F1: Abu Dhabi, Cyril Abiteboul, Renault: Daniel va voler començar molt ràpidament, però el cotxe no estava a l'alçada\nF1: Abu Dhabi, Cyril Abiteboul, Renault: Daniel va voler començar molt ràpidament, però el cotxe no estava a l’alçada\nEl cap de l’equip de Renault, Cyril Abiteboul, va admetre que era difícil gestionar la primera temporada de Daniel Ricciardo amb l’equip francés.\nAbiteboul va explicar al diari francès Le Figaro que la pressió va afectar molt la gestió de la situació:\n“S’ha parlat molt de la seva marxa de Red Bull a Renault. Hi va haver molta pressió sobre l’equip i els errors que podia cometre. Llavors, en Daniel va voler començar molt ràpidament, però el cotxe encara no estava a l’alçada. ”\n“Però ha estat una temporada positiva. Estem molt més exposats, però aprenem molt. No ens podem amagar darrere dels pilots. Això crea certa pressió “.\nPrevious articleF1: Grosjean: “Espero desfer-me d’aquest cotxe”\nNext articleF1: Hamilton acaba el 2019 gunyant i dominant a Abu Dhabi


El Carnestoltes de Sants criticarà la massificació del turisme a la ciutat | betevé Web\nSandra García Prat@sandra_gpratJessica Moreno Cusac@jmorenocusac dijous 2 de febrer, 2017 , 14.20\nLa crítica al turisme és el tema que l'organització del Carnaval de Sants, Hostafrancs i la Bordeta ha escollit per protagonitzar la rua d'aquest any. Per aquest motiu, el ninot de Sa Majestat el Rei Carnestoltes representarà a Cristòfor Colom caracteritzat de turista.\nLa Comissió de Festes de la Plaça de la Farga és l'encarregada de realitzar el ninot enguany, ja que el santsenc Pitu Alcover, qui ha creat el ninot els darrers anys, no podia fer-ho. Des de la comissió expliquen que per crear el ninot s'estan utilitzant diferents materials com fusta, teles metàl·liques, roba o paper de diari. A més, Sa Majestat anirà acompanyat del drac de Gaudí, una torre de la Sagrada Família i un bus turístic, realitzats amb cartró, ampolles de plàstic, paper de diari i pintures.\nAmb aquesta temàtica pretenen fer crítica del turisme de masses que visita la ciutat. Tot i això, defensen que el que sí que els interessaria és que "en lloc del turisme de borratxera, vingués turisme de més qualitat".\nLa rua de Carnaval es farà el 25 de febrer pels carrers de Sants. Les 30 comparses participants seran qualificades per un jurat que s'encarregarà d'adjudicar diversos guardons: la millor comparsa, la comparsa més crítica i la millor coreografia. Els premis s'entregaran l'1 de març a les Cotxeres de Sants.\nCarnavalCristòfor Colomrei Carnestoltes


Els Mossos desallotgen els deu pisos del carrer Sant Pau 109 sense previ avís | Assemblea del barri de Sant Antoni\nEls Mossos desallotgen els deu pisos del carrer Sant Pau 109 sense previ avís\nPublicat el 28 Octubre 2011 per assembleasantantoni\nSÍLVIA ABADÍA | 27/10/2011 – Extret de La Directa\nLa meitat de les llars estaven buides perquè les habitants davant l’amenaça d’expulsió ja s’havien organitzat per trobar altres habitatges provisionals.\nLa matinada del dimecres 26 d’octubre ha estat desallotjada la finca del carrer Sant Pau núm. 109 de Barcelona. Set furgonetes dels Mossos d’Esquadra s’han presentat per sorpresa a dos quarts de vuit del matí amb la intenció de evacuar els 10 pisos que hi havia ocupats. La policia catalana, però, només ha trobat cinc pisos amb gent a dins, ja que les altres cinc famílies que habitaven a la finca s’han estat organitzant durant les darreres setmanes per trobar sostre a altres immobles. Tot i així, l’actuació del Mossos d’Esquadra ha fet fora de casa 14 persones, entre elles tres parelles que es trobaven dormint, una família amb una filla de 10 anys i una altra família amb el seu nebot que també té 10 anys.\nNi les famílies, ni els seus advocats, ni tampoc cap veïna coneixien l’ordre de desallotjament programada per avui a l’edifici del carrer Sant Pau. Per això, la resistència veïnal ha estat molt dèbil i ha agafat per sorpresa tothom. L’actuació policial, prevista per dos quarts de vuit del matí, s’ha endarrerit fins a un quart de nou perquè ni els serveis socials ni el camió de trasllats havien arribat (tots dos han de ser presents perquè el llançament es realitzi legalment). Un cop ha començat el desallotjament, els Mossos d’Esquadra han obligat les habitants a sortir de les seves llars pràcticament en pijama i sense deixar que agafessin cap pertinença. Finalment, les famílies afectades han pogut negociar amb la procuradoria i la propietat per poder recuperar els objectes personals un cop els mMossos ja havien acabat la seva feina.\nLa policia catalana, durant el desallotjament, també s’ha dedicat a destrossar els habitatges per dins, colpejant les parets amb maces. Un cop han fet fora les famílies, han intimidat un grup de quatre veïns que estaven al davant solidaritzant-se amb les desallotjades i després d’identificar-les han advertit a un d’ells que li posarien una sanció per valor de 2.000 euros per desobediència a l’autoritat i falta de respecte. Els serveis socials, per la seva part, també han estat intimidant a les famílies amb nens i “convidant-les” a passar un parell de nits a centres d’aquesta institució. Davant d’aquesta situació, les famílies s’han negat i les veïnes han reaccionat defensant-les emportant-se els menors lluny de les treballadores dels serveis socials.\nLa finca del carrer Sant Pau núm. 109 es va intentar desallotjar el passat 29 de setembre, però la pressió veïnal va anul·lar el desallotjament dels 10 pisos ocupats amb ordre de llançament. Durant el darrer mes, les famílies que hi vivien han tingut temps per organitzar-se i buscar altres llars per continuar les seves vides. De fet, dues de les famílies que havien de fer fora no es trobaven a l’edifici perquè ja estan vivint a l’edifici ocupat a Nou Barris el 15 d’octubre en el marc de la jornada de lluita global del moviment de les indignades. Aquesta nit totes les exhabitants de la finca del carrer Sant Pau dormiran sota sostre, gràcies als processos d’organització que s’han engegat arrel de les xarxes de suport mutu, les assemblees de barri i la solidaritat de veïns i veïnes, que acolliran diverses famílies temporalment.\nL'entrada va ser publicada el Actualitat i etiquetada 29S, barri, desallotjament, sant pau 109 per assembleasantantoni. Guarda l'enllaç permanent.


França canvia el seu model energètic | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nFrança canvia el seu model energètic\nL'Assemblea Nacional aprova l'ambiciosa llei del Govern socialista que promou les fonts renovables, el transport net i l'edificació sostenible\nParís 26 MAI 2015 - 22:56\tCEST\nLa ministra Ségolène Royal, després de la sessió plenària. CHARLES PLATIAU REUTERS\n“Som el primer país amb una legislació global contra el canvi climàtic”. Així ha tancat aquest dimarts la ministra d'Ecologia francesa, Ségolène Royal, la sessió de l'Assemblea Nacional que ha aprovat la Llei de Transició Energètica. Amb el suport dels ecologistes, el Govern de François Hollande s'ha equipat d'una ambiciosa normativa per canviar el model energètic promovent les fonts renovables, el transport net i l'edificació sostenible. França, que limita de pas la seva potent energia nuclear, busca així reduir la seva factura energètica i posar-se al capdavant d'Europa en reducció de gasos d'efecte hivernacle. El Govern, que va presentar el seu projecte el juliol passat, confia que la nova llei generi un nou mercat tecnològic amb més ocupació i més competitivitat.\nEl Govern d'Hollande vol arribar a la pròxima Cimera del Clima, que s'ha de celebrar a París al desembre, com l'alumne més avantatjat. Encara que el president de la República s'ha mostrat pessimista sobre les possibilitats d'aconseguir un acord global en aquesta cimera, aposta fermament per aquesta revolució energètica.\nLa llei ha obtingut 308 vots a favor i 217 en contra. El principal partit de l'oposició, la dretana UMP (Unió per un Moviment Popular) ha rebutjat la norma per considerar que caldrà tancar 24 reactors nuclears en deu anys. El diputat socialista Christophe Bouillon ha assegurat que aquesta no és una "llei antinuclear". El Govern socialista pretén reduir en un 40% les emissions de gas d'efecte hivernacle d'aquí el 2030 i dividir-les per quatre el 2050, que les energies renovables generin el 32% del total del consum a finals del 2030 i dividir per dos el consum de l'energia final el 2050. Al país més nuclearitzat del món (en proporció al nombre d'habitants), la potència actual de l'energia nuclear queda congelada i no haurà de suposar més del 50% de la producció d'electricitat el 2025.\nEl pla d'acció és important i compta amb un pressupost de 10.000 milions en tres anys. Cada any es renovaran 500.000 edificis. En una esmena d'última hora, tots els habitatges francesos s'hauran de renovar abans del 2030 per consumir menys energia. S'ha establert un sostre de consum per metre quadrat i any. Se simplificaran els tràmits burocràtics per a les llicències d'obres. Tota nova obra haurà de tenir en compte les normes mediambientals i els immobles públics seran d'energia positiva (generaran més del que gasten).\nLes administracions públiques donaran exemple amb l'elecció de les seves flotes de vehicles, però també els taxis i les empreses de lloguer de vehicles hauran de disposar d'un 10% de cotxes nets el 2020. S'instal·laran set milions de punts de recàrrega elèctrica a tot el país. Els privats tindran ajudes importants per canviar un dièsel per un de net. Es prohibeixen les bosses de plàstic d'un sol ús i els supermercats no podran tirar a les escombraries els aliments no venuts. Aquesta última norma és l'esmena més recent incorporada a la llei en el seu tràmit parlamentari.


