Marzà advoca per reeditar el Botànic "amb els equilibris que siga" per a "evitar el creixement de la dreta més extrema" | Valencia Extra\nMarzà advoca per reeditar el Botànic "amb els equilibris que siga" per a "evitar el creixement de la dreta més extrema"\nCreu que “no té sentit” airejar disputes: “Mai se m’ha sentit parlar o discutir polítiques públiques d’un company”\nEl conseller d’Educació i integrant de Compromís, Vicent Marzà, ha considerat que el Govern del Botànic –que conformen el PSPV i la coalició i dóna suport Podemos– “ha de continuar amb els equilibris que siga” perquè les seues polítiques “són les millors per a cohesionar la societat i evitar el creixement de la dreta més extrema”.\nAixí ho ha asseverat el titular d’Educació, Investigació, Cultura i Esport de l’Executiu valencià en ser preguntat per les pròximes eleccions autonòmiques i si, de cara a aqueixos comicis, els socis del Pacte del Botànic haurien d’estar més units i no discutir entre ells.\nMarzà s’ha mostrat convençut que “no hi ha perill de fagocitació” entre les diferents formacions, que “han demostrat en aquests més de tres anys una voluntat que està per damunt dels partits”.\n“El Botànic ha de continuar, amb els equilibris que siga, no passa res, perquè són les millors polítiques per a cohesionar la societat i evitar el creixement de la dreta més extrema construint una societat més unida i diversa”, ha declarat el conseller, que ha postil·lat: “No tinc cap dubte, ni m’ho plantege; per damunt de tot està el Botànic i per damunt del Botànic estan les persones que viuen i que volen al País Valencià”.\nMarzà ha assenyalat que Compromís, socialistes i Podem tenen diferents visions en alguns temes, la qual cosa és “bona” però ha afegit que “no té cap sentit” airejar disputes. “Mai se m’ha sentit parlar o discutir polítiques públiques d’un company, no té cap sentit, hi ha suficients valors en positiu del govern i de les persones i els partits que el conformem per a explicar les diferències sense entrar a discutir o tirar per terra el que fa el contrari”, ha raonat Marzà, que ha reblat: “Cal fer tot perquè la gent viva millor més enllà dels partits”.\n“L’ÚNIC CAMÍ, TREBALLAR JUNTS”\nEn la mateixa línia, ha apostat per “posar en valor la capacitat transformadora de les polítiques públiques que està portant acabe el Consell i l’únic camí és treballar junts”.\nAl seu judici, l’actual govern de la Generalitat “ha trencat dos grans mites al seu favor: el que la dreta gestiona millor l’econòmic, quan el que fa és malgastar i fer fallida, i el que l’esquerra no s’entén i només discuteix”.\n“Deien que no duraríem i estem aprovant el quart pressupost amb major normalitat que governs d’un sol color i amb una relació personal, formal i política que ningú pensava. Estem demostrant que és possible governar amb diversitat, que és la realitat de la vida”, ha conclòs.


L'estudiós del romànic Joan Badia Homs lamenta l'aturada de les obres i destaca la singularitat de la decoració de l'església amb un àbsis del s. XI.\nLes excavacions arqueològiques que han acompanyat les obres de restauració de Sant Feliu de la Garriga han donat resultats rellevants a l'interior i a l'exterior de l'església, on s'han posat al descobert sitges de gra d'èpoques anteriors a la construcció del temple, que data del segle XI, i també tombes de molt diferents èpoques. Algunes d'aquestes tombes remunten al temps dels romans i contenien esquelets. Almenys quatre eren d'enterraments infantils.\nTambé s'han trobat esquelets a les tombes d'època medieval i moderna. Les més modernes són dels segles XVI i XVII. Entre els enterraments hi ha els de tres homes i una dona, acompanyats de restes orgàniques de tela, cuir i fusta, un dels quals conservava també cabells. A més, hi ha objectes corresponents a indumentària, com denes de collaret o sabates, i elements d'acompanyament funerari com rosaris o medalles.\nL'arqueòloga Bibiana Agustí, que es va fer càrrec dels treballs, va publicar els resultats a les XI Jornades d'Arqueologia de les comarques gironines de juny de 2012. El document situa les sitges de gra en una cronologia de funcionament «entorn els segles IX-X» i són sempre anteriors a la construcció de l'església.\nAra mateix aquestes sitges són ben visibles des de la porta de l'església i s'alternen en el paviment amb els clots dels enterraments excavats.\nLes excavacions van permetre recuperar una quantitat important de restes ceràmiques, restes de vidre, restes metàl·liques i, entre altres, també monedes, com un ardit de Lluis XIV, comte de Barcelona entre 1643 i 1653. També va sortir un un capitell d'alabastre amb motius vegetals.\nEn total s'han trobat 30 sitges i 20 enterraments. Les excavacions es van fer entre el 2008 i el 2010. El gran volum de restes òssies erràtiques i inconnexes denota l'ús intensiu d'un espai funerari durant diversos segles. Les tombes més antigues poden datar del segle III i IV, però això està per confirmar.\nEls treballs van comptar amb l'equip tècnic d'Arqueolític-Terrasub SL. Rafel Rosillo, Francesc Pujol i David Franquesa, mentre que l'estudi antropològic es va fer en col·laboració amb Antònia Díaz Carvajal i la identificació numismàtica ha anat a càrrec de Josep Maria Llorens i Rams.\nSegons Bibiana Agustí, encara hi ha molt per excavar a Sant Feliu de la Garriga.\nPer la seva part, Joan Badia i Homs, que firma un extens treball sobre el conjunt a l'enciclopèdia Catalunya Romànica, consiera «una llàstima» que s'hagin aturat les obres de restauració, i qualifica d'«importantíssima» una església amb decoració llombarda amb una sola nau i un àbsis del segle XI «de mida extranyament gran i decoració airosa».\nUn castell important\nSegons Badia, el castell va ser «molt importantal segle XIV, però es va arruinar i el van refer completament al segle XVII».\nBadia parla a l'enciclopèdia d'un «conjunt arquitectònic de marcada diversitat cronològica i, tanmateix, de categoria excepcional, digne d'ésser adequadament protegit».\nTambé esmenta l'ara de l'altar de l'antiga església, que es troba utilitzada com a taula dins la caseta del Pou de la Doma, situada a 150 metres al sud de l'església. Badia relaciona l'indret amb l'àrea d'influència d'Empúries, antic centre de poder.\nPublicada al diari "Diari de Girona ", 29 d'agost de 2017 - Daniel Bonaventura


Els camions deixaran de circular per l´N-II el 19 d´abril - Empordà\nEls camions deixaran de circular per l´N-II el 19 d´abril\nEls Mossos d'Esquadra multaran amb 500 euros els transportistes que incompleixin la mesura\nACN Els camions de gran tonatge deixaran de passar per l'N-II entre Maçanet de la Selva i la Jonquera (Alt Empordà) el proper 19 d'abril. A partir d'aleshores, els vehicles pesants de quatre eixos o més hauran de fer servir obligatòriament l'AP-7 i tindran bonificacions de peatge que oscil·laran entre el 25 i el 50%. Per compensar la concessionària Abertis, Generalitat i Estat faran aportacions conjuntes. El conseller de Territori, Santi Vila, ha anunciat que a la travessera de Bàscara (Alt Empordà) "la restricció de pas serà absoluta". A la resta de trams, es permetrà que els camions hi passin en casos puntuals. Aquells transportistes que incompleixin la prohibició s'enfrontaran a una multa de 500 euros.\nLes restriccions de pas per als camions de gran tonatge (de quatre eixos o més) s'aplicaran en els 81 quilòmetres de l'N-II que s'estenen entre Maçanet de la Selva i la Jonquera. El conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, ha anunciat que l'ordre que ho ha de fer possible "ja s'ha iniciat" i que la mesura entrarà en vigor, de manera definitiva, a partir del proper 19 d'abril.\nAmb l'objectiu de reduir la sinistralitat que acumula l'N-II (sobretot, als trams empantanegats) i millorar-ne la fluïdesa, els camions hauran de fer servir obligatòriament l'AP-7. Aquí, els transportistes tindran bonificacions en els peatges que oscil·laran entre el 25 i el 50%. El conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila, ha explicat que en els propers dies tant ell com la ministra Ana Pastor confirmaran aquests percentatges, perquè aquest és un serrell que encara s'ha de tancar.\nLa intenció, a priori, passa però perquè aquells transportistes que facin el recorregut sencer per l'AP-7 tinguin una bonificació del 25% (que assumiria íntegrament Abertis). I en el cas d'aquells camions que facin moviments interns, la reducció de peatge podria arribar a situar-se fins al 50%. En aquests casos, la Generalitat i el Ministeri farien aportacions conjuntes per cobrir el diferencial.\nEl conseller de Territori considera que és lògic que la concessionària es mengi part de les bonificacions. "És evident que, des del punt de vista comercial, se'n veurà beneficiada, perquè hi haurà un increment de trànsits per l'autopista", ha assegurat Santi Vila.\nA Bàscara, sense excepcions\nA tots els trams de l'N-II on s'aplicaran les restriccions, n'hi haurà un on el trànsit de camions de gran tonatge estarà completament vetat: la travessera de Bàscara (l'únic punt on la carretera parteix un poble). "És just allà on la restricció serà absoluta", ha concretat Santi Vila.\nA la resta de trams de l'N-II, es permetrà que els camions de gran tonatge hi circulin només en casos puntuals i sempre, fent-hi el mínim trajecte indispensable. En concret, quan necessitin repostar, quan hagin de fer operacions de càrrega i descàrrega o quan necessitin passar per un tram de l'N-II per enllaçar amb una altra carretera (en el cas dels trànsits locals).\nEl conseller de Territori també ha explicat que, a partir de la Jonquera i fins a l'aduana, la mesura "no tindrà cap tipus d'afectació".\nAquells camioners que incompleixin les restriccions, s'enfrontaran a una multa de 500 euros. Amb l'agreujant, en aquells casos en què el transportista sigui estranger, que si no abonen la sanció a l'instant els Mossos d'Esquadra els hi immobilitzaran el vehicle.\nEl 93%, de quatre o més eixos\nLa Generalitat calcula que cada dia circulen 3.842 vehicles pesants per l'N-II entre Maçanet de la Selva i la Jonquera. D'aquests, 3.652 (un 93%) tenen quatre o més eixos. Les estimacions que fa el Departament de Territori són que l'entrada en vigor de les restriccions permetrà desviar-ne 2.850 per l'autopista AP-7. Els 700 i escaig camions restants, són els que fan trànsits locals o bé utilitzen l'N-II com a via per enllaçar amb una altra (per exemple, aquells transportistes que vénen de França i han d'anar fins a Olot per la C-260).\nEl conseller de Territori també ha explicat que, durant les darreres setmanes, han mantingut "reunions intenses" amb els transportistes per explicar-los la mesura. El Govern, a més, ha elaborat un estudi on es demostra que, només bonificant el 25% del peatge, s'igualen els costos de passar per l'N-II i l'AP-7. Per contra, però, passar per l'autopista escurça mitja hora el temps del trajecte


MÉS QUE MASCOTES. UNA DESFILADA D'EMOCIONS IL·LUSTRADES. GU, RAQUEL (ISBN: 9788416712441) Compra el libro\nHome | Materias | Més que mascotes. una desfilada d'emocions il·lustrades\nUna nova proposta de Raquel Gu, autora de Dragonario, Dracàleg, Monstruopedia i Monstràleg, tots ells publicats per B de Blok. Una singular i sorprenent col•lecció de mascotes que ajuden els nens a expressar les seves emocions.\nEls textos en vers, tant en castellà com en català, resulten graciosos i originals, i afegeixen valor a les il•lustracions del llibre. Cada dibuix va acompanyat d’una breu descripció en vers que convida a memoritzar i recordar els personatges d’aquest llibre.\nPer a nens de 4 a 7 anys.\nMés que mascotes. Una desfilada d’emocions il•lustrades és un llibre il•lustrat a tot color en el qual Raquel Gu interpreta amb humor les emocions i els sentiments més habituals que experimenten els nens, inventant una mascota per a cadascun d’ells. Així, ens ofereix una mostrari de personatges imaginaris pensat per ajudar els petits lectors a identificar les seves emocions.\nEntre d’altres, hi trobarem la mascota de la tristesa, amb un ulls molt grossos, impermeable i de color blau, que s’abraça al nen trist i li eixuga les llàgrimes fins que la pena se’n va; la mascota de la calma, suau, rosa i ben tova, que relaxa els nens en posar-s’hi al damunt; la mascota menjavergonya i la mascota fortota, una mena de guardaespatlles que proporciona seguretat, etc.\ndimensiones 31,00 x 23,00 cm


