit partits restants, els Sang i Or esperen aconseguir un mínim de sis victòries més. Esperem que siguin més!\nwendy 22 d’abril de 2008, a les 11:45\nEl Marty va fer un assaig!!!! I el Joan em diu que es una mica patata... aquest fill que tinc....\nAlgu te fotos de la festa?


Arquitectura bioclimàtica, energies renovables Dhamma Sacca | Quadrifoli Projectes\nActivitatCentre residencial de meditació\nTipus d'obraEquipament de nova construcció\nServeisImplementació de sistemes d'energies renovables\nLa Fundació Vipassana decideix crear el seu segon centre de meditació a Espanya. Es va optar per un terreny a la vall de Tietar al sud de la província d’Avila, un emplaçament únic per la seva tranquil·litat i bellesa natural.\nEl centre, que dóna cabuda a 120 persones, s'estructura sobre un eix central on se situa la sala de meditació Dhamma Hall, la residència de professors i els serveis comuns. A banda i banda de l'edifici central s'eleven, sobre pujols, els mòduls de residència per a estudiants.\nEl projecte constructiu es desenvolupa amb materials naturals. S'utilitza el suro natural per a aïllaments i els revestiments són de calç, fang i palla. La sala de meditació, amb 300 m2 de superfície, té parets i sostres en fusta natural.\nSistema per geotèrmia amb terra radiant per a escalfament i refredament.\nVentilació mitjançant sistema de pous canadencs i recuperador de calor d'alta eficiència.\nBasses de fitodepuració per a les aigües residuals


Mercenaris: què fan i com convertir-se en un - trajectòries professionalsLlegir Més\nPrincipal trajectòries professionals Mercenaris: què fan i com convertir-se en un\nSi la idea de treballar en una oficina segura i privació no és per a vosaltres, continuar amb una carrera com a mercenari pot ser la vostra veritable trucada.\nDescobreix tot el que comporta aquesta controvertida carrera, què és el potencial guanyador i el que es necessita per convertir-se en un.\nQuè és un mercenari?\nPrimeres coses primer, aprofundim en què és exactament un mercenari.\nEn la majoria dels casos, es tracta de personal de protecció privat format per un benefici financer o, com en alguns casos, soldats professionals contractats per servir en un exèrcit o milícia estrangera, com la Legió Estrangera francesa. A diferència dels voluntaris o els reclusos, no tenen afiliació política, religiosa o cultural amb el seu empresari i simplement ofereixen la seva experiència professional.\nEn termes reals, sovint s’anomenen contractistes militars privats (PMC) (o contractistes de seguretat privada (PSC)) i sovint es contracten com a guardaespaldes personals per a VIPs, o com a personal de seguretat per protegir locals privats en entorns perillosos. .\nÉs una mica una zona grisa.\nLes Nacions Unides van prohibir tècnicament el reclutament, la formació, l'ús i el finançament de mercenaris amb la Convenció sobre mercenaris de les Nacions Unides el 2001 (tot i que països com Rússia, el Regne Unit i els Estats Units –tots països amb grans militars– no han ratificat la convenció).\nPer tant, no és infreqüent veure empreses de seguretat privada amb llicència d’aquests països que ofereixen els serveis d’aquest personal armat i altament capacitat a licitadors privats, amb clients que van des de contractistes legítims com ara proveïdors de telecomunicacions fins a un desacord, com els anomenats " milícies privades ".\nMentrestant, els crítics defensen que el Conveni mercenari de les Nacions Unides (i el Protocol I de la Convenció de Ginebra) van ser dissenyats per cobrir les activitats dels mercenaris a l'Àfrica post-colonial i no aborden adequadament l'ús de PMC per part dels estats sobirans.\nStephen Friday, que va passar 12 anys a l'exèrcit britànic abans de convertir-se en PMC el 2008, va dir al Guardian que "sens dubte els meus pitjors incidents van ser com un PMC que no pas a l'exèrcit ... Les bombes van ser molt més a prop, molt més personals".\nVa afirmar que havia estat sota foc durant set hores com a soldat a Bagdad, però "va ser pitjor" com a PMC. "Quan esteu a l'exèrcit, teniu un exèrcit al darrere. Com a PMC, no podeu demanar una còpia de seguretat; no es pot trucar a les missions d'incendis a ... Hi va haver una etapa el 2009, durant un període aproximat de 3 mesos, on probablement perdíem nois cada segon o tercer dia. Va ser violent i emocionalment difícil ”.\nUn altre PMC, que no volia revelar el seu nom real, va parlar amb CNN el 2011 i va parlar de la seva experiència: "Havia passat cinc mesos sense menjar, no dormir, perquè tindries missions de mort, veient que la gent es bufava. al meu voltant, fent missions perilloses on podria haver mort ... Vaig tenir tantes trucades properes quan hauríem d'haver estat assassinats, desenes de vegades ... No passava diàriament, però era perillós.\nPer què hauria de ser-ne un?