Alexandre de Hales - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nHailes Abbey (Anglaterra)\n21 agost 1245 (69/70 anys)\nFilòsof, teòleg i professor d'universitat\nBonaventura de Bagnoregio i Eudes Rigaud\nAlexandre de Hales (1183-1245), també conegut com a Alesius, va ser un filòsof medieval pertanyent a l'escolàstica anglesa. Nascut a Halles Owen, destaca pels seus comentaris a Pere Llombard i el seu gran nivell en el debat, que va exercitar a la universitat de París i en més de 1500 pàgines d'escrits. Quan va entrar a l'orde dels franciscans, va crear manuals d'estudi per als monjos joves amb resums de teologia, on barrejava la doctrina catòlica amb els ensenyaments d'Aristòtil i els menys coneguts aleshores del Pseudo-Dionís l'Aeropagita.\nVa defensar que els sagraments del baptisme, la confirmació i l'orde sacerdotal imprimeixen caràcter, idea de Sant Agustí que seria declarada dogma al Concili de Trento. També va plantejar una pregunta teològica de gran repercussió posterior: s'hauria encarnat Jesús si la humanitat no hagués pecat mai?\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Alexandre de Hales\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Alexandre_de_Hales&oldid=22214432»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 nov 2019 a les 12:57.


COM TREURE EL PÈL DE LES MASCOTES AMB UN GUANT DE GOMA - ORGANITZAR I NETEJAR\nHeu de guardar un guant de goma sota els coixins del sofà;\nAmb tots els costosos netejadors de tapisseria del mercat, separar el bé del dolent del senzill i inútil pot ser complicat. Però, i si us diguéssim que hem trobat una manera de netejar la vostra tapisseria sense productes químics que no us costarà un braç i una cama?\nA guant de goma , gent, un guant freakin ’de goma! Resulta que només un guant de làtex (ja ho sabeu, els dissenyats per a una neteja intensa) pot fer meravelles per eliminar el pèl i les pelusses de les mascotes del sofà; no calen subministraments de neteja addicionals.\nPèl de mascota en altres llocs? Hi ha una publicació sobre això: Com treure el pèl de les mascotes dels mobles, dels pisos i molt més\nLlavors, com pot un miserable guant de goma ajudar a mantenir el tapissat sota control? Deixa'm explicar. En realitat, hi ha dues maneres d’utilitzar un guant de goma per refrescar el sofà, les cortines i altres revestiments de tela:\nEl primer, és la química simple. Poseu-vos un guant de neteja de goma i fregueu-vos les mans per tota la tapisseria per recollir ràpidament el borrissol en un pessic. La fricció entre el guant i el teixit crea una energia estàtica que provoca que s’enganxin restes de deixalles, com ara pèl de mascota i petits trossos de pelussa, al conductor (també conegut com el guant estàtic activat per fricció).\nLa segona via és igual de senzilla i només requereix una mica d’aigua. Simplement humitegeu el guant de goma i passeu la mà per la superfície del sofà per atraure els cabells. El guant humit lleva suaument la pell de la tapisseria i fa que s’hi enganxi, de manera que només cal esbandir-se el guant quan estigui tapat i repetir-lo segons sigui necessari.\nDe debò, poseu-vos un guant de goma sota els coixins del sofà i mai no haureu de renyar Fido per haver tornat a saltar al sofà.\nO si teniu ganes de posar-vos una mica més de moda amb els vostres guants de goma, la web està plena de guants de goma econòmics que tenen fregadores incorporades i coixinets per fregar . Així, podeu afrontar els tapissos més carregats de pols de casa vostra, inclosos els tractaments per a finestres i pantalles altes, i eliminar-los del pèl de les mascotes i d’altres molestes partícules amb una sola mà.\nVós i els vostres membres de la família de quatre potes ens podreu agrair més tard.\n4 maneres de treballar la vostra solàrium\nRecurs de renovació econòmic i fresc: plàstic ondulat\n10 articles de decoració Homes * Simplement no ho entenc


L'Eix Central contradiu la Cambra i manté la idea de reobrir els comerços l'1 de juny - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL'Eix Central contradiu la Cambra i manté la idea de reobrir els comerços l'1 de juny\nLa raó principal per haver escollit la data rau en el fet que la majoria d’establiments d’aquestes tres zones tenen una forta dependència de l’afluència de visitants\n14/05/2020 (20:16 CET)\nL’Associació Eix Central, que aplega la majoria d’establiments comercials de Meritxell, Vivand i Fener Boulevard, reitera la voluntat de reobrir els comerços a partir de l’1 de juny si es manté l’evolució favorable de la pandèmia. La raó principal per haver escollit la data rau en el fet que la majoria d’establiments d’aquestes tres zones tenen una forta dependència de l’afluència de visitants i, tenint en compte que les restriccions als desplaçaments internacionals en els països veïns es mantindran previsiblement fins a mitjans de juny, no tindria sentit reobrir els comerços el 18 de maig.\nAquesta és la data que havia proposat la Cambra de Comerç, amb la qual cosa, l'Eix Central contradiu l'entitat que agrupa la gran part dels comerços del país. La junta directiva de l’Eix Central va remetre una carta divendres de la setmana passada al ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, en què exposava aquest i altres arguments que feien aconsellable la reobertura dels establiments de l’Associació Eix Central en el que popularment s’ha anomenat fase 3B i que coincideix amb el primer de juny. Això donaria als establiments el temps suficient per preparar-se per a la reobertura i, a la vegada, permetria començar a donar servei presencial als clients locals en espera de l’arribada dels primers turistes.\nLa Cambra demana a Govern avançar l’obertura dels comerços i la restauració\nDes de l’associació s’entén que el Govern hagi decidit prioritzar l’obertura el dia 18 de maig per a aquells negocis, com perruqueries, serveis sanitaris i serveis empresarials que estan enfocats de manera majoritària als clients del país. Així mateix, l’associació considera que els comerços d’Eix Central responen a una casuística molt determinada, condicionada per uns costos fixos elevats i per una major dependència de l’afluència turística. En aquest sentit, s’entén que altres comerciants d’altres zones del país menys afectades per aquests condicionants puguin preferir una data d’obertura dels establiments anterior a l’1 de juny; però el posicionament majoritari dels comerços de Meritxell, Vivand i Fener Boulevard és favorable a continuar treballant durant aquestes setmanes per preparar una reobertura dels establiments amb les\nmàximes garanties per als clients i les persones que hi treballen.


Cales de Pachs - Aplicacions de la calç\nLa calç és el material cimentant més antic que es coneix. Es va utilitzar massivament en la construcció de les piràmides d'Egipte. Els romans van estudiar les seves propietats establint normes i controls de qualitat. Sempre es va utilitzar com a material de construcció o esmena agrícola.\nDes de principis del segle XX, la calç va començar a utilitzar-se en processos industrials. En l'actualitat més del 90% de la calç fabricada es ven com a reactiu químic natural tant en forma d'òxid de calci (calç viva), com en forma d'hidròxid de calci (calç apagada). Per això, ara és considerada més com un producte químic bàsic que com un material de construcció o agrícola.\nLa versatilitat d'aquest producte químic es reflecteix en que, d'alguna forma, intervé en gairebé tots els processos industrials. Més concretament, la calç s'utilitza com: neutralitzant, fundent, caustificant, lubrificant, assecant, cimentant, absorbent, precipitant, desinfectant, impermeabilitzant i per descomptat com a matèria primera.\nSiderúrgia, paper, químic, cuir, pintura, cautxú, mineria, vidre, alumini, farmacèutic...\nTractament d’aigües residuals, residus industrials, depuració de gasos...\nFabricació de morters i arrebossats, estabilització de sòls, obres públiques, asfalts...\nEsmenes càlciques, caldo bordelès, alimentació animal...


El bloc d'un de Reus: de gener 2012\nHomenatge '25 anys sense Foix'\nAvui fa 25 anys de la mort del poeta català J.V. Foix i tal com va succeir el mes de novembre passat en motiu del vintè aniversari de la mort de Montserrat Roig la Xarxa s'ha organitzat per retre un homenatge al poeta.\nAquest bloc s'afegeix a aquest homenatge de record a J.V. Foix. Us poso tot seguit un vídeo en el qual Montserrat Auqué, del col·lectiu En Veu Alta recita dos poemes de Foix: 'Sol, i de dol' i 'Si pogués acordar raó i follia'.\nI en el següent enllaç podeu accedir a un recull digital de poemes recitats pel mateix Foix:\nPublicat per Jordi Pinyol a 13:17 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: cultura, efemèrides, homenatge, J.V. Foix, literatura, poesia\nA l'entorn dels mitjans de comunicació de masses\nEls mitjans de comunicació, en tant que integrants d'una estructura social objectiva, formen part del procés de socialització dels individus als quals dirigeixen el seu missatge. Serien un dels elements que intervenen en la socialització secundària, és a dir aquella que iniciem en la fase posterior a la socialització primària, que té lloc a la infantesa, i que es va fent present a través de diversos agents socials al llarg de la nostra existència. En aquesta fase en que la persona adquireix les informacions necessàries per assolir els diversos rols individuals, els mitjans de comunicació juguen un paper força important. Amb tot, però, les informacions rebudes mantenen una realitat subjectiva i, en aquest sentit, cada persona haurà de ser capaç de triar o interpretar els ínputs rebuts de la manera més correcta. L'individu ha de saber trobar la manera d'objectivar les realitats subjectives que l'envolten. Els mitjans de comunicació presenten una realitat pretesament objectiva però que, al mateix temps, està marcada per la ideologia del propi mitjà i pels factors polítics que l'influeixen en una o altra mesura. Des del mitjà es preten influir en els individus receptors i marcar la manera de pensar i fins i tot d'actuar de les persones. És aquí on cadascun dels receptors del missatge ha de fer l'esforç d'objectivitzar allò que li arriba de manera subjectiva.\nAixí doncs, dintre del propi procés de socialització, els receptors de la informació han de prendre mesures de cara a evitar la seva manipulació ideològica. La pretesa neutralitat i pluralitat informativa dels grans mitjans sovint amaga situacions determinades o informacions transcendentals o bé les vesteixen de manera diferent en funció de la seva militància política. Les reaccions del públic davant una informació determinada acostuma a ser diferent en funció del tipus de persona, de la localització geogràfica, del nivell cultural i d'altres factors determinants. Ho podem veure sovint en debats, fòrums o entrevistes al carrer. Davant d'una mateixa pregunta les opinions o reaccions de les diferents persones que opinen acostumen a ser força variades. Sempre hi haurà opinions coincidents, però també n'hi ha moltes altres de no coincidents i fins i tot crítiques amb la informació rebuda. És important aprendre a analitzar les informacions rebudes i extreure les nostres pròpies conclusions, cosa que cada cop és més fàcil gràcies a la facilitat d'accedir a les diferents versions que ens poden oferir diversos mitjans de comunicació d'una mateixa notícia o informació. Aquest aprenentatge de saber convertir en objectiu allò que és subjectiu es produeix sobretot en la fase adulta de la persona ja que durant la infantesa encara no s'han adquirit els coneixements necessaris per fer aquest procés.\nPublicat per Jordi Pinyol a 20:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: comunicació, reflexions