Clara Gromaches: "Volia posar èmfasi en l’Índia que no surt a les guies de viatges"\nDetall d'una de les fotografies de l'exposició\nParlem amb l’autora de l’exposició 'Entropia i paisatge urbà a l’Índia' que es pot visitar a la sala La Cova del COAC a Girona\nClara Pardo Gromaches és arquitecta i fotògrafa d’arquitectura, que combina amb classes a la Universitat de Girona com a professora visitant de fotografia. El Col·legi d’Arquitectes de Catalunya de la Demarcació de Girona (COAC) acull l’exposició fotogràfica 'Entropia i paisatge urbà a l’Índia', en què una sèrie d’imatges d’elements quotidians del país prenen partit per recordar-nos que la bellesa no només habita en allò exòtic o sumptuós. La mostra es pot visitar fins el 15 d’octubre i n'hem parlat amb ella.\n"L'exposició és una reflexió sobre l'autenticitat del món rural i la tradició arquitectònica sosteniblement i climàticament eficient"\n- Quina relació té l'arquitectura amb la fotografia?\nLa més clara segurament és la llum: en fotografia la busquem, en arquitectura la dirigim. De fet, com a arquitecta m'agrada molt projectar espais pensant en com es reproduiran les llums per buscar un tipus de sensació concreta. Per altra banda, l'arquitectura/la ciutat sovint és el teló de fons de la fotografia. Com a arquitecta, a mi m'agrada donar-li protagonisme i contextualitzar-la amb la ciutat, i la "vidilla" (o l'absència d'ella).\n- Com vas començar a fer fotos?\nQuan tenia 14 anys (ara en tinc 28), els meus pares van comprar una càmera petita digital i em vaig enganxar a fer fotos. Em va agradar tant que vaig estar molt temps fent feinetes per poder estalviar i comprar-me una càmera rèflex digital. El meu avi, que era molt bon fotògraf, tenia un laboratori a casa i mil càmeres i em va ensenyar a fotografiar i revelar. De fet, part de l'equip que utilitzo és el seu.\n- Sempre has fet aquest tipus de fotografia?\nAl principi fotografiava els meus amics, però quan vaig començar a estudiar arquitectura el meu subjecte va canviar i d'una forma involuntària vaig començar a fotografiar la ciutat, l'urbanisme, etc. Ho feia sempre amb un objectiu gran angular, que et força a retratar emmarcant grans espais, i això em feia sentir molt còmoda.\n- D'on surt el títol 'Entropia i paisatge urbà a l'Índia'?\nEntropia és un concepte científic que planament es pot resumir com el grau d'ordre que tenen les coses. Personalment, em serveix per explicar com és la meva mirada, perquè d'una forma impulsiva tendeixo a que la composició de les imatges tingui un cert ordre per més complex que sigui l'entorn. El paisatge urbà és el subjecte de l'exposició, no l'arquitectura en si, sinó l'arquitectura dins el teixit urbà i concretament aquell que és quotidià, espontani i tradicional. Es reflecteix la relació dels edificis amb el carrer, l'ús de l'espai públic, els espais de transició, o la relació dels edificis entre ells. I per altra banda, és un petit homenatge a un dels meus fotògrafs preferits que també era arquitecte i fotògraf d'arquitectura/urbanisme, Gabriele Basilico.\n- No retrates obres majestuoses i imperials, sinó que són paisatges quotidians de la vida corrent de la gent. Converteixes la roba estesa, una parada de fruita o una porta en art.\nCarai, gràcies! M'agrada que ho hagis sentit així. Bé, una mica va lligat amb el concepte de l'exposició i de visió en general que tinc. No m'interessaven les icones històriques de l'arquitectura índia que més o menys tots coneixem, i volia fugir de les típiques imatges exòtiques. S’explica i es posa èmfasi en l'Índia que no surt a les guies de viatges, l'Índia rural que, de fet, representa un 70% de la realitat del país.\nVista de l'exposició a la sala La Cova del COAC a Girona | Foto: Clara Gromaches\n- En el teu cas concret, van lligades la fotografia i l'arquitectura? D'alguna manera una ha influït a l'altra?\nSí, i tant. Des de molt petita tenia clar que volia estudiar arquitectura, i la fotografia és un hobby que vaig descobrir durant l'adolescència. El meu interès per l'urbanisme i l'arquitectura van fer que m'especialitzés en fotografia d'arquitectura. Així que d'alguna manera he pogut convertir les passions en professions. M'agrada combinar les dues coses perquè en el fons es nodreixen l’una de l'altra.\n- Què és el que et captiva d'un lloc i fa que el fotografiïs?\nTot i que crec que tinc una visió molt enfocada a descriure l'espai urbà, amb una manera molt concreta de veure l'arquitectura, diria que les dissonàncies urbanes, els espais curiosos, el caràcter del lloc o una llum característica em crida l’atenció. Molt sovint és impulsiu i no et sabria dir ni què és el que m'ha captivat, fins després de revelar les fotografies o en la postproducció digital, en què m'adono que la foto té alguna cosa especial.\n- Tot és estètic? I per tant, fotografiable?\nEntenc que sí, l'estètica en el fons és subjectiva i encara que hi ha unes certes convencions pel que fa a la bellesa, no deixen de ser percepció personal. Evidentment tot és fotografiable, i segurament fotografiar una realitat no estètica d'una manera bella és un repte per tot fotògraf.\n- Què té l'Índia?\nCrec que no t'ho sabria dir, o bé, sí: té de tot! Haha. A mi em fa sentir molt a gust, i de fet em ve de família, ja que el meu pare és un enamorat de l'Índia i a casa la cultura budista i hindú d'una manera o altra sempre hi ha estat present. Quan teníem 15 anys ens hi va portar, a mi i al meu germà, per tal que la coneguéssim. Des de llavors hi he anat tornant amb la meva mare, amb el meu pare, amb la meva parella, amb amics, etc.\n- M'he meravellat amb l'art que hi ha a totes les fotografies de l'exposició. Sovint ens costa mirar-nos d'una altra manera les coses més quotidianes i banals, i no les valorem.\nMe n'alegro moltíssim, merci! Doncs sí, totalment d'acord. De fet, l'Índia pateix ara mateix un desenvolupament econòmic brutal on la modernitat occidental està transformant la cultura, la societat, l'urbanisme, l'arquitectura, el model de consum, etc. És en aquest context que em semblava adient posar èmfasi en l'Índia que s'està perdent. De fet l'exposició és una reflexió sobre l'autenticitat del món rural i la tradició arquitectònica sosteniblement i climàticament eficient.\n- Tens més projectes?\nPer ara, com a fotògrafa tinc altres projectes penjats a la web. Acabo de tornar d'un viatge llarg i tot just ara començo a editar aquest nou material, preparar més contingut per altres exposicions, etc. També estic creant una empresa i com a arquitecta estic focalitzada en projectes de desenvolupament sostenible tipus co-housing i arquitectura sostenible.\nWeb Clara Gromaches\nInstagram Clara Gromaches


Greta & Friday I: Amor pur - Somnis de teatre\nin\tCrítica\ton\t 26/01/2020\t 17/02/2020\t by\tGema Moraleda\nQue el canvi climàtic és un fet no cal ni dir-ho. I encara menys després del pas de Glòria per casa nostra. Fa temps que el tema no és si la cosa acabarà malament, sinó més aviat quan i si podem fer alguna cosa per parar el cop. En aquestes circumstàncies, és normal que el teatre s’interessi pel tema. Seria absurd que no fos així. El teatre, si alguna cosa és, és l’art de l’ara mateix. I ara mateix el planeta està en perill.\nEl problema és quan es fa servir un tema d’actualitat (i més encara un de tan greu) com a reclam. I tinc la sensació que això és una mica el que passa amb aquesta primera part del díptic Greta & Friday, titulada Amor pur. El díptic abordarà la història d’amor d’un noi i una noia que es coneixen a les vagues Fridays for future, les protestes organitzades per Greta Thunberg. A la primera part veiem com s’enamoren, a la segona part veurem com és la seva vida adulta. El problema arriba quan intentem posar massa elements a la història. A Amor pur trobem una història d’amor, certa reivindicació ecologista molt etèria i una barreja de llenguatges que inclou text, poesia, cançons, moviment, clown i circ, tot això en poc més d’una hora i en la minúscula sala Palau i Fabre de l’Escenari Brossa que, òbviament, no va ser pensada per fer-hi acrobàcies.\nEl resultat és un muntatge que costa saber cap a on va, que només fa servir els Fridays for future i la reivindicació ecologista com a excusa per mostrar-nos una història d’enamorament més aviat carrinclona que no para de repetir la paraula «amor» a cada frase fins gairebé buidar-la de sentit. La sensació general és que la conseqüència més greu del desastre climàtic serà que els nois i noies del primer món ja no podran enamorar-se despreocupadament agafadets de la mà sota la posta de sol com ha estat tota la vida. Com si la pitjor desgràcia de la fi del món fos la fi de l’amor romàntic.\nAixí, el text d’Albert Mestres, que també dirigeix, avança amb un ritme monòton sense generar gaire interès mentre els intèrprets es deixen la pell en escena. Lola Carandell i José Luis Oliver treballen dur i toquen tots els pals. Fer acrobàcia en aquell escenari no és senzill ni agraït i cal aplaudir el seu mèrit. Però, malgrat tot, el muntatge no acaba d’agafar volada en cap moment.\nTinc la sensació que el principal problema de Greta & Friday I: Amor pur és que no sap què vol explicar, ni com fer-ho. Esperem que la segona part del tríptic, signada per Queralt Riera, sí trobi el to i el discurs.\nDramatúrgia i direcció: Albert Mestres. Intèrprets: Lola Carandell i José Luis Oliver. Escenografia: Marc Chornet. Música: Marc Egea. Moviment: Lola Carandell i José Luis Oliver. Estudiant en pràctiques d’El Timbal: Alberto Lanzas.\nSala: Escenari Joan Brossa. Sala Palau i Fabre. Data: 23/01/2020.\nAlbert Mestres Barcelona Escenari Brossa Greta & Friday I: Amor pur Jose Luis Oliver Lola Carandell Teatre


Es presenta el llibre «Ensenyament a Cambrils: Tres-cents anys d'història», de Josep Bertran Cuders - Revista Cambrils\nEs presenta el llibre «Ensenyament a Cambrils: Tres-cents anys d'història», de Josep Bertran Cuders\nAquest llibre és una síntesi actualitzada d'un treball que Josep Bertran Cuders va presentar a la Beca de Recerca de l'any 1993\nPublicat el Dimecres, 30 de maig de 2018 11:13h\nJosep Bertran Cuders, Lluís Abella i Pilar Casas, ahir, a la presentació del llibre "Ensenyament a Cambrils: Tres-cents anys d'història" | Lluís Rovira i Barenys\nLa sala d'actes del Centre Cultural va ser el marc de la presentació, ahir al vespre, del llibre "Ensenyament a Cambrils: Tres-cents anys d'història", de Josep Bertran Cuders. Aquest llibre és una síntesi actualitzada d'un treball que Josep Bertran Cuders va presentar a la Beca de Recerca de l'any 1993. En aquella ocasió no va resultar guanyador de la Beca i el treball va quedar desat en un calaix municipal. Ara, Bertran l'ha recuperat i n'ha fet una edició més lleugera i actualitzada en la que hi han col·laborat el Centre de Lectura de Reus i l'Ajuntament de Cambrils.\nEl llibre, tal com diu en el títol, fa una descripció cronològica de l'ensenyament a la nostra població dels darrers tres-cents anys mostrant les dificultats que ha experimentat aquesta etapa fins arribar a l'àmplia oferta educativa actual, segons es va encarregar de destacar el regidor de Cultura, Lluís Abella, en la presentació. La presentació del llibre va anar a càrrec de la cambrilenca Pilar Casas, directora de l'Àrea de Cultura de la Diputació de Tarragona, que va encetar la seva intervenció mostrant el goig "de ser a casa, de presentar un llibre i de ser en un espai, el Centre Cultural, del que ella en va fer el projecte d'usos". Casas va recordar el seu pas com a treballadora de l'Ajuntament de Cambrils en l'etapa del 1977 al 1997, una etapa que va qualificar d'inoblidable i en la que es va fer la construcció de l'actual Cambrils. va fer un recordatori de les persones que hi havia a l'Ajuntament en aquell temps com a artífexs de l'oferta educativa que tenim actualment. Pilar Casas, que es va encarregar de fer el pròleg del llibre, va descriure el contingut de l'obra, que tracta "de les condicions laborals dels mestres, de l'alumnat, de l'analfabetisme i l'absentisme, l'ensenyament religiós,..."\nJosep Bertran: "Tradicionalment l'ensenyament ha estat la ventafocs de les despeses de les administracions públiques"\nFinalment, l'autor, Josep Bertran, va començar la seva intervenció donant gràcies als diferents estaments i persones que l'hi han donat suport en aquesta tasca. Bertran va explicar que ara que està jubilat i després de més de 30 anys dedicat a l'ensenyament a Cambrils "volia cloure la seva etapa com a mestre amb aquesta publicació que sintetitza l'evolució experimentada per la docència en els darrers 300 anys al nostre municipi ja que no es disposa de cap estudi global sobre aquesta temàtica durant aquest llarg període". Bertran ja havia fet un treball sobre els 50 anys del col·legi Joan Ardèvol, "però feia falta fer aquesta visió de conjunt global. A més, li he volgut donar un caire divulgatiu, molt didàctic i fàcil de llegir".\nJosep Bertran va qualificar "d'autèntic calvari" totes les dificultats que hi ha hagut en aquest període per a arribar a la situació actual. Tradicionalment l'ensenyament ha estat la ventafocs de les despeses de les administracions públiques". Aquest llibre es farà arribar als centres educatius cambrilencs i a persones rellevants dins el món de l'ensenyament a Cambrils, segons va explicar l'autor.\nJosep Bertran Cuders


Més de 500 morts per les pluges torrencials i esllavissades al Brasil\nLes fortes pluges que castiguen el Brasil i les esllavissades que provoquen ja han deixat ja més de 500 morts a l'estat de Rio de Janeiro, segons l'últim balanç. Els equips de rescat treballen per intentar trobar els desapareguts, que es compten per desenes, i el balanç de víctimes podria incrementar-se. La situació és crítica, segons les autoritats. Els aiguats han fet desaparèixer sota el fang barris sencers. El govern brasiler activa ajuts per als 45.000 damnificats pels aiguats.\n14/01/2011 - 06.15 Actualitzat 14/01/2011 - 09.25\nLa ciutat més afectada és Teresópolis, a 91 quilòmetres de Rio de Janeiro, tot i que les pluges també estan causant estralls a Nova Friburgo, Petrópolis i Itaipava. A més, les pluges han provocat que moltes zones quedin incomunicades i milers de persones estan sense llum, telèfon ni aigua potable.\nLa presidenta brasilera, Dilma Rouseff, ha qualificat de dramàtica la situació a l'estat de Rio de Janeiro després de sobrevolar-ne la zona més afectada i ha prioritzat el rescat i l'atenció sanitària dels damnificats. L'executiu ha destinat 352 milions d'euros a atendre l'emergència i en destinarà molts més al sanejament. La premsa ha obert el debat sobre la falta de previsió que ha desembocat en la tragèdia pels pitjors aiguats des de 1967.\nEl Brasil apostarà per prevenir les tragèdies com les que ara han deixat 500 morts


regal 85 anys – Pàgina 2 – Estudi Xevidom Bloc\nEtiqueta: regal 85 anys\nUn familiar fa anys o un amic o amiga i el voleu sorprendre de veritat amb un regal creat exclusivament per a ell? Què us sembla regalar-li una caricatura? Les nostres caricatures són divertides però també molt elegants i estan súper ben treballades. Són un magnífic detall com a regal original d’aniversari, us ho assegurem que el o la sorprendreu moltíssim! Animeu-vos a encarregar la vostra caricatura com a regal original d’aniversari!\nEtiquetat aniversari regal original, aniversari regals originals, caricatures, caricatures arbúcies, caricatures badalona, caricatures barcelona, caricatures berga, caricatures besalú, caricatures blanes, caricatures cadaqués, caricatures calldetenes, caricatures cambrils, caricatures cerdanyola del vallès, caricatures folgueroles, caricatures girona, caricatures granollers, caricatures l'hospitalet de llobregat, caricatures la garriga, caricatures manlleu, caricatures manresa, caricatures martorell, caricatures mataró, caricatures molins de rei, caricatures olot, caricatures osona, caricatures puigcerdà, caricatures reus, caricatures ripoll, caricatures roses, caricatures sabadell, caricatures sant cugat del vallès, caricatures sant hilari de sacalm, caricatures sant sadurní d'anoia, caricatures seva, caricatures taradell, caricatures tarragona, caricatures terrassa, caricatures tona, caricatures torelló, caricatures tossa de mar, caricatures vic, caricatures vilafranca del penedès, caricatures xevidom, dona regals originals, home regal original, home regals originals, idees de regal per aniversari, què regalar a un home, què regalar a una dona, que regalar per un aniversari, regal 100 anys, regal 15 anys, regal 18 anys, regal 20 anys, regal 25 anys, regal 30 anys, regal 40 anys, regal 50 anys, regal 60 anys, regal 65 anys, regal 70 anys, regal 75 anys, regal 80 anys, regal 85 anys, regal 90 anys, regal 95 anys, regal aniversari, regal home, regal original d'aniversari, regal original de dona, regal original dona, regal original home, regal original per dona, regal original per home, regal per aniversari, regal per homeDeixa un comentari


Paddle surf a Blanes. Foto: Aitor Roger\nDes d’avui i fins diumenge el municipi veí serà la capital internacional de Paddle Surf amb la Costa Brava Sup Race.\nDurant tot el cap de setmana hi ha programades diferents activitats, com una cursa popular i competicions per a diferents nivells, una “Cacera de Talents” on hi estarà present el Campió del món d’aquest esport aquàtic, Bruno Hasulyo, entre d’altres. La “Cacera de Talents” són proves tècniques i de resistència que serviran per avaluar les habilitats de les i els atletes, i així poder decidir les persones que acabaran formant part de l’equip internacional. Els i les guanyadores obtindran una temporada de seguiment, contacte i assessorament directe amb Hasulyo.\nL’esdeveniment mourà prop de mig miler de persones, sumant els qui participaran a les diferents curses i activitats, així com els familiars, equip tècnic i que s’allotjaran en establiments hotelers de Blanes.\nAquesta és la primera vegada que s’organitza una edició internacional arreu del Catalunya, ja que en canvi en d’altres llocs de l’estat espanyol sí que hi ha precedents. En l’actualitat, el Club de Vela Blanes, compta amb el major nombre de llicències federatives de Paddle Surf arreu de Catalunya.\nL’edició d’enguany comença avui al migdia lliurant els dorsals i formalitzant les inscripcions de tots els participants en el Club Vela Blanes. A la tarda es farà una sortida d’entrenament suau per tenir el primer contacte amb les cales que rodegen el municipi on comença la Costa Brava. Ja pel vespre tindrà lloc la presentació oficial de l’esdeveniment, que inclourà la presència dels atletes internacionals procedents d’Itàlia, Portugal, Holanda, Rússia, Panamà, etc i que tenen previst competir-hi. L’acte es tancarà a l’aire lliure per poder gaudir d’un espai gastronòmic vora al mar.\nDiumenge, a partir de les 10 del matí, serà el moment en què hi haurà les dues curses més significatives, que es disputaran seguides, en les categories d’Elit i Amateur, i que al migdia es farà el lliurament de premis i el sorteig d’una taula inflable cedia per Decathlon. Val a dir que la cursa popular és de 3 km de recorregut; l’amateur de 6 km; i la d’elit de 12 km.\nAquesta edició l’organitza The Sup Paradise amb el suport del Club de Vela Blanes i l’Ajuntament de Blanes, i anima a tothom que vulgui de gaudir d’un intens cap de setmana ple d’activitats i competicions per a diferents nivells d’expertesa de Paddle Surf.\nArticle anteriorRialles Blanes celebra demà els seus 40 anys amb un espectacle infantil\nArticle següentEls centres educatius de Palafolls celebren dilluns l’English Day\nBlanes torna a ser la capital del futbol català


Quatre policies justifiquen l’ús de pilotes de goma l’1-O | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls agents asseguren que van actuar enmig d'un clima d'"odi extrem"\nBarcelona 21 NOV 2018 - 10:07\tCET\nOperació policial l'1 d'octubre a l'escola Ramon Llull de Barcelona. Albert Garcia\nQuatre escopeters de la Policia Nacional imputats per la seva actuació l'1-O han al·legat aquest dimarts davant del jutge que van disparar pilotes de goma en un ús "progressiu i proporcionat" de la força mentre es replegaven perquè grups de votants els llançaven de tot en un clima d'"odi extrem". Segons han informat fonts judicials, davant del titular del jutjat d'instrucció número 7 de Barcelona han comparegut avui com a investigats quatre escopeters de la Unitat d'Intervenció Policial (UIP) que l'1-O van disparar pilotes de goma als voltants de l'institut Ramon Llull de la capital catalana, on un jove va perdre la visió en rebre un impacte en un ull.\nDavant del jutge, els quatre escopeters han admès que van disparar pilotes de goma, tot i que han subratllat que van fer un ús progressiu de la força i han al·legat que no haurien disparat si els concentrats no haguessin actuat amb una "gran agressivitat", llançant-los tanques, pedres i monedes, cosa que els va obligar a replegar-se. Segons els quatre antiavalots imputats, va ser el cap de grup –que compareixerà divendres davant del jutge com a investigat–, qui va ordenar que disparessin, davant l'hostilitat de l'agressió que estaven patint per part d'un grup dels concentrats.\nEls quatre escopeters, que s'han negat a respondre a les preguntes de les acusacions particulars, han descrit davant del jutge l'ambient de crispació amb el qual es van enfrontar i un d'ells fins i tot ha assegurat que hi havia un clima d'"odi extrem" que no havia vist mai anteriorment.\nEn els incidents als voltants de l'institut Ramon Llull de Barcelona va quedar ferit en un ull Roger Español, el jove que va denunciar els agents per les lesions oculars que va patir per l'impacte d'una pilota de goma, i que també haurà de declarar davant del jutge com a imputat, perquè hi ha imatges en què se'l veu llançant una tanca als policies. En la causa oberta pel titular del jutjat d'instrucció número 7 de Barcelona no s'ha pogut identificar per ara el policia que va efectuar el tret que va lesionar Español, si bé els onze escopeters que van actuar en aquella zona estan imputats i hauran de comparèixer davant del magistrat i les acusacions particulars asseguren que saben qui ho va fer, tot i que no tenen el número de placa.\n“El pitjor crim”\nEn declaracions als periodistes, l'advocat Antonio Suárez-Valdés, que representa dos dels quatre policies que han comparegut avui davant del jutge, ha destacat que els agents van anar a l'institut Ramon Llull a complir el mandat judicial que se'ls havia assignat, per impedir la celebració del referèndum il·legal, i que van ser "brutalment agredits" per part dels concentrats.\nPer contra, Jaume Asens, tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Barcelona, que s'ha personat com a acusació popular en la causa, ha denunciat que als voltants de l'institut Ramon Llull es van disparar 17 pilotes de goma i que el "crim" del qual va ser víctima Español suposa la "pàgina més negra" d'allò viscut a Barcelona l'1-O.\nEl Parlament va prohibir als Mossos i la Guàrdia Urbana —però no així a altres cossos— l'ús de les pilotes de goma.


Khaled Khatib: “Volem que la gent agafi l’hàbit de donar sang perquè sigui rutinari”\nEntrevista a Khaled Khatib, coordinador del Banc de Sang i Teixits de Catalunya\nKhaled Khatib és coordinador del Banc de Sang i Teixits de Catalunya i des de fa 35 anys,\ntreballa en aquest sector de la salut. Primer ho va fer pel banc de sang de la Creu Roja i ara ho fa per aquest banc, des del 2006 l’únic que hi ha a Catalunya després d’un procés d’unificació.\nQuines actuacions esteu realitzant aquest estiu a la comarca de l’Anoia?\nHem estat a Igualada, Vilanova del Camí i a la Llacuna, i serem a Masquefa. Ara a l’agost parem bastant, rebaixem el ritme de donacions, pel fet que fem una marató de sang a finals de setembre. Durant la marató fem unes 600 donacions. El dia 30 de setembre fem la marató a Igualada.\nCom s’afronta la campanya d’estiu al Banc de Sang?\nHi ha tres dates crítiques des de fa molts anys. L’estiu, Setmana Santa i Nadal. En aquestes tres dates la gent no té l’hàbit de donar sang, principalment perquè se’n va de vacances. Moltes de les recollides que fem de dilluns a divendres són a empreses i universitats, que llavors estan de vacances i si fa calor o fred la gent no dona sang. Aquestes són les tres causes que fan que les reserves baixin. Al Nadal baixen el 25% i a l’estiu el 30%. Els malalts no fan vacances i el banc ha de garantir el subministrament. Això que es diu que a l’estiu la tendència és que baixin les operacions, no és veritat. Des de fa quatre o cinc anys\nles operacions i el consum es mantenen. Les donacions baixen però el consum, no.\nQuè feu per mantenir les donacions a l’estiu?\nFem moltes coses, com anar pels càmpings o les platges. A Manresa, per exemple, on tenim un banc fix, a cada persona que dona sang li donem un meló gratuït, gentilesa d’una empresa que ens els cedeix. Al mes d’agost donem mig litre d’orxata, també donem coca, entrades per les piscines o anem a les festes majors dels pobles.\nQuantes donacions es necessiten a Catalunya?\nL’ideal és que s’haurien de recollir entre 800 i 1.000 donacions al dia. Actualment la recollida és entre 600 i 700. L’objectiu és arribar a l’autosuficiència. Com a únic banc de Catalunya necessitem tenir d’estoc a les nostres neveres d’11.000 a 12.000 bosses de sang. Així, si hi ha una catàstrofe, hem de tenir aquesta quantitat, ja que la sang necessita un procés, que dura un dia. Si tenim una catàstrofe avui, i venen 5.000 persones a donar sang, aquesta no servirà fins demà. Actualment estem a 8.900 bosses, amb un dèficit, per\ntant, de 3.000 o 4.000 bosses.\nQuin és el moment de l’any amb més demanda?\nÉs al gener, perquè venim del Nadal i de Reis, on als hospitals no s’opera, només les urgències, i els hospitals comencen amb un alt ritme d’operacions. Si es consumeixen\nmil donacions al dia de mitjana, llavors se’n consumeixen aproximadament unes 1.200. A mitjans de gener comença la campanya de la marató de Catalunya. Sempre a gener perquè és el mes fort. El logo i l’esglògan ens acompanyen tot l’any. L’any passat aquesta campanya va tenir molt èxit, amb una setmana vam recollir 11.000 bosses.\nQuina vida útil té la sang?\nNosaltres la sang que donem als hospitals no arriba als 20 dies. Quan ens arriba al banc de sang la portem a una centrifugadora i separa els tres components els quals componen la sang. Aquests són les plaquetes, el component més important, el plasma i els glòbuls vermells. Les plaquetes caduquen als cinc dies, és el component que caduca més aviat. El plasma als tres anys i els glòbuls vermells als quaranta-dos dies.\nCada component de la sang té una funció?\nSí, cada component té unes característiques que fa que tingui unes determinades funcions. Hi ha més demanda dels glòbuls vermells. Tots aquests components van als malalts, però el plasma té un component important que és la proteïna. Amb la sang que traiem, no en tenim suficient i necessitem 30.000 litres de plasma per extreure’n els components necessaris. A Catalunya i Espanya som deficitaris de plasma i l’hem de comprar de fora. Al banc de sang ens hem proposat durant dos anys poder recollir 30.000 litres de sang, 20.000 aquest any i 10.000 el següent. Si dones plasma, cada quinze dies pots donar\nsang, i en canvi si dones sang has d’esperar dos mesos per donar sang o plasma.\nQuines diferències hi ha entre donar sang i donar plasma, per un donant?\nLa campanya de donació de plasma va començar fa dos anys, ja que abans a les unitat\nmòbils no se’n feien. Les donacions de plasma van amb cita prèvia. L’únic desavantatge és que és una estona més que la donació de sang, ja que són uns 40 minuts. Els avantatges són unes quants, i és que pots fer vida normal, pots desenvolupar les teves activitats de forma normal i al cap de quinze dies ja pots tornar a fer una donació.\nQuines són les mesures principals per a poder donar sang?\nÉs molt senzill. El més important, si has passat hepatitatis de gran, sigui l’A, B o C,\nno pots donar sang. Si t’has fet un tatuatge són quatre mesos d’espera, i per un piercing\nel mateix. Si has fet un viatge a algun país tropical d’Àfrica o Sud-Amèrica, també són quatre mesos d’espera. Si prens antibiòtic és una setmana després de deixar-lo i t’has d’esperar dues setmanes després d’una operació al dentista. També, has de tenir\n18 anys i un pes superior a 50 kg, i tenir bona salut. A partir d’aquí, qualsevol persona\npot ser donant. El professional del banc de sang et dirà al moment si pot o no pot donar\nsang. Després es rep un carnet com a donant de sang i una anàlisi de sang molt completa.\nEs pot enviar la sang com a ajuda humanitària?\nNo, cada país ha de ser autosuficient i ha de servir la sang que necessita la seva població.\nAra, entre comunitats, a Espanya sí que ens ajudem si fa falta. L’únic que a vegades ens passa és que hi ha pacients d’hospitals que tenen algun anticòs complicat de trobar, però amb la sang hi ha un registre mundial. Pots tenir, per exemple, el grup 0 amb uns anticossos rars. A vegades només ho té un de cada milió i has d’anar a buscar-lo de fora. Fa cinc anys, per exemple, vam haver d’anar a buscar sang per a una senyora de Terrassa a Alemanya. El seu cas era peculiar perquè a Espanya hi havia dues bosses compatibles a Galícia, però la senyora donant també s’havia d’operar la setmana següent, i així vam començar una recerca internacional.\nCom se subvenciona els Banc de Sang i Teixits?\nNosaltres som el Banc de Sang i Teixits del departament de Salut. Som una empresa pública però els que hi treballem no som funcionaris. Ho gestiona un consell d’administració i aquest consell guia en la línia que creu que s’ha de seguir. No podem tenir pèrdues, però tampoc guanys. Hem de garantir la sang a qualsevol persona de Catalunya, sigui de la raça o religió que sigui.\nAquest sempre ha estat l’únic banc de sang català?\nPersonalment porto 35 anys treballant en bancs de sang. Abans a Catalunya hi havia 50\nbancs de sang. Amb el temps eren cinc: el de Sant Pau, Bellvitge, Vall d’Hebron, el\ndel Clínic i el de la Creu Roja, que és on estava jo. A Igualada hi havia un banc de sang\nfix de la Creu Roja a l’hospital vell. Cada banc tenia les seves zones. Al 1986 van fer un decret llei que va fer que a Catalunya només hi hagués un banc. Es van anar fusionant\ni al 2006 aquesta fusió va donar lloc a l’actual Banc de sang. Ara anem per zones però treballem per un mateix banc. Tota la sang de Catalunya passa per Barcelona i allà se’n fa el processament.\nEn quin nivell de donacions es troba Igualada?\nA Igualada venim cada mes amb la unitat mòbil a Cal Font. En l’última recollida van venir setanta persones a donar sang. La mitjana d’Igualada està en les 38/1000 donacions. Fa dotze anys, quan vaig començar, estàvem al 22/1000. Hem pujat bastant i n’estem contents. La mitjana de Catalunya és del 30/1000, però ara no es treballa amb índex, si no per necessitats. L’OMS deia que es necessitava un índex del 43/1000, però amb les noves\ntecnologies hospitalàries això ha quedat desfassat. Programem les campanyes segons les necessitats del país. Volem que la gent agafi l’hàbit de donar sang perquè sigui rutinari. La dona de mitjana tres cops l’any, i l’home quatre cops. A Catalunya recollim 250.000 donacions, i d’aquestes només donen sang un cop l’any 160.000. Això vol dir que només que aquests donessin un cop més a l’any, seríem autosuficients. En això treballem.\nArticle anteriorDes d’avui fins dimarts, Miralles viu dies de Festa Major\nPròxim articleEntrevista a Bonaventura Claramunt, ciclista i constructor


Ambients d’aprenentatge | Escola Camins\n“… és necessari organitzar des del primer moment un espai i una cultura de l’espai que afavoreixin tots els processos de comunicació de l’infant: l’educació és un esdeveniment fet d’interaccions complexes moltes de les quals es produeixen si l’espai hi participa.”\nLoris Malaguzzi (pedagog italià – Reggio Emilia)\nEntenem l’escola com un espai d’acompanyament i respecte pels processos de vida dels infants.Tots els ambients de la nostra escola, els de dins i els de fora, són agents educadors i connecten amb els interessos i les inquietuds dels infants. Permeten construir els seus propis aprenentatges a partir del joc, l’experimentació, la relació i comunicació amb els altres. Són ambients acollidors, que transmeten benestar i calidesa, amb varietat de materials estructurats i no estructurats que, mantenint una estètica agradable, conviden a que s’hi creïn situacions d’experimentació, de descoberta i de relació. A l’escola hi ha ambients on hi predomina un aspecte més social o més científic o més artístic… per afavorir i respectar els interessos i les capacitats de cada infant.\nLes mestres que acompanyem els infants observem les descobertes que fan, partim de les seves preguntes i escoltem les seves hipòtesis, donem temps, formulem noves preguntes i propostes per ajudar-los a avançar en el seu procés de construcció dels aprenentatges, els alentem i valorem el seu esforç.\nQUÈ FEM EN ELS DIFERENTS AMBIENTS DE L’ESCOLA?\nUtilitzem el joc com a font d’aprenentatge.\nReservem cada dia un temps de conversa per construir la vida del grup d’infants.\nPartim dels interessos dels infants per fer néixer i créixer els projectes de grup.\nDissenyem situacions múltiples i variades per aprendre.\nProcurem respectar el temps individual i la lliure elecció.\nPlantegem reptes personals.\nProcurem que els infants prenguin decisions i es facin responsables d’elles.\nPotenciem la formulació d’hipòtesis, l’experimentació, la recerca i la constant descoberta.\nAnimem a cercar informació i a consultar documentació per saber-ne més.\nCultivem la imaginació, la creativitat i la sensibilitat.\nAcollim tot allò que és imprevisible i incert.\nAfavorim la cerca de camins diversos i de solucions diferents.


City Comfort Inn Guiping Phoenix Branch Guigang Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAllotjaments a Guigang\nCity Comfort Inn Guiping Phoenix Branch\nYujiang west road, Phoenix district, Guiping, Guigang, Xina, 537200 - Veure al mapa\nMés informació sobre City Comfort Inn Guiping Phoenix Branch\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Guigang, City Comfort Inn Guiping Phoenix Branch és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix City Comfort Inn Guiping Phoenix Branch asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, servei de despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, articles de tocador a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, City Comfort Inn Guiping Phoenix Branch és una selecció idònia per a la vostra estada a Guigang.