\nPels diners, és clar.\nTot i que es tracta d’una feina extremadament perillosa, el sou i les avantatges per posar la teva vida són molt atractius. Un PMC que utilitza un proveïdor establert pot guanyar fàcilment fins a 10.000 £ al mes sense impostos; per dir-ho en perspectiva, el soldat d'infanteria mig fa, de mitjana, entre 14.637 i 27.054 £ a l'any, segons el servei nacional de carreres.\nEssencialment, els PMC tenen el potencial de guanyar tant £ 120.000 a l'any, 4, 4 vegades més que el que solia fer un soldat.\nCom en sé ser un?\nTot i que no hi ha cap requisit tradicional establert per seguir aquesta polèmica trajectòria professional, hi ha algunes coses que podeu fer per convertir-vos en un candidat més desitjable.\nObtenir experiència rellevant\nNo necessitarà un doctorat per convertir-se en un contractista militar privat, però la majoria dels empresaris solen necessitar una experiència militar prèvia o policial com a mínim. Els candidats que sol·liciten una feina sense aquesta gairebé no seran acceptats. Dit això, algunes empreses ofereixen programes de formació als aspirants a PMC que no tinguin experiència militar prèvia.\nAprengueu una llengua estrangera\nTot i que no és necessari, obtenir coneixements en un idioma estranger útil com ara l'àrab, el kurd, el paixto, el dari, el somali o el francès pot ser extremadament beneficiós i us ajudarà a crear relacions amb contactes en zones de conflicte.\nIgual que amb els militars, la forma física és imprescindible. En la majoria dels casos, hi ha requisits estrictes que heu de complir, i haureu de realitzar proves rigoroses que avaluin la vostra resistència física i resistència.\nFixeu el vostre currículum\nCom passa amb la majoria d’altres feines, haurà de presentar el teu currículum juntament amb la sol·licitud. Assegureu-vos que ressalta clarament la vostra experiència, habilitats i qualificacions relacionades amb la seguretat militar i no oblideu consultar el nostre guia complet per ajudar-vos a elaborar un CV destacat, independentment de l’etapa de la vostra carrera.\nOn puc trobar feines mercenàries?\nA causa de la naturalesa de la feina, realment no obrireu el vostre diari local ni trobareu un anunci que digui "Mercenaris desitjats"; la contractació militar privada, coneguda dins dels cercles militars com "El Circuit", és molt una indústria del "boca a boca".\nMolts papers del PMC tenen funcions sobre recomanacions d’ex-col·legues militars, tot i que també es pot aplicar directament a empreses especialitzades en la prestació de serveis militars i de seguretat. A continuació, es mostra una llista no exhaustiva d'aquestes empreses:\nAcademi (Estats Units): Fundada per l'antiga armada nord-americana SEAL Erik Prince el 1997. Originalment coneguda com Blackwater i després Xe Services, la companyia va rebre una notorietat generalitzada el 2007 quan un grup dels seus empleats va matar 17 i va ferir 20 civils iraquians.\nAegis Defense Services (Regne Unit): Fundat el 2002, el director general d'Aegis és un ex general major de l'exèrcit britànic, mentre que el seu president, Nicholas Soames, és un exministre de la defensa del Regne Unit. Té oficines a l’Afganistan, l’Iraq, Líbia, els Emirats Àrabs Units, l’Aràbia Saudita, Somàlia i Moçambic.\nCorps Security (Regne Unit): Fundada el 1859 com a mitjà d’ocupació per als veterans de la guerra de Crimea, Corps Security és una consultoria de seguretat diversificada amb oficines a tot el Regne Unit.\nDynCorp (EUA): Fundada el 1946, DynCorp és més coneguda per proporcionar la seguretat a l'expresident afganès Hamid Karzai durant els seus anys interins en el càrrec, així com per formar les forces policials afganeses i iraquianes. També han estat actius a Bolívia, Bòsnia, Somàlia, Angola, Haití, Colòmbia, Kosovo i Kuwait.\nErinys International (Regne Unit): Amb seu a Dubai (però amb oficines addicionals al Regne Unit i Sud-àfrica), Erinys va ser fundada el 2001 per l'exoficial de l'exèrcit britànic Jonathan Garratt. Ha donat suport a les operacions dels Estats Units a l'Iraq i també té implicacions al Congo, a la República Democràtica del Congo i a Nigèria.\nPinkerton Government Services (EUA): Originalment una agència de detectius privats, Pinkerton va ser adquirida pel gegant de seguretat suec Securitas AB el 2003.\nLa vida com a mercenari pot ser extremadament estressant i perillosa, sobretot si el vostre empresari es troba involucrat en un conflicte especialment violent, però per a aquells ex-militars professionals que necessiten la pressa d’adrenalina –i, per descomptat, l’impressionant xec salarial– l’estrès pot ser. Val la pena.\nQuina opinió teniu sobre els mercenaris? Voldríeu considerar-ne un? Actualment, o bé, treballa com a PMC? Uneix-te a la conversa a continuació i comparteix els teus pensaments amb nosaltres.