L’agrupació musical Sonitus Venti de Sueca ofereix classes gratuïtes per a joves i adults | RiberaBaixa.info\nL’agrupació musical Sonitus Venti de Sueca inicia un nou curs impartint classes per a tots aquells que ho desitgen. Les classes i matrícules són gratuïtes.\nSi tens inquietuds musicals pots incorporar-te des de ja mateix. Estem de dilluns a divendres, de 6 a 8 de la vesprada en la segona planta de l’Ateneu Sueco del Socorro (carrer Sequial, 4). Els assajos generals els fem els dissabtes de 4 a 7 de la vesprada.\nLes classes de solfeig, instruments de fusta, metall i percussió són per a joves i adults. Podeu demanar més informació telefonant al 636 178 690. Us esperem!\nSonitus Venti Orquestra\nPublicació següentDetinguts per la Guàrdia Civil per estafar un matrimoni invàlid i octogenari a Cullera\nPublicació anteriorSalvador Gascón revela la recepta de la seua paella als hostalers de Cullera en una demostració


Casa d'Oficis "Sant Feliu, Ciutat Digital": 1a Pregunta incògnita. Les extensions d'arxiu\n1a Pregunta incògnita. Les extensions d'arxiu\nUna extensió d’arxiu o de fitxer és una cadena de caràcters annexada al nom d’un arxiu. Aquesta extensió va precedida per un punt. Exemple: Document.txt\nAquesta és la primera pregunta incògnita de la setmana:\nSabeu quina és la funció principal?\nOmpliu la següent taula (que teniu publicada al google docs), donant a conèixer les extensions més importants i més usuals amb les quals treballareu al llarg del curs.\nPublicat per Casa d'Oficis "Sant Feliu, Ciutat Digital" a 10:48\nEtiquetes de comentaris: Activitats, Edició 2009, Recursos i eines\nCrec que la funció principal de les extensions es distingir el tipus de document i tipus de programa que esta guardat es a dir que esta fet el document.\n25 de juny de 2009, a les 11:55\nAra que hem ampliat la informació perquè hem fet la part teòrica del tema us ampliaré una miqueta mes, el concepte,i han programes que nomes poden obrir les seves pròpies extensions es a dir per exemple els documents amb extensió xls. (excel)es poden obrir amb el excel i també amb el openOficce Calc en cambi els documents ods.(calc) només es poden obrir amb el openOficce calc.\n26 de juny de 2009, a les 13:21


Un estudi fet al Vallès revela que la contaminació de l’aire augmenta el risc de part prematur – L'independent\nL’exposició a alts nivells de diòxid de nitrogen i benzè durant l’embaràs està associat a un major risc de part prematur, assegura un estudi científic elaborat amb participació sabadellenca.\nL’estudi està basat en una mostra de gairebé 2.500 embarassades de quatre zones: València, Astúries, Guipúscoa i Sabadell. Totes estan sotmeses a diferents tipus de contaminació. Per exemple, a Sabadell els nivells de diòxid de nitrogen (NO2) són elevats (34,3 micrograms per metre cúbic) però de benzé són baixos (0,9 micrograms per metre cúbic). A Astúries la situació és inversa.\nEls resultats mostren com l’exposició a NO2 durant tot l’embaràs s’associa amb un major risc de naixement prematur, com també l’exposició al benzè, sobretot si es dóna durant el darrer trimestre de l’embaràs. La principal font emissora de NO2 a l’atmosfera són els vehicles a motor, especialment els de motor dièsel, mentre que el benzè és produït més aviat per fonts industrials.\nEncara que de mitjana els nivells observats no sobrepassen els límits establerts en la legislació europea o les recomanacions de l’Organització Mundial de la Salut (OMS), un percentatge important de dones van respirar, durant els seus embarassos, nivells per sobre d’aquests nivells”, destaca el coordinador d’aquest estudi, el doctor Ferran Ballester. “És necessari dur a terme més investigació -afegeix Ballester- per tractar d’identificar els elements d’aquests factors ambientals que puguin ser més perjudicials, així com les seves fonts”, assegura.\nEl projecte INMA (Infància i Medi Ambient) ha dut a terme la recerca. L’article ha estat publicat a la revista científica Environmental Research, firmat pels investigadors Marisa Estarlich, Ferran Ballester, Carmen Iñiguez, Sabrina Llop, Ana Esplugues, Payam Davdand, Ana Fernández-Somoano, Aitana Lertxundi, Mònica Guxens, Mikel Basterrechea, Adonina Tardón i Jordi Sunyer.\nEl naixement prematur és aquell que es produeix abans de la setmana 37 de gestació i és un factor determinant de mortalitat infantil, sent la segona causa més comuna de mort en nens menors de cinc anys, per darrera de la pneumònia.\n← El socialismo se la juega (Lluís Ricart)\nEl Banc de Sang i Teixits de Catalunya busca 50.000 donants aquest estiu →


Cerca de Viena Edicions - Llibreria Al·lots.\nPotser ja ho heu començat a notar: fins i tot els lectors de tota la vida estem canviant els hàbits de lectura i, sota els efectes de la comunicació digital, cada vegada ens costa més concentrar-nos i llegir sense interrupcions. I si això és el que ens passa als adults que tenim l'hàbit de llegir més arrelat, com ho afrontaran els nens i els joves que ara mateix s'inici...\nUna faula molt divertida sobre el dret de ser com som (i no com els altres voldrien que fóssim).\t«Fa molt de temps; de fet, va ser dimarts», un ós va anar cap a la seva cova per passar-hi tots els mesos d'hivern dormint, com fan sempre els óssos. I quan es va despertar, a començament de la primavera, es va trobar que els arbres havien desaparegut, l'herba havia desaparegu...\nQuan s'arriba al diagnòstic de “trastorn de l'espectre autista”, la família i l'entorn més directe de l'infant afectat no triga gaire a fer-se moltes preguntes: com percep el món?, per què fa gestos repetitius?, es troba bé?, se sent sol?, per què li costa dormir?, com s'han d'afrontar les inevitables imprevistos?, ens estima encara que no ho demostri? Aquest llibre...\nA hores d'ara el capitalisme domina tot el planeta. Les multinacionals imposen les seves regles als Estats i a les institucions internacionals, i no tenen cap escrúpol a fer el que calgui per obtenir més beneficis. El resultat és que més de mil milions d'éssers humans viuen en una misèria extrema, hi ha més desigualtats que mai i s'estan esgotant els recursos del la Terr...


Bitllets de ferri Bari a Bar, compara horaris i preus\nInici / Europa / Montenegro / Bar / Ferri Bari a Bar\nBari - Bar és una de les nostres rutes més freqüentades, sovint no queden places durant les temporades altes\nAlternatives de ferri Bari a Bar\nNavilieres Bari - Bar\nLa ruta de ferri Bari Bar connecta Itàlia amb Montenegro. Actualment només hi ha 1 companyia que opera aquest servei de ferri, Jadrolinija. La travessia opera fins a 1 vegades cada setmana i triga des de 11 hores.\nLa durada i freqüència de les travessies Bari Bar pot variar segons l'estació de l'any, així que recomanem que comprovis la informació més actualitzada.\nLa ciutat i port marítim de Bar es troba a la costa del mar Adriàtic, al sud de Montenegro, un país situat al sud-est d’Europa que fa frontera amb Croàcia a l’oest; Bosnia Herzegovina al nord-oest; Serbia al nord-est; Kosovo a l’est, i Albània al sud-oest. Una de les atraccions populars a la ciutat és Stari Bar, o Bar Vell. A diferència de les parts més noves de la ciutat, Stari Bar no es troba a prop del mar, sinó a un turó, i els il·liris la van construir com a ciutat fortificada. A Stari Bar queden restes de dues esglèsies que atreuen a molts visitants: l’esglèsia de Santa Caterina, del segle XIV, i l’esglèsia de Santa Veneranda, del segle XV. A més a més, també hi ha l’esglèsia de Santa Nikola del segle XIII i un aqueducte gran que subministrava aigua al poble.\nLa ciutat també és coneguda pel seu festival estiuenc, un esdeveniment molt popular que fa que Bar sigui una destinació molt important i interessant a Montenegro.


ROGAINE “VIA VERDE DE LA SIERRA” | Ermassets - Orientació\nEl passat dissabte (10-06) dos ermassets (Tomeu i Toni) s’estrenaven a la modalitat rogaine. Es desplacen fins Coripe, Sevilla, per disputar la 3º prova de la lliga ultrascore-rogaine organitzada pel club Montellano-orientación.\nAmb 35ºC i un sol de justícia a les 18:00 donen la sortida, els esperen 6 hores d’orientació per la via verda de Coripe. La sortida es sota el “Chaparro de la Vega”, uns dels exemplars més grans d’alzina de tota Espanya, i l’arribada a les 00:00 al centre del poble. Això es l’únic que sabien abans de començar, la resta de cursa (distancia, desnivell, recorregut...) depèn de les capacitats de cada corredor.\nSortida sota el “Chaparro de la Vega”\nEls esperaven 345 punts possibles, cada balisa té una puntuació diferent. A prop del triangle de sortida hi ha un puig amb molt de punts, però degut a la calor decideixen deixar-ho per al final i al principi anar per zones mes humides o amb menys sol. Les tres primeres hores compleixen les seves expectatives, però a les 4 hores entre el cansament, calor i mal de cap perden un poc el ritme i la precisió al decidir rutes per trobar balises. Per tant, l’estratègia varia una mica i han de descartar l’opció del puig amb molt de punts i es dirigeixen a la poble ja de nit.\nFinalment obtenen 175 punts i una 4 posició a la categoria de absolut masculí.\nTant en Tomeu com en Toni acaben satisfets i amb bones sensacions, havent gaudint molt de cursa i dels paisatges. Possiblement els tornarem a veure com equip rogaine.\nToni i Tomeu abans de la sortida\nCAMPIONAT D'EUROPA DE ROGAINING 2017


Puigsacalm Puig dels LLops i Puig de Curull – Cordada A.E.E.\nPuigsacalm Puig dels LLops i Puig de Curull\nAquest diumenge anem a fer un cim emblemàtic, el Puigsacalm. Situat a cavall entre Osona i la Garrotxa te unes vistes excepcionals. Ja que hi som, farem altres 2 cims el dels Llops i el de Curull, sense gaire més esforç i que gairebé ens venen de pas.\nA banda de les vistes, tot el camí es preciós, amb fagedes i altres caducifolis que en aquesta època de l’any estan espectaculars.\nSI VOLS V EURE FOTOS CLICA AQUÍ


>Projectes d'Innovació Docent\nUna de les finalitats de la Universitat de Lleida és promoure accions que millorin la docència universitària. D’acord amb aquesta finalitat, cada any es convoquen els ajuts destinats a Projectes d’Innovació Docent. Aquests donen la possibilitat als professors de la Universitat de Lleida de rebre ajuts per a promoure i endegar accions innovadores, dins el seu àmbit d’estudis, que permetin una millora de la qualitat docent. Aquesta activitat, no només ha de ser útil per a l’àmbit concret en el que es desenvolupa, sinó que d’ella també poden sorgir idees i mecanismes que permetin una millora de la docència universitària en d’altres camps.\nResolució IX Convocatòria de Projectes d'Innovació Docent (Consell de Govern del dia 27 de juny de 2012)\nBases de la IX convocatòria de PIDs\n(Aprovat per Consell de Govern de 30 de novembre de 2011)\nDocumentació per formalitzar les sol·licituds\nModel de memòria inicial (Annex II)\nIMPORTANT: La data límit per presentar tota la informació és el dia 28 de febrer de 2012, no s'acceptarà cap proposta fora d'aquesta data. La documentació ha d'anar adreçada a la Vicerectora de Docència, i s'ha de lliurar a la Unitat de Planificació Docent, prèviament registrada per qualsevol dels Registres de la UdL. També s'ha d'entregar una còpia en format electrònic a la següent adreça: eees@vd.udl.cat.


L’ACCA organitza el curs “El comissariat i la gestió d’exposicions” | Bonart\nL’ACCA organitza el curs “El comissariat i la gestió d’exposicions”\nL’Associació Catalana de Crítics d’Art (ACCA) organitza el curs El comissariat i la gestió d’exposicions que se celebrarà el 25 de novembre i el 2 de desembre del 2013. Compta amb la col·laboració del Cercle Artístic Sant Lluc. El curs és una introducció des d’una perspectiva professional al treball de comissariat i de gestió d’exposicions. Aborda la qüestió de projecte expositiu, revisa el concepte mateix d’exposició i revisa l’estat de la qüestió. S’analitzen les pràctiques expositives en l’espai públic, els projectes singulars i s’exposen qüestions de planificació, gestió i producció, així com es tracten nocions d’imatge i de públics associades al fet expositiu. Està adreçat a professionals i estudiants formant-se en l’àmbit de les exposicions, així com artistes i altres agents culturals.\nEl dia 25 de novembre a les 15.50 h. Joan Maria Minguet, president de l’ACCA i Josep Parera, director del cASLL donaran la benvinguda. A les 16 h. primera sessió El món és pla: La condició globalitzada de l’art del nostre temps. Actuarà de ponent Bartomeu Marí, director del Macba. A les 18.30 h. segona sessió: Pràctiques artístiques entre escletxes. Ponent: Ramon Parramon, director del CACVIC i del projecte Idensitat.\nEl 2 de desembre, tercera sessió. Presentació, a les 16 h. del projecte Arts Coming. Ponent: Pilar Bonet, historiadora i crítica d’art. A les 18.30 h. quarta sessió: Les pràctiques de comissariat en les col·leccions. Ponent, Isabel Salgado, subdirectora de l’Àrea Cultural de l’obra social la Caixa.\nPer a més informació i consultes mercelasina@gmail.com, directora i coordinadora del curs.\nEtiquetes: ACCA · Cercle Artístic Sant Lluc


3a CAMINADA ESCOLA VALLDAURA A MONTSERRAT: Darrer tram de la Caminada: De Monistrol a Montserrat\nDarrer tram de la Caminada: De Monistrol a Montserrat\nAvui diumenge la Comissió Organitzadora de la Caminada a Montserrat s'ha llevat ben d'hora ben d'hora per fer la darrera part de la caminada i veure quin dels diversos itineraris possibles s'adapta millor a les característiques de la Caminada. Un tram de només 4'5 quilòmetres que la gran majoria dels participants encararan amb 48 quilòmetres a les cames. Aquí serà on els participants que comencen a Monistrol hauran d'empènyer amb les seves energies renovades als que portin tota la nit caminant. Al poc de sortir de Monistrol i després de superar un tros més complicat, agafem el tram compartit pels GR-96 i el GR-5, una pista força ampla i sense gaire desnivell que serà agraïda per aquells que portin caminant des de l'escola i que servirà de bon escalfament pels nouvinguts. Al cap d'un quilòmetre trobem una bifurcació que ens fa plantejar quin camí seguir; per bé que el camí de la dreta (Drecera dels Tres Quarts) és cinc minuts més curt, ens mantenim als indicadors del GR-5 que ens ofereix una pista més còmoda.\nVistes de Monistrol des del GR-5\nAquest GR-5 ens porta fins al peu d'una escala de pedra marcada al bell mig d'aquest tram final de la Caminada. És un tram estret amb unes escales irregulars en un tram de poc més d'un quilòmetre, sense cap dubte el darrer obstacle abans d'arribar a l'Abadia de Montserrat. Per sort és un tram boscós on l'ombra serà un dels nostres grans aliats.\nDesprés de superar aquest tram arribem al darrer quilòmetre, un simple tràmit que cal complir per arribar al nostre objectiu. Caldrà superar 835 esgraons (si la nostra comptadora no ha errat) i finalment arribarem a l'esplanada de l'Abadia, on aquell dissabte al matí ens esperarà un més que merescut refrigeri abans de posar punt i final a aquesta I Caminada a Montserrat.\n52 quilòmetres després de sortir...Montserrat!!!\nRecordeu que un cop a dalt farem una petita ofrena a la placa dedicada a Maria Anna Mogas en record de la seva visita a Montserrat i a la seva beatificació.\nPlaca dedicada a la fundadora de les Franciscanes Missioneres de la Mare del Diví Pastor\nI fins aquí les nostres cròniques d'aquestes etapes de preparació de la Caminada. Esperem que els nostres comentaris us resultin útils per preparar-la i recordeu que a l'apartat Recorregut disposeu del track de la Caminada per si us el voleu descarregar.\nEns veiem el proper 20 de maig!\nEtiquetes de comentaris: notícies, recorregut\nCom cuidar els peus a la Caminada\nDarrer tram de la Caminada: De Monistrol a Montser...\nTercer tram de la Caminada: De Terrassa a Monistro...