Arenys de Munt insta la classe política a comprometre's amb l'autodeterminació - El Gerió Digital\nArenys de Munt insta la classe política a comprometre's amb l'autodeterminació\nEl proper 12 de setembre se celebra l'aniversari de la primera consulta popular independentista\nDilluns, 16 d'agost de 2010 05:00h\nUn instant de l'acte independentista del 31 de juliol a Arenys de Munt © ACN\nACN / Alt Empordà, Baix Empordà, Garrotxa, Gironès, La Selva, Pla de l'Estany, Ripollès / Arenys de Munt\n'Ens comprometem a que les forces polítiques a les quals pertanyem proposin al Parlament la celebració d'un referèndum vinculant que permeti convocar tot el poble català per tal que es manifesti sobre la conveniència que Catalunya esdevingui un estat independent', assenyala el manifest que ha tirat endavant la comissió organitzadora del primer Aplec per la Independència que tindrà lloc a Arenys de Munt el proper 12 de setembre. El text es titula 'El compromís d'Arenys de Munt' i segons indiquen els promotors té per objectiu que els polítics es comprometin amb el dret a decidir.\n'Fa un any, el 13 de setembre del 2009 es va celebrar a Arenys de Munt la primera Consulta sobre la Independència', afirma el text, que afegeix que de llavors ençà 'centenars de pobles i ciutats han celebrat també consultes' en les diverses onades que s'han dut a terme. 'Entenem que amb aquesst amplic moviment la ciutadania expressa el dret a l'autodeterminació com a poble', manifesten els promotors, que remarca que el dret a l'autodeterminació està reconegut per les Nacions Unides en el Pacte Internacional dels drets Civils i Polítics que va entrar en vigor el 1976 i va ser ratificat per l'estat espanyol per l'estat espanyol el 27 de juliol de 1977 i pel Parlament de Catalunya en tres ocasions.\nEls càrrecs polítics que signin el manifest es comprometran, com a càrrecs electes dels municipis que han celebrat les consultes i representants polítics del poble català al Parlament Europeu, a les Corts Espanyoles i al Parlament, a impulsar la celebració d'un referèndum vinculant sobre la independència. En aquest sentit, demanaran a les Nacions Unides i a totes les instàncies de cooperació entre països 'la seva atenció sobre aquesta inquietud del poble català i el seu suport a l'exercici del dret a l'autodeterminació reconegut per la legislació internacional'.\n'La festa de l'independentisme'\nLa comissió organitzadora de l'aplec vol que el primer Aplec per la Independència que tindrà lloc el proper 12 de setembre sigui 'una festa completa de l'independentisme'. La trobada, a més de tenir un caire reivindicatiu i festiu, vol tenir 'un fort contingut polític'. 'Vol ser un punt de trobada anual on amb caire festiu i reivindicatiu anem assentant els passos per la construcció de la pàtria catalana', expliquen els promotors. L'Aplec es va presentar el passat 31 de juliol en un acte de presentació que va comptar amb la presència de nombroses figures destacades del panorama polític i cívic actual. A l'acte es va posar en evidència que si fa un any el crit a Arenys de Munt era 'independència', ara el clam és 'unitat' per assolir-la. 600 persones es van agrupar a la sala municipal d'Arenys de Munt.\nD'entre la programació d'actes destaca el Monument a la Independència; un monument que serà sufragat amb l'aportació voluntària de totes les persones que hi vulguin col·laborar. Elaborat per l'escultor Jaume Rodri, aquesta peça vol recordar la primera consulta per la independència que es va fer a Arenys de Munt, i la trascendència que això ha tingut a tot Catalunya.\nPer altra banda, l'experiència d'Arenys de Munt tindrà un lloc destacat també a la Universitat Catalana d'Estiu (UCE) que se celebrarà a Prada durant la segona quinzena d'agost. L'acte, titulat 'Els referèndums sobre la independència. I ara què?' comptarà amb la participaració entre altres de Carles Móra, batlle d'Arenys de Munt, i Joan Manuel Ximenis, regidor de la CUP a l'Ajuntament d'Arenys de Munt i impulsor de la primera consulta independentista. La xerrada es desenvoluparà el dia 17 d'agost a partir de les 5 de la tarda.


Per Francesc Soler | 14 Oct 2020\nEn els darrers anys, he anat convidat al Godó unes quantes vegades però, ves per on, no he aconseguit veure-hi mai cap partit de tenis. De fet, ara que hi penso, no he arribat, ni tan sols, a veure les pistes del Reial Club de Tenis. Sempre em passa el mateix: de la copa i el canapè del village passo directament al menjador, el cafè sempre s’allarga i, quan me n’adono, ja faig tard a algun lloc i he de marxar volant. En fi, tampoc soc l’únic a qui l’hi passa, eh?\nEl Godó és ple de gent guapa fent-se fotos per l’Instagram a qui el tenis li importa un rave, però fan ambient. També hi abunden els senyors de corbata i les senyores de vestit jaqueta que fan negocis, sense fer cas tampoc dels dos nois en pantalons curts que, a pocs metres, van colpejant la pilota amb la raqueta. En aquest tipus d’esdeveniments sempre hi trobes gent interessant o, com a mínim, pintoresca. En una ocasió, em van asseure al costat de Jaime de Marichalar. Durant el primer plat vam intercanviar algunes cortesies, però quan un cirurgià plàstic que acabava de fer la cara nova a una celebrity i amb qui també compartíem taula el va alertar, mig de broma, que jo era periodista, Don Jaime va emmudir de cop.\nSense saber ben bé perquè, he acabat formant part d’aquesta troupe que, de forma més o menys regular, deambula entre safates de canapès i fa cua a la barra de gintònics d’inauguracions, presentacions, gales benèfiques… De vegades, tinc la sensació que sempre hi som els mateixos, tot i que no sigui del tot cert. El 2016, Massimo Dutti va obrir la seva flagship store a la Casa Ramon Casas del Passeig de Gràcia —per entendre’ns, on abans hi havia la Vinçon—. Vinga, cap allà: models, gent de la tele, esportistes d’elit… Tothom molt ben vestit i pentinat. Nivell. Ara una copa de xampany, ara un tros de jabugo, ara una gamba… Una vetllada estupenda, vaja.\nTothom molt ben vestit i pentinat. Nivell. Ara una copa de xampany, ara un tros de jabugo, ara una gamba…\nPoc després, H&M també va obrir mega-botiga al Passeig de Gràcia i, és clar, també va organitzar una mega-festa. Vinga, cap allà, també. Recordo que, a diferència de Massimo Dutti, aquí em va sorprendre no conèixer-hi pràcticament a ningú. Tot eren nois i noies molt joves, per mi completament anònims, que no paraven de fer-se selfies. Em recordaven els personatges de “La Bola de Cristal”, amb els seus xandalls, maquillatges i pentinats dels 80. L’endemà vaig llegir a la premsa que eren alguns dels influencers més importants del món, amb milions de seguidors, i vaig pensar que m’estava fent gran i que, en aquella troupe, no hi pintava res.\nBarcelona, com tota gran ciutat, té un calendari anual d’esdeveniments en el qual el MWC ocupa un lloc molt destacat. Durant els dies del congrés, les grans empreses telefòniques competeixen per quina organitza l’acte més fastuós en el lloc més emblemàtic per als seus milers de convidats. També és important el 080 Barcelona Fashion i totes les festes que organitzen les firmes de moda coincidint amb aquest saló.\nTot i això, el gran esdeveniment de l’any és la Gala People in Red organitzada per la Fundació Lluita contra la Sida del Dr. Bonaventura Clotet i que reuneix un nombre de famosos per metre quadrat excepcionalment alt per Barcelona. A la coneguda popularment com a Gala de la Sida és on veus els autèntics professionals del canapè. Persones que saben passar per un photocall sense semblar que estiguin davant d’un escamot d’afusellament i que queden bé a totes les fotos, encara que, en el moment del clic, s’estiguin menjant una torradeta amb un ou de guatlla amb sobrassada d’aquelles que regalimen.\nSens dubte, a Barcelona, hi tenim la mà trencada en això d’organitzar aquest tipus de saraus. Comptem amb agències especialitzades com l’Equipo Singular de Paco Caro, XXL, Interprofit o Mahala, per citar-ne només algunes, que els fan funcionar amb la precisió d’un rellotge suís. Perquè en l’organització d’un esdeveniment de petit o gran format s’ha de cuidar fins al mínim detall: ambientació, decoració, gastronomia, música, merchandising, RRPP, comunicació… Només d’aquesta manera esdevindran vetllades memorables al servei dels interessos d’empreses i institucions. En aquests esdeveniments, s’hi juguen la reputació i, per una marca, això ho és tot.\nSens dubte, a Barcelona, hi tenim la mà trencada en això d’organitzar aquest tipus de saraus\nQuan parlem del món dels esdeveniments, parlem de milers de llocs de treball i de centenars de milions d’euros de facturació. Però també d’una forma de fer networking que difícilment es pot substituir per formats no presencials. Per tot això, en aquests temps convulsos de congressos virtuals i presentacions per Zoom, he volgut escriure una columna en defensa del canapè.\nMitjons i xancletes: alerta\nVam dir no, no, a moltes coses. “Això sí que...\nEnyorant la castanyada\nAra que ens trobem confinats al municipi, sense poder anar...\nCiutats i KPI’S\nLa gestió d’una ciutat ha de ser mesurable. Els ciutadans...


desembre | 2017 | Coses a dir\nPublicat dins de Coses meues, General, Parlant de Política\t| 2 respostes\nPublicat el 17 de desembre de 2017 per Mònica Amorós i Gurrera\nPublicat dins de Coses meues, Educació i Ensenyament, Parlant de Política\t| 4 respostes\nPublicat el 8 de desembre de 2017 per Mònica Amorós i Gurrera\nFa setmanes que es prepara una gran manifestació al cor d’Europa. Tot va començar una mica de casual, a twitter, la pregunta era: si ens desplacem milers per veure un partit del barça no podem fer el mateix per anar a veure i donar suport a una part del nostre govern legítim? I s’hi va afegir gent, cada vegada més fins que l’ANC i Òmnium han organitzat la manifestació. Un èxode cap a Brussel·les per dir-li al món que persistim en voler la independència. I volem democràcia.\nI ha estat un èxit! “Impacte a la premsa internacional: ‘Marea de banderes catalanes a Brussel·les per a “despertar” la UE’. La policia federal belga ha dit que eren 60.000 catalans manifestant-se. Mentre que la policia de Brussel·les ha dit uns 45.000 manifestants. Xifres altes tenint en compte que hi ha uns 1.300Km de distància. Molts morencs i riberencs hi han anat en l’autocar organitzat per l’ANC, altres ho han fet en transport privat o altres mitjans (tren, avió, autocaravana, cotxe…). Alguns ja hi són des del cap de setmana anterior, altres hi han anat el mateix dia. Molts més hi hem estat de cor i de cap.\nPer desgràcia (del 155) a TV3 només han pogut donar un minut cada mitja hora. Per això s’ha fet un recull d'”Allò que TV3 no ha pogut retransmetre: els vídeos de la manifestació de Brussel·les“. Impressionant! (aquí el vídeo sencer). Una manera d’agafar forces de cara al 21D. Per cert, continuem recordant que no hi haurà observadors internacionals perquè la Junta Electoral ho ha rebutjat, i això provoca reaccions: “Un observador internacional contraposa la transparència de l’1-O amb l’opacitat del govern espanyol el 21-D”. Els partit han augmentat els apoderats per tal de controlar millor el recompte i “L’ANC, els partits i els CDR faran un recompte paral·lel el 21-D per evitar que l’estat espanyol pugui ‘manipular’ els resultats“. (voleu ser apoderats?).\nPer cert, una anècdota no menor a Brussel·les: “Els bombers responen a les amenaces de violència de l’estat espanyol amb una donació multitudinària de sang”.\n— Bombers per la República🎗 (@ANC_Bombers) December 7, 2017\nMentrestant a Madrid: “El juez retira la euroorden para Puigdemont para evitar que Bélgica restrinja los delitos que le imputa el Supremo“. Dit d’una altra manera, diu “Puigdemont: “España retira la euroorden porque sabe que la acusación no es presentable en Europa“. A la pràctica el president i els consellers poden moure’s per tot arreu, però seran arrestats si entren a l’estat espanyol. “El juez retira la euroorden a Puigdemont para que Bélgica no suprima el delito de rebelión“. Bèlgica no acceptava el delicte de rebel·lió, ni hi veu violència, en tot cas, només prevaricació que comportaria una pena màxima de 6 mesos; en canvi, l’estat vol 30 anys de presó. Per cert, Espanya s’ha queixat del sistema d’euroordres i “La Comissió Europea descarta la petició d’Espanya de revisar el sistema d’euroordres“.\nDia 4. A Estremera 2, a Soto del Real 2, en llibertat 6\nPublicat el 7 de desembre de 2017 per Mònica Amorós i Gurrera\nJa fa dies que m’agafen ganes d’anar a Estremera, a Soto del Real i a Alcalá-Meco a manifestar-me, pacíficament i democràtica, per la llibertat dels empresonats. Penso en ells i en els que són a Brussel·les. Per sort, dilluns en van sortir uns quants (6), però no tots.”Romeva, Turull, Rull i Mundó surten d’Estremera“. “Bassa i Borràs surten de la presó d’Alcalá Meco“. Encara s’han quedat els Jordis a Soto del Real, i Junqueras i Forn a Estremera.\nDimarts va començar la campanya més atípica, unes eleccions il·legítimes amb un resultat incert segons la darrera enquesta. Primera premissa important: no feu cas de les enquestes, només volen condicionar el vot. Pronostico que d’aquí al 21D en veurem de tots colors, cap de creïble, per descomptat. Un amic feia un recull detallat de què deien les enquestes en eleccions passades i quina va ser la realitat del vot. Molta diferència. Hi ha enquestes que semblen més desitjos que altra cosa. Tenen les dades i després fan les interpretacions que els convenen. Conec una mica el món des de dins, per això ho dic. L’única que val és el vot del 21D que, per cert, no tindrà observadors internacionals per la negativa de la Junta Electoral; l’1 d’octubre hi va haver 100 observadors internacionals.\nBé, tornem a dilluns. Van sortir alguns dels presos polítics (sí, polítics, malgrat alguns no ho reconeguin, ho són i si no llegiu això), però quatre encara són a dins. I amb presos polítics o, altrament dit, una part dels líders a la presó o a l’exili no pot ser una campanya normal.


Sergiño Dest, lesionat: què té i quants partits es perdrà?\nEl lateral dret estatunidenc del Barça es perdrà tot el que queda de temporada\nLa temporada de Sergiño Dest, lateral dret del Futbol Club Barcelona, ha estat un autèntic calvari. Més enllà de les males sensacions esportives, el seu periple amb les lesions està sent horrible. Després d’haver estat titular en el darrer duel del Barça contra el Rayo Vallecano al Camp Nou, el jugador estatunidenc va haver de retirar-se lesionat a la mitja part. Ara, l’entitat blaugrana ha comunicat que Dest pateix “una lesió al semitendinós de la cuixa dreta”. D’aquesta manera, es confirma la seva baixa, tot i que el Barça, com ja és habitual, no comunica quants partits es perdrà.\nDest es perdrà tot el que resta de temporada\nAra bé, sí que se sap que en lesions d’aquestes característiques es descarta una recuperació ràpida i més aviat cal pensar en un temps de baixa de més d’un mes, amb la qual cosa el més probable és que Dest ja hagi dit adeu a tot el que resta de temporada. Així doncs, se suma a Pedri González pel que fa a futbolistes que no poden acabar el curs amb la samarreta blaugrana a causa de les lesions. L’arribada de Xavi Hernández i el doctor Ricard Pruna va acabar en un primer moment amb aquesta plaga, però els problemes físics han tornat a caure com una llosa a can Barça.\nPodríem haver vist l’últim partit de Dest amb la samarreta del Barça\nAquesta baixa de Dest podria arribar a suposar, fins i tot, que ja no es vegi mai més el lateral dret estatunidenc amb la samarreta culer. És un dels jugadors que es troben a la rampa de sortida i el club no dubtarà a transferir-lo si arriba alguna oferta interessant per a ell. És molt jove i se’l va fitxar com a aposta de futur, però no ha arribat a esclatar mai amb el Barça i actualment ha quedat més que demostrat que no té nivell per a un equip d’aquest nivell.\nBarça Futbol Futbol Club Barcelona Lesió Sergiño Dest


CRÓNICA DE LA SORTIDA A LA VALL D’ARAN 14, 15 i 16 DE SETEMBRE DE 2018 (escrita per l'Assumpta Vall-llovera)\nPublicat per Agustí Reixach 10/24/2018\nCRÓNICA DE LA SORTIDA A LA VALL D’ARAN\nObjectiu. Anar al Montlude, i a l’Artiga de Lin, Fonts Ulls del Jueu.\nEl Montlude és una muntanya de 2.519 metres que es troba entre els municipis de Les i de Vilamòs a la Vall d'Aran. Al cim s'hi troba un vèrtex geodèsic. Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.\nEstada al Camping “Prado Verde” Era Bordeta, km. 173-174 ctra. N-230.\nParticipants: Josep M.Parareda, M.Rosa Aregall, Anna Prat, Lluís Aulet, Bruna Raulet, Marc Sobrino, Helena Tafunell, Toni Llavina i Assumpta Vall-llovera.\nMontlude (2519 m.)\nDivendres 14 setembre. Sortim a les 5 de Centelles i sense fer cap parada arribem al càmping a les 9 del vespre. L’Anna , que és la que va contractar aquest càmping, va a recepció a buscar la clau del Bungalow, la resta te pressa per visitar els lavabos. Seguidament ens aposentem a un magnífic bungalow de 8 places, una habitació de llit de matrimoni, i una de dos llits petits, a dalt hi ha quatre llits petits, l’Assumpta amb el raonament que va “suelta” tria un de dalt, però l’Anna no ho vol de cap manera, ja que hi ha una escala molt dreta amb uns graons estrets, i no vol que l’endemà estan sola caigui escales avall, i va a dormir a l’habitació de dos llits amb la Bruna, l’Assumpta ho agraeix, a més hi ha un gran sofà-llit, que no sé perquè, li toca dormir-hi al camallarg de la colla, en Toni.\nIl·lusionats amb la nostra nova casa, preparem el sopar, que cadascú porta preparat, la nevera, com per art d’encantament, està proveïda de begudes diverses, la M.Rosa i Josep M. ens fan una amanida de tomàquet de l’hort que hi canten els àngels. Sopem, per postres en Toni ens obsequia amb un tortell de full amb confitura de cabell d’àngel, boníssim!!!!.\nCal destacar que ens trobem amb una assistència farmacològica inesperada, un que te picor, en Marc ràpidament li va donar un “rolon” perquè se’l posi, se’l posa i ja li passa la picor. Un altre es va queixar de mal als genolls, ràpidament en Marc ja li dona una pomada, o sigui, una atenció immediata!!!.\nAlgú sense perdre temps s’ha avançat i ha rentat els plats, fem el xupito del Licor de la Ferrada i ben satisfets anem a dormir, doncs demà, els que van d’excursió, s’han de llevar a les 5 de la matinada!!!!!! Van al Montlude, ( 2517,7 m. ) pel cantó de la Vall de Toran.\nEl nostre Bungalow\nDissabte 15 setembre. A les cinc del matí es lleven els vuit que van d’excursió, amb molt silenci per no despertar l’Assumpta que es queda de guardiana de la nova casa, esmorzen i tot i que és negra nit, se’n van, l’Assumpta surt a la porta per dir-los adéu, i fins a la tornada.\nEl dia es presenta amb boira als cims, però al cap de dues hores ja ha esvaït.\nL’Assumpta es lleva a les 9, esmorza i va a recepció per comprar algunes coses que faran falta pel sopar. Demana a informació si es pot visitar alguna cosa pels voltants a fi d’estirar les cames, l’indiquen que l’altre cantó del pont sobre el riu Garona, hi ha un camí que porta a tres cases, també demana algun mapa o informació sobre aquesta zona, el senyor li dona alguns fulletons. Com que no veu convenient visitar els habitants de les tres cases, decideix fer una volta de reconeixement pel càmping, i veure quants veïns hi ha. Poca gent, un xicot amb dos nens que van amb bici, dues famílies que agafen el cotxe i marxen a fer turisme, etc. tot controlat. Va a la casa, fa una mica d’endreça, agafa un llibre i torna a fer una roda de reconeixement pel càmping , sembla que ha arribat un noi veí amb una rulot i un gos que te lligat, es para a la zona de les barbacoes per llegir una mica, s’hi està bé, hi ha sol i ombra. Cap a les dues, va a dinar al restaurant del càmping, torna cap a casa a fer una mica de migdiada, cap d’una estona, per desvetllar-se torna a donar una volta pel càmping que aprofita per collir quatre flors, sobretot pixa llits, unes flors de zafrà i alguna margarida, no hi ha res més, torna a casa per veure què fan a la Tele. Fan una pel·lícula de Robert Redford, ja l’ha vista, la canvia, perquè acaba malament, en posa una de Richard Gere, tot i que també l’ha vista i acaba malament, deixa aquesta perquè és més distreta, i així va alternant lectura i peli. Cap a quarts de set rep un WS dels companys que li diuen que ja baixen. Després de la peli, surt a portar les deixalles al contenidor, i just es troba amb la colla que ja tornen, diuen que van molt carregats, què portaran?, doncs bolets!!!!!, mooooooolts bolets.\nPinetells i algun cep\nTothom descarrega les bosses de bolets, de seguida ens organitzem, uns es dutxen, altres van a la piscina, d’altres a mida que estan dutxats es van incorporant a l’equip de triar bolets, comença la M. Rosa, seguidament s’incorpora l’Helena que organitza la tria en cadena, ella treu la cua i els obre i deixa que l’Assumpta miri si hi ha cucs, i decideixi, podríem dir que és un control estil 155, com si diguéssim??? o cap a un cantó o cap a l’altra. Ja s’hi afegeix en Josep M. En Lluís quan veu que hi ha algunes plates de triats, s’encarrega de rentar-los, que per cert és una feinada ja que al portar-los amb bosses de plàstic, han quedat molt bruts, doncs si, els va netejant de un en un. En Marc, va cap a la barbacoa a preparar el foc per coure la carn i la botifarra, la M. Rosa ja omple paelles i els comença a coure, l’Anna talla all molt petitó per tirar als bolets, ei!, la Bruna també fa coses, hi ha feina per a tothom.\nTot es va posant a punt, uns a la barbacoa, altres fregir bolets, altres parar taula i en poca estona estem tots asseguts a taula a punt de sopar.\nTambé tenim una bona amanida de tomàquets de l’hort, la carn, botifarra, tot boniiiiissim!!!!!, i per postres......... una coca de brioix amb crema, uffffffffffffffff també boníssima.\nComentem l’excursió que han fet, hi ha hagut algun tros durillo, sobretot la baixada, del cim, han vist moltes muntanyes conegudes, tota la muntanya estava ple de narius que li donaven un to vermellós,o sigui tots estan molt contents de l’experiència. Acabem el sopar amb el licor de la Ferrada i a dormir.\nDiumenge 16 setembre. Ens llavem a les 9 del matí, esmorzem, recollim, deixem endrecem el bungalow i marxem cap a l’Artiga de Lin per veure el naixement del Riu Jueu, “Uelhs deth Joeu”.\nAnem direcció Viella per la N-230, quan som al poble Es Bòrdes tranquem a la dreta on un rètol indica Artiga de Lin. La pista asfaltada d’uns 7 km. ens portarà fins l’aparcament del salt d’aigua.\nAparquem, seguim un camí senyalitzat en direcció al riu que en uns minuts ens porta fins al gran salt d’aigua que baixa amb molta força pel mig de la vegetació del bosc.\nNaixament del riu Uells de Jueu\nAquesta aigua prove de la gelera de l’Aneto que es perd en el Forau de Aigualluts a la vall de Benasque.\nA 1931 el científic Norbert Casteret va llançar 60 quilos de colorant a la part aragonesa per tenyir les aigües i demostrar que realment existia una corrent subterrània.\nA la dreta del salt d’aigua baixa també un torrent d’aigua procedent de la Canaleta de Pomèro, on a la tornada visitarem el seu salt.\nAnem cap a l’esquerra, travessem un pont metàl·lic que creua el riu Joeu. Entrem al bosc, hi ha dos camins, un amb escales de fusta que puja decidit i l’altre que va pel bosc, pugem pel de les escales, l’escala està molt ben aposentada amb baranes a cada costat, puja gairebé paral·lel al salt d’aigua. Arribem a un punt on l’aigua ha disminuït, és veuen les primeres surgències d’aigua, a mesura que va baixant les surgències es multipliquen al mig del torrent i la vegetació fins a convertir-se en la gran cascada que hem vist a baix.\nLa pujada és una mica forta, hi ha trossos de camí i de graons de fusta, però s’arriba a dalt amb sense cap dificultat. Arribem dalt, entrem per sota un portal de pedra que ens porta a un camí ample i planer, amb barana de fusta al cantó del torrent, passem entremig d’un bosc molt tupi’t, molta ombra i molta molsa sobre les pedres. Passem sota un altre portal de pedra, i entrem a una amplia explanada. Som al Pla de l’Artiga. Pel mig del Pla passa un rierol d’aigua que prové de l’Estany de Pois que es troba sota el cim de la Forcanada.\nPas de l'Artiga, al fons La Forcanada (2882,7m)\nAl fons es pot veure les grans muntanyes, el Tuc de Neres ( 2582 m.)a l’esquerra, al fons Malh de Pois, coneguda com La Forcanada (2882, 7 m. ) i a la dreta el Malh de l’Artiga ( 2710 m.) . Continuem el camí, hi ha un xip amb un grup d’homes i gossos, semblen caçadors. Travessem per el pont de les Garonetes, que ens porta a l’altre costat del Pla, seguim un camí ample que entra al bosc, passem pel costat de la cabana de l’Artiga, en pocs minuts arribem al Pla de l’Artiga on hi ha el refugi que acaben de renovar, ens hi acostem, comprovem que falta molt poc per tenir-lo acabat.\nProp del refugi hi ha un indicador que senyala el camí per anar a veure el salt del Pomèro, el seguim, ens fiquem dintre el bosc i amb uns deu minuts ja hi som.\nFem fotos, en Josep M. puja fins al salt gran de dalt, diu que hi ha un gorg molt bonic, l’Anna i en Toni hi van, tots pensem que s’hi banyaran, però no, de seguida tornen, no s’hi han banyat, però si que han tocat l’aigua amb el dit !!!!!!!. Tornem avall, travessem el prat i agafem la carretera asfaltada, a mig camí travessem el torrent de Pomèro, que més avall s’ajuntarà amb l’aigua del riu Jueu.\nDe seguida arribem a l’aparcament, son la una, comentem si tirem avall fins el Bar Esport, de Bellvehí d’Urgell, alguns els sembla massa lluny, diem dons que podem fer una tirada de dues hores de camí i a les tres dinem, la Bruna s’esgarrifa al pensar que falten dues hores per poder dinar, al final reservem taula al restaurant la Pizzeria de Pont de Suert. Amb poc més d’una hora ens hi posem, dinem, uns més bé que els altres.\nLa M.Rosa rep una mala notícia, un seu tiet s’ha mort, tot i que ja estava molt malament i tenia 96 anys, és una notícia trista, ens sap greu.\nUna vegada refets, ara si posem la directa i a les set ja som a Centelles.\nTothom està molt content i satisfet de la sortida.\nNota: mirant el mapa es veu que des del pla de l’Artiga, ( 1481 m.) pujant seguint el barranc des Pois, s’arriba a l’estany des Pois ( 2068 m.) i seguint fins el Còts des Aranesi ( 2448 m.) deixant La Forcanada a l’esquerra, es baixa als ibons de l’Escaleta ( 2358 ) i seguint el torrent de l’escaleta es va al Pla dels Aigualluts ( 2035 m.) i d’aquí al Pla dels Estanys on hi ha la pista que porta al Pla de l’Hospital. O es pot passar pel Ref. De la Renclusa, superant un coll de 200 m. Ha de ser una travessa molt i molt maca. Qui s’anima?.\nCRÓNICA DE LA SORTIDA A LA VALL D’ARAN 14, 15 i 16...


Tema 1. Els orígens de la psicologia  | Història de la Psicologia (Blanquerna) | Unybook\nTema 1. Els orígens de la psicologia (2016)\nTema 1. Els orígens de la psicologia\nHistòria de la psicologia Tema 1. Els orígens de la psicologia La psicologia pot portar-nos a l’autoconeixement i canviar les nostres vides La Història      Reconstrucció intel·lectual del passat per tal de comprendre el present Característica principal. Perspectiva evolutiva i visió de conjunt Contingut: Moviment dinàmic d’interacció entre persones i forces externes que condicionen l’activitat dels científics.\nLa història no és neutra, no és objectiva: hi ha selecció, anàlisi, interpretació dels fets...\nLa història ens proporciona una perspectiva evolutiva, ens permet parlar d’un conjunt.\nGeni  persona que es pot anticipar als seus temps La psicologia La psicologia com a ciència multi paradigmàtica. Formada per diferents paradigmes, models, escoles o orientacions tecno-pràctiques. Cada una d’elles comparteix: Metateoria: Conjunt de creences o teories bàsiques de tipus filosòfic i per tant no demostrables, com poden ser: la vida i la mort, la motivació, si és possible el canvi o no, si els éssers humans són lliures o estan determinats..\nNo hi ha res més pràctic que una bona teoria (Wertheimer) Antecedents Fisiologia La psicofísica de Fechner (1801-1887)      Necessitats de trobar una visió unitària del món (físic-psíquic; cos-ment) Psicofísica: Relació quantitativa entre estímuls físics i processos mentals ( ex: Sensació) El procés psíquic més complex és el de la sensació i també el més fàcil de mesurar.\nLlei de Weber-Fechner Fechner inicia l’estudi matemàtic i experimental de la ment Diferents llindars sensorials. Inconscient.\nLa psicologia científica Wilheim Wundt (1834-1920) (Alemanya)    La Psicologia ha de ser una disciplina independent Més empírica que la Filosofia Més centrada en la ment que la Fisiologia Wundt li dóna a la Psicologia: 1- Un nom: psicologia general Experimental o Psicologia fisiològica.\n2- Objecte d’estudi: La consciència, com a experiència immediata d’aquesta consciència.\n3- Procediments metodològics: mètode d’introspecció experimental (=controlada), (excepte per psicologia dels pobles o tema llenguatge en la seva vessant de social).\n4- Problemes a investigar: Sensació, atenció, emoció...\n5- Infraestructura institucional: Universitat, aula, càtedra, laboratori. Va fundar el primer laboratori del món (U. Leipzig, 1879) 6- Òrgans de comunicació: Manuals: Principis de Psicologia Fisiològica (1874); La psicologia dels pobles (1920) +Revista on publiquen els resultats de les investigacions Principal mèrit de Wundt: Elaborar un Paradigma per a la psicologia  Va delimitar un camp Wundt planteja dues branques d’estudi: 1- Psicologia individual: Mètode experimental; processos mentals simples (sensacions, emocions)  Psicologia experimental  Psicologia infantil 2- Psicologia comparada: mètode observació i comprensió; processos mentals superiors (pensament, voluntat)  Psicologia dels pobles o etnopsicologia  Psicologia animal 3- Psicologia individual  Psicologia experimental dels processos conscients “experiències” de l’individu.\n1- Psicologia bàsica ( no aplicada) 2- Psicologia experimental (no especulativa) 3- Objecte: processos conscients = experiència subjectiva 4- Mètode d’introspecció, avaluada experimentalment en condicions controlades 5- Temes: l’atenció ( límit del camp atencional), els sentiments ( introspecció + correlats fisiològics de l’atenció) La psicologia és la ciència de la subjectivitat.\nPsicologia dels pobles    Objecte d’estudi: La “Ment col·lectiva” o “Esperit del poble”, el conjunt de pensaments, sentiments i estils de vida compartits pels membres d’un grup social.\nUtilització dels mètodes descriptius de les ciències socials, basats en l’observació.\nCreacions de la “ment col·lectiva”: - Llenguatge - Mites= pors i esperances comunes - Costums Primers passos a alemanya Brentano (1838-1917):    “Psicologia de l’acte”: els fenòmens psíquics entesos com a acte (escoltar el so, veure el color...) Mètode de la “Percepció interna”  FENOMENOLOGIA A diferència de Wundt, Segons Brentano els processos psíquics són dinàmics.\nEbbinghaus (1850-1909)  Estudis sobre la memòria a partir de llistats de síl·labes sense sentit La fascina la idea de Fechner de possibilitat de medir els aspectes mentals.\nPer què recordem millor 24h després? Perquè hem descansat dormint.\nSabem que el procés del son, ajuda a passar la memòria de curt termini a llarg termini.\nEn síntesi, poc abans de la primers guerra mundial  Hi ha poc progrés teòric en psicologia; A GRAN BRETANYA Contribucions de la Biologia -L’evolucionisme de Darwin (1809-1882):     Variabilitat (espontània) La variabilitat individual acaba configurant la variabilitat de l’espècie.\nAdaptació Selecció Lluita per la vida Psicologia comparada Imp. Aprenentatge Quan una es desmaia i no hi ha una causa orgànica, psíquicament estàs dient molt -Galton (1822-1911)      Tests mentals La intel·ligència és hereditària.\nEstudis de bessons Eugenèsia positiva: Intervenir de forma explícita per crear un individu, una ètnia diferent.\nEugenèsia negativa: Vaig a exterminar les ètnies considerades com inferiors. Per ex: Hitler.\n Psicologia diferencial A FRANÇA Naixement de la Psiquiatria (finals del XVIII- inicis del XIX)   Pinel (1745-1826) És el creador de la història clínica.\n- El Nen d’Aveyron Mesmer (1734-1815)  Teoria fluid universal  Magnetisme anima   Suggestió Charcot (1825-1893)  Hipnosis per al tractament de la histèria en Salpêtrière Braid? Força de la suggestió (placebo), no és tant la hipnosis, com la creença de que hi ha algú que t’ajudarà.\nA RÚSSIA Pavlov (1849-1936)  Condicionament clàssic  Aprenentatge  Reflexes incondicionats vs. Condicionats  EI= Estímul incondicionat o absolut  EC= Estímul Condicionat Neurosis experimental Vygostki (1896-1934) Llei fonamental del desenvolupament  Si els professors no tenen una vinculació afectiva amb els nens, als nens els hi costa molt més aprendre ZDP ALS EEUU William James (1842-1910)   Psicologia funcionalista Pragmatisme El funcionament de la ment mereix ser un camp d’estudi independent La psicologia és la ciència de la vida mental, la vida dins dels cervells individuals, els pensaments i sentiments dels individus (èmfasi en el jo personal) Estar viu és experimentar un riu d’idees, pensaments i sentiments que són diferents als dels altres i que flueixen constantment.\nHistoria de la Psicología - 1. ELS ORÍGENS DE LA PSICOLOGIA (2014) Apunte\nHistoria de la Psicología - TEMA 1: Orígen de la psicologia (2016) Apunte\nHistoria de la Psicología - TEMA 8: La psicologia positiva (2016) Apunte


Reflexions d'1 H: Xerrada 'Revolucions estètiques. Moda i transformació social' - Agenda - Dones en Xarxa\nReflexions d’1 H: Xerrada ’Revolucions estètiques. Moda i transformació social’\nDilluns, 7 d’abril\nLloc:Centre Cívic Sagrada Família. c/ Provença 480 entl\nA càrrec d’ Analía Vega Uceta, de Trama Serveis Culturals. Des d’una perspectiva històrica, posaran en relació els canvis en la roba, el pentinat i el maquillatge de les dones amb les transformacions socials, per reflexionar sobre el paper de l’estètica i la moda en les problemàtiques de gènere.


Esport i valors | DateCuenta\n<Más que una compañía\nVecinos de la Barceloneta reivindican su derecho a vivir tranquilos>\nAlumnos DateCuentaon 16 agosto, 2014 /0 comments\n¿Quin valor té l’esport per a cada persona, per a cada història particular? Aquesta pregunta és la que es va plantejar a l’inici del seu projecte final del curs ‘Fotoperiodisme Lliure’ el Pinone Guiteras. Més enllà de la pràctica esportiva, l’alumne es planteja com milloren les il·lusions, l’autoestima o la salut mental dels seus protagonistes a la vida quotidiana.\nPer PINONE GUITERAS >Seguir a @Datecuenta\nEl Pep fa esport per sentir-se fort. | Foto: PINONE GUITERAS\nConeixem els beneficis de la pràctica esportiva per a la nostra salut. Regula i estimula la pressió de la sang, fa accelerar l’organisme per cremar greixos i augmentar les endorfines al nostre cos. Però fer esport és molt més que tot això. Tenim els millors equipaments que ens faciliten la pràctica de l’esport. Gaudim dels millors mitjans per tenir millor salut i de dietes especialitzades per a cada persona. Tenim la millor tecnologia per millorar el rendiment dels esportistes.\nEl món avança molt ràpid, però sense els bons valors, retrocedim. Les persones que surten al reportatge ens mostren tot un ventall de valors a través de l’esport. En edats escolars, l’esport és un aprenentatge vital. El companyerisme, el respecte, l’esforç, el saber guanyar, el saber perdre, la disciplina, són un munt d’ingredients que formen un còctel importantíssim per al nostre creixement personal. També és molt important la implicació dels pares i sobretot que entenguin que els somnis dels nens no han de ser els seus.\nEn anteriors dècades era impensable veure el boom de la dona a la pràctica esportiva. Ara, tot i haver d’ocupar-se de la majoria de les feines de la casa, de l’educació dels nens i del seva feina diària, l’esport s’ha convertit en un deslliurament del seu propi temps que amb esforç li proporciona il·lusió i molta satisfacció per aconseguir els seus grans reptes. La discapacitat física no representa cap renúncia. És més, és el millor exemple de superació, un tornar a començar, un repte del dia a dia de lluita constant, un mirall per a tots per aprendre de la vida. En persones que practiquen esport en edats avançades, és el seu reclam de joventut. Aquesta energia que els renova els proporciona una actitud positiva que trasmeten als més joves. Tenen l’avantatge de l’experiència que els fa mestres de saber regular-se i continuar gaudint de la seva gran passió.\nÉs molt el que es guanya fent esport, és molt el que un aprèn; el saber guanyar, abans havent perdut, suar per gaudir, ilusionar-nos per no morir, lluitar per ser feliç. Si volem, podem. Només depèn de nosaltres.\nLa ‘Rat’ té 39 anys, està casada i té dos fills, treballa en una empresa 8 hores i s’ocupa de la majoria de feines de la casa. Per ella, anar a correr és més que una passió, perquè suposa aixecar-se a les 6 del matí. | Fotos: Pinone Guiteras\nEl Pau té 9 anys i el futbol és una altra escola per a ell. Jugar com els grans és també el seu somni. | Fotos: Pinone Guiteras\nL’Alfons té 62 anys i l’esport el fa sentir-se jove. En la seva bici fa 200 quilòmetres setmanals. | Fotos: Pinone Guiteras\nLa Núria, de 10 anys, practica el kàrate perquè és un esport que li aporta la concentració i disciplina que necessita per als seus estudis. | Fotos: Pinone Guiteras\nEl Pep, que ara té 46 anys, va ser fitxat per l’equip de futbol Espanyol als 15. Malauradament, un accident a la feina li va trencar la seva carrera. Tot i perdent un braç, mai ha deixat de banda l’esport. | Fotos: Pinone Guiteras\nVols conèixer més sobre la nostra escola lliure de comunicació?\nEn aquest link pots veure tots els projectes finals del nostre alumnat en format video.\nDescarrègat gratis la la revista de l’escola 2013/2014 aqui.


El bloc de la mami: costellam de porc amb salsa barbacoa\nAquest any de vacances he anat a EEUU per tant culinàriament no m'he divertit molt, ans al contrari he anat a patir la seva alimentació. Tenen uns plats molt limitats als restaurants, jo ja ho sabeu fan com sóc de les verdures les trobo a faltar moltíssim. Com a molt trobes alguna crema de bròquil i ja tens sort. I quan demanes un acompanyament de verdura per la carn et porten tres vaines de ongeta tendra. Crec, però, que una de les poques aportacions que fan al món de la cuina els nortamericans és la salsa barbacoa. Com totes aquestes salses que són típiques cada casa deu tenir el seu secret. Jo n'he fet aquesta interpretació que espero que us agradi. Només necessitem paciència per coure les costelles de porc al forn. Avui us he posat un plat de diumenge, per a nota si el feu! Teniu altres plats de porc per fer que no us portaran tan temps: daus de porc al curri amb pinya, costella de porc al curri, llaminera de porc amb salsa de xampinyons, costella de porc agredolça, rellomillo amb salsa de gerds o llonzes de porc amb salsa de curri dolç.\n1 costellam de porc de 1'5 quilos sense tallar (per a 4 persones)\n3 cullerades soperes de pebre vermell dolç\n1 got i mig de vi negre\n1 got i mig de suc de la pinya en almívar\n2 cullerades soperes de quètxup\nEncenem el forn perquè s'escalfi bé abans de posar-hi la carn.\nPelem els grans d'all i els trinxem ben petits. Posem en un bol l'oli, l'all trinxat, el pebre vermell dolç, un pessic generòs de sal i una mica de pebre negre. Si us agrada que sigui una mica picant hi podeu posar alguna cullerada de pebre vermell picant o una cullerada de curri. Ho barregem tot plegat i anem untant tot el costellam amb aquesta barreja. Ens ha de quedar tot cobert, si fem curt preparem una mica més de preparat per untar. Fem una massatges amb la ma perquè hi penetri bé.\nPerparem ara la salsa. Agafem el vi negre, el suc de la pinya en almívar, una cullerada sopera de mel, i les cullerades de quètxup i ho barregem bé amb una cullera. Ho posem al fons d'una plàtera fonda de forn. Si ho posem en una plàtera plana estarà massa repartit i se'ns cremarà de seguida. Volem que quedi un parell de dits de salsa al fons perquè no s'evapori tant.\nAl damunt hi posem la costella pel costat de l'òs, no on te més carn i greix. O sigui la part de l'òs ens ha de quedar a sobre.\nHo deixem 1/2 hora a 200º, ho tombem i ho deixem 1/2 hora més a 170º.\nAleshores posem la plàtera de forn a la posició més baixa del forn i encenem només el gratinador, la part de dalt del forn. Untem la costella amb mel amb un pinzell i si no com pogueu amb un ganivet. Ho deixem a la mateixa temperatura de 170º amb només el gratinador durant una hora més.\nQuan faltin 30 minuts per apagar el forn hi repartiu la pinya pels costats.\nHo podeu servir amb un puré de patates amb alls tendres.\nPublicat per La Mami Etiquetes de comentaris: carn, fruita, per a nota, porc


La innovació dels espais d’aprenentatge a la universitat centrarà el congrés CIDUI 2018 | ACUP\nDel 4 al 6 de juliol de 2018 tindrà lloc el X Congrés Internacional de Docència Universitària i Innovació (CIDUI) al Palau de Congressos de Girona. Aquest congrés està organitzat per les universitats públiques catalanes, a través de les seves unitats d’innovació i formació, i l’ACUP, i compta amb la col·laboració de l’Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya (AQU). L’edició d’enguany porta per títol “Espais d’aprenentatge: agents de canvi a la universitat”.\nLa benvinguda institucional del dia 4 de juliol anirà a càrrec de Quim Salvi, rector de la Universitat de Girona (UdG); Josep-Eladi Baños, com a representant de la Secretaria d’Universitats i Recerca de la Generalitat de Catalunya; Josep A. Planell, president de l’Associació Catalana d’Universitats Públiques (ACUP) i rector de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC); i Begoña Gros, coordinadora del CIDUI. La cloenda del dia 6 serà a càrrec de Josep M. Vilalta, secretari executiu de l’ACUP; Carles Sigalés, vicerector de docència i aprenentatge de la UOC i Josep Duran, director de l’ICE de la UdG.\nAmb el programa d’enguany, el Congrés vol plantejar propostes sobre com aconseguir una coherència entre les metodologies docents i els nous espais d’aprenentatge que s’estan dibuixant.\nS’organitzaran diversos actes i activitats que giraran entorn de quatre àmbits temàtics relacionats amb l’educació superior: espais físics d’aprenentatgeque tractarà experiències innovadores dins i fora de la universitat; espais virtuals d’aprenentatge sobre eines digitals per a l’aprenentatge i l’ús de tecnologies emergents (robòtica, intel·ligència artificial, etc.); la relació universitat-societat amb experiències de sostenibilitat i responsabilitat social, transició secundària – universitat, etc.; desenvolupament professional on s’abordaran habilitats docents en aquest nou context, estratègies de col·laboració docent, programes i experiències de formació del professorat, etc.\nEntre els ponents destacats hi haurà Laura Winer, directora del Teaching and Learning Services (TLS) de la Universitat McGill de Mont-real, i l’urbanista Ignacio Alcalde que ha contribuït a la creació d’espais urbans, la transformació de ciutats i el desenvolupament de regions des de la perspectiva dels anomenats territoris intel·ligents.\nTambé hi participaran Jordi Franquesa, arquitecte i doctor en Urbanisme, que treballa en projectes relacionats amb el creixement de la ciutat urbana; Josep Torn, director de la Biblioteca de l’European University Institute (Itàlia) i membre del Leadership Programmes Working Group of LIBER (Associació de Biblioteques de Recerca Europees); Sílvia Llach, responsable del Grup de Recerca Llengües i Aprenentatge de la Universitat de Girona, i Oscar Guayabero, que combina la docència en l’àrea d’història del disseny i la imatge amb l’assessorament en matèria de comunicació.\nPremis AQU/CIDUI a les millors comunicacions\nEl dia 6 de juliol el CIDUI, en col·laboració amb l’Agència de Qualitat de Catalunya (AQU), CIDUI premiarà les millors comunicacions en format oral i pòster presentades. Martí Casadesús, director AQU–Catalunya, farà l’entrega dels sis premis; tres a les comunicacions en format oral i tres a les millors comunicacions en format pòster que hagin destacat per la seva qualitat i presentació.\nEl dia de cloenda es presentarà també el programa Margalida Comas de la Generalitat de Catalunya, a càrrec del seu director Josep-Eladi Baños. Aquest programa, dirigit a millorar la docència i l’aprenentatge a la universitat, impulsarà a partir del pròxim trimestre les primeres actuacions per modernitzar i adequar els mètodes docents i d’aprenentatge en l’àmbit de l’educació superior. El programa té una durada inicial de 4 anys. Els seus objectius es plantegen a llarg termini ja que cerquen un canvi de dinàmiques perquè els estudiants que arriben de primària i secundària es trobin amb una docència que també incideixi en les competències que millor responen a les necessitats de futur.\nEl CIDUI té els seus inicis l’any 2000 quan els Instituts de Ciències de l’Educació (ICEs) de la Universitat de Barcelona, de la Universitat Autònoma de Barcelona i de la Universitat Politècnica de Catalunya van organitzar la primera edició del congrés. Des del seu inici, el CIDUI s’ha anat celebrant cada dos anys, com una iniciativa consolidada que aplega un gran nombre de professorat, i altres professionals de l’educació, empès per la voluntat de fer de la universitat una institució que respongui als reptes de la nostra societat. Actualment, el CIDUI està format pels Instituts de Ciències de l’Educació de les vuit universitats públiques catalanes i l’ACUP.


Avui se celebra el 55 Aniversari de la Declaració Universal dels Drets Humans | Consumer\nAvui se celebra el 55 Aniversari de la Declaració Universal dels Drets Humans\nNacions Unides denúncia que aquests drets continuen sent violats "escandalosament"\nLa Declaració Universal dels Drets Humans compleix avui 55 anys de vida amb un balanç poc esperançador. L’Alt Comissionat en funcions de l’ONU per als Drets Humans, Bertrand Ramcharan, va denunciar ahir que aquests drets continuen sent violats “escandalosament” a causa del terrorisme, la pobresa, els conflictes, els prejudicis i la falta de democràcia.\nEl responsable de l’ONU va destacar en primer lloc les “desigualtats i injustícies contra dones i nens” i el “racisme i la discriminació racial, que estan lluny de retrocedir”. A ells se sumen la pobresa, ja que “per a gairebé mil milions de persones, els drets econòmics, socials i culturals (…) continuaran sent il·lusoris” perquè “difícilment podran sobreviure i molts no arribaran als 55 anys”.\n“Hem d’estar tots profundament afligits i angoixats en aquest dia dels Drets Humans, 10 anys després dels solemnes compromisos de la Conferència Mundial de Viena sobre Drets Humans”, va declarar Ramcharan en un missatge difós per l’ONU.\nDeclaració formal més que real\nVa recordar a més que fa només tres anys, en la Declaració del Mil·lenni, els líders mundials van expressar el seu compromís amb els Drets Humans i, no obstant això, “la universalitat d’aquests drets continua sent formal més que real en el món contemporani”. Per als més pobres de la terra, a més, els drets de democràcia, imperi de la llei i el respecte per als drets civils i polítics “són encara una meta llunyana”, va agregar.\nL’Alt Comissionat va lamentar que avui els civils siguin l’objectiu “deliberat” en guerres i conflictes i que el Dret Humanitari es violi impunement, per la qual cosa va apuntar que les polítiques de prevenció de conflictes són un eix fonamental per a impedir les violacions de drets.\nA més, va demanar a les organitzacions humanitàries que denunciïn “alt i clar” el terrorisme, a més de la violència “deliberadament perpetrada per les autoritats”. “Tortura, arbitrarietat i execucions sumàries, desaparicions forçades, detencions arbitràries, maltractament a les minories, poblacions indígenes i immigrants, són pràctiques que estan molt esteses”, va dir Ramcharan.\nL’Alt Comissionat va demanar a tots els governs del món que revisin, i si és necessari millorin, els seus mecanismes de protecció dels Drets Humans. “Demano que la Declaració Universal es converteixi en realitat per a tots els pobles sobre el terreny, demano per la Democràcia, per l’imperi de la llei i per la Justícia”, va indicar.\nRamcharan va apel·lar especialment als governs perquè ajudin a combatre totes les formes de prejudici i discriminació, racisme, xenofòbia, antisemitisme, antiislamismo o qualsevol tipus de discriminació religiosa.\nMans Unides, per part seva, va denunciar que els Drets Humans es violen sistemàticament en molts països del món i, especialment, en els més empobrits. “En moltes zones del món, la desnutrició, la violència, la guerra, la persecució i les migracions forçoses provoquen que milions de persones no vegin respectat el més fonamental dels Drets Humans: el dret a la vida”, va precisar l’ONG.\ndeclaració drets humanos-ca