Ecologia: tots aquests anys\nHome Activisme Ecologia: tots aquests anys\nEn aquestes últimes dècades s’han anat coneixent abundants temes d’ecologia: simplicitat voluntària, contaminació, protecció i retorn a la natura, economia alternativa, sostenibilitat i petjada ecològica, reciprocitat vital o la hipòtesi Gaia (la Terra com a ésser vivent), entre tants altres. Al llarg dels anys, l’esforç dels grups ecologistes per defensar l’entorn ha viscut grans èxits, sobretot a petita escala. Avui, però, la crisi del clima crida a l’acció a tothom, a tot arreu. Cal recuperar el temps invertit en debats i ecofilosofies, perquè alguna cosa ha fallat, si la crisi climàtica esdevé una amenaça. Per on començar?\nL’escriptor Jonathan Safran Foer proposa «Salvar el món abans de sopar», és a dir, persuadir a tothom que deixin de consumir carn animal -o la consumeixin el menys possible-, igual que la resta de productes d’origen animal. I ho planteja com un primer pas per aturar la catàstrofe.\nÉs cert que, sent realistes, ningú pot pretendre que tothom es faci vegà d’un dia per l’altre. Però insisteix que aquest és el canvi individual més decisiu que poden realitzar els ciutadans voraçment carnívors per resoldre el problema del CO2. Algunes dades ens ajudaran a comprovar-ho.\nHi ha hagut cinc extincions massives. Excepte la que va acabar amb els dinosaures, totes van ser causades per canvis climàtics.\nConeixem com «Antropocè» l’era geològica que se situa entre la Revolució Industrial i l’època actual, un període en el qual l’activitat humana ha estat la influència dominant sobre la Terra.\nTenint en compte els mecanismes naturals que influeixen en el clima, l’activitat humana és responsable de l’escalfament global que succeeix des de 1750, a l’inici de la Revolució Industrial.\nEl canvi climàtic actual és el primer que causa un animal i no un succés natural.\nLa sisena extinció massiva, antropocèntrica, és la primera crisi climàtica.\nEl canvi climàtic actual és el primer que causa un animal i no un succés natural\nEl planeta convertit en una granja\nEls humans representen el 0,01% de la vida sobre la Terra.\nDes de l’arribada de l’agricultura, fa aproximadament 12.000 anys, els humans hem destruït el 83% de tots els mamífers salvatges i la meitat dels vegetals.\nUtilitzem el 59% de tota la terra cultivable per collites destinades a l’alimentació de bestiar.\nUn terç de l’aigua que fem servir els humans es destina al bestiar. Només una trentena part, aproximadament, s’utilitza a les llars.\nEl 70% dels antibiòtics produïts globalment s’empra en el bestiar, debilitant l’efectivitat dels antibiòtics que s’utilitzen per tractar les malalties humanes.\nEl 60% dels mamífers de la Terra són animals de cria destinats a la ingesta humana.\nUn augment de la població extrem…\nAbans de la Revolució Industrial, l’esperança de vida mitjana a Europa era d’uns trenta-cinc anys. Ara és d’uns vuitanta.\nHan transcorregut 200.000 anys perquè la població humana sigui de mil milions. Però només dos-cents anys més per arribar als set mil milions.\nUna ramaderia extrema…\nEl 1820, el 72% de la població activa estava directament relacionada amb l’agricultura. Avui ho està el 1,1%.\nIgual que les consoles de videojocs, la cria intensiva va ser una invenció dels anys seixanta al segle passat. Abans, els animals destinats a l’alimentació es criaven a l’exterior, en concentracions sostenibles.\nEntre 1950 i 1970, el nombre de granges nord-americanes va disminuir a la meitat, i la quantitat de persones ocupades en les granges disminuir a la meitat. Però la mida de la granja mitjana es va doblar. I durant aquest temps, la mida de la gallina mitjana també es va doblar.\nEl 2018, més del 98,7% dels animals ingerits a Amèrica del Nord provenien d’aquesta cria intensiva.\n… I una manera de menjar extrema\nHi ha 23.000 milions de gallines vivint ara mateix a la Terra. La seva massa conjunta és més gran que la massa conjunta de totes les altres aus del nostre planeta. Els humans mengem 65.000 milions de gallines a l’any.\nLa gent que en la seva alimentació hi ha un alt índex de proteïnes animals té una probabilitat quatre vegades major de desenvolupar càncer que aquella que la seva alimentació conté un baix índex de proteïnes animals.\nHi ha 23.000 milions de gallines vivint ara mateix a la Terra\nPer què importen els gasos hivernacle\nLa llum del sol passa a través de l’atmosfera i escalfa la Terra. Una porció d’aquesta calor rebota a l’espai. Els gasos hivernacle a l’atmosfera retenen part de la calor sortint, de la mateixa manera en què una manta reté l’escalfor del cos.\nLa vida sobre la Terra depèn de l’efecte hivernacle. Sense ell, la temperatura mitjana de la Terra s’aproximaria a -18 graus centígrads, en comptes de a 15 graus.\nEl CO2 és responsable del 82% dels gasos hivernacle emesos per l’activitat humana. La major part és emesa per la indústria, el transport i el consum elèctric.\nEl metà i l’òxid nitrós ocupen el segon i el tercer lloc entre els gasos hivernacle de major presència en l’atmosfera. La ramaderia és responsable del 37% de les emissions de metà antropogèniques i el 65% de les emissions d’òxid nitrós antropogèniques.\nEn resum, si observem la nostra atmosfera com un pressupost i les nostres emissions com les despeses: atès que el metà i l’òxid nitrós representen una despesa hivernacle a curt termini considerablement més gran que el CO2, tots dos són els que amb més urgència hem de tallar.\nEl canvi climàtic no és una malaltia que pugui ser controlada, com la diabetis; és un succés similar a un tumor cancerós que ha de ser retirat abans que les cèl·lules es multipliquin fatalment. El planeta només pot controlar l’escalfament fins a un límit (que els experts han situat al voltant de l’any 2020) abans que el bucle de retroalimentació positiu creï un «canvi climàtic desbocat».\nAutor: Jaume Rosselló, editor, expert en salut i alimentació.


El president de la Generalitat, el MH Quim Torra, fa el camí de la retirada pel Coll d'Ares, 600 joves de l'alt Empordà també reten homenatge, un conductor de bus agredit a Ceret, els pacients del centre Bouffard-Vercelli és queixen del menjar i vídeo de la manifestació d'ahir a Barcelona d'Òmnium.\n* El president de la Generalitat fa el camí de la Retirada. Ahir dissabte, el president de la Generalitat de Catalunya, el MHPdt Quim Torra, va fer, acompanyat entre altres del director de la Casa de la Generalitat a Perpinyà, Josep Puigbert , el camí que fa 80 anys, van fer els republicants catalans i espanyols entre Molló i el Coll d’Ares. Un gest que els fills dels repúblicans catalans, que el febrer del 1939 van fer aquest mateix camí en condicions molt dures, van apreciar molt. En el seu discurs, el president Torra ha donat les gràcies als catalans francesos que van acollir als seus germans fa 80 anys, i també als que avui mateix, donen suport al Govern català que està sent jutjat a Madrid o a l’exili.\n* 600 alumnes catalans de l’Alt Empordà han fet una cadena humana a Argelers de la Marenda. Amb aquest acte, han volgut retre homenatge als 220.000 refugiats republicans que van ser empresonats als camps de concentració de Catalunya Nord (Argelers de la Marenda, Sant Cebrià, El Barcarès i Ribesaltes). Recordeu que enguany es celebren els 80 anys de la retirada. Aban havien recorregut llocs emblematics d’aquesta retirada del 1939. Així han anat a Elna, a Cotlliure i a Ribesaltes, abans de reunir-se a Argelers de la Marenda.\n* Diumenge passat (!?) un xòfer de bus va ser atacat a Ceret, era un conductor d’un bus liO, el bus de la regió que va rebre uns quants cops de puny a la cara.\nEls sindicats demanen més protecció i un reforç dels equips a Catalunya Nord. L’agressió va tenir lloc cap a la nit, a les 20 h, quan el conductor de la línia 341 que fa el viatge entre Perpinyà i La Preste, arribava a la parada de la zona industrial Tech-Oulrich a Ceret.\nCom no va veure que ningú esperés el bus, va continuar el seu camí. Dos joves passatgers , entre la desena que hi havia al bus, el van interpel·lar per dir-li que algú corria darrera de l’autobús. La discusió va pujar de tó, i van començar els insults al conductor. Una vegada arribats al giratori del torero, els joves van baixar de l’autobús , però un dels joves,n abans de baixar li va agredir donant-li uns cops de puny. L’home està de baixa mèdica fins al pròxim 24 de febrer.\n* Els pacients del Centre Bouffard-Vercelli de Cervera de la Marenda es queixen del menjar que els donen a l’establiment. La direcció ho admet i assegura que rectificarà. Des del passat primer de gener l’Union sanitaire et sociale Aude-Pyrénées (Ussap) , que gestiona el centre, va decidir canviar de empresa de restauració, i sembla que els pacients , han estat agafat com a ostatges per l’empresa que ha perdut el contracte. El director de l’establiment ho reconeix i assegura que, en els pròxim dies tot canviarà, i que els pacients podren escollir el menú.\n* Avui us proposem el vídeo d’Òmnium de la manifestació d’ahir dissabte a Barcelona. Una manifestació que, segons els organitzadors han participat 500.000 persones, i segons la guàrdia urbana 250.000. Com sempre, no hi hagut cap incident, demostrant a tot aquell que, assegura que l’independèntisme es violent, menteix. Si no heu pogut assistir, gaudiu del vídeo. El lema era ‘l’autodeterminació no és delicte‘.\nDia 2 de judici\nl’Union sanitaire et sociale Aude-Pyrénées


La falta de combustible i electricitat dificulta la vida dels libanesos que pateixen la humiliació d’esperar durant hores per omplir els dipòsits\nMés del 50% de la població es troba sota el llindar de la pobresa i el 77% no té prou menjar ni diners per comprar-ne, segons l’UNICEF\nUna anciana participa en una marcha para conmemorar el Día Internacional de la Mujer en Beirut, Líbano. / NABIL MOUNZER (EFE)\n08 de de juliol del 2021. Actualitzada 09 de de juliol del 2021 a les 11:14\nDe sobte, el barri es queda a les fosques. Totes les llars se submergeixen en la negror. Als carrers, els pocs llums que hi havia encesos es fonen. Els veïns obren els balcons. Com cada nit, el calorós estiu libanès estreny i la falta de combustible ho fa insofrible. No és una apagada puntual. És la vida al Líban. Hi ha dies en què no hi ha electricitat durant 22 hores. Els generadors privats que la supleixen s’han d’apagar durant hores per estalviar dièsel. Sense gasolina, el fràgil país se sumeix en la foscor.\n«Això no és vida, no som éssers humans», fan broma entre dues amigues sobre un cafè a Beirut. El seu país sembla que torna a tocar un fons més en una caiguda en picat sense precedents en dècades. La debacle econòmica estesa pràcticament a tots els nivells de la societat es veu agreujada per l’escassetat de combustible. La tensió augmenta mentre els libanesos esperen durant hores en llargues cues per omplir mig tanc. «Moltes gasolineres han tancat», explica l’Ely, taxista a la capital.\nNomés en una setmana, els preus de la gasolina han augmentat dues vegades en un intent desesperat del Govern per aturar-ne l’escassetat. A més, molts hospitals han advertit que la falta de combustible i subministraments mèdics pot obligar-los a tancar. «No hi ha necessitat d’utilitzar la imaginació, som a l’infern», va tuitejar Firass Abiad, el director de l’Hospital Universitari Rafik Hariri a càrrec de la gestió del coronavirus al país. Des dels restaurants, han alertat de les dificultats per conservar els aliments en bon estat.