És l’hora d’alliberar el judaisme – Nova Escola Catalana\nEl següent text és una traducció de l’article «It is Time to Liberate Judaism», del Rabí Dr. Nathan Lopes Cardozo,publicat originalment a The Times of Israel el dia 12 de desembre del 2018.\nÉs hora de pensar en gran sobre el judaisme. Ens esperen grans oportunitats i hi ha massa coses en joc com per a deixar-les passar. El judaisme ha estat empresonat massa temps en caixes compartimentades i estranyes. És l’hora d’alliberar-lo.\nLa majoria dels jueus religiosos no són conscients que el judaisme gairebé ha esdevingut passé. Es pensen que és pròsper. Al capdavall, tenim més aprenentatge, més escoles jueves, yeshivot, seminaris de dones, programes d’extensió comunitària, i més llibres sobre aquest tema que mai hem tingut. Malgrat això, el judaisme pateix una malaltia seriosa. En realitat, no és només el judaisme que sofreix d’aquest mal, sinó el món sencer. Ens falten idees valentes. Ens hem enamorat d’una inacabable provisió d’informació, universal però passiva, que no es processa sinó que només es recicla -i ens n’hem vist sobrepassats. Podem accedir a trilions i trilions de peces que ens exposen a tot tipus d’informació, i ens aporten tot el coneixement que puguem somiar. El problema és que aquesta informació de fàcil accés ha substituït el pensament creatiu. Ha foragitat la possibilitat de grans idees; hem crescut espantats per elles. Només tolerem i admirem les idees agosarades quan ens aporten invencions profitoses -quan sentim les nostres butxaques buides-, però no quan gosen desafiar les nostres ànimes buides. No parlem de les grans idees perquè són massa abstractes i etèries. La novetat s’ha vist sempre com una amenaça. Porta implícit el sentit de la transgressió, una forma de sacrilegi. Ens demana que pensem, que flexibilitzem els nostres cervells. Això demana un esforç massa gran i no s’adiu amb la nostra preocupació principal: la necessitat de satisfacció immediata. Ens encanta el fet comú i corrent en comptes del fet visionari, i en conseqüència, no produïm la gent realment capaç de generar veritable innovació.\nNomés veiem sorgir idees d’impacte (Hawking i els forats negres, Aunmann i la teoria de jocs) entre alguns grups seculars selectes. Al Departament de Judaisme, rara vegada trobem algú que s’acosti remotament a suggerir una cosa nova. I això encara és més així en el judaisme ortodox. Mentre que en els segles passats, les discussions en el si de la nostra fe podien iniciar fogueres de debat, incitar a revolucions i canviar de forma fonamental la nostra visió sobre el judaisme i el món -com quan el Baal Xem Tov va fundar el Khasidisme-, ara ens enfrontem amb un judaisme cada cop més post-idea. Les idees provocatives, que ens farien ballar el cap, ja no es porten. Si de cas, són condemnades com a heretgia. Com que no se les pot absorbir fàcilment entre les capses religioses que ens hem fet a nosaltres mateixos, i com que no ens porten l’autocomplaença que busquem, ens adherim al corrent dominant on podem somiar els nostres somnis mediocres, i deixar les coses com estan.\nLa majoria de les nostres yeshivot s’han retirat del pensament creatiu. Fomentem l’especialització estreta en comptes d’impulsar idees agosarades. Estem fabricant una generació que pensa que la seva funció és més ocupar-se de les plantes en testos que no pas plantar boscos. Els hi donem als joves exercicis preparats on els diem què pensar en comptes d’ensenyar-los com pensar. Els hi robem la capacitat d’aprendre què és, realment, pensar. La plètora d’obres halakhiques que els eduquen en les minúcies de les parts més intricades de la llei jueva rares vegades generen la inspiració de noves idees sobre aquestes lleis. De fet, la impedeixen. Ningú té temps de processar tota la informació, ni que vulguin. Però, lluny de veure-ho com un problema, ells i els seus mestres ho han transformat en una virtut.\nI aquest és el tema. Fem front a dos extrems: o els nostres joves abandonen el judaisme, o mantenen una relació tèbia amb l’observança jueva; o s’obsessionen pels seus punts més sofisticats i els arbres no els hi deixen veure el bosc i, en conseqüència, es converteixen en rígids extremistes religiosos.\nDe què no som capaços d’adonar-nos és que això és el resultat del nostre propi sistema educatiu. En qualsevol dels dos casos, els joves han caigut víctimes de la malaltia de la informació per la simple informació.\nNo es tracta simplement de tenir informació. Es tracta de convertir-la en alguna cosa més enllà d’ella mateixa; es tracta de produir idees que donin sentit a tota la informació acumulada i que vagin més enllà, a latituds més altes. La informació no hi és perquè la tinguem, sinó perquè la comprenem.\nL’educació jueva avui, de forma majoritària, està produint una generació de jueus religiosos que cada cop saben més sobre l’observança jueva, però que, cada cop menys, pensen què significa. I això encara és més cert pel que fa als seus mestres. Molts són grans estudiosos del Talmud, però aquests mateixos estudiosos no se’n adonen que s’han ofegat en els seus grans coneixements. Com més saben, menys entenen. De la mateixa manera que un nen petit pensaria que és un acte de bondat treure un peix fora de l’aquari i «salvar-lo», així aquests rabins poden estar asfixiant els seus estudiants mentre que pensen que els hi estan donant oxigen espiritual. Quan ho fan, reescriuen el judaisme de maneres que són totalment alienes a les idees mateixes que el representen. Embalsamen el judaisme mentre asseguren que està viu, perquè encara manté la seva forma externa.\nCada cop menys joves religiosos tenen un coneixement adequat dels grans pensadors jueus del passat i del present. I fins i tot quan el tenen, les idees d’aquests pensadors els són presentades com a informació, i no com a reptes per al seu propi pensament, o com a causes que donin lloc al desenvolupament de la seva pròpia creativitat. Això és una tragèdia. Els reptes espirituals i intel·lectuals actuals no es poden respondre simplement mirant enrere i donant respostes que una vegada varen funcionar però ara estan obsoletes.\nEn lloc de noves teories, hipòtesis i grans idees, obtenim respostes immediates a qüestions de la màxima importància, que ens arriben d’una gran varietat de llibres d’autoajuda, els autors dels quals sembla que assegurin que la informació filosòfica que contenen va venir directament del Sinaí. Informació trivial, simplista i sovint incorrecta substitueix les idees significatives. La informació es piula, simplement -i per tant és massa breu i sense arguments de suport apropiats-, però tot i això es presenta com «la resposta». Repartint respostes «perfectes», que encaixen bé amb les filosofies, sovint poc desenvolupades, dels seus autors, el què es fa és aplatar l’interrogatori. La cerca de la certesa paralitza la recerca del significat. La incertesa és l’estímul que impulsa l’home a desplegar la seva capacitat intel·lectual. Cada idea en el judaisme és multifacètica, plena de contradiccions, opinions contraposades i paradoxes irresolubles. La grandesa dels savis talmúdics raïa en el fet que compartien els dubtes i les lluites amb els seus estudiants i els seus intents de resoldre’ls, com quan Beit Hillel i Beit Shammai debatien la qüestió essencial, existencial, de si l’home hauria d’haver sigut creat . Els estudiants sabien de les vides íntimes dels seus mestres, i això feia que les discussions fossin apassionants. Els mestres provocaven tensió a les seves classes, lliuraven una batalla contra les seves pròpies idees i demanaven als estudiants d’enfrontar-s’hi amb dents i ungles. No els interessava ensenyar dogmes als seus estudiants sinó que els hi demanaven que els deixessin de banda, que els desconstruïssin per tal de redescobrir les preguntes. Aquells mestres se n’adonaren que no totes les paradoxes es poden resoldre, perquè la vida mateixa és plena de paradoxes. També se n’adonaren que una resposta sempre és una forma de mort, però una pregunta obre la ment i inspira el cor.\nÉs cert que aquest enfocament no està exempt de riscos, però no hi ha elecció de vida autèntica sense risc. No hi ha res pitjor que rendir-se a la indolència i a la falta de sensibilitat que sufoca les preguntes i deixa anar a l’home a la deriva del corrent. Aquesta manera de veure-ho, redueix l’univers del judaisme a un ghetto ideològic, egocèntric i presumptuós, i li roba el seu component més essencial: el debat constant sobre el sentit religiós de la vida, i com viure en presència de Déu i ascendir als nivells superiors.\nEls programes comunitaris, malgrat ben intencionats, han esdevingut institucions que, com les fàbriques, se centren en la producció massiva i pensen que com més gent puguin arrossegar a la observança jueva, més exitosos són. No els importa que els seus mètodes aixafin les ments de molts nouvinguts que podrien haver fet una gran contribució a un judaisme nou i vigorós. L’objectiu és fer-los encaixar en el sistema actual. Que les seves teories obsoletes fan que altres ments independents avorreixin el judaisme, és un pensament que sembla que ni els hi preocupa. Per a ells, només conten els nombres. A quanta gent hem fet observant? Es gasten milions de dòlars per crear més i més del mateix tipus de jueu religiós. Com a la generació de la Torre de Babel, on tot el món era «d’una llengua i de les mateixes paraules», estem generant una comunitat jueva religiosa de conformisme artificial, on el pensament independent i la diferència d’opinió no només és condemnat, sinó que és un ideal que no hi hagi. Hem creat una generació de submisos. Necessitem desesperadament allò que Kierkegaard va dir sobre la cristiandat: «la major prova del declivi de la Cristiandat és el nombre prodigiosament gran de cristians que pensen igual» (2).\nS’ha substituït l’enteniment pels clixés, la flexibilitat per l’obstinació i l’espontaneïtat per l’hàbit. El que abans era un dels grans pilars del judaisme, -l’apreciat valor del dissentiment espiritual, intel·lectual i moral-, ha esdevingut anatema. En lloc d’ensenyar l’art de l’audàcia, ara estem educant una generació de prosternats. Hi ha un ostracisme social a qualsevol forma de rebel·lió saludable contra el que és convencional. Eliezer Berkovits va ser ignorat quan sostenia que l’halakhà s’havia posat a la defensiva; el mestre pensador Abraham Joshua Heschel és completament ignorat per l’ortodòxia. Les yeshivot kharedís no fan cas al Rav Kook. Per damunt de tot, som testimonis d’intents deshonestos de representar el fonamentalisme com una posició intel·lectual genuïnament oberta de ment quan, en realitat, no té res a veure amb això. Les grans visions del passat són maltractades i se’n fa un mal ús. Avui trobem a molta gent a qui s’ensenya que per ser religiosos, han d’imitar. S’ha adoptat el plagi espiritual com la forma correcta de vida i de pensament religiós.\nÉs cert que encara hi ha dissidents en el judaisme d’avui -i cada cop són més. Fins i tot hi ha yeshivot i institucions que dissenteixen, però la gran tragèdia és que aquests llocs tenen poca veu, que la religió institucional no és capaç de sentir-la. En canvi, la institució col·loca el pes en el que és insípid i trivial, i s’ha enamorat de la falta de compromís de les institucions del corrent dominant que produeixen grans nombres i ofereixen respostes instantànies a la gent que es troba en una crisi religiosa.\nEls pensadors jueus originals d’avui cauen víctima de l’excés de conformistes. Quan aquests pensadors desafien les opinions convencionals, no tenen suport i viuen vides solitàries perquè la nostra cultura els dóna per perduts. En comptes de dir sí a idees religioses noves, que ens fan moltíssima falta, els conformistes consenteixen en el culte a l’ídol de la submissió intel·lectual i espiritual.\nPer ser justos, no és tan diferent del món no jueu. Si Sòcrates, Plató, Kant o Spinoza visquessin avui, rara vegada se’ls mencionaria als mitjans, si no era en algunes revistes filosòfiques especialitzades que ningú llegeix. El que no entén la nostra generació és que sense aquests gegants del passat encara estaríem vivint en un món primitiu sense les contribucions de la ciència al coneixement i a l’opulència que tenim avui. Tant si estem d’acord com si no, varen ser aquests pensadors els que varen generar les idees que posaren els fonaments per a molt del qual hem recollit al llarg dels segles. Avui, estarien envoltats per quantitats massives d’extractes d’informació trivial que només porten a l’autosatisfacció.\nI el mateix passa amb el judaisme. La majoria dels estudiosos del Talmud no se n’adonen que els autors què ells ensenyen es regirarien a les seves tombes si sabessin que les seves opinions s’estan ensenyant com a dogmes que no poden ser qüestionats. Ells volien que les seves idees es posessin a prova, es discutissin, se sospesessin, reformulessin i fins i tot rebutgessin, sabent que no s’ha arribat mai a conclusions finals, ni s’hi podria arribar, ni s’hi hauria. Ells sabien que les qüestions de fe havien de ser fluides, no estàtiques. L’halakhà és el resultat pràctic de viure amb creences inconcluses mantenint, alhora, la incertesa espiritual. Només així pot el judaisme evitar paralitzar-se pel temor a una tradició rígida o, inversament, esvanir-se en una quimera utòpica.\nEls pares d’avui que es preocupen per la falta d’entusiasme en el judaisme que tenen els seus fills no se n’adonen que ells mateixos donen suport a un sistema que fa sistemàticament impossible aquesta passió.\nAvui el judaisme necessita desesperadament crítics loquaços que puguin escampar i vigoritzar el seu gran missatge. Necessita Einsteins, Freuds i Pasteurs espirituals que puguin demostrar les seves possibilitats no revelades i la seva grandesa encara per desenvolupar. El judaisme hauria de ser desafiat per nous Spinozas i Nietzsches, per ateus implacables que horroritzin els nostres rabins fins que es trobin forçats a pensar amb idees agosarades.\nHa arribat l’hora d’ocupar-se dels problemes reals i no d’amagar-se rere excuses que acabaran convertint el judaisme en una farsa. El nostre pensament està endarrerit en els temps i això no ens ho podem permetre més. El judaisme és una qüestió d’idees agosarades. L’objectiu no és trobar la veritat, sinó inspirar-nos a buscar-la amb honestedat. L’estudi de la Torà no és només el més gran projecte que hi ha, sinó també el més perillós, perquè pot fàcilment portar a l’autocomplaença i a l’arrogància espiritual. És més fàcil contenir les nostres ànimes que construir el nostre esperit.\nEl que hem de fer es buscar el judaisme com era en la seva forma embrionària, abans que se solidifiqués en l’halakhà que avui coneixem. Cal que tornem a aquestes grans idees amb la seva diversitat d’opinions i les desenvolupem de manera que puguin respondre a les necessitats espirituals variades de l’home modern, i inspirar la seva ànima.\nHem d’emular Rembrandt, el gran artista holandès que, a diferència d’altres pintors de la seva generació, va utilitzar el paisatge d’Holanda com a matèria primera per percebre connexions ocultes, lligant la seva sensibilitat preternatural a una realitat que ell era capaç de transformar , amb gran passió, en una creació nova. Es va trobar en un estat de permanent antagonisme amb la seva societat, però així i tot arribava a la seva generació i encara ens arriba a nosaltres, perquè es va elevar al punt on podia veure totes les dimensions que l’art podia abordar, cosa que ningú altre ha descobert. Igual com l’art, un no pot heretar una fe ni pot rebre la tradició jueva. S’ha de lluitar per ella i guanyar-la. Ser religiós és viure en un estat de guerra. El propòsit de l’art és pertorbar; no crear obres acabades, sinó aturar-se a la meitat, esgotats, i deixar-ho perquè ho continuïn altres. Això mateix passa amb el judaisme. Encara té les bastides posades, i penso que així hauran de continuar mentre continuï la construcció.\nNo estic propugnant posicions revisionistes a la manera de la reforma, que sovint es proposen simplement per ser semblar innovadores. La història ens ha ensenyat que aquests enfocaments no funcionen i sovint els hi manca l’experiència religiosa genuïna. No ens hauríem d’angoixar per encoratjar la innovació en aquells casos on la millora és dubtosa. Però ha arribat el temps de repensar la forma com s’ensenya l’educació jueva en molts llocs tradicionals. Tenim necessitat d’un tipus de yeshiva radicalment diferent: una on es qüestioni als estudiants sobre les seves creences; on se’ls confronti amb les crítiques al judaisme de pensadors jueus i no jueus i aprenguin com respondre; on se n’adonin que no és la certesa, sinó el dubte, el que et fa aconseguir una educació; on no hi ha una autoritat rabínica que regna des d’amunt sinó autenticitat religiosa. Una yeshiva on els mestres tinguin el coratge de compartir els seus dubtes amb els seus estudiants i mostrar-los que el judaisme ens ensenya com viure en la incertesa i com ser gent profundament religiosa a través de la incertesa. Els estudiants han d’aprendre que el judaisme, com la vida, es l’art d’extreure conclusions suficients de premisses insuficients; l’única certesa que podem tenir és una probabilitat raonable.\nHi ha una necessitat urgent de muntar les «Tendes d’Avraham» per tota la terra d’Israel, on jueus religiosos i no religiosos puguin estudiar, discutir i argumentar els grans posicionaments de la fe de les generacions antigues i de les últimes. On puguin engrescar-se en la meravella del judaisme, estudiar les seves proves, les seves preocupacions i la seva cerca constant per noves formes d’entendre’s a si mateix. On hi pugui haver una discussió honesta, fins i tot si aquesta porta a substituir alguns dels seus components que ara veiem com a fonamentals del judaisme. La necessitat de trencar ídols i sacrificar vaques sagrades és, en si, una tasca jueva que el mateix Avraham va iniciar. Segurament hi haurà disputes ferotges, però no hem d’oblidar que les grans controvèrsies són també grans alliberadores.\nUn canvi integran no és només aparadorisme, i pot fer mal. És alliberador i refrescant, però té un preu. Ara bé, sense aquest preu, no només no hi ha futur per al judaisme: tampoc no hi ha propòsit.\nEstem desesperadament necessitats d’idees agosarades que posin la Torà al centre de les nostres vides i ens facin receptius a la presència de Déu a través d’un retrobament audaç amb ell. Fem que sigui heroic. No formal i còmode, sinó dolorós i aconseguit amb esforç; una inspiració amb força enmig del conflicte continu, sempre present, en el cor de la humanitat.\nM.M. Thulstrup’s “Kierkegaard’s Dialectic of Imitation”, en H.A. Johnson i N. Thulstrup (eds.), A Kierkegaard Critique (New York: Harper, 1962) p. 277.


3r Promoció 2012: 2016\n"Els follets i el sabater"\nSi voleu veure les fotos, feu clic aquí!\nPublicat per Promoció 2012 a 1:55 Cap comentari:\nEls alumnes i les alumnes de 2n dediquem una hora a la setmana de matemàtiques a treballar per racons. Ens organitzem en grups i treballem diferents aspectes d'aquesta àrea: el raonament, la geometria, el càlcul, numeració...; sempre de manera autònoma i manipulativa. Ens agrada molt fer racons de mates perquè aprenem moltes coses treballant tots junts !!!\nPublicat per Promoció 2012 a 23:54 Cap comentari:\nBENVINGUTS AL CURS 2016-17!!!!!\nHola famílies, som la Rosa, mestra de 2n A, i l'Ester, mestra de 2n B. Us volem donar la benvinguda al curs 2016-17. Us deixem unes fotos de la classe dels castells i dels planetes. Esperem gaudir molt d'aquest curs.\nPublicat per Promoció 2012 a 5:57 Cap comentari:\nEstimats alumnes: Ja hem finalitzat el primer curs de la vostra etapa de primària. Ha estat un any fantàstic, ple d'aprenentatges nous i emocions compartides. Ara toca gaudir de l'estiu, obriu bé els sentits per aprendre moltes coses més i compartir-les amb nosaltres al setembre. BON ESTIU!!!!\nPublicat per Promoció 2012 a 1:35 Cap comentari:\nAquest trimestre els nens i les nenes de primer ens ho estem passant molt bé coneixent com vivien i com eren els homes de la prehistòria. Hem fet un projecte i per grups hem investigat i hem exposat a classe els nostres treballs.\nPublicat per Promoció 2012 a 3:45 Cap comentari:\nEls nens i les nenes de 1r hem treballat l'aigua. Hem fet experiments, hem llegit el conte de la gota Carlota i hem elaborat la nostra pròpia gota. Aquí us deixem unes fotos dels nostres treballs.\nPublicat per Promoció 2012 a 4:12 Cap comentari:\nEls nens i les nenes de 1r hem treballat els animals. Hem decidit observar una sardina i una truita per aprendre com són els peixos. Ha estat una classe molt divertida i interessant!! Us deixem unes fotos. Mireu, mireu que bé ens ho passem treballant.\nPublicat per Promoció 2012 a 5:50 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: medi curs2015-16\nDivendres dia 5 de febrer vam celebrar el carnaval. Pel matí vam fer activitats de carnestoltes: cançons, contes i un photocall molt divertit!A la tarda vam venir disfressats de casa i vam baixar al pati a fer una desfilada i una petita festa.\nPublicat per Promoció 2012 a 5:47 Cap comentari:\nAquesta setmana hem fet cas al rei carnestoltes i hem vingut a classe molt elegants, amb pentinats divertits i amb el pijama de dormir. També hem decorat màscares. Aquí us deixem unes fotos!\nPublicat per Promoció 2012 a 11:16 Cap comentari:\nBENVINGUT SENYOR CARNESTOLTES!!!!\nEns ha vingut a veure en Carnestoltes, rei dels poca-soltes!\nPer celebrar el dia de la pau, els alumnes de cicle inicial vam anar d’excursió a l’Auditori de Sant Cugat on vam poder gaudir de les aventures d’en Papageno en una adaptació de l’òpera La Flauta Màgica Die Zauberflöte .\nPublicat per Promoció 2012 a 3:34 Cap comentari:\nHem treballat el metre i el centímetre com a unitat de mesura de longituds. Hem mesurat diferents objectes de la classe, alguns mesuren més d'un metre i altres menys. Ha estat molt interessant.


Sillingy - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSillingy és un municipi francès, situat al departament de l'Alta Savoia i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 3.511 habitants.\n45° 56′ 45″ N, 6° 02′ 07″ E / 45.9458°N,6.0353°E / 45.9458; 6.0353\nEl 2007 la població de fet de Sillingy era de 3.511 persones. Hi havia 1.280 famílies de les quals 259 eren unipersonals (153 homes vivint sols i 106 dones vivint soles), 344 parelles sense fills, 591 parelles amb fills i 86 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 1.374 habitatges, 1.286 eren l'habitatge principal de la família, 25 eren segones residències i 63 estaven desocupats. 1.069 eren cases i 302 eren apartaments. Dels 1.286 habitatges principals, 1.036 estaven ocupats pels seus propietaris, 216 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 34 estaven cedits a títol gratuït; 24 tenien una cambra, 97 en tenien dues, 161 en tenien tres, 337 en tenien quatre i 666 en tenien cinc o més. 1.178 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 457 habitatges hi havia un automòbil i a 782 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Sillingy el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 2.367 persones, 1.887 eren actives i 480 eren inactives. De les 1.887 persones actives 1.801 estaven ocupades (983 homes i 818 dones) i 87 estaven aturades (31 homes i 56 dones). De les 480 persones inactives 172 estaven jubilades, 189 estaven estudiant i 119 estaven classificades com a "altres inactius".\nEl 2009 a Sillingy hi havia 1.369 unitats fiscals que integraven 3.822 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 22.660€.\nDels 300 establiments que hi havia el 2007, 4 eren d'empreses extractives, 3 d'empreses alimentàries, 14 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 68 d'empreses de construcció, 78 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 9 d'empreses de transport, 11 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 6 d'empreses d'informació i comunicació, 7 d'empreses financeres, 19 d'empreses immobiliàries, 38 d'empreses de serveis, 29 d'entitats de l'administració pública i 14 d'empreses classificades com a "altres activitats de serveis".\nDels 89 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una oficina de correu, 1 una oficina bancària, 1 funerària, 16 tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola, 2 tallers d'inspecció tècnica de vehicles, 6 paletes, 10 guixaires pintors, 15 fusteries, 10 lampisteries, 8 electricistes, 2 empreses de construcció, 2 perruqueries, 8 restaurants, 5 agències immobiliàries i 2 salons de bellesa.\nDels 28 establiments comercials que hi havia el 2009, 4 eren grans superfícies de material de bricolatge, 2 botiges de menys de 120 m2, 3 fleques, 2 carnisseries, 2 botigues de roba, 2 botigues d'equipament de la llar, 7 botigues de mobles, 4 drogueries, 1 una perfumeria i 1 una joieria.\nL'any 2000 a Sillingy hi havia 29 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 715 hectàrees.\nEl 2009 hi havia 1 escola maternal i 2 escoles elementals. Sillingy disposava d'un col·legi d'educació secundària amb 645 alumnes.\nLa Balme-de-Sillingy (1,8 km)\nPoisy (3,4 km)\nVaulx (3,6 km)\nÉpagny (4,4 km)\nLovagny (4,6 km)\nMésigny (5,1 km)\nChoisy (5,5 km)\nMetz-Tessy (5,6 km)\nMeythet (5,6 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sillingy\nRésumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sillingy a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sillingy a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sillingy&oldid=24263839»\nDarrera modificació: 25 jul 2020 a les 20:37\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 jul 2020 a les 20:37.


El que necessites saber sobre els nadons de tres pares (perquè estan arribant) | CAT.Lamareschale.org\nÉs com la ciència ficció com sona?\nEl procediment no s'ha donat llum verda encara.\nAbans que el Regne Unit es convertiria en el primer país a permetre aquesta tècnica, els legisladors addicionals encara han de emetre el seu vot a la cambra alta del Regne Unit, la Cambra dels Lords.\n"El procediment ja s'ha realitzat de forma experimental, però encara no és part de la pràctica clínica habitual," diu Alan B. Copperman, MD, director de la divisió d'endocrinologia reproductiva i infertilitat a l'Hospital Mount Sinai i director mèdic de Reproductive Medicine Associates de nova York.\n"Si es demostra segura i eficaç, és possible que en altres països, incloent els EUA, seguiran ràpidament el Regne Unit i adoptar legislatura i una tecnologia similar."\nAixí que a aquells que encara estan tractant de posar-se al dia amb el que fins i tot les mitocòndries és a dir, heus aquí una guia per ajudar a mantenir-se al dia amb les notícies:\nMitocondris i la malaltia mitocondrial\nEls mitocondris són aquestes coses que va aprendre sobre camí de retorn a la biologia de classe que generen l'energia de les nostres cèl·lules utilitzen per alimentar els nostres cossos.\nLes mitocòndries són independents de nucli de la cèl·lula, on es troba el 99,9 per cent del seu ADN, incloent l'ADN que determina la personalitat i aparença, d'acord amb el Centre Wellcome Trust de mitocondrial d'Investigació de la Universitat de Newcastle.\nQuan les mitocòndries no alimentar el seu cos amb tota la seva força, els seus òrgans pagar el preu.\nLes persones amb símptomes de malalties mitocondrials cara que inclouen la pèrdua del moviment, debilitat, diabetis, malaltia cardíaca, accident cerebrovascular, i molt més.\nCada any, entre 1.000 i 4.000 nens als Estats Units neixen amb una malaltia mitocondrial, per la Fundació de Malalties dels Estats mitocondrial.\nCom l'ADN de FIV Obres de tres persones\nLes malalties mitocondrials es transmeten de mare a fill, de manera que quan l'ADN d'un donant s'utilitza per reemplaçar l'ADN defectuós, s'evita que les mutacions es transmeti a la descendència, explica Copperman.\nEl procés és complicat, però l'essencial és que l'ADN nuclear de la mare (la matèria que determina el color del pèl, color d'ulls, etc.) s'insereix en un òvul amb mitocòndries sanes (això ha tingut el seu ADN nuclear eliminat) ja sigui abans o després del la fertilització amb esperma i del pare s'implanta a l'úter de la mare de la mateixa manera que seria en la FIV.\nPer què el nom de "Tres Pares de nadó" és en realitat una mica ximple\nD'acord amb l'Wellcome Trust, "Els científics estimen que el nostre ADN es compon d'al voltant de 30.000 gens en la donació mitocondrial, la quasi totalitat dels gens del nen vindran dels seus pares ;. Donant mitocondrial només contribuirà 37 gens (0,1 per cent del total d'ADN ), que permeten a les mitocòndries per produir energia ".\nTraducció: el 99,9 per cent de l'ADN del nadó vindria dels seus pares;\nUna petitíssima, petita escampar podria provenir d'un donant.\nEl que tot això significa\nLa BBC va informar que el debat de la llei pels legisladors del Regne Unit va incloure preguntes de les implicacions de seguretat i socials del procediment, ja que tot això és molt nou.\nEls legisladors també van discutir si tot això compta com "modificació genètica".\nPerò si això sona com un pendent relliscós cap als nadons de disseny, espera un segon: Amb aquest mètode, els pares no poden triar quin color són els ulls dels seus fills seran o donar forma a la seva personalitat pel que es converteix en una recta-Un estudiant.\nSimplement pot tractar de créixer a un nadó sa.\nIgual que qualsevol altre tractament de fecundació in vitro, aquest té inconvenients: "Encara hi ha una possibilitat que alguns dels ADN defectuós romandran en la cèl·lula i es transmetrà al nen", diu Copperman.\nEncara no és una ciència perfecta.\n"És un avanç emocionant quan s'utilitza la ciència per ajudar a guarir o prevenir malalties. És fins i tot possible que aquesta tecnologia algun dia es pot utilitzar per ajudar a rejovenir els ous d'envelliment i augmentar la fertilitat per a les parelles infèrtils. Però moltes proves s'ha de fer primer a demostrar tant la seguretat i eficàcia d'aquesta nova tecnologia ".\nFascinant coses, oi?\nPer obtenir més informació sobre els nadons de tres pares i el passat, present i futur del nadó de decisions, comprovar de nou en WomensHealthMag.com aviat!\nI per esbrinar més sobre el futur de la ciència i la fertilitat "nadons de disseny", recollir una còpia de l'edició de març de Salut de la Dona, a la venda el 10 de febrer.


El triomf dels Aliats: testimonis de la Gran Guerra (1914-1918) als Museus de Sitges | Museus de Sitges\nEl triomf dels Aliats: testimonis de la Gran Guerra (1914-1918) als Museus de Sitges\nEl 12 de novembre de 1918 la capçalera de la majoria dels diaris de Barcelona compartien un mateix títol: el triomf dels aliats. Era l’endemà de la signatura de l’armistici entre França i Alemanya. Un armistici que, més enllà de l’aturada del foc, significava el final de quatre anys de lluita sagnant i de sacrifici de molts milions de vides i esperances. Un dels titulars corresponia, també, a la crònica publicada en l’interior d’un periòdic, segurament La Publicidad, sobre la repercussió dels esdeveniments a Sitges: “El triunfo de los aliados. Manifestación imponente. Telegrama a M. Clemenceau. Mítin en la Casa del Pueblo. Hurra a Bélgica!”.\nBanderes i murals\nI era cert, perquè més enllà de la crònica i dels corresponents relats a El Eco de Sitges i Baluard de Sitges, una imatge immortalitza l’eufòria de la vesprada de l’11 de novembre: la de la bandera nordamericana lluïnt a la balconada de la residència de Charles Deering –el balcó de ferro forjat procedent de Santa Coloma de Queralt i instal·lat a la façana de la Placeta de Sant Joan el 1916– i, enfront, dues grans banderes de França penjant dels finestrals del Palau de Maricel per sobre de la Porta de Salamanca. Les astes de les ensenyes dels països aliadòfils apuntalades a les finestres de la façana del Palau li atorgaven un aire festiu i solemne.\nMiquel Utrillo, amatent al desenvolupament de la guerra i a l’expectativa de la seva fi, havia disposat tota l’escenografia de la celebració. El propietari del gran recinte de Maricel, però, no hi era. Charles Deering havia sortit de Sitges a finals d’agost des 2016 i no hi havia tornat per mor dels submarins alemanys que solcaven les aigües de l’Atlàntic. En aquelles hores disfrutava de la victòria dels aliats des de la seva mansió de Cutler, a Florida.\nPoc dies abans de la seva partida, l’artista Josep M. Sert instal·lava una de les seves més importants obres murals i una de les obres més emblemàtiques de la residència de Charles Deering a Sitges: el gran conjunt que, premonitòriament, representava el triomf dels aliats; aquesta denominació va passar a caracteritzar el gran rebedor de Maricel on inicialment Deering hi havia desat el seu automòbil. La Sala Sert és encara avui un dels indrets més significatius de la història d’aquest gran complex artístic i arquitectònic.\nPoc es podien imaginar Deering i Utrillo vers 1913, quan la residència del col·leccionista nordamericà creixia en volum i en qualitat del seu contingut i decidien encomanar alguna obra a Sert, el pintor decorador de moda a París, que la dependència pintada per l’artista representaria un dels esdeveniments més importants del segle. L’encàrrec va tenir lloc el 1915, amb la torre de Sant Miquel i el pont que unia residència i palau gaudien de ple lluïment. Al cap de poc Sert presentava a Deering i Utrillo els esbossos de l’encàrrec, que va tardar un any en complir. Va portar a terme sis obres, cadascuna amb el seu títol, alguns dels quals van ser premonitoris i fruit més del desig que de la realitat del moment: A Europa li ha sortit un gra, La mobilització de la guerra, El miracle de Santa Geneviève, La victòria arriba lentament, La derrota de l’enemic i La victòria final de la guerra de 1914.\nLes pintures van ser instal·lades l’endemà de la Festa Major de 1916, en presència de dues destacades autoritats franceses del moment i amics d’Utrillo: Jules Pams, senador francès i excandidat a la República, i el diputat dels Pirineus Orientals, Emmanuel Brousse. Per a Deering va ser un important esdeveniment - fins i tot ho va publicar el Herald Tribune de New York-, tant com el reconeixement que tres dies abans li havia fet l’Ajuntament de Sitges en tant que Fill Adoptiu amb l’atorgament d’una placa modelada per Josep Llimona. Actualment, la placa en bronze llueix al porxo de l’entrada de la seva residència a Deering Estate, la Stone House. De llavors ençà, la Sala Sert va ser coneguda en el seu conjunt com El triomf dels aliats.\nQuan el 1921 Charles Deering va aixecar la seva col·lecció d’art i va marxar als Estats Units es va endur, entre moltes altres obres d’art, les teles de Sert. La fortuna de l’obra no va ser la de la col·lecció de retaules gòtics d’art català i hispànic, entre altres peces, immediatament cobejades per l’Institut d’Art de Chicago. Afortunadament, al cap dels anys van ser localitzades i recuperades pel Dr. Jesús Pérez-Rosales, a qui Sitges deu el retorn al seu lloc primigeni d’aquest important i emblemàtic conjunt.\nActivisme, amistats i testimonis\nDurant la Gran Guerra, Maricel va ser un important focus d’activisme aliadòfil. Les simpaties i complicitats d’Utrillo amb França i la nacionalitat nordamericana del seu propietari van confluir en un interessant posicionament que es manifestava obertament. Els murals de Sert en són el principal testimoni però no l’únic.\nEl gener de 1915 es va celebrar un banquet al Palau per celebrar que els alemanys no havien aconseguit prendre Varsòvia. L’activisme d’Utrillo en la promoció de l’Exposició d’Art Francès a Barcelona el 1917 va esdevenir cabdal. Als manifestos i accions de suport mai no hi mancaven els noms d’Utrillo, de Ramon Casas i de Santiago Rusiñol, units pel record dels dies que havien viscut la bohèmia de Montmartre i per l’estimació per França, que per a ells i molts altres artistes catalans també mobilitzats per la causa, era la pàtria de l’art i de la llibertat. Tots tres van participar en diverses expedicions de germanor i de suport. Rusiñol, a més, va contribuir-hi amb la seva afilada i sentida ploma. En justa correspondència a tots tres els va ser concedida la condecoració de la Legió d’Honor francesa. El gerro de ceràmica de l’escultor Gustau Violet que es conserva al Museu de Maricel amb motiu del lliurament de la Legió d’Honor a Utrillo porta la dedicatòria de “del més català dels francesos al més francès dels catalans”.\nNo van faltar ni el record ni la propaganda vers alguns dels protagonistes de la Gran Guerra. Quan el jove escultor Jou va treballar els capitells i ornaments dels finestrals del darrer cos d’edifici del conjunt de Maricel, la reconversió de les cases Trowbridge en la perllongació del Palau, hi va esculpir les al·legories de la guerra i de la pau, el retrat de l’escultor Gustau Violet vestit de soldat i el de la infermera Edith Cavell, afusellada pels alemanys sota l’acusació d’espionatge, un dels fets més populars de la reraguarda.\nAl Museu del Cau Ferrat es conserven, a més del diploma de la Legió d’Honor atorgada a Rusiñol –donada pel seu besnét Norman Cinnamond amb motiu de l’Any Rusiñol, el 2006– dos singulars objectes. Són dos cascos de soldats enemics de la Gran Guerra, el d’un francès i el d’un alemany, procedents dels fronts de guerra que van visitar Utrillo i Rusiñol. A cent anys de l’armistici reposen junts, l’un al costat de l’altre, en un escó del Temple del Modernisme.\nEn darrer terme, per deixar constància de tot plegat i per reconstruir el relat des de l’actualitat, des dels Museus de Sitges el proper mes de novembre dedicarem un programa d’activitats als testimonis de la Gran Guerra als museus que portarà per títol –no se’n podria trobar altre de més indicat– El triomf dels aliats.


El Suprem anul·la la condemna a Otegi després del pronunciament d’Estrasburg\nACN 31/07/2020 3:28 pm\nEl Tribunal Suprem ha anul·lat la sentència que va condemnar Arnaldo Otegi a sis anys i mig de presó després que el Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) donés la raó al coordinador general d’EH Bildu i dictaminés que l’Audiència Nacional va violar el seu dret a un judici just a Espanya. Otegi ja va complir la pena de presó per un delicte de pertinença a organització terrorista en el ‘cas Bateragune‘. La Sala Segona de l’alt tribunal espanyol també ha anul·lat les condemnes imposades per la resolució del 7 de maig del 2012 del Tribunal Suprem a Rafael Díez, Arkaitz Rodríguez, Sonia Jacinto i Miren Zabaleta.\nL’anul·lació de la sentència del Suprem fa decaure la inhabilitació del polític abertzale per exercir càrrecs públics, que estava vigent fins al 2021. L’alt tribunal espanyol afirma que la decisió del TEDH, que va concloure que el tribunal que va jutjar-los tenia manca d’imparcialitat, constitueix “títol suficient” per estimar els recursos i anul·lar les condemnes. L’Audiència Nacional va condemnar inicialment Otegi en una sentència del 16 de desembre del 2011 a deu anys de presó que posteriorment el Suprem va rebaixar a sis anys i mig.\nEl procés ‘Bateragune’\n‘Bateragune’, en basc ‘punt de trobada’, és el nom amb què es coneix el procés judicial contra diversos membres de l’esquerra abertzale -entre els quals Arnaldo Otegi, Sonia Jacinto, Rafa Díez, Miren Zabaleta i Arkaitz Rodríguez- per “integració en organització terrorista” sota l’acusació d’intentar reconstruir Batasuna per formar una aliança independentista seguint ordres d’ETA. El Suprem va condemnar Díez a sis anys i sis mesos de presó i a sis anys a Rodríguez, Zabaleta i Jacinto.


‘No las llames chicas, llámalas futbolistas’: Danae Boronat repassa els reptes sense assolir en el futbol femení - À Punt\n‘No las llames chicas, llámalas futbolistas’: Danae Boronat repassa els reptes sense assolir en el futbol femení\nDanae Boronat, autