Editorial | L’hora de la responsabilitat\nS’imposa respectar la justícia, demanar que actuï amb celeritat, evitar partidismes i aclarir el camí perquè la ciutadania pugui votar\n19 de de gener del 2021. 22:39\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha decidit de forma cautelar suspendre el decret 1/2021, del 15 de gener, pel qual es deixava sense efecte la cita electoral del 14 de febrer. La sala del contenciós administratiu estimava així dos dels recursos presentats a causa d’«urgència extraordinària», amb caràcter «instrumental o procedimental», i sense entrar en el fons del cas. El TSJC concedeix a la Generalitat i a la fiscalia un termini d’al·legacions, que finalitza dijous, per resoldre els recursos. Fins aquí els fets. Però no podem oblidar els antecedents: la convocatòria electoral del 14-F no va ser el resultat d’una anticipació dels comicis, com era el cas de les eleccions basques i gallegues, sinó d’un automatisme previst en l’Estatut després de la inhabilitació de Quim Torra. Cap partit va presentar candidat a la investidura, el Parlament va quedar dissolt i les eleccions s’havien de celebrar «entre 40 i 60 dies després». La convocatòria electoral, en conseqüència, es va originar per imperatius estatutaris, a diferència d’una convocatòria anticipada de les eleccions per a la qual el mateix Estatut faculta el president de la Generalitat.\nEl conflicte està viciat a més pel fet que Catalunya no disposa d’una llei electoral pròpia per la inacció del Parlament, que no l’ha elaborat, i regeix encara una disposició transitòria de l’Estatut del 1979, mantinguda en l’Estatut del 2006, que remet al règim electoral general. En aquest context, Pere Aragonès, en la seva condició de vicepresident del Govern «en substitució de la presidència de la Generalitat», va firmar dissabte el decret ara suspès per les mesures cautelaríssimes dictades pel TSJC. El decret té una part dispositiva que ha sigut qüestionada per juristes de diferents sensibilitats i disciplines. En concret, en el seu article 1 «es deixa sense efecte la celebració de les eleccions» del 14-F i en el seu article 2 s’estableix que es convocaran per al 30 de maig, «prèvia anàlisi de les circumstàncies epidemiològiques [...] i amb la deliberació prèvia del Govern».\nEn part, la decisió final que prengui el TSJC dependrà de si es considera que les eleccions s’han ajornat amb l’objecte de salvaguardar la salut pública o s’han suspès discrecionalment. Els juristes, que posen a l’altre costat de la balança el principi democràtic, apunten que es podria haver justificat un «ajornament tècnic», amb la pandèmia com a teló de fons, però no així la suspensió del procés ni menys encara tornar a convocar les eleccions perquè es canviarien les regles de joc. La capacitat de l’actual Govern és limitada: aquests comicis tenen el seu origen en un mandat legal i no en l’exercici de la facultat presidencial d’anticipar-los.\nHa passat un any des que el president Torra va donar per liquidada la legislatura i, des d’aleshores, Catalunya s’ha instal·lat en una campanya electoral permanent que entorpeix l’acció de govern i alimenta la desafecció dels ciutadans. I ara, amb un Parlament dissolt, impedeix també la tasca d’oposició. És l’hora de la responsabilitat de tots. S’imposa, primer, respectar l’acció de la justícia i demanar que resolgui el litigi amb celeritat. I s’imposa, després, evitar els càlculs partidistes i aclarir el camí perquè la ciutadania, en temps i forma, pugui decidir a les urnes. Buscar una sortida per al laberint en què ha entrat el Govern, política, consensuada i basada en criteris sanitaris objectius i fonaments jurídics sòlids, sense deixar que siguin els tribunals els qui assenyalin el camí.\nTribunal Superior de Justícia de Catalunya ( TSJC ) Eleccions Catalunya Editorials El Periódico


El Museu Valencià d’Etnologia reobri la seua exposició permanent amb una reflexió sobre la identitat cultural valenciana | Valencia Extra\n‘No és fàcil ser valenciana / No és fàcil ser valencià’ és la nova exposició permanent de L’ETNO, Museu Valencià d’Etnologia de la Diputació de València, que aquest dijous ha estat presentada pel diputat de Cultura, Xavier Rius, el director de l’ETNO, Francesc Tamarit, i el conservador Joan Seguí, en el Centre Cultural de la Beneficència.\nL’exposició permanent, comissariada per Joan Seguí, Asunción Garcia i Josep Aguilar amb la col·laboració de tot l’equip del museu, s’obri de nou al públic després de la reforma amb un diàleg des de la perspectiva de la identitat cultural. Més de 1.500 metres quadrats de col·leccions vinculades a la cultura tradicional i popular valenciana amb un recorregut per tres àmbits: la ciutat, on es plantegen qüestions relacionades amb la tensió entre el que és global i local; les Hortes i la Marjal, on es tracten alguns dels imaginaris que se solen projectar en la cultura valenciana; i el Secà i la Muntanya, on són les invisibilitats, allò que no es veu o es coneix poc de les zones de l’interior del territori valencià, les que fan de fil conductor a la visita.\nPer al diputat de Cultura, Xavier Rius, amb la nova exposició “es treballa amb la relació dels objectes amb les normes per fer-nos reflexionar com a poble. Respectant l’objecte de la cultura popular es crea un discurs que l’analitza des del present”.\nEl director de l’ETNO, Francesc Tamarit, ha assegurat que el Museu i l’exposició creen “la cultura que es mou, que és dinàmica, creativa, innovadora i amb capacitat crítica de la societat i que s’adapta a les noves realitats socials i que és útil per a la ciutadania”. “Els tres pilars conceptuals del nostre museu són: la col·lecció pròpia, amb més de 80.000 objectes; el discurs científic, els relats i el valor simbòlic del qual presentem; i el disseny que sustenta la nostra museografia”, ha afegit Tamarit.\nMentre que el comissari Joan Seguí ha subratllat que “hem actualitzat el nostre discurs i les nostres visions crítiques per parlar de la complexitat de ser valenciana o valencià. Tractem temes com la globalització, la gentrificació, els nous hàbits de consum, els imaginaris col·lectius i els tòpics, entre altres”.\nEls objectius d’aquest projecte han estat dos: fer una nova museografia per la sala de Ciutat, que amb 15 anys d’existència havia complit ja el seu paper; i actualitzar el discurs de la totalitat de les sales permanents donant-li un caire més contemporani.\nPer això, el nou disseny de Ciutat s’ha pensat en consonància al que ja es plantejava museogràficament en les sales d’Horta i Marjal I Secà i Muntanya. Alhora, mentre l’esquelet discursiu bastit pels àmbits geoculturals (Ciutat, Horta i Marjal i Secà i Muntanya) es manté, l’estructura discursiva fins ara disponible s’ha canviat totalment.\nLa idea base ha estat que en cadascun dels àmbits es tractara un tema força relacionat amb les qüestions d’identitat cultural (la valenciana en aquest cas) al món contemporani. Així, a la part de les Ciutats es desenvolupen qüestions relacionades amb la tensió entre el Global i el Local (Glocal); a la secció dedicada a Hortes i Marjals es parla dels Imaginaris relacionats amb aquests espais (La Barraca, la Paella) i que tan poderosament defineix el “ser valencià”. Finalment, al Secà i la Muntanya, el discurs ens parla de les Invisibilitats en referència a tot el que és propi o habitual a les nostres terres d’interior i que no obstant queda invisible als ulls de molts i moltes (valencians o no).\nLa modificació ha permés eliminar algunes barreres arquitectòniques de les antigues sales. Així mateix, dins la museografia s’ha considerat la idea de fer unes sales que permeten la realització d’activitats com presentacions de llibres, conferències, activitats formatives, etc.\nAmb la renovació de la permanent, l’ETNO posa en marxa una aplicació virtual (‘CULTURA ACCESSIBLE’) que permetrà fer una visita gamificada i autònoma per famílies -un joc de pistes- que es completarà amb les habituals visites guiades per escolars i públic familiar.\nLa mostra incorpora 1.045 objectes, dels quals 730 han estat restaurats per la Unitat de Fons i Restauració del museu en els últims dos anys. L’exposició es completa amb donacions d’empreses privades i s’obrirà al públic dimarts 14 de juliol.\nHui dijous acudiran a l’acte oficial d’obertura de l’exposició el president de la Diputació de València, Toni Gaspar; la vicepresidenta Maria Josep Amigó; el diputat de Cultura, Xavier Rius; el president de les Corts Valencianes, Enric Morera; la secretaria autonòmica de Cultura, Raquel Tamarit; la directora general de Cultura i Patrimoni, Carmen Amoraga; i les diputades i diputats provincials Glòria Tello, Pilar Sarrión, Ramiro Rivera, Juan Ramón Adsuara i Vicent Mompó.


ERC i Avancem aniran junts a les eleccions municipals de Lleida - 7accents\nERC i Avancem aniran junts a les eleccions municipals de Lleida\nEl pacte s'emmarca en l'acord de les dues formacions a nivell nacional i pretén atreure la gent de l'àmbit socialista “que se sent òrfena”\nLleida 10.04.2015 17.45 h\nL'alcaldable per ERC, Carles Vega, segellant el pacte amb la coordinadora local d'Avancem, Susana Roca. (Foto: ERC Lleida)\nEl candidat d’Esquerra a l’alcaldia de Lleida, Carles Vega, i la coordinadora local d'Avancem Lleida, Susana Roca, han presentat aquest divendres l'acord de les dues formacions polítiques per presentar-se juntes a les eleccions municipals del proper 24 de maig.\nVega ha explicat que el pacte ha estat possible perquè ERC i Avancem tenen “coincidències programàtiques” i també estan d'acord “en la necessitat de treballar per superar la crisi, la cohesió social i per a una regeneració democràtica i un model de ciutat basat en les persones i emmarcat en un procés de caràcter nacional”. L'alcaldable ha destacat la llista “integradora i oberta” que reflecteix la intenció de “ser el màxim de representatius de la riquesa social de la ciutat”.\nEl pacte s'emmarca en l'acord marc a nivell nacional ERC-Avancem i pretén convèncer la gent de l'àmbit socialista, del progrés i de l'esquerra “que se sent òrfena”. De fet, Vega ha destacat la necessitat de donar resposta a la societat amb “noves fòrmules de representació política” i ha recordat que a les últimes eleccions municipals van votar menys del 50% dels lleidatans.


Lupiáñez inicia la ronda de contactes amb els set partits de Blanes arran de la crisi de govern - El Gerió Digital\nL'alcalde ja s'ha reunit amb el PP i la CUP\nL'alcalde de Blanes, Miquel Lupiáñez (PSC) ha iniciat la roda de contactes amb els diferents partits per a buscar l'estabilitat política i acabar l'any i mig de mandat abans de les municipals del 2019. La crisi de govern d'aquest dimecres ha deixat el govern amb una clara minoria, passant de deu a quatre regidors després de la renúncia d'ERC i el PDeCAT. La debilitat es visualitzarà al ple d'aquest mes quan els regidors encapçalats per Joaquim Torrecillas renunciïn a les seves regidories.\nL'alcalde vol enfortir el govern municipal en la recta final del mandat que s'acaba el 2019. Per això, ja s'ha reunit amb el PP i la CUP i aquest cap de setmana té previst seguir amb la roda de contactes obertes a tots els partits que tenen representació al consistori.\nFins ara, les ofertes públiques que s'han posat a sobre de la taula són d'acords sense entrar al govern. Així ho han anunciat tant ICV com Ciutadans. Els ecosocialistes tenen quatre regidors i en el ple del dimecres el seu portaveu, Joan Salmerón, va estendre la mà a arribar a acords en diferents temes però sense contemplar entrar a govern.\nEn aquesta mateixa línia s'ha expressat Ciutadans, que té dos regidors al municipi. El seu portaveu, Sergio Ayala, ha expressat a través dels mitjans que estan disposats a arribar a "acords puntuals" que facin factible "garantir els serveis públics". Ayala també critica a Lupiáñez perquè, segons ell, l'alcalde "va claudicar davant els separatistes" que van "segrestar" l'acció de govern.\nEl repte de l'alcalde és bastir ponts entre diferents partits en una situació nacional que tensa els posicionaments dels patits. A tot això, cal sumar-hi les tendències i temes municipals i les mateixes relacions personals entre els regidors.\nMentre Lupiáñez fa trobades per a seguir al govern, ERC va anunciar el dimecres que en fa d'altres per prendre-li l'alcaldia amb una moció de censura. El portaveu republicà, Àngel Canosa, va posar condicionants com que els partits implicats "més enllà del candidat" tinguin compromís amb "la constitució de la República Catalana".


Anna Rocasalva Soler | diumenge, 2 de maig de 2021\nAquest diumenge 2 de maig se celebra el Dia de la Mare, una jornada dedicada a enaltir l'amor a les nostres mares (encara que hauria de ser així tots els dies de l'any). I quina millor manera de fer-ho que regalant-lis la clàssica novel·la "Insolació"? L'obra d'Emilia Pardo Bazán més avançada al seu temps en matèria feminista: una oda a el poder sexual de la dona; al seu alliberament dels tabús que encara avui controlen i limiten els nostres cossos; una crida a viure empoderades i sense culpes.\nCoberta de la novel·la "Insolació" - Editorial Alianza\nI és que, amb motiu de la commemoració del primer centenari de la mort de l'escriptora Emilia Pardo Bazán, es publica una edició il·lustrada, a tot color, d'una de les seves novel·les més importants: "Insolació", publicada el 1889, quan ja havia estat reconeguda per la crítica com a gran novel·lista després d'èxit des de "Els Pazos de Ulloa" i "La mare naturalesa".\nAquesta edició d' "Insolació", però, és molt especial ja que ve acompanyada de les magnífiques creacions pictòriques de la directora, guionista i il·lustradora Irlanda Tambascio. Així doncs, el lector trobarà una obra trufada d'il·lustracions que destaquen pels seus colors impactants, plenes de simbolisme.\n"Quan la editorial em va proposar il·lustrar la novel·la, em va semblar un regal. Em vaig llegir l'obra i vaig descobrir que l'autora comptava, amb moltíssima sensibilitat, el desig sexual que té la protagonista pel seu estimat, i això que el llibre té més de cent anys ", explica Tambascio.\nUna de les il·lustracions de Tambascio per a la novel·la d'Emilia Pardo Bazán - Editorial Alianza\n"Per fer les il·lustracions, em vaig documentar sobre el Madrid de fa un segle, vaig barrejar tècniques analògiques i digitals, i vaig pintar els dibuixos amb colors cridaners i antics", afegeix la il·lustradora, que "confessa" que les seves obres també inclouen "símbols amagats" que fan referència a la nostra "realitat actual".\nUna història d'amor i desig\n"Insolació" narra la història d'amor, apassionat i irresistible, entre Diego Pacheco, un 'don Juan' díscol però de bon cor, i la marquesa d'Andrade, vídua, ingènua però no tant, bella i sensual, que gairebé per casualitat descobreix que per recuperar la vida primer ha d'atrevir-se a ressuscitar el seu cos, sepultat sota capes de decòrum i exigències socials.\nEn la novel·la veiem desfilar el Madrid de l'època en tota la seva esplendor, des dels 'chulapos' als 'maleantes', les classes populars i els aristòcrates, els reformadors i els que de cap manera volen ser reformats, tots barrejats quan del que es tracta és de participar de la festa i del plaer.\nEscrita per entretenir i també per obrir les mentalitats de l'època, amb un ritme fluid, ple d'anècdotes i de situacions divertides, a "Insolació" Emilia Pardo Bazán es va atrevir a tocar un tema tabú, avançant-se al seu temps. "Cal llegir-la per recordar que la moral estricta contra la dona segueix vigent, i l'autora va ser molt valent al atrevir-se a tocar un tema així", remata Tambascio.


Benetússer ajorna el cobrament d'impostos per a ajudar a famílies i empreses afectades per la crisi del Coronavirus - Nou Horta\nBenetússer ajorna el cobrament d'impostos per a ajudar a famílies i empreses afectades per la crisi del Coronavirus\nDivendres, 20 Març 2020 17:28\tEscrit per Redacció Publicat en Benetússer-VAL Vist 43 vegades\nL'Ajuntament de Benetússer ha preparat una bateria de mesures econòmiques per a reduir l'impacte de la crisi sanitària en l'economia de veïns i comerços. "Coneixent les dificultats financeres que poden arribar a travessar els contribuents, es posposarà el pagament de l'IBI, imposats de vehicles i guals, a més de suspendre l'impost de terrasses" anuncia la regidora d'Hisenda, Reme Navarro.\nAixí doncs, el pagament de l'Impost de Béns immobles es retarda un mes, establint-se com a data d'inici de pagament voluntari el 4 de maig i fi del període el 20 de juliol de 2020. Es fixa el 20 de juliol com a data de domiciliació.\nPer a les persones que hagen optat pel fraccionament de tributs, s'establix la suspensió del pagament el mes d'abril, cobrant-se el termini aprovat del mes d'abril al maig i així successivament la resta de mensualitats.\nTambé s'ajorna el pagament d'impostos de vehicles i de guals, ampliant el període de pagament voluntari fins al 20 de maig i la data de domiciliació serà el dia 18 de maig.\nAmb la finalitat de disminuir l'impacte que aquesta situació sanitària està tenint sobre el sector hostaler, se suspén el pagament per l'ús de terrasses fins a reprendre la normalitat. Així mateix l'Ajuntament manté el seu compromís de pagament amb tots els proveïdors.\nFraccionament sense interessos i descomptes en domiciliacions\nRecordar als veïns que poden fraccionar el pagament de tots els impostos i taxes en 10 quotes sense interessos mitjançant el programa "Fracciona" o bé sol·licitar un termini més llarg. A més, els rebuts domiciliats compten amb un descompte del 5% per a l'Impost de Béns immobles i d'un 3% per a vehicles i guals.\nFins al cessament de l'estat d'emergència queda ajornat el servei d'atenció presencial en l'oficina de recaptació i recaptació en executiva (impagats).\nLa ciutadania pot utilitzar la via telemàtica i telefònica per a contactar amb els departaments d'Intervenció, Tresoreria i Gestió Tributària si així ho necessita.\nModificat el Divendres, 20 Març 2020 17:30\nMés en esta categoria: « L'Ajuntament de Benetússer s'alia amb els seus veïns i veïnes per a sorprendre en el Dia del Pare\tL'Ajuntament de Benetússer fabricarà al costat d'una xarxa de voluntaris centenars de màscares per a l'Hospital Peset de València »


Els magistrats que han avaluat el procés d'escoltes telefòniques recomanen l'especialització dels batlles i treballar en la digitalització - FÒRUM.ad\nEls magistrats que han avaluat el procés d’escoltes telefòniques recomanen l’especialització dels batlles i treballar en la digitalització\nEl 21/03/13 15:53\nL’especialització dels batlles en matèria de blanqueig de capitals i treballar en la digitalització. Aquestes són dues de les recomanacions que han fet els magistrats externs que han analitzat el modus operandi i les eventuals incidències de la causa seguida per blanqueig de diners amb la realització d’escoltes telefòniques que va provocar en el judici del Tribunal de Corts del 18 de juny de 2012 que el Ministeri Fiscal retirés l’acusació als encausats. Així es recull en l’informe que els magistrats Gilbert Cousteaux, president de sala de la Cour d’appel de Tolosa, i Andreu Enfadaque Marco, inspector del CGPJ d’Espanya, han fet arribar al Consell Superior de la Justícia d’Andorra, que aquest ha fet públic a través d’un comunicat.\nL’informe detalla alguns errors de procediment durant la causa pel que fa a les intervencions telefòniques ja que es van notificar a la Fiscalia de forma tardana; no es van inscriure al registre cronològic fins passat el judici oral; i va haver-hi una insuficiència de control judicial ja que la batlle no va rebre fins al final totes les escoltes, malgrat les reunions setmanals que tenia amb dos agents de Policia per al seu seguiment. En aquest sentit, els magistrats especifiquen en l’informe que ni la Fiscalia ni els advocats en cap moment van queixar-se de la tardança en la notificació de les escoltes.\nIgualment, en l’informe deixen constància de la sobrecàrrega de treball de les Batllies d’Instrucció durant aquelles dates amb vuit causes obertes per blanqueig de diners, en quatre d’elles amb ordre d’intervencions telefòniques, i amb 13 detinguts, dos dels quals menors d’edat. Aquesta sobrecàrrega motivava, segons assenyalen en el document, que les notificacions a la Fiscalia de les intervencions telefòniques s’agrupessin per fer-les totes alhora.\nEls magistrats que han elaborat l’informe celebren que d’aquests errors se n’hagin pres resolucions de forma immediata un cop celebrat el judici oral per tal d’evitar-los en el futur. Així, ara les notificacions es duen a terme immediatament; els Batlles inscriuen personalment en el registre cronològic les resolucions referides a les escoltes; i la Policia tramet al Batlle instructor amb periodicitat quinzenal els enregistraments i transcripcions.\nEn l’àmbit de les recomanacions, els magistrats ressalten la necessitat que dos dels sis actuals batlles de les seccions penal i d’instrucció ‘podrien especialitzar-se en assumptes penals relatius a blanqueig de diners i relacionats amb organitzacions criminals’. Aquests batlles, a més, ‘haurien de rebre formació específica en matèria comptable, econòmica financera i altres ciències auxiliars’. En aquest aspecte destaquen que ja hi ha un grup de treball que estudia una reforma del procediment penal que traspassaria al Tribunal de Corts l’enjudiciament dels delictes actualment jutjats pel Tribunal de Batlles, cosa que alliberaria de càrrega als Batlles.\nUna altra de les recomanacions fa referència als mitjans materials que alenteixen els procediments. L’informe proposa ‘una immediata millora de mitjans materials de la Seu de la Justícia per tal d’agilitzar el lliurament de còpies per donar trasllat al Ministeri Fiscal i a les parts dins els estrictes terminis legals’. En aquest sentit, els dos magistrats que han elaborat el document expressen ‘la conveniència d’avançar en la digitalització dels processos penals com a pas previ envers el procés electrònic’.\nEl Consell Superior de la Justícia ha recordat que aquestes recomanacions ja van en la línia del treball iniciat en l’Estudi de definició del procés de Modernització de l’Administració de Justícia d’Andorra, que ja va ser enviat al Govern amb data 27 de febrer d’enguany perquè l’examini i en trameti el finançament necessari per fer-lo realitat el més aviat possible.\nEl Consell Superior de la Justícia ha fet públic aquest dijous el nomenament d’Eulàlia Amat com a inspectora del Registre Civil i del Registre d’unions estables de parella. Així mateix, també ha fet públic l’acord per adscriure amb caràcter secundari a la sala administrativa del Tribunal Superior de justícia a Vincent Aniere. Finalment, el CSJ també ha informat que s’han presentat vuit candidats als concursos públics per seleccionar dos batlles i han indicat que les proves es faran a l’abril.\nNotícia Anterior: Visita a la Seu del Consell Català de l’Esport\nSegüent Notícia: “Els optimistes”, concurs de Catalunya Ràdio, fa la final de març a la Seu


IB3 | Es declara un incendi al Coll de Síller, a Pollença\nIB3 Notícies > societat > Es declara un incendi al Coll de Síller, a Pollença\nEs declara un incendi al Coll de Síller, a Pollença\nEs tracta d'un incendi forestal, segons ha informat el SAMU aquest diumenge capvespre\nS’ha declarat un incendi forestal al Coll de Síller, a la zona de Cala Sant Vicenç, a Pollença. Es tracta d’un incendi forestal, que s’ha declarat aquest diumenge a les 18h de l’horabaixa i del qual ha donat avís l’112. Els Bombers de Mallorca dels parcs d’Inca i d’Alcúdia, així com a efectius de l’IBANAT ja estan actuant a la zona.\nUn policia local ha explicat a un equip d’IB3 Notícies que les flames estan pròximes a unes cent cases que normalment es destinen a lloguer vacacional. També s’està desallotjant un recinte on hi ha vint cavalls.\nImatge de l’incendi al Coll de Síller (Pollença)\nLes flames s’han originat a un lloc molt proper al de l’incendi de desembre de l’any 2017, que va obligar a desallotjar una seixantena de cases. El foc va ser provocat per la ruptura d’un cable de mitja tensió, les espurnes del qual van prendre foc a la vegetació, ajudada pel vent fort d’aquell vespre. És el cinquè incendi que s’ha produït en aquesta zona en 23 anys.\nEl foc està en aquests moments en plena expansió i el canvi de vent fa que les flames es dirigeixen a la zona de Bóquer.\nIncendi al Coll de Siller pic.twitter.com/xtJRWkZMpR\n— marina garcia pardo (@marinagpardo) November 7, 2021


Wikiloc | Ruta SENDERISME: El Cim del Puigsacalm, Alta Garrotxa-nº18 Octubre\nSENDERISME: El Cim del Puigsacalm, Alta Garrotxa-nº18 Octubre\nVista 2694 vegades, descarregada 50 vegades\nAquest mes us portem a l’Alta Garrotxa, a tocar la Vall d’en Bas,amb una ruta de senderisme d'uns 12km que requereix d’una preparació física mitja i d’un bon abastiment de roba i menjar.\nComença a la zona de pícnic sota el restaurant Can Turó, al petit poble de Sant Privat d’en Bas (Olot). Encara que el Puigsacalm solament té uns 1500m, la pujada (d'uns 950m) és molt exigent i només el tram final dóna una mica de treva.\nAgafem el camí ample que puja fins al restaurant i passem pel pati, on trobem un senyal que ens indica el sender. Aquest fa ziga-zaga per una pujada molt pronunciada, i les arrels dels arbres, el fang i les humides roques dificulten molt l'ascensió. Alguns trams s'han de pujar usant les mans.\nL’elevada humitat converteix el bosc en encantador. En aquesta regió cauen uns 1200mm anuals de pluja que alimenten les rieres i torrents, i que celebren aquesta abundància abocant les seves aigües pel Salt de Sallent.\nSegons anem guanyant alçada, el bosc humit deixa lloc a una fageda de gran bellesa que anuncia l'últim tram de la pujada. Passarem per les runes del Grau de les Olletes i Santa Magdalena del Mont.\nA uns 100m del cim tenim l'opció de pujar al Puig del Llop (5min), des d’on podrem gaudir de vistes precioses. Seguim ascendint per una pastura i de seguida arribem al cim amb una panoràmica de 360 graus inoblidable. En un dia clar podem apreciar tota la serralada pirinenca des del Canigó fins al Puigmal, el Pedraforca, el massís d'Alta Garrotxa i els volcans de la Baixa Garrotxa. Espectacular!!!\nComencem la baixada per la fageda i aviat ens trobem amb trams bastant complicats per la humitat, les roques i la pendent. Sobretot, en èpoques de pluja intensa cal tenir molta cura, encara que en dos trams (amb grans roques llises) ens trobem amb una corda per ajudar-nos. Una vegada superada la part més difícil de la baixada, el camí es torna més ample i ens porta fins al Salt De Sallent, una cascada de 90m que aboca les seves aigües en un congost impressionant. Creuem una prada per tornar a baixar per una sendera rocosa i de molt pendent, que ens portarà de nou a la zona de pícnic.\nAquesta ruta, d’unes 4-5 hores, és força exigent, ja que té una forta pujada i baixada amb algun tram de senders que requereixen tota la nostra atenció i gens de vertigen.\nDuració: 4 – 5 hores\nRecomanacions: Botes de senderisme, impermeable, protecció solar, força aigua i menjar, i un kit de primers auxilis per si hi ha alguna relliscada.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta SENDERISME: El Cim del Puigsacalm, Alta Garrotxa-nº18 Octubre https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/senderisme-el-cim-del-puigsacalm-alta-garrotxa-no18-octubre-5187834 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


100 anys d’art rupestre - QUADERNS - El Periódico Mediterráneo\n100 anys d’art rupestre\nUna exposició recorre les poblacions del parc de la Valltorta-Gasulla amb motiu del centenari de la troballa de les pintures\nAlguns exemples. L’art llevantí és l’expressió més directa llegada per les societats neolítiques. -\nA finals de febrer de 1917, Albert Roda donava a conèixer l’existència de pintures rupestres a la Cova dels Cavalls, al Barranc de la Valltorta. En dies posteriors es produïa la localització en el mateix barranc d’altres conjunts de semblant valor. A la Valltorta es van desplaçar per a escometre el seu estudi investigadors de les principals institucions científiques de l’estat: Hugo Obermaier i Paul Wernert de la Comissió d’Investigacions Paleontològiques i Prehistòriques de Madrid, Juan Cabré i Pere Bosch Gimpera de l’Institut d’Estudis Catalans.\nEls treballs realitzats per aquests investigadors van demostrar que la Valltorta era el major conjunt de pintures llevantines de l’est peninsular i el lloc on aquest estil presentava una major varietat estilística i compositiva.\nA finals d’aquell mateix any, José Senet Ibáñez donava la notícia de l’existència de pintures rupestres en el caseriu de Morella la Vella (Morella, els Ports). Aqueix mateix any, Eduardo Hernández Pacheco, de la Comissió d’Investigació Paleontològica i Prehistòrica, iniciava el seu estudi. Fruit d’aquests treballs va ser la localització de quatre conjunts de pintures rupestres d’estil llevantí i esquemàtic.\nLes pintures de Morella la Vella es caracteritzen per la xicoteta grandària de les seues figures i pel gran dinamisme de les composicions i són el millor exponent de les fases avançades de l’Art Llevantí, que recordem és l’expressió més directa llegada per les societats neolítiques. Les seues escenes ens proporcionen informació molt precisa sobre els seus autors, sobre les activitats quotidianes i sobre el pensament simbòlic d’homes i dones del període comprés entre 7.000 i 5.000 anys abans del present.\nPer la seua excepcionalitat, com a documents gràfics per a conèixer les societats neolítiques, l’art rupestre llevantí està inscrit en la llista del Patrimoni Mundial de la Unesco (1998): «L’art rupestre de l’Arc Mediterrani de la Península Ibèrica constitueix el conjunt més gran de pintures rupestres de tota Europa i és un fidel reflex de les formes de vida humana durant un període de l’evolució de la Humanitat».\nEl territori de Valltorta-Gassulla ha sigut modelat per mil·lennis de presència humana; des del Neolític, el millor exponent del qual són les pintures rupestres conservades en els seus abrics, fins a l’actualitat, amb els paisatges construïts per les pràctiques agropecuàries tradicionals.\nLa creació del Parc Cultural de Valltorta-Gassulla té com a finalitat la conservació del Patrimoni Cultural i contribuir al desenvolupament econòmic del territori a través de la gestió dels seus recursos culturals i s’estén per una superfície de 23.000 hectàrees dels municipis d’Albocàsser, Ares del Maestrat, Benassal, Catí, les Coves de Vinromà, Morella, Tírig i Vilar de Canes.\nAvui mateix clourà a les Coves de Vinromà —concretament ubicada a l’Església Vella— la primera parada de l’exposició itinerant que la Generalitat Valenciana organitza pels vuit pobles del parc cultural de La Valltorta-Gasulla amb motiu del centenari de la troballa de les pintures rupestres. La resta de dates són: Benassal, del 24 de març al 23 d’ abril, al Forn de Dalt; Tírig, del 28 d’abril al 4 de juny, a la Casa de la Cultura; Albocàsser, del 9 de juny al 9 de juliol, a l’ Hostatgeria de l’Ermitori de Sant Pau; Vilar de Canes, del 14 de juliol al 15 d’agost, al Centre d’Interpretació de l’Oli; Ares del Maestrat, del 18 d’agost al 17 de setembre, al saló de plens de l’Ajuntament; i Morella, de 22 de setembre al 22 d’octubre, a la sala del Consell i de la Justícia. I què es pot trobar en ella? Tota la informació relacionada amb aquest conjunt d’art únic que és patrimoni de tots.\nLes primeres creacions rupestres del territori es van realitzar al final del Paleolític superior, fa 12.000 anys. A aquesta etapa pertanyen els gravats rupestres del Mas de la Vall i de la Belladona, on es conserven signes geomètrics, pròtoms de cérvols i xicotetes representacions d’animals.\nQuant al primer art llevantí, dir que les primeres manifestacions corresponen a figures de grans mides: homes i dones, integrades en escenes de caràcter social, que ens oferixen un viu retrat de les comunitats que van habitar aquest territori fa 7000 anys. Aquesta és la fase més descriptiva de l’Art Llevantí; les imatges ofereixen nombrosos detalls d’activitat dels seus autors, de la seua indumentària de l’adorn o de l’armament.\nEn moments posteriors l’estil llevantí evoluciona cap a figures més xicotetes i major simplicitat però d’extraordinari dinamisme, amb escenes de caça i recol·lecció i d’enfrontaments bèl·lics.\nLa Cova dels Cavalls va ser el primer conjunt descobert al barranc de la Valltorta, l’any 1917. L’abric conserva una de les escenes més representatives de l’art rupestre llevantí; una composició en què un grup d’arquers aguaita una bandada de cérvols. L’escena expressa la tensió prèvia a la caça dels animals. El realisme en la representació d’aquests, entre els quals es distingeixen cérvols, cérvoles i cervatons de diferents edats, contrasta amb l’estilització de les figures humanes.\nPer la seua banda, l’abric Centelles es localitza al Barranc de Sant Miquel, en la capçalera del barranc de la Valltorta. En les seues cavitats es conserven diversos centenars de motius pintats entre els quals destaquen les agrupacions d’arquers caminant. Una d’aquestes escenes representa un grup familiar que es desplaça amb les seues pertinences. La composició la formen tres homes, un carregat amb fardells i els restants amb arcs i tres dones amb tres xiquets. Una altra cavitat conserva la major concentració de figures femenines del repertori llevantí peninsular; grups de dones en diverses actituds i dones junt amb homes en escenes de contingut sexual. I tampoc es poden obviar la Cova Remigia i el Cingle — constitueixen els conjunts més representatius del nucli de Gassulla— o el Cingle de la Saltadora —en la Saltadora destaquen les composicions de caça de cérvols—. Un veritable tresor que redescobrir.


Studio Strömstad 08 Stromstad Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLokholmen, Stromstad, Suècia - Veure al mapa\nMés informació sobre Studio Strömstad 08\nAl visitar Stromstad, vosté es sentirà com a casa a Studio Strömstad 08, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Studio Strömstad 08 asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com pesca. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Studio Strömstad 08.


Aquest divendres serà un no parar!!! | Barcelona Districte Cultural\nAquest divendres serà un no parar!!!\nEl circuit acull nou propostes en una jornada maratoniana\nNi una, ni dos, ni tres... Nou, que es diu aviat, però que en són moltes.\nNou són les propostes que us presentarem aquest divendres, una de les jornades amb més oferta d'aquesta tercera edició del Barcelona Districte Cultural. I com que són moltes, és molt fàcil que pugueu trobar una que us agradi i que us vingui de gust. Us donem algunes pistes...\nAbans que marxin... Aquest divendres s'acomiaden del circuit tres dones que ens han fet gaudir molt amb la seva música: Anita Zengeza, que ha presentat els temes de Natural Jouney; i el duo integrat per Isabel Vinardell i Isabelle Laudenbach que també ens ha presentat el seu primer treball discogràfic, A solas.\nAcabat d'arribar... Enric Montefusco s'estrena aquest cap de setmana en el nostre circuit per presentar el seu primer disc en solitari, Meridiana.\nSi us agrada la música... No us quedeu només amb els concerts, perquè There was a fiesta! At Carnegie Hall, malgrat que és teatre és un espectacle molt musical, farcit de temes de jazz dels anys 40 i 50 interpretats en directe. Tampoc és un concert però també enamorarà als amants del jazz Chasing Trane, el documental sobre John Coltrane que presentem en col·laboració amb l'In-Edit Festival.\nEl regust de les bones històries... Ja s'expliqui a través del teatre o de la dansa, una bona història és una bona història. En tenim tres: Abans que arribi l'alemany, teatre de text amb Muntsa Alcañiz; Dios Menguante, teatre-dansa amb Mar Gómez; i Follow the leader, dansa i moviment amb els XeviXaviXou.\nI per als petits... Nova sessió del nostre Petit Cineclub amb Animalades de cine... les faules de La Fontaine fetes animacións.


Tot això i molt més va ser la celebració en agraïment de la vida de Ferran que es va celebrar divendres a les 20:00 a l'església del nostre col·legi i que va reunir molts dels amics i companys de Ferran.\nEn la celebració no va faltar el cor al qual es van sumar antics alumnes, que no volien deixar passar l'ocasió per reconèixer la importància de Ferran i del cor en les seues vides, i que amb la música van fer un preciós homenatge a qui va ser el seu mestre .Tampoc van faltar els seus companys d'instrument que des del cor van posar de manifest tota la majestuositat de la música amb una interpretació que va emocionar a tots els assistents.\nCal agrair la presència en ple de tota la comunitat religiosa de l'Escola Pia que va donar paraules d'ànim a tots els assistents, com les d'aquest poema:\n“Pots plorar perquè ha marxat\nPots tancar els ulls i resar perquè torne\nO pots obrir-los i vore tot el que ha deixat;\nEl teu cor pot estar buit perquè no el pot vore\nO pot estar ple de l’amor que compartireu.\nPots plorar, tancar la teua ment,\nSentir el buit i donar l’esquena\nSomriure, obrir ells ulls, estimar i seguir.”\nTambé cal recordar les paraules del titular del centre, Xavier Figueres, que va recordar la importància del cor com una activitat que cohesiona al col·legi, iguala els alumnes i fa que tots tinguen una mateixa veu, tant els brillants acadèmicament com els que no són tant i fa que al final quan sonen els aplaudiments tots tinguen clar que són tots un.\nConcloure donant les gràcies a tots els que van assistir: familiars, amics, companys, alumnes per fer possible aquesta celebració tan emotiva en record del nostre estimat Ferran.\nNº Visites: 5881567


L'espoliació per part de l'estat espanyol a les Illes Balears des de l'any 1995 fins ara és de 90.825.647.243,49 €\nL'Assemblea Sobiranista de Mallorca (ASM) s'ha reunit aquesta setmana amb els representants d'Unió de pagesos de Mallorca, en el marc de la roda de contactes per tal d'intercanviar opinions amb diferents associacions.\nL'ASM, en aquest sentit, ha aprofitat per felicitar els pagesos pel premi Ramon Llull que se’ls ha atorgat. Aquest guardó té per objecte honorar i distingir les persones o col·lectius que en la seva tasca han destacat dins el territori de les Illes Balears.\nSegons ha explicat l’entitat sobiranista, els representants d'Unió de Pagesos els hi han tramès les preocupacions que afecten el sector ramader i agrícola, així com «el rebuig a les interferències de caire polític o personal». «Demanen que els tenguin en compte com a professionals a l’hora de prendre decisions polítiques que afecten el desenvolupament en el món rural», han explicat.\nAlgunes de les preocupacions que ha recollit l’ASM són les següents:\n- La manca de control sobre les mercaderies que arriben a les nostres Illes provinents d'altres indrets, perquè les Balears no tenim competència per tal de valorar amb quines condicions arriben a les Balears.\n- Per altra banda la producció que arriba de fora, com per exemple de Marroc i/o altres, no és compatible amb els preus de la producció local.\n- Segons els seus estudis sobre el consum i producció de les Illes, tan sols hi ha un 1% d'incidència en el consum dels productes locals.\nL’entitat sobiranista ha destacat que el sector hoteler «seria suficient perquè la pagesia de Mallorca fos autosuficient, i reportaria en benefici de preservar l'entorn i el paisatge rural, el qual també té la seva importància en la nostra indústria turística».\nCristòfol Soler: «Fou una trobada molt interessant. Cal conèixer de primera mà el batec de la pagesia autèntica, la que conrea directament la terra. La meva conclusió personal és que mentre no puguem accedir a la sobirania serà mal de fer aconseguir una major interrelació entre l'agricultura mallorquina i els altres sectors productius. Com en tantes altres coses, depenen massa de Madrid i de Brussel·les, i al continent no tenen punyetera idea de com afecta la insularitat al nostre sector primari.»


De teatre i altres arts: 2018\nEl teatre Micalet estrena temporada amb 'No estem bé'\nDijous, 20 de setembre, a les 20,30 h. el Teatre Micalet de València alça el teló de la nova temporada amb dos monologuistes i grans humoristes de la nostra escena: Maria Juan i Eugeni Alemany.\nAquesta histriònica parella, tenen una gran capacitat d'improvisació que els permet interactuar amb els espectadors sense perdre el fil de l'obra. Tots dos són molt creatius i transmeten tanta força i energia dalt l'escenari com quan ho fan davant d'una càmera de televisió.\nSi voleu divertir-vos, no deixeu passar aquesta ocasió. A saber el que volen dir amb el títol que li han posat a l'obra: No estem bé. Els farà mal la panxa, els picarà la curiositat...? Serà que ens volen dir que no estan bé del cap, que els falta un bull? Si voleu resoldre l'enigma, teniu temps fins al dia 30 de setembre per acudir al Teatre Micalet i veure en directe: No estem bé.\nI, després de la funció, si tampoc vosaltres "n'esteu bé" serà que l'espectacle us ha sabut a poc, que us heu partit la caixa de riure o... Escampeu la vostra opinió per les xarxes socials i aneu fent gola a qui no haja vist encara la funció; junts i en directe, la parella de còmics que ha envaït també la pantalla de televisió À punt guanyen molt.\nUs ho dic ja: tenen tant de perill com qui els va darrere al Teatre Micalet a partir del dia 4 d'octubre!\nPublicat per Francesc J. López a 18:13 Cap comentari:\nEl Centro Dramático Nacional presenta aquests dies un nou espectacle, Una gran emoción política (Teatro Valle-Inclán, del 26 al 30 de setembre), i el capítol 8 de "Nuestro Teatro" dedicat a Maria Teresa León.\nMaria Teresa León és una intel·lectual valenta que als 26 anys trencà amb la seua vida acomodada per tornar, després del divorci, a Madrid. Allí coneixerà al qui serà la seua parella, el poeta i dramaturg Rafael Alberti. Aquesta reconeguda escriptora és una gran dona de teatre que, des de l'exili, deixa clar el seu entusiasme i estima quan, en les seues memòries, escriu:\n“Si a algo estoy encadenada es al grupo que se llamó “Guerrillas del Teatro del Ejército del Centro”. Lo hicimos derivar de una gran compañía de teatro capaz de representar La destrucción de Numancia, de Cervantes, bajo un techo bombardeado del Madrid que se mordía los dedos de rabia”\nMaria Teresa tenia aleshores més de seixanta anys i vivia en una casa del Trastevere on acudien joves que volien conéixer a la intel·lectual d'esquerres que havia contribuït, entre d'altres tasques, al trasllat dels quadres del Museu del Prado en col·laboració amb Josep Renau.\nLa guerra no va ser motiu suficient perquè deixara de projectar la seua emoció pel teatre, ni que fora "sota les bombes". L'autora de Memoria de la melancolía, esdevingué una gran intel·lectual de sòlida formació, a més de novel·lista, contista i dramaturga innovadora. Va ser una dona compromesa amb el seu temps i el seu país que adquirí una gran consciència cívica i impulsà el teatre del Madrid republicà.\nSi voleu consultar els capítols anteriors de Nuestro Teatro, cliqueu en el nom de l'autor:\nRamón María del Valle-Inclán, Enrique Jardiel Poncela, El Lorca "irrepresentable", Max Aub y El laberinto mágico, María Guerrero, Miguel Mihura y Tres sombreros de copa y Antonio Buero Ballejo.\nFont: Centro Dramático Nacional\nPublicat per Francesc J. López a 4:11 Cap comentari:\nTornen els Premis de les Arts Escèniques Valencianes\nEls Premis de les Arts Escèniques de la Generalitat, que organitza l'Institut Valencià de Cultura, han seleccionat els finalistes d'enguany per reconéixer els millors espectacles i professionals de les arts escèniques valencianes. Els premis es lliuraran l'1 d'octubre en una gala que se celebrarà al Teatre Principal de València i que À Punt retransmetrà en directe.\n'Mulïer', producció de la companyia Maduixa Teatre, és l'espectacle que més nominacions ha aconseguit: sis candidatures (millor direcció escènica, millor direcció coreogràfica, millor ballarina, millor espectacle d'arts de carrer, millor composició musical i millor vestuari). La segueix 'La Celestina', de Bambalina Teatre Practicable, amb cinc nominacions (millor direcció escènica; millor actriu; millor versió, adaptació o traducció; millor escenografia, i millor espectacle de teatre). L'Institut Valencià de Cultura ha obtingut nou nominacions pels muntatges 'Cuzco', 'Divines paraules', 'Els nostres', 'La guerra dels mons 2.0' i 'De Sukei a Naima'.\nEls Premis de les Arts Escèniques Valencianes 2018 suposen la recuperació d'aquests premis, que el Govern anterior va deixar de celebrar l'any 2010.\nSi voleu conéixer els finalistes en cada disciplina, consulteu-ho aquest enllaç.\nEnhorabona a tots els finalistes.\nPublicat per Francesc J. López a 9:25 Cap comentari:\nEn La Zanja estan presents la cobdícia i l'enfrontament entre dos móns antagònics que es retroalimenten l'un de l'altre quan el motor és l'avarícia que mou les persones per aconseguir l'or o una riquesa fàcil i de ràpida adquisició, a la llarga tan empobridora fins i tot a nivell personal.\nUn mural frontal ens recorda una mena de laberint a manera d'estrats verticals construïts pel terreny; mentre que, en el plànol horitzontal, unes estores d'aparença senzilla ens recorden el moviment de terres que requereix la recerca de l'or en aquella mina. Cada estora permet mostrar la cara i el revers d'aquella terra al temps que la suma de totes va configurant un paisatge de monticles que hom aprofita per ocultar els objectes quan no han d'estar a la vista del públic. Aquest mateix moviment de terres ens remet a un altre moviment: el de les consciències de les persones del poble que veuen l'oportunitat de medrar mentre l'alcalde i altres ciutadans es mostren defensors del mode de vida que tenia la comunitat abans que aquell nouvingut, que tantes promeses els fa, arribara al poble per reproduir la situació que, des de Pizarro i Atahualpa, tantes vegades s'ha produït en la història d'aquelles comunitats i que ha trencat l'harmonia de les persones, ha empobrit la seua forma de vida i ha esquilat les riqueses que hi havia ocultes a la seua terra.\nEl transfons de l'explotació històrica dels recursos de Sud-Amèrica per part de països de l'anomenat Primer Món no és nou. En aquesta ocasió es concreta a les mines d'or del Perú i, en alguns moments, ens recorda el discurs d'Eduardo Galeano en aquell memorable llibre seu: Las venas abiertas de América latina.\nL'actuació de Diego Lorca i Paco Merino no és gens fàcil perquè representen diferents personatges alhora i l'espectador tan sols els reconeix per algun detall del vestuari, la modulació de la veu i el context que inclouen els propis diàlegs. Un gran esforç que requereix professionalitat i saber fer.\nTitzina representarà aquesta tragicomèdia, escrita i dirigida també per Diego Lorca i Paco Merino, entre el 27 de juny a l'1 de juliol, al Teatre Micalet de València. L'obra, que va ser estrenada el darrer 1 de desembre de 2017 a Cerdanyola del Vallés, es representa en castellà.\nDramatúrgia, repartiment i direcció: Diego Lorca i Pako Merino\nConstrucció escenografia: Núria Espinach i Escenograes Castells\nArgument: Miquel, tècnic d'una multinacional minera, arriba a una explotació de la companyia a Sud-amèrica. Alfredo (l'alcalde) i la seua comunitat esperen al nou “descobridor”. Es produeix de nou la trobada de dos móns i les diferents formes d'entendre la vida. Les ambicions, oportunitats i conseqüències de la implantació de la mina marquen el futur del poble i les relacions entre veïns. La història de l'encontre de Pizarro i Atahualpa durant l'època de l'arribada dels espanyols a Amèrica determinarà el destí dels protagonistes.\nDossier en pdf sobre l'obra.\nPublicat per Francesc J. López a 9:34 Cap comentari:\nDe nou, el Teatre Micalet ens sorpén amb teatre fet per valencians i amb un criteri de qualitat. Aquesta vegada amb un tema dur que trasbalsa i corprèn l'espectador. L'obra, Maleïda tardor, va ser estrenada en castellà, Maldito otoño, amb èxit de crítica i públic. Ara el grup està a punt de viatjar cap a Sevilla on es lliuraran enguany el Premios Max, confiem que el Millor espectacle revelació i la Millor autoria revelació siga per a La SubTerránea.\nPreparar-se per a la mort o per a la vida? Maleïda tardor\nNingú no ens ensenya a viure ni a morir; aprenem a colps del destí. I la mort, més que no la vida, esdevé un tema tabú del que ningú no pot escapar. Tot comença amb aparent il·lusió i un dia acaba amb relativa tristor. I què ha passat entre eixe primer alè de vida i el darrer sospir? Pel mig hi ha hagut un relat, un ball, la paraula que et transporta d'un estat a un altre i trenca amb el tabú.\nLucía Abellán, Ester Martínez i Lucía Sáez defensen un text complicat, carregat de reiteracions, de situacions semblants que mai no acaben de ser iguals que les anteriors. Tot canvia i el temps, el pas del temps, s'encarrega de projectar una figura diferent en cada punt d'aquell relat: mai no som els mateixos, només ens assemblem. La mort, el pas del temps i el ball transformen el projecte de la vida.\nÉs per això que ens trobem, potser, amb un escenari (La SubTerránea) quasi buit on els ceps i aquells fragments de sarment secs han perdut el seu arrelament a la terra i les fulles han esdevingut pàmpols inerts que decoren el terra. I aquestes tres dones que dialoguen o juguen a contar una història, adoben tot això amb imatges carregades de força que emergeixen d'entre la foscor, amb una il·luminació (Diego Sánchez) de ciris que dibuixen els personatges i els centren, generalment, amb l'ús de la paraula. La música amb aquella alegria de la postguerra permet dibuixar el ball, insinuar la vida i la recerca de l'alegria, del sexe, de la diversió, del vi; però no deixa de ser un ball que viu el present amb una certa temor del demà incert.\nPaco Zarzoso dirigeix l'obra com acostuma, amb rigor i precisió. No obstant això, no vull deixar de banda un aspecte millorable, el llenguatge. Sé que és el primer dia que l'obra es representa en valencià i que millorarà en la dicció i en les expressions que encara tenen el pes de la representació en castellà; d'aquesta manera l'espectador se sentirà més prop dels personatges i del subtext.\nMolta sort als Max!\nPublicat per Francesc J. López a 16:46 Cap comentari:\nPublicat per Francesc J. López a 7:25 Cap comentari:\nFeliç Sant Jordi amb llibres, flors, estima i llibertat!\nPublicat per Francesc J. López a 2:42 Cap comentari:\nMireia Vives, Borja Penalba, Berta Iñíguez i Ovidi3\n—Hi ha violetes, a desdir!\n—i serem dues, serem tres.\nPublicat per Francesc J. López a 4:57 Cap comentari:\n'Crit' celebra les 200 funcions de l'Espill al Teatre Micalet\nCrit Companyia de Teatre representa fins al proper diumenge 4 de març la seua obra Espill al Teatre Micalet de València. Aquesta és una bona ocasió per conéixer i gaudir d'un clàssic de la literatura medieval valenciana que no us podeu perdre.\nAmb una clara intenció didàctica, l'obra comença amb una actriu i un actor, dos personatges del segle XXI, que ens confessen les seues intencions històriques i culturals: mostrar un resum de L'espill, l'obra de Jaume Roig, a través de l'argument de la novel·la.\nPer acomplir el que pretenen, tot seguit, es produeix la transformació de Daniel, l'actor, en un vell que es disposa a contar-nos la seua mala experiència amb les dones. Anna, l'actriu, que no ha canviat encara de registre, es disposa a explicar-nos la maldat amb què aquest home les retrata. Aquest és un aspecte important de les intencions iròniques que descobrirem amb la pròpia representació i perquè Crit s'ha decantat per una determinada tria de versos que els permeten donar una idea global de l'obra.\nAquell home gran, amb una transformació senzilla feta amb el canvi d'una bufanda, esdevé el jove que fou foragitat de casa per sa mare a la mort de son pare i, anys després, contrau matrimoni en distintes ocasions sense massa èxit. Anna, mentrestant, representa altres personatges, especialment i una darrere d'altra, les diferents dones amb qui es casà el protagonista, i Salomó, el personatge amb qui somià ell per justificar la maldat de totes les dones.\nPer demostrar tot el que diu sobre la dona, el personatge inclou també aspectes que presencià o visqué al llarg de la seua vida, alguns tan macabres com el relat de les pastisseres de París que servien carn humana o la del llaurador que li clava la rella ardent pel sexe (lo camp seu) a la dona com a càstig i venjança pel seu adulteri. Aquests actes, per increïbles i per tan esgarrifosos com són, esdevenen de vegades còmics davant l'espectador que percebrà com cap dona mai no és ben vista ni pel seu aspecte ni per la seua condició.\nL'amor i el dolor esdeven les dues cares d'una mateixa moneda, la imatge que es reflecteix en un espill. I per aconseguir que l'espectador entre en la història plenament, a manera de joglars, els dos actors compten amb recursos ben comptats i senzills que els obliguen a explotar les seues veus i la seua art dramàtica. Amb un decorat senzill, un vestuari ajustat i una il·luminació molt ben dissenyada, actor i actriu van construint el seu discurs i fent-nos creure els personatges que representen, algunes vegades també a ritme de rap, altres amb cançons que ens recorden el metre i el ritme de les que es feien a l'època.\nAquest últim aspecte, el musical i l'histrionisme amb què es diuen alguns fragments del text o el didactisme que s'empra en altres ens fa pensar en els origens de l'obra, allà pel 2009, en què el públic a qui anava destinada l'obra era el juvenil, els estudiants i lectors de l'obra de Jaume Roig. Ara, anys després, l'enriquiment que ha experimentat la representació i el guany que dóna l'escenari es mereix la vostra visita abans que diumenge acabe aquest tast de quatre representacions que es faran per celebrar la que ahir dijous va fer el nombre de dos-cents.\nPer entendre bé l'obra de Jaume Roig cal situar-la dins del context històric, l'Edat Mitjana, en què va ser escrita; la misogínia era un recurs literari habitual i la visió de la dona acabava sovint sota el tamís de la culpabilitat atorgada a Eva, aquella que, en el context cristià, portà el pecat al món.\nCom aquesta misogínia és producte de la incultura i la barbaritat de l'època, Daniel i Anna, defensant el text escrit per Anna Marí amb gran mestria, inclouen aquell aspecte irònic tan necessari perquè s'entenga bé el text de Jaume Roig en els nostres dies i les nombroses barbaritats que inclou la novel·la. A més, a través del breu debat que ofereixen acabada la representació, fan veure com, en l'actualitat, encara hi ha actituds que perjudiquen les dones com és cobrar diferents sous per un mateix treball.\nEn resum, una obra important de la literatura valenciana, representada magistralment per CRIT Companyia de Teatre al Teatre Micalet fins al diumenge 4 de març. Últimes representacions que es valen la pena. Si el cinema fa grans algunes novel·les, el teatre no es queda enrere en aquesta ocasió i us farà un tast per entendre Jaume Roig i la seua novel·la 'Espill o llibre de les dones'.\nI els qui voleu recordar algun dels fragments que heu vist podeu visitar aquest enllaç que acaba amb un breu debat amb alumnes a la Biblioteca Valenciana de Sant Miquel dels Reis.\nEtiquetes de comentaris: didactisme, Espill, Jaume Roig, literatura, teatre\nFeliç Sant Jordi amb llibres, flors, estima i llib...


Treballar amb seguretat i garanties és l'única demanda de la Lorena, una prostituta que exerceix prop de la N-II, a l'Alt Empordà\nImatge d'arxiu d'una prostituta a peu de la N-II a les comarques gironines. ACN\nFigueresLa Lorena (nom fictici) té 34 anys i és d’Hondures. Va arribar a Catalunya fa tres anys amb el seu marit i els dos fills. Però al cap d’uns mesos ell va marxar i no en va saber mai més res. De sobte, es va trobar sola i amb dos nens, lluny del seu país i de la família i amics, sense saber com guanyar-se la vida. “He intentat treballar de tot: fent neteja, de cambrera o cuidant gent gran. Però no tinc papers i ningú s’arrisca a agafar-me”. Va trucar a totes les portes possibles demanant alguna mena de suport i a tot arreu es va trobar la mateixa resposta: “No podem ajudar-te”. Fins que fa dos anys va haver d’entomar la decisió més difícil de la seva vida: començar a prostituir-se. “Arribava Nadal i no podia permetre que els meus fills no tinguessin ni regals. Per a ells faig això i tot el que faci falta”. Primer va estar treballant per a una agència que tenia un pis de prostitutes a Empuriabrava. “Però es quedava una part del que guanyàvem i havíem de complir uns horaris impossibles. Un dia vaig haver de treballar més de 24 hores i vaig dir prou”.\nAra fa temps que treballa a peu de carretera, en una de les vies que donen a la N-II, a l’Alt Empordà. Aprofitant que al marge de la calçada hi ha un descampat, hi posa una petita paradeta: una cadira i un para-sol a l’estiu. Sol treballar durant el dia, quan els nens són a l’escola, i atén tota mena de clients: des de francesos que baixen només per això fins a transportistes, comercials, veïns o visitants. “N’hi ha de totes les edats. Aquí venen més quan volen una feina ràpida i barata”. Ella cobra entre 30 i 40 euros per servei. “Al principi vaig tenir por, perquè estava aquí sola i patia per si em passava res. Però ara ja fa temps que m’hi he acostumat”.\nFa poc va sentir que volen prohibir la prostitució. “I de què volen que treballi? Si jo ho deixaria ara mateix! Però com compro menjar per als meus fills? I els llibres de l'escola? M’ho pagaran ells?”, diu empipada. No té clar quina és la millor opció entre el dilema de la regulació o l’abolició: només sap que, sense aquesta feina, ella i els dos nens haurien acabat al carrer. A més, diu que encara que no es permetés no desapareixeria. “A França està prohibit i hi ha molts pisos il·legals”. I posa l’exemple dels tres mesos de confinament estricte: va continuar treballant, tot i que va haver de tornar a l’agència, que continuava oferint serveis d’amagat. “¿Si quan estàveu tots tancats a casa ho fèiem igualment, ara com ho faran? Posaran un vigilant a cada cantonada?”\nPer això només demana poder exercir amb seguretat i garanties. “Les prostitutes patim tota mena d’abusos… hauria d’haver-hi més controls als clubs i que ens permetin treballar en algun lloc segur, no tirades en una carretera o en un pis, on ningú sap mai què hi passa ni què s’hi fa”. A més, també voldria poder posar-se malalta sense haver d’anar a la feina. “He vingut a treballar amb febre, amb gastritis i trobant-me fatal. I cada vegada que els nens es posen malalts pateixo perquè potser no podré guanyar res durant dies”.\nprostitutes prostitució alt empordà drets


Expulsat d’Espanya un imam per radicalitzar fidels a El Ejido - À Punt\nExpulsat d’Espanya un imam per radicalitzar fidels a El Ejido\nProclamava un discurs que menyspreava Occident i especialment els espanyols.\n04 de gener 2019 - 23:10\nLa Policia ha expulsat al Marroc un imam que exercia en la localitat de Sant Agustín, en el municipi d’El Ejido (Almeria), per “activitats contràries a la seguretat nacional”.\nFonts de la lluita antiterrorista han precisat que l’imam havia adoptat un perfil “cada vegada més radical i estricte en la seua aplicació de l’Alcorà”. A més, asseguren que s’havia convertit en un referent en els cercles més extremistes, mentre que la seua activitat havia generat rebuig entre els musulmans més moderats de la comunitat.\nD’altra banda, han afegit que atreia la mesquita Assediq fins i tot a fidels que no eren de la zona i que va aprofitar la seua posició per a proclamar un discurs salafista en el qual menyspreava Occident i especialment els espanyols.\nL’expulsió d’aquest imam, que organitzava reunions nocturnes en el seu domicili per a adoctrinar els seus seguidors més extremistes, s’emmarca en l’activitat de la policia per a evitar que els missatges radicals penetren en les comunitats musulmanes a Espanya.


Com ser productiu en el manteniment del blog - Roser Manté\nCom ser productiu en el manteniment del blog\nUna de les coses més difícils qua ja portes un temps amb un blog és continuar. Sí, aquesta afirmació pot semblar agosarada i pots pensar que és més difícil començar que mantenir-se. Però no. Pensa en tots els projectes que has iniciat a la teva vida. Els jocs de quan eres petita. Els propòsits d’any nou. Comences amb una idea i la mateixa emoció et fa seguir fins que han passat un mes, dos mesos o potser sis mesos. I l’emoció de l’inici va desapareixent. Cada cop que t’has d’asseure a escriure se’t fa una muntanya.\nUna de les raons perquè passa això és perquè has començat amb molta energia i no l’has sabut dosificar. Programant-te.\nEls primers dies voldràs escriure 2-3 posts setmanals, tindràs material per escriure, estaràs onfire. Però poc a poc aquest ritme baixarà. Per aquesta raó és important moderar-se i sobretot organitzar-se.\nÉs important mantenir un calendari editorial, on escriure cada setmana un titular (no cal que sigui el definitiu) sobre què parlaràs al blog. I anar distribuint tot el contingut que has imaginat escriure, o que fins i tot ja has escrit, en diferents setmanes. I publica sempre el mateix dia, per exemple dimecres a les 9.\nTingues una llibreta, una app o un sistema que et vagi bé per anotar les diferents idees que et passen pel cap. Evernote per exemple. Pinterest també et pot servir per guardar pins, quan tens una inspiració per un tema al veure una imatge, encara que el que anuncii el pin no tingui res a veure.\nReserva’t un dia a la setmana per les tasques del blog: escriure posts, buscar informació, fer fotos… Però això no vol dir que dilluns has d’escriure el post, maquetar-lo i buscar les fotos, sinó que el dilluns serà el dia que escriuràs tots els posts que puguis (depèn de la teva disponibilitat, de la facilitat que tinguis per escriure…), un dimarts al mes faràs una sessió de fotos per tots els posts, o et dedicaràs a buscar informació nova. Si empaquetes les tasques totes juntes seràs molt més eficient.\nI d’aquesta manera, amb una planificació i amb les tasques dividides segons temàtica, poc a poc aniràs avançant en el teu blog i no se’t farà una muntanya.\nVols un calendari editorial per poder-te organitzar al blog i a les xarxes socials? Descarrega’l\n02/11/2016 in Blog, Blogging\nQuin és el meu dia a dia com a social media manager?\nSaber per a qui escrius amb un pla de continguts\nCom aconseguir escriure un any de posts sense estressar-se\nCom organitzar-se per escriure una newsletter curada\nEscriure un bon correu de benvinguda\n8 claus per una bona estratègia en Xarxes Socials


L'Aparador de Reus | Blog de Shopping i Lifestyle de Reus: Records de la Festa del Vi de Gandesa\nJa estem a les portes del Cap de setmana, el moment que aprofitem per anar de compres, sortir amb els amics, fer alguna escapadeta i anar a fer algun àpat amb amics o família, així doncs, al post d’avui, trobareu alguna recomanació particular i modesta, portada de la Festa del Vi de Gandesa, que us pot anar molt bé si sou els encarregats de portar el vi en un d’aquests sopars o dinars, o bé, per si us voleu donar el gust de gaudir d’un bon vi DO Terra Alta.\nEl cap de setmana passat va tenir lloc la 27a. Festa del Vi de Gandesa, un esdeveniment que ens permet tastar i gaudir dels vins de Gandesa i de la Terra Alta, uns vins que han assolit un reconeixement tan a nivell nacional com internacional, essent a dia d’avui una de les D.O. més importants de Catalunya i del món. Al mateix temps, la Festa del Vi de Gandesa és un reconeixement a tot l’esforç i el treball que hi ha darrera de cada ampolla, de cada copa i de cada tast.\nNosaltres no ens podem considerar especialistes en vi, però el que si que som és especialistes en beure vi, i com a tals, no ens vam voler perdre un esdeveniment com aquest.\nEvidentment, ens vam emportar records d’aquesta Festa del Vi cap a casa, uns records aromàtics, gustosos i plaents: vins. Tot i que la gran majoria de vins que vam tastar eren boníssims, aquesta va ser la nostra selecció de 2 blancs i 2 negres:\nEls primers: L’Avi Arrufi Blanc i Sa Natura (negre) del Celler Piñol de Batea. Vam tenir l’oportunitat de tastar varis dels seus vins i la veritat és que, dins d’una senzillesa molt noble, eren tots boníssims, i nosaltres ens vam decantar per aquestes dues opcions:\nL’Avi Arrufi Blanc està elaborat amb Ganatxa Blanca 100%, la varietat per excel·lència de la Terra Alta. (90 Punts PARKER), amb una criança de 8 mesos en barrica. Un vi que ha estat guardonat com el millor vi blanc en el Concurs de Vins DO Terra Alta, la tercera ocasió en 4 anys. Jo que sóc bastant de blancs, la veritat és que el trobo deliciós, amb un toc dolç pel seu aroma i gust a fruita madura que fa que sigui un vi força llépol, alhora que en boca és saborós i untuós.\nPer altra banda Sa Natura, és un vi ecològic, 50% Carinyena, 20% Merlot, 20% Sirà i 10% Petit Verdot (90 Punts PARKER) És un vi que no destaca precisament pel seu aroma, però que en boca és suau , gustos i entra d’allò més bé. Malauradament, a dia d’avui, el Celler Piñol no distribueix en cap comerç de Reus, tot i així es pot comprar directament al celler i te’l porten a casa, i sinó a Salou, a Le Sommelier (C. Major, 55)\nEl següent és un negre: Lafou, El Sender, de Lafou Celler. Un vi elaborat amb Garnatxa, Sirà i Morenillo, molt aromàtic i perfumat, intens però al mateix temps fresc. El podem adquirir al Celler Vicava (C/Ample, 15 bis) i al Colmado Giner (C/Salvador Espriu, 14)\nI per últim, l’altre vi blanc seleccionat va ser Ilercavònia d’Altavins Viticultors. Un vi 100% Garnatxa Blanca provinent de vinyes de més de 40 anys. (86 Punts PARKER) Un vi amb un aroma a fruites com de pinya o albercoc, i de gust intens i persistent. Sense dubte, un dels millors vins blancs de la Fira, amb una molt bona relació qualitat-preu, que podem adquirir a El Magatzem (C/Recasens i Mercader, 43, davant del Camp de Futbol del Reus Deportiu). Si us agrada el vi blanc, segur que us encantarà!\nL’experiència per la Festa del Vi de Gandesa va ser genial, i a més ens vam trobar a un dels personatges més elegants i més de moda del nostre país, que últimament no se’n perd ni una, La Grossa! I com a record, també ens vam emportar un dels numerets pel sorteig de Cap d’Any, així que si toca, serà un molt, molt bon record de la Festa del Vi de Gandesa.\nEtiquetes: Festes, oci, vi


Salut calcula que s’han diagnosticat un 30% menys de malalties durant la pandèmia - Social.cat\nSalut calcula que s’han diagnosticat un 30% menys de malalties durant la pandèmia\nCraywinckel creu que ara es donen les “millors condicions” per reobrir l’oci nocturn i que s’hauria de fer amb passaport\nDimecres, 29 de setembre de 2021 | 09:30 h\nEn el cas del càncer, el CatSalut calcula que se n'han diagnosticat al voltant d'un 21% menys | Francisco Àvia (Clínic)\nEl Servei Català de la Salut (CatSalut) calcula que en la pandèmia s'han diagnosticat un 30% menys de malalties. Així ho afirma la directora del CatSalut, Gemma Craywinckel: “Som conscients que de les categories principals de diagnòstics, com poden ser el cor, el pulmó, neoplàsies o diabetis, n'han aflorat un 30% menys”. La directora del CatSalut indica que l'infradiagnòstic del càncer se situa al voltant del 21%, si bé varia segons el tipus. “Ens preocupen les neoplàsies; és importat el moment del diagnòstic. Hem de buscar els pacients i facilitar que accedeixin als circuits”, diu.\nEl gran repte del sistema sanitari —orquestrat a Catalunya pel CatSalut— és recuperar l'activitat assistencial que no s'ha pogut fer en l'últim any i mig a causa de la Covid-19 i l'infradiagnòstic d'altres malalties és un dels principals esvorancs en aquests moments.\n“Si parlem del nombre de proves i intervencions quirúrgiques als hospitals, estem a nivells del 2019. No és un tema de què fem, sinó què ens ha passat durant el temps en què no hem pogut fer. On hem de posar els màxims esforços i ser selectius és en allò que ens ha quedat submergit durant aquest temps”, sosté la directora del CatSalut.\nEn el cas del càncer, el CatSalut calcula que se n'han diagnosticat al voltant d'un 21% menys, si bé es tracta d'una dada que no és homogènia segons el tipus de neoplàsia maligna. Per exemple, indica, s'han diagnosticat més casos de càncer de mama. Un dels objectius principals és anar a buscar aquests pacients, i també els preocupa el seguiment dels pacients crònics pluripatològics.\nLa directora del CatSalut afirma que fer previsions de quant tardaran a recuperar tota aquesta activitat endarrerida és molt difícil, però espera que el 2022 la Covid-19 deixi de ser “la malaltia” i de tenir forts impactes en el sistema sanitari.\nLa directora del CatSalut considera que els indicadors de la pandèmia són millors que mesos enrere i que la incidència es troba “en un terra” del qual, diu, no es baixarà. “En aquests moments, Salut entén que probablement les condicions objectives diuen que ara es podria reobrir l'oci nocturn”, afirma, preguntada per aquesta qüestió que fa unes setmanes es troba sobre la taula del Govern. Ara bé, si les cobertures vacunals de la Covid-19 entre les persones de 20 a 40 anys fossin més altes, la reobertura seria més segura, afegeix.\nCraywinckel creu que s'hauria de necessitar un certificat Covid-19 per entrar a les discoteques, si bé, insisteix, aquesta decisió concerneix a tot el Govern. “Són llocs tancats, on les persones estan moltes hores i l'activitat que es desenvolupa no dona garanties de distàncies ni mascaretes, per molt que els empresaris vulguin fer-ho. Al final és posar portes al camp”, argumenta sobre un possible passaport. L'executiu ha explicat aquest dimarts que portarà l'ús del passaport Covid per a l'oci nocturn al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) per assegurar-se'n l'aval.


#MuseumQuizACasa, el concurs en línia dels museus | Diari de Tarragona\n#MuseumQuizACasa, el concurs en línia dels museus\nAquesta proposta virtual inclou una versió per a adults, públicen general i una altra per a famílies amb infants\n29 de Marzo de 2020 - 15:20 hs\nEl Museu d’Art de Tarragona serà el protagonista del concurs dimecres 1 d’abril. FOTO: PERE FERRÉ\nUna quinzena de museus catalans han posat en marxa el concurs en línia #MuseumQuizACasa durant els dies de confinament, una edició virtual del concurs Museum Quiz, amb «l’objectiu de proporcionar una alternativa cultural i de lleure mentre duri el confinament social». El concurs és accessible a través de l’adreça web www.museumquizacasa.org i inclou una versió per adults i un altre per a famílies. De dilluns a divendres s’adreça a famílies amb un concurs cada dia dedicat a un dels museus participants, i els dissabtes a públic general amb preguntes de tots els museus en un únic concurs. Estarà construït sobre la plataforma gratuïta Kahoot.\nLes preguntes inclouen temes d’actualitat, locucions i frases fetes, cultura popular, arts i curiositats, amb especial atenció al patrimoni cultural de cadascun dels museus participants. Es preveuen quatre tipologies de pregunta: quiz, cert/fals, pregunta oberta i puzle. Els organitzadors recomanen que cada equip estigui format per un mínim de dues i un màxim de cinc persones. Un cop finalitzada la sessió en línia tothom podrà veure la seva puntuació en relació amb la resta de participants.\nLa versió virtual adreçada a adults va començar ahir i tindrà lloc tots els dissabtes a les sis de la tarda, mantenint-se actiu fins a les deu de la nit del mateix dia, com un esdeveniment en línia. El concurs inclou entre 18 i 20 preguntes vinculades amb la temàtica de qualsevol dels museus participants. Per la seva banda, la versió familiar del #MuseumQuizACasa engegarà demà, i diàriament de dilluns a divendres, també a les 18 h. La plataforma virtual estarà activa també fins a les deu de la nit, durant les quals qualsevol família podrà jugar, tot responent les 18 preguntes plantejades en el mínim de temps possible. De dilluns a divendres el concurs estarà dedicat a la temàtica específica d’un museu.\nEl Museu de Ciències Naturals de Barcelona serà el protagonista d’aquest dilluns; el Museu Marítim de Barcelona, dimarts; el Museu d’Art Modern de Tarragona, dimecres; els museus de Sant Cugat, dijous, i el Museu del Disseny de Barcelona, divendres.\nEl concurs #MuseumQuizACasa és una iniciativa del Museu Marítim de Barcelona i del Museu de Ciències Naturals de Barcelona, amb la col·laboració del Museu Nacional Arqueològic de Tarragona, el Museu d’Art Modern de Tarragona, el Jardí Botànic, el Museu del Disseny de Barcelona, el Museu Picasso, el Museu d’Arqueologia de Catalunya, el Museu de la Terrissa de Quart, els Museus de Sant Cugat, el Museu de la Mediterrània (Torroella de Montgrí), el Museu d’Història de Cambrils, Museus de Sitges, el Museu de Guissona i l’Espai Far de Vilanova i la Geltrú.


Universitat de Barcelona - Aquest Sant Jordi recicla cultura i transforma un llibre en un nou lector\nInici > Notícies > Aquest Sant Jordi recicla cultura i transforma un llibre en un nou lector\nFins al 9 d’abril es pot col·laborar en aquesta iniciativa solidària mitjançant la donació de llibres.\nLa Fundació Servei Solidari engega la tercera edició de la campanya «Recicla Cultura». La Universitat de Barcelona, a través del Comissionat per a Desenvolupament Social i Envelliment, col·labora, un any més, en aquesta iniciativa que promou la donació de llibres per tal que altres persones els puguin adquirir a un preu simbòlic el dia de Sant Jordi. L’objectiu és finançar els cursos d’alfabetització i llengua que imparteix aquesta entitat des de fa deu anys i que faciliten la integració social de les persones nouvingudes a Catalunya.\n«Si un llibre t’ha canviat la vida, recicla’l i transforma la vida d’una persona». Aquesta és la proposta que es fa des de la campanya «Recicla Cultura». Tots els membres de la comunitat universitària (alumnat, personal docent i investigador, i d’administració i serveis) que hi vulguin col·laborar ho poden fer fins al 9 d’abril. La donació de llibres —un màxim de dos per persona— es pot fer mitjançant dues vies: dipositant els llibres als punts d’informació de cadascun dels centres o enviant-los a través de correu intern a Voluntariat UB. Des de l’organització demanen que els llibres estiguin en bon estat. Es poden donar llibres de qualsevol gènere i per a qualsevol edat: llibres infantils, novel·les juvenils, d’adults, clàssics, còmics, etc. (excepte volums d’enciclopèdia i llibres de text).\nLa Universitat s’encarregarà de revisar i classificar els llibres donats, i durant la diada de Sant Jordi instal·larà quatre parades amb els llibres que s’hagin recollit perquè es puguin adquirir fent un donatiu. Aquestes parades estaran ubicades a l’Edifici Històric, a les facultats de Filosofia i de Geografia i Història, a la Facultat de Farmàcia i al campus de Mundet. Tots els diners recaptats es destinaran a la Fundació Servei Solidari per finançar els cursos d’alfabetització i llengua que cada any imparteix a prop de 2.000 persones en risc d’exclusió social. La idea és que els llibres enterrats en alguna prestatgeria puguin ser reciclats «per donar nova cultura», i s’ha escollit la data de Sant Jordi per evidenciar que la cultura és vital per viure integrat i que l’educació és el millor antídot contra l’exclusió.\nLa campanya a la UB està organitzada pel Comissionat per a Desenvolupament Social i Envelliment, a través de Voluntariat UB, i en col·laboració amb el Centre de Recursos per a l’Aprenentatge i la Investigació (CRAI), els Serveis Lingüístics i la Fundació Solidaritat UB.\nSi hi voleu col·laborar com a voluntaris, adreceu-vos a voluntariat@ub.edu.


Art i cultura | Chào ông Viêt Nam\nArxiu de la categoria: Art i cultura\nPublicat dins de Art i cultura, Catalunya-Independència, General, Memòria personal\t| 1 resposta\nDe l’alfabet xinès a l’alfabet llatí / Viêt Nam: Alexandre de Rhodes – Nguyen Van Dinh\nPublicat el 27 d'abril de 2016 per rginer\nWikipedia, Google … internet. Llegeixo un parell de diaris vietnamites cada matí. Ahir un article de l’escola més antiga de Ha Noi. Fotografíes. Sí, he passat per davant. Un edifici extraordinari, colonial, de l’any 1920. Una de les coses que més m’agrada d’aquest país és que ho aprofiten tot, i així pots passejar per Ha Noi entre edificis colonials francesos magnífics, petites cases i botigues vietnamites, edificis nous, antics, parcs. És la menys asiàtica de les capitals d’aquest continent, però a la vegada sí que ho és.\nSento curiositat per l’edifici i començo a estirar el fil. El nom francès de l’escola, Puginier, antic missioner. Missions catòliques a la Conxinxina. Alexandre de Rhodes (1591 – 1660 ) jesuïta, i missioner a Índia i tot el sudest asiàtic. Fill d’aragonesos, de Calatayud i marrà, jueu reconvertit. Fugen del Reino de Espanya i ell neix a Avignon. Després de viure 12 anys a Vietnam publica el seu llibre més important : ”Dictionarum Annamiticum Lusitanum et Latinum”, i estableix el nou alfabet de la llengua vietnamita, basat en l’alfabet llatí, el Quôc ngü’ (llengua nacional).\nContinúo estirant del fil i em trobo amb el nom de Nguyen Van Vinh ( 1882-1936 ). Periodista, editor i traductor. Arran el seu primer viatge a Europa l’any 1906, concretament a Marsella, quan va tornar a Vietnam es va conjurar per modernitzar el seu país. L’any 1907 va fundar i publicar el primer diari en quoc ngu. Va tenir una gran repercusió i l’alfabet del jesuïta Alexandre de Rhodes va tornar amb força. L’any 1918 el Govern va oficialitzar la llengua amb el nou alfabet quoc ngu i es va abolir l’escriptura xinesa. Nguyen Van Vinh va traduïr molts llibres des de La Fontaine, passant per Molière, Balzac, Jonathan Swift, Dumas, Victor Hugo, Plutarc, Abbé Perrot. Els seus negocis de premsa no van anar gens bé econonòmicament i l’any 1935 va haver de fugir del país. A Laos va intentar continuar amb la seva professió de periodista. El van trobar mort en una barca al riu Sepon. A la mà dreta tenia un llapis i un bloc. Fins l’últim moment no va deixar d’escriure les seves cròniques i articles. Una multitud va rebre el seu cos a l’estació de Hà Nôi, milers i milers de persones, en silenci, en un homenatge sentit i emocionat per la persona que va fer possible la modernització de la seva llengua.\nI continúo estirant del fil i em trobo amb el nom de Nguyen Dinh Dang ( 1958 ) pintor i físic. Resident al Japó. Fill de la guerra del Vietnam. Actualment un pintor de molt renom. El neosurrealisme asiàtic en la seva màxima expresió.\nI el final d’aquest estirar més i més el fil apareix el quadre de Nguyen Dinh Dang de l’any 2001 : ”Introducció de l’Escriptura Romana a Vietnam ” ( La mort transcendental de Nguyen Van Vinh ).\nPenso que és una al.legoria fantàstica amb els dos protagonistes : Alexandre de Rhodes i Nguyen Van Dinh i Viêt Nam.\nPublicat dins de Art i cultura, Viêt Nam\t| Deixa un comentari\nPublicat dins de Art i cultura\t| Deixa un comentari\nPublicat dins de Art i cultura\t| 3 respostes\nNotícies de Viêt Nam: Fotografia\nPublicat el 1 de juny de 2008 per rginer\nA Viêt Nam els agrada molt la fotografia i els vietnamites son uns fotògrafs que saben treure art d’una imatge. Quan vaig ser a Nha Trang vaig anar a veure el taller de Long Than, fotògraf conegut i tot mirant la seva exposició, haig de dir que vaig comprar-li una fotografia en blanc i negre preciosa i que tinc ara al menjador de casa. Em fa companyia. A Nha Trang existeix una Associació de Fotògrafs, com també en les altres Ciutats del país.\nLlegeixo avui al diari Thanhnien que en el concurs més important del món de fotografia, en la seva 17a edició celebrat a Àustria, l’anomenat ‘Trierenberg’, els vietnamites han guanyat 5 medalles d’or i 1 de plata. M’he alegrat molt.\nPer gentilesa de Hoang Quoc Tuan, podem admirar aquest retrat d’una dona vietnamita, que ell ha titulat ‘ Ulls reflectius’.\nPenso que és extraordinària i una bona notícia per aquest país que poc a poc, sense presses ni sorolls, intenta que el seu poble tingui benestar i pau.\nPublicat dins de Art i cultura\t| 1 resposta\nViêt Nam: El plaer de llegir\nPublicat el 21 de març de 2008 per rginer\nEl propassat dia 14 de març, l’article d’opinió del diari Thanhnien de Hà Nôi m’ha agradat molt i penso que val la pena fer una traducció de l’anglès.\nEl títol ja es molt suggerent : – Donant llibres als infants els donem fortalesa-\nDurant la guerra, joves periodistes i escriptors, soldats, gent del poble, estudiants, frisàven per llegir el poema de Kieu, o , entre d’altres, les obres de Faulkner o Albert Camus, i trobàven en ells la fortalesa per continuar en la lluita en aquells anys tant difícils. Durant el període de la colonització dels francesos, els vietnamites van fer traduccions en la seva llengua de les obres cabdals de la iteratura mundial i es van anar publicant al llarg dels anys.\nQuan el sud es va trobar en una situació de revolució i guerra civil, el líder de la resistència Nguyen Van Linh – que seria anomenat anys més tard Secretari General del Partit – va obrir una biblioteca en una zona alliberada i la va omplir de llibres dels clàssics de la literatura de tot el món, sense excepcions.\nLa biblioteca era oberta les vint-i-quatre hores del dia i nosaltres els soldats i la resta de la gent ens podíem instruir i llegir els llibres que ens donàven fortalesa i confiança.\nMolts dels lectors eren joves que tot just havíen acabat els estudis secundaris i van començar a llegir els llibres que els van donar sabiduria i esperances en el futur.\nPerò, avui, sembla que els joves vietnamites, ja no ténen aquesta passió per la lectura. Ja no consideren que llegir bona literatura sigui important i formi part de les seves vides. Podria ser que el nostre sistema actual d’educació no és el més adient, ja que els ensenyen a trobar un futur millor, però no els dónen cap oportunitat per descobrir per ells mateixos el coneixement i la cultura.\nÉs irònic que en un món tant globalitzat i tecnològic, la joventut es miri els llibres amb indiferència.\nAlguns estudiants només llegeixen llibres que són necessaris per els seus estudis.\nAlbert Einstein va dir una vegada que las noveles de Fyodor Dostoievsky i les simfonies de Beethoven el van ajudar a descobrir la seva teoria de la relativitat.\nHem d’encoratjar la lectura als nostres joves i a tothom en general, però només pel fet que els agradi, que ho vulguin, que ho desitgin.\nL’amor a la lectura va donar una força adicional als nostres soldats i a tota la societat civil,el poble en definitiva,, i els joves estudiants d’avui hauríen d’entendre i agraïr aquesta vida en pau que avui tenim, a les generacions que van lluitar per aconseguir-ho’.\nSignat: Thanh Thao – 14 de març 2008.\nÉs cert que els vietnamites llegeixen molt; Camus, Rimbaud, Gide, Dostoievsky, Balzac, Beaudelaire; la llista seria llarga, i evidentment els seus poetes i escriptors. És un goig veure les llibreries a Hà Nôi o Ho Chi Minh City on es poden trobar llibres de totes les tendències. En les que vaig entrar-hi, els clàssics francesos els trobes fàcilment, com també les obres de Shakespeare, o Goethe, Keats, Wordsworth, Faulkner.\nPerò si creiem el que ens diu la editorial del diari, sembla com la lectura no interessi ja als joves, i ho manifesten en aquest article d’opinió. Les noves tecnologíes van entrant poc a poc en el seu món.\nTruyên Kiêu o El conte de Kiêu, autor Nguyên Du ( 1765 – 1820 ) és el llibre del poema de narrativa de 3250 versos on se’ns explica la vida i el drama d’una noia\nde gran bellesas, Thúy Kiêu amb qui tots els vietnamites s’identifiquen.\nÉs de lectura obligada per a tots els que vulguin conèixer el cor, l’ànima i el pensament del poble vietnamita.\nDedicatòria desde Hà Nôi\nPublicat el 18 de febrer de 2008 per rginer\nThê’ Gió’i Publishers és una editorial a Hà Nôi on al mestre Hu’u Ngoc li editen els seus llibres. També editen els llibres d’altres escriptors i el seu catàleg és molt complet; entre cultura, literatura, arts, història, geografia, economia, dret, medicina, memòries de guerra, guíes de viatge, llibres per l’aprenentatge de la llengua vietnamita. Els editen en vietnamita, francès, anglès, japonès, alemany i castellà (traduccions fetes per cubans ).\nLes traduccions en anglès i francès són molt correctes, i totes les vegades que he comprat per internet un llibre directament a Thê’ Gió’, la resposta ha estat immediata i el servei excel.lent.\nQuan vaig fer la comanda d’un llibre escrit per el mestre Hu’u Ngoc i Barbara Cohen ‘ Tê´t, the Vietnamese Lunar New Year’ ja fa un mes, els vaig demanar si podria escriure alguna dedicatòria.\nDit i fet; avui he rebut el llibre i escrita amb un traç de ploma tremolós, d’home vell i savi, em desitja tota la felicitat possible per aquest any 2008 – Hà Nôi, primavera 2008, Hu’u Ngoc.\n‘ A despit de febrer, floreix l’ametller’ – és un refrany tret mentres llegia El Punt, i que t’omple d’optimisme, juntament amb aquesta dedicatòria rebuda de terres llunyanes on floreixen tants i tants arbres en aquest moment; albercoquers, presseguers, tarongers.\nxin cám o’n giáo su’ Hu’u Ngoc ( gràcies, professor ).\nMa chère Cochinchine\nPublicat el 28 d'agost de 2007 per rginer\nFinalment ja he rebut el llibre que vaig trobar via Internet i que el llibreter de Troyes a França em va enviar puntualment.\nÉs una còpia original de la única edició de l’any 1911.\nAutor: Georges Dürwell, President de la Societat d’Estudis d’Indoxina amb un pròleg interessantíssim de M. Delamotte, antic Governador de les Colònies.\nEm quedo amb la última frase del senyor Delamotte, escrita, no oblidem, l’any 1910.\n‘Pel que fa a l’Indoxina, el seu destí està en un rumb desconegut i d’un futur probablement molt proper. El que la història ens ensenya, i que no ens està permès d’ignorar-ho, es que, arreu de la terra, si una raça conqueridora ha volgut mantenir-se polítiquicament o socialment de forma diferent al poble conquerit, aquesta unió mal entesa, invariablement portarà a un final catastròfic.’\nFrança, Espanya, Anglaterra, Holanda, Bèlgica, Alemanya, Rússia, Portugal, Israel i segur que em deixo més països colonitzadors i conqueridors, van patir aquest final. Sí, em deixo els EE.UU, que sembla que no han après res de res de la història.”\nPublicat dins de Art i cultura\t| 4 respostes\nChèo – Comença la funció\nPublicat el 14 d'agost de 2007 per rginer\nEls timbals comencen a sonar i els espectadors contesten:\n‘da’ – ‘sí, tots preparats’. Els músics criden a la gent a venir i a veure la funció. Dos joglars comencen a ballar per obrir espai entre els espectadors indisciplinats i tornar a deixar l’escenari lliure per retornar-lo als actors.\nL’instrument essencial del chèo són els tambors. Els timbals de bronze són extraordinaris i ja en tenim constància de la cultura vietnamita del Dông So’n. Les cançons tradicionals i la música també formen part de la representació i moltes d’aquestes cançons són del secle Xè on descriuen la vida diària del camperol.\n”Sembla que un presoner de guerra mongol, que era a la vegada un actor, va introduïr el llenguatge teatral en les representacions de chèo ( secle XIIIè ). Durant els anys de colonització de França, el chèo va anar canviant el seu llenguatge teatral i ja es podíen veure els joglars com interpretàven personatges (molt semblants a la ‘commedia dell’arte’ ) satiritzant el mandarí, el judge, els estudiants, el primer ministre, els petits burgesos, homes i dones del poble …..\nPerò el chèo sempre dóna pas a la lírica, per representar les expressions més passionals i els sentiments més íntims; amor, amistat, mort, mentides, enganys, gelosíes.\nEn una òpera occidental, el/la cantant s’aprèn la lírica de memòria i segueix la direcció de l’orquestra. El chèo és tot el contrari; els músics acompanyants modifiquen les cançons populars i la música, seguint els esdeveniments de l’escenari, d’acord amb les emocions, sentiments i el desenvolupament de la situació.\nL’orquestra és minimalista: una cítara (dàn ngûyet), un violí (nhi), una flauta de bambú i instruments de percussió molt específics (el tambor, timbales, xilòfon i campanes de bambú).\nNo hi han decorats. La narració teatral (cançons, música, gest, danses, text, tot combinat ) dóna peu a l’audiència a crear ells mateixos l’espai i al mateix temps fer volar la seva imaginació.\nL’actor o l’actriu comença donant el to per la resta del grup, i seguidament tots canten com en una coral. Comença amb un preludi escenificat per l’actor-cantant explicant les injustícies i la història d’un rei que promet i jura per aconseguir la pau i treball per el seu poble. A partir d’aquí, tot és improvisació i la representació pot ser curta, o llarga o tota la nit; depèn de l’audiència i de les improvisacions en el text.\nAquesta introducció podríem adaptar-la en un context occidental, molt proper a nosaltres i anar improvisant i afegint escenes i text, i cançons, i música, d’acord amb el que passi a l’escenari … o a la vida real de casa nostra !\nEls que han vist la pel.lícula ‘Indoxina’ amb la Catherine Deneuve, es poden veure representacions de chèo i com la història de la noia vietnamita amb el militar francès és representada arreu del país.\nTinc la pel.lícula a casa i després d’endinsar-me dins la història i la cultura de Viêt Nam, penso que el guió està molt ben escrit i no es representa res que no sigui real.\nEn aquests temps de canvis i més canvis, i globalitzacions, els vietnamites ténen dues coses a fer per conservar el chèo tradicional: la seva cultura que neix dins de la seva ànima i la importància de les tradicions del seu poble que mira de cara, sense embuts, els problemes de la vida diària.\nCom no vaig assistir a cap representació de chèo, no tinc cap fotografia, i és per aquest motiu que he decidit penjar la imatge d’aquesta dona del Delta del Mekong, amb aquesta mirada de complicitat i un somriure irònic, que molt bé podría ser el d’una espectadora incrèdula davant les promeses dels que manen, de construïr un pont per arribar més aviat al mercat …….


El cap de setmana 25, 26 i 27 d'abril, anem a pedalar a la Cerdanya. Marxarem el divendres dia 25 a les 19h. de Girona i anirem a Llivia. El sopar es porta o s'improvisa. Ens instal.larem a l'alberg a on hi dormirem i esmorzarem cada dia.\nEl disabte, farem una sortida per aquesta zona, amb fort desnivell i llarg kilometratje i al vespre, celebrarem el cumple d'en Josep O.\nEl diumenge, també pedalarem, però serà més suau. També es montarà una sortida per anar a caminar per si vol venir algu que no pedalI.\nL'alberg de Llivia, està bé. Jo le vist i és correcte. El GEiEG, el fa servir sovint. El preu de dormir i esmorzar, com que som un grup és de 20€ per persona. Apart lloguer de llençols 4€ 0 portar sac de casa 0 €\nSerà una sortida bastant nombrosa, ja que el fet ho val. En Josep O. no fa 60 anys cada dia.\nGracies marissa per l'interes que t'hi prens, espero que la gen s'animi, l'ocasio s'ho val\nHola Marissa sóc en Quim P. Jo vindrè, la Pepa no ho se pas. Segur que serar una sortida ven interessant.


L’Olivereta – Nou Moles diu NO a la violència masclista – Coordinadora Obrera Sindical\nConcentració unitària contra la violència masclista al barri de l’Olivereta – Nou Moles, de València.\nEl passat dijous 17 de setembre una altra dona era assassinada per la violència masclista als Països Catalans, són ja 64 mortes a tot l’Estat enguany, 34 en els tres mesos d’estiu en què ni tan sols hi ha hagut una sola campanya de prevenció de la violència masclista. En el cas dels Països Catalans cal destacar el nombre més gran de denúncies respecte d’altres territoris, la qual cosa no vol dir que hi haja un major grau de conscienciació sinó de violència, com a exemple tan sols hem de tindre en compte que a les comarques d’Alacant van ser assassinades 8 dones en 6 mesos.\nEn aquesta ocasió la xacra masclista ha acabat amb la vida d’una dona de 42 anys i mare de dos fills al barri obrer de l’Olivereta-Nou Moles, on la COS tenim la nostra seu. És per això que divendres 18, les veïnes i veïns del barri van eixir al carrer per a mostrar el seu rebuig a aquest nou assassinat i girar l’esquena a la violència masclista, convocades per les organitzacions socials del barri i sota el lema “prou de violència masclista, ni una més”. Després de guardar un minut de silenci en record de la víctima es va llegir un manifest contra les violències masclistes davant al voltant d’un centenar de persones que plenaven la plaça de Roma i que des d’aquest barri obrer de la ciutat de València van dir prou a la violència masclista.\nTot i les mostres d’afecte i solidaritat no es podrà acabar amb aquesta xacra mentre les polítiques contra el masclisme giren al voltant de la fase final del procés: l’àmbit sanitari o judicial, on en massa ocasions mai aplega el procés de la violència masclista o aplega quan ja és massa tard, obviant les polítiques de prevenció o la detecció precoç en l’entorn de la víctima. Cal acabar amb tota mena de masclisme sense donar treva tampoc al masclisme quotidià, el micromasclisme, el sexisme i totes les formes malenteses com a menors que formen part de l’engranatge de la violència i que sustenten la part més visible per a la societat, com és l’assassinat. I cal acabar amb un model de socialització basat en el patriarcat, en la superioritat de l’home en tots els àmbits, per a crear nous models de socialització i interrelació socials i afectius basats en la igualtat, l’eliminació de qualsevol forma de masclisme o sexisme, o el repartiment de rols en condicions d’igualtat i llibertat.\nNi una més, ens volem vives!\n2a part de l'Assemblea Nacional – 8è congrés de la COS. Se celebrarà aquest cap de setmana a Tarragona. La sala de […]\nPrevious post El continuisme en les polítiques educatives soscava la igualtat d’oportunitats\nNext post Acte a Gijón (Astúries) per demanar l’absolució de vaguistes del 14N


Els santcugatencs organitzen un concert de final de gira amb molts convidats com Els Pets, Obeses o Oques Grasses\nThe Risas, festa funky\ni bona gent!\nLa formació funk The Risas prepara un concert molt especial per tancar la gira de presentació del seu segon disc, 'Cucurelles' (RGB Suports, 2016), el 20 de gener del 2017 al Teatre-Auditori de Sant Cugat del Vallès. Jugaran a casa i a més tindran una llarga llista de convidats, com ara Els Pets, Obeses o Oques Grasses.\nText: Redacció. Fotos:\nThe Risas tancaran la gira de presentació del seu segon disc a casa acompanyats d'una bona colla d'artistes i també d'una big band, una secció de cordes i coristes. Encara falta mig any per a la cita, però els santcugatencs no es podien aguantar i n'han donat alguns detalls. D'entrada, ja ho canten a "Cucurelles": 'Festa funky i bona gent'.\nA les xarxes socials ho han anunciat explicant que és el "concert de la seva vida", una gran festa que de ben segur posarà de cap per avall el Teatre-Auditori de Sant Cugat del Vallès. Se celebrarà el 20 de gener del 2017, i les entrades ja es poden comprar per 16 euros a través d'aquest enllaç.


Si ets propietari d’un vehicle hauràs de pagar un nou impost\nEs tracta de l’impost sobre les emissions de diòxid de carboni dels vehicles de tracció mecànica que és un tribut propi de la Generalitat de Catalunya, l’objecte del qual és gravar les emissions de diòxid de carboni que produeixen aquests vehicles i que incideixen en l’increment de les emissions de gasos amb efecte d’hivernacle.\nTenim un nou impost a la vista... És un impost que es gestiona mitjançant padró i és elaborat i aprovat per l’Agència Tributària de Catalunya a partir de les dades de què disposa.\nEstan obligades les persones (físiques i jurídiques) que al llarg del 2020 fossin titulars d’un turisme, motocicleta o furgoneta i que tinguessin el seu domicili fiscal a Catalunya. També estan obligades al pagament de l’impost les persones jurídiques sense residència fiscal a Catalunya que tinguessin un establiment, sucursal o oficina i que tinguessin vehicles registrats a Catalunya en aquella data.\nLa persona que fos titular del vehicle el dia 31 de desembre de 2020 és l’obligada a pagar.\nS’estableixen una sèrie d’exempcions com ara:\nEl dia 1 de maig es publicarà a la seu electrònica de l’Agència Tributària de Catalunya el padró provisional on es podrà consultar la quota a ingressar.\nEn cas de discrepàncies es podran presentar al·legacions fins al dia 4 de juny.\nAl tractar-se d’un impost nou és molt probable que hi hagin errors ( canvis de titularitat, errors en la identificació, baixes, etc..) i per aquest motiu és convenient que tothom revisi les dades i en el seu cas presentar al·legacions\nL’import resultant a pagar es podrà domiciliar amb possibilitat d’obtenir una bonificació del 2%.\nEl període de pagament, després de l’aprovació del padró definitiu, s’iniciarà el dia 15 de setembre de 2021.\nCom sempre quedem a la vostra disposició per informar-vos d’aquest nou impost i per ajudar-vos en la revisió de les dades i les possibles impugnacions.