\n— Firass Abiad (@firassabiad) 28 de junio de 2021\nEl Banc del Líban ha culpat de l’escassetat els contrabandistes que traslladen el combustible a la veïna Síria, on el preu és cinc vegades superior. Els carrers del país semblen una olla a pressió disposada a explotar en qualsevol moment. Una nova caiguda històrica de la moneda va portar la gent de l’abandonada Trípoli, al nord del país, a les places. Les 17.000 lliures libaneses que val cada dòlar són molt lluny del canvi a 1.500 que es va instaurar al final de la Guerra Civil el 1990 i que es mantenia fins fa 18 mesos.\nSuors al Parlament\n«Hi ha el 10% de la població que continua cobrant en dòlars i aquests en tenen més que suficient per viure, però la resta, ¿com ho fem?», es pregunta l’Annie darrere del seu taulell. «La gent està patint de gana, ja no només els refugiats sirians, sinó els libanesos locals», lamenta aquesta llibretera. Més del 50% de la població libanesa es troba sota el llindar de la pobresa. Segons l’UNICEF, el 77% no té prou menjar ni diners per comprar-ne. En el cas del milió i mig de sirians que acull el país, la xifra assoleix el 99%.\nAl seu torn, els preus no deixen de pujar. El cost del pa, per exemple, ha augmentat per vuitena vegada en només un any. El Parlament libanès ha aprovat una nova llei de «crèdit excepcional» per donar 93 dòlars al mes a unes 500.000 famílies pobres. La legislació es va aprovar enmig d’una llarga i suosa sessió la setmana passada. També els parlamentaris pateixen l’absència d’aire condicionat a la cambra. Però el país es ressent de l’absència d’un Govern. Hassan Diab és primer ministre interí des de l’agost passat i el seu substitut nomenat, Saad Hariri, intenta desesperadament formar un Executiu des de l’octubre.\n«Atrapats en una gàbia»\n«De tant en tant arriben rumors que vindran ajudes de l’exterior i que es distribuiran de forma equitativa entre la població, però això no passa», apunta l’Annie. Des de fora del país, s’han anunciat paquets de rescat per al Líban, com els 253 milions d’euros acordats pels donants internacionals després de l’explosió a Beirut. Però sense un Govern i sense reformes econòmiques per acabar amb la corrupció, no arriben les ajudes. «Les persones que més ho necessiten no reben res», afegeix.\nLa tensión aumenta a medida que las reservas de gasolina disminuyen. La desesperación lleva a muchas libanesas a responder de forma violenta ante personas que no respetan la cola. Muchas de ellas duermen en sus coches para garantizar poder llenar sus depósitos a primera hora. pic.twitter.com/kOOrgvFVS5\n— andrea lópez-tomàs (@andrelopeztomas) 15 de junio de 2021\nLa inseguretat alimentària desencadena la violència als supermercats del Líban\nLa crisi econòmica del Líban és una de les pitjors que s’ha vist al món sencer en els últims 150 anys, segons ha informat el Banc Mundial. Després de la devaluació de la lliura libanesa en el 90%, molts metges i professors que reben els seus salaris en lliures s’han declarat en vaga. L’Exèrcit, històric element unificador al divers Líban, va fer una crida internacional per poder alimentar i mantenir les seves tropes. Les retallades salarials han forçat 3.000 soldats a abandonar. En un intent desesperat per mantenir-se a la superfície, l’Exèrcit libanès ha començat a oferir vols en helicòpter a 150 dòlars.\nDurant 15 minuts, els interessats poden observar el Líban des del cel pagant gairebé quatre vegades el salari mínim al canvi del mercat informal. «No volem anar-nos-en d’aquest país», confessa la Nancy, «però ser aquí és com ser en una presó». Amant del seu país i de la seva «gent encantadora», aquesta comptable maleeix els governants que els han sumit en la foscor. «Estem atrapats en una gàbia», afegeix. L’Annie s’uneix als seus sospirs. «No sabem què passarà el dia de demà; això és el Líban», conclou resignada abans que se’n vagi la llum.


Dansacat.org // Les convencions teatrals com a elements de ciència ficció, amb Cris Blanco.\nInici / Agenda / Formació i entrenaments / Les convencions teatrals com a elements de ciència ficció, amb Cris Blanco.\nLes convencions teatrals com a elements de ciència ficció, amb Cris Blanco.\nData límit per fer la inscripció: 13 de abril de 2018\nHorari: Dissabte 14 d'abril de 10h a 17h.\nProfessor: Cris Blanco\nPreu: 50 € 10% de descompte per a socis de l'APdC\nPartint d'un element present en el treball Pelucas en la Niebla, m'agradaria dedicar les hores de treball del taller a aprofundir una mica en les convencions teatrals i escèniques, no donar-les per descomptat, qüestionar-les, donar-los la volta. tractar-les com a elements de ciència-ficció:\n- la quarta paret com a porta dimensional entre mons (en quina dimensió temporal i / o espacial està el públic si es juga a què no hi és?).\n- els "aparts" del teatre com a forats de cuc. (Quin pont temporal ha permès a l'actor arribar fins al públic per a que el sentin? ¿Com ha aconseguit que no el senti el seu company/a d'escena? ¿On ha quedat aquest/a últim/a?)\n- la veu en off o el text de l'autor projectat a la paret com a intel·ligència superior, com el superordinador Hal a Odissea a l'Espai.\n- els flashbacks i salts temporals com a viatges en l'espai-temps.\nImaginarem i provarem situacions escèniques a partir d'aquesta translació.\nFa les seves peces escèniques des de 2003. La barreja de gèneres escènics, la música en directe, els trucs a la vista, la transformació de codis i objectes, el fet a mà i fer visible l'aparell teatral solen estar presents en el seu treball. Algunes de les seves peces són cUADRADO _fLECHA_pERSONA que cORRE (2004), ciencia_ficción (2010) El Agitador Vórtex (2014) Bad Translation (2016) creada en col·laboració amb Óscar Bé, Javier Cruz, Cris Celada, Amaranta Velarde i Ayara Hernández i Pelucas en la Niebla (2018)\nEls seus treballs han estat presentats a centres d'art, festivals de dansa i teatre municipals, nacionals i internacionals.\nTambé realitza seguiment del treball d'altres artistes, participa en projectes educatius i és membre de les bandes de música CALOR i The Elements.


Pinzellades poètiques | Marta Pérez i Sierra\nUn dels objectius de La Sin Nombre Galery és oferir una visió global del món artístic contemporani, per això una de les seves propostes és Pinzellades poètiques. Cicle mensual on des del traç gaudirem de la complicitat de la poesia literària i de la poesia gràfica, així com les peculiaritats de la seva confluència. Descobrirem el jo íntim dels artistes en un binomi text-imatge que des del seu missatge recull emocions, sentiments i la seva particular visió estètica de l’entorn.\nRecordem que la paraula poesia té la seva arrel en la paraula grega Poiesis, que significa creació. Pinzellades poètiques vol percebre els múltiples fenòmens associatius i generar una entitat nova.\nPodeu visitar el web de La Sin Nombre Galery


juny de 2008 – Quasi un bloc\nCada cert temps, corre per la xarxa el rumor que Google farà un sistema operatiu propi, que és el usa internament i que l’alliberarà …\nRes més lluny de la realitat. A despit del que es pugui usar internament a Google, hi ha unes quantes raons que mostren perquè no acabarà havent-ne cap:\nGoogle ha de provar les seves aplicacions sobre les diferents plataformes existents al mercat, tancar-se en un SO propi seria tancar-se portes de mercat.\nQuin profit Google de barallar-se amb drivers i hardware? El seu camp són les dades, la informació i les accions dels usuaris, la xarxa social i les relacions, i no la electrònica\nPer Google, l’ecosistema és la xarxa, no les màquines. AixÃí, amb qui s’ha d’entendre son els navegadors, no amb els sistemes operatius que els suporten.\nO, dit d’una altra manera, perquè complicar-se la vida amb problemes de hardware, controladores, instal·lacions i demés quan el que ens interessa són les dades?\nCanviem d’escenari: oblidem per un moment els ordinadors, les màquines físiques, i transportem les dades i aplicacions de l’usuari a la xarxa: posem a disposició d’ell eines on-line per treballar. Si a tot això hi podem afegir tants notificadors, plugins, barres de cerca, applets d’escriptori i d’altres com puguem, ja tenim tota una interfície orientada a la xarxa, orientada a les dades i a l’usuari. Si a més donem aplicacions per treballar (documents, mapes, xarxes socials, cerca, correu, xat…) ja tenim l’entorn habitual de l’usuari, no?\nPer Google, el seu sistema operatiu ja existeix: digueu-li Firefox, Flox, Safari, Konqueror, Opera, Internet Explorer o qualsevol altre que us pogueu trobar o useu…\n(No deixa de ser curiós que a qui més bé sembla escaure-li el moto de Sun (“The network is the computer”) és a la pròpia Google.)\nPublicat el 28/06/2008 17/07/2008 Categories Una mica de tot...1 comentari a Perquè no existirà GoogleOS\nCompte: d’aquesta manera, podem tenir els dos navegadors en la maateixa màquina, però no executant-se alhora!\nEls exemples son per una màquina Windows (és el que tinc a la feina ;·), però amb un Linux qualsevol també funcionarà, només cal canviar els accessos allà on tinguem els navegadors.\nPublicat el 25/06/2008 18/07/2008 Categories programacióDeixa un comentari a Executar múltiples Firefox\nGran part del dia laboral d’avui he estat consultant pÃ gines i correus, enviant correus, retocant documents i posant informació a wikis interns, em fa l’efecte d’haver generat informació, ara queda esperar a rebre les respostes de tota aquesta feina.\nLa qüestió és que la gestió de la informació, la pròpia i la forana, ocupa una part important del temps, i, a vegades (moltes, masses), impelÂ·lits pel dia a dia, no ordenem les idees, no deixem el que hem produit i reflexionem sobre allò que hem fet.\nEn canvi, dedicar una estona a ordenar allò que hem fet, a documentar-ho i a comunicar als altres part de la nostra feina (el que els interessi saber, no cal fer spam), ajuda a millorar tant la feina pròpia com la de l’equip, per allò de que t’adones de tot el que has fet (ho has deixat de fer).\nJa fa temps que a la feina uso un blog de consum propi a mode de dietari, de registre de tasques fetes, i és extremament útil a l’hora de reconstruir setmanes de treball o feines. I més, quan aquest blog estÃ integrat amb un wiki on deso informació personal, idees sobre projectes, i informació sobre reunions, tot etiquetat amb els mateixos criteris i en un sol lloc. Cercar posteriorment informació i valorar la evolució de les tasques o buscar alguna idea perduda no costa res: només un troç de final de dia i uns milisegons de CPU.\nPublicat el 10/06/2008 Categories Una mica de tot...2 comentaris a Notes de feina: blog + wiki\nLa utilitat la podeu trobar a l’apartat del Taller de la web, on també es pot probar.\nEstÃ totalment influenciada per les idees de la gent de Humanized, i al post Monolog Boxes and Transparent Messages podeu trobar una explicació més ben plantejada que la que jo podria fer.\nL’exemple d’en Raskin, però, usa Mochikit, que és una llibreria prou pesant com per usar-la només per això.\nPublicat el 10/06/2008 Categories programació1 comentari a Missatge transparent Ã la Humanized


La Fundació Conservatori del Liceu participa en la constitució del Consell d’Entitats de l’Acadèmia Catalana de la Música – Fundació Conservatori Liceu\nLa Fundació Conservatori del Liceu participa en la constitució del Consell d’Entitats de l’Acadèmia Catalana de la Música\nPassa així a formar part de les 23 entitats que configuren un dels nous òrgans de govern d’aquesta associació dirigida a la defensa i promoció de la música al nostra país.\nDes d’aquest mes d’octubre, la Fundació Conservatori del Liceu forma part del nou Consell d’Entitats de l’Acadèmia Catalana de la Música, passant d’aquesta manera a formar part del total de 23 entitats del nostre país aplegades en el sí d’aquest òrgan, constituït recentment en compliment dels estatuts aprovats per aquesta associació el passat mes de juny.\nLa funció del Consell d’Entitats és aportar a l’Acadèmia la perspectiva social, així com de la indústria musical catalana per tal d’incidir de manera activa en el seu desenvolupament i millora, i en les polítiques laborals, socials i culturals que afecten el sector de la música i els seus treballadors i practicants. Es conforma així el primer dels òrgans de govern de l’associació a l’espera de la propera convocatòria electoral per tal d’escollir els membres del Consell Acadèmic i la nova Junta Directiva.\nD’aquesta manera, el Conservatori passarà a tenir un paper actiu en la renovació de l’estructura organitzativa i interna d’aquesta entitat, que ha de permetre el desplegament i consolidació del seu projecte.\nL’Acadèmia Catalana de la Música és un dels projectes més ambiciosos del sector de la música al nostre país, articulada des com a ens que reuneix tot el sector musical català: músics amateurs i professionals de tots els gèneres, representants de la indústria (promotors, festivals i discogràfiques), mànagers, sales de música i centres d’ensenyament musical públics i privats.\nEl seu objectiu és posar en valor la música produïda a Catalunya, el seu patrimoni i la seva internacionalització, així com promocionar-ne l’activitat creadora, acadèmica i industrial, garantir l’accés a la música de tots els ciutadans i esdevenir la interlocutora amb les institucions i administracions per tal d’incidir de manera activa en les seves polítiques.\nEn aquest sentit, és part activa del desenvolupament del Pla Integral de la Música a Catalunya i representa un espai de confluència on s’impulsen iniciatives innovadores, es promou l’ensenyament de la música en pro de la cohesió social, es defensen els drets dels seus treballadors i de les empreses privades i, finalment, es duen a terme accions de reconeixement i homenatge a la música autòctona i es potencia la seva presència als mitjans de comunicació.


Necrològica d'Emili Llorens Cavaller apareguda en el periòdic tolosà Espoir del 14 de desembre de 1969\n- Emili Llorens Cavaller: El 2 d'octubre de 1969 mor a Adge (Llenguadoc, Occitània) l'anarcosindicalista Emilli Llorens Cavaller, conegut per València. Havia nascut el 12 de desembre de 1901 a València (València, País Valencià). Sos pares es deien Eugeni Llorens Suay i Maria Isabel Cavaller Marí. Quan era molt jove emigrà a Catalunya. Establert al barri de la Sagrera de Sant Andreu de Barcelona (Catalunya), milità en la Secció d'Estampadors del Sindicat Tèxtil de la Confederació Nacional del Treball (CNT). Quan el cop militar feixista de juliol de 1936 s'enrolà en una centúria d'una columna confederal. Després de la militarització de les columnes, va se nomenat comissari de l'Agrupació d'Artilleria de l'Exèrcit Popular de la II República espanyola destacada al front d'Aragó. En 1939, amb el triomf franquista, passà a França i va ser internat en diversos camps de concentració. Després de la II Guerra Mundial formà part de la Federació Local d'Agde de la CNT. Després d'una llarga malaltia i diverses operacions, Emili Llorens Cavaller va morir el 2 d'octubre de 1969 a Adge (Llenguadoc, Occitània). Deixà companya (Maria Pons) i tres filles (Aurora, Carmen i Eugenia).


La vaga punxa però el missatge feminista qualla (Editorial)\nEl 8-M treu per segon any la gent massivament al carrer sense aturar l'activitat econòmica\n3 min. Barcelona 08/03/2019 21:29\nEl 8-M comença a consolidar-se com una jornada especial, reivindicativa i seguida cada cop per més persones. Milers de dones i homes han sortit aquest Dia Internacional de les Dones al carrer en defensa de la igualtat de gènere, i contra els discursos masclistes que retornen impúdicament de la mà de la ultradreta. El missatge va quallant cada cop més en l'opinió pública, en especial entre les noves generacions. Les joves ho tenen claríssim. No volen marxa enrere en la cursa cap a una igualtat real i efectiva, i encara menys pel que fa al rebuig radical a la violència de gènere. En aquest sentit, l'èxit de la jornada és inqüestionable com a element d'empoderament de les dones i com a via de conscienciació dels homes. Les dones no volen ser valentes, simplement volen ser lliures, volen tenir els mateixos drets i oportunitats que els homes. D'això va el 8-M, que va pel camí de convertir-se en una cita ineludible del calendari reivindicatiu.


(S'ha redirigit des de: Aljaferia)\n41° 39′ 23″ N, 0° 53′ 49″ O / 41.65649°N,0.89708°O / 41.65649; -0.89708\nConstruït en la segona meitat del segle XI, per iniciativa del sultà Abu-Jàfar ibn Hud al-Múqtadir com a residència dels monarques Banu Hud de Saraqusta, aquest palau d'esbarjo, anomenat al-Jafariyya o palau de Jafar reflecteix l'esplendor assolida per l'emirat en el període del seu màxim apogeu polític i cultural. Passà a ser la residència dels reis cristians d'Aragó després de la conquesta d'Alfons I el Batallador en 1118. Destaca la reforma que realitzaren els Reis Catòlics en 1492. En 1593 Felip I d'Aragó la transformà en una caserna. Va ser reformat en els segles XII (1129), XIII (1260 i 1292), XIV (1301 i 1356), XV (1490-1493), XVI (1593), XVIII (1772) i XIX (1862). Finalment fou restaurada i actualment acull les Corts d'Aragó. L'any 2001 fou declarat Patrimoni de la Humanitat com a part del conjunt d'arquitectura mudèjar d'Aragó.\nLa torre del TrovadorModifica\nL’edificació més Antigua de L’Aljaferia és l’anomenada torre del Trobador, que va rebre aquest nom a partir del drama romàntic de Antonio García Gutiérrez, El trovador. És tracta d’una torre defensiva, de planta quadrangular i cinc pisos que data de finals dels segle IX, en el període governat per el primer tugíbida, Muhammad Alanqar. La torre manté vestigis de l'arrencada dels gruixuts murs d'aparell de carreus d'alabastre a la part inferior, i continuava amb altres d'encofrat de formigó simple de guix i calç, una mica més prims al guanyar en alçada. L'exterior no reflecteix la divisió en cinc pisos interna i apareix com un enorme prisma massís trencat per obertures en espitllera. L'ingrés a l'interior s'efectuava a través d'una petita porta en alçada a la qual només es podia accedir mitjançant una escala portàtil. La seva funció inicial, era, per tots aquests indicis, eminentment militar.\nLa primera planta conserva l’estructura constructiva del segle IX, que alberga dues naus i sis trams separats per dos pilars cruciformes dels que parteixen arcs de ferradura rebaixats. La segona planta repeteix el mateix esquema espacial de l’anterior i s’hi poden observar restes d’una fàbrica musulmana del segle XI en els llenços de maó. A les dues últimes plantes, de factura mudèjar, els hi passa el mateix; encara que tenen més estructura cristiana, ja que els arcs són lleugerament apuntats i té planes de fusta.\nEl palau andalusíModifica\nL'Aljaferia és l'única construcció militar d'Al-Andalus en pla, i juntament amb el ribat de Susa, Tunísia, les úniques de tot l'Occident islàmic. És de planta quadrada i abraça una torre defensiva més antiga, la torre del Trovador. Com la major part de les construccions del segle xi a Saragossa, el seu origen és oriental, del conjunt cultural abbàssida-persa. El model pot ser el palau de Uhaydir (Iraq), a una escala major, ja que posseeix la mateixa planta quadrada, muralles de tàpia amb torrasses circulars i arcs ogivals.\nEn la testera nord s'edifica el conjunt més important de dependències del palau de l'època dels Banu Hud, ja que inclou el Saló del Tron o Saló Daurat i la petita mesquita privada, situada al costat oriental del pòrtic d'accés que serveix d'avantsala a l'oratori. En el seu interior allotja un mihrab en l'angle sud-oriental, el nínxol, per tant, s'orienta en direcció a La Meca. Cap al sud, es troba una altra dependència de semblant grandària que aboca al pati per un pòrtic de grans arcuacions polilobulades. De nou hi ha un espai tripartit, i els seus extrems est i oest es perllonguen perpendicularment amb dues galeries laterals a què s'accedeix mitjançant amplis arcs polilobulats i que rematen en l'extrem dels seus braços en sengles arcs apuntats també polilobulats l'arrabà està decorat per complexes llaceries i relleus d'ataurics. Les traces d'arcs mixtilinis entrecreuats són característiques d'aquest palau i es dóna per primera vegada a L'Aljaferia, des d'on es difondran a les futures edificacions islàmiques.\nA l'extrem oriental del pòrtic d'entrada al Saló Daurat, es troba una petita mesquita o oratori privat per a ús del monarca i els seus cortesans. A ella s'accedeix a través d'una portada que acaba en un arc de ferradura inspirat en la Mesquita de Còrdova però amb salmers en forma de S, una novetat que imitarà l'art almoràvit i nassarita. El seu arrabà està profusament ornamentat amb decoració vegetal i sobre ell es disposa un fris d'arcs de mig punt entrecreuats. Ja a l'interior de l'oratori hi ha un espai reduït de planta quadrada però amb cantonades aixamfranades, que el converteix en una falsa planta octogonal. En el sector sud-est, orientat cap a La Meca, se situa el nínxol del mihrab. El frontal del mihrab es conforma també mitjançant un arc de ferradura. Seguint amb l'arc de la portada, un alfiz emmarca el seu extradós, en els carcanyols apareixen reenfonsades dues rosetes gallonadas, com també ho és la cúpula de l'interior del mihrab. La resta dels murs de la mesquita estan decorats amb arcs cecs mixtilíneos enllaçats i decorats en tota la superfície amb ataurics vegetals. Un sòcol de lloses quadrades de marbre recobreix la part inferior dels murs de la mesquita. Tot això es remata en alçat amb una esplèndida teoria d'arquets polilobulats entrecreuats, que, en aquest cas, no són cecs en la seva totalitat, doncs els de les cantonades en xamfrà deixen ara veure els angles de l'estructura de planta quadrada. Aquesta galeria és l'única que conserva restes de la decoració pictòrica del segle XI, els motius van ser rescatats per l'arquitecte Francisco Íñiguez Almech després de retirar l'emblanquinat amb què van ser coberts després del pas de l'Aljaferia a capella cristiana.\nEl palau mudèjarModifica\nEl palau dels Reis CatòlicsModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Palau_de_l%27Aljaferia&oldid=22603286»\nDarrera modificació: 10 gen 2020 a les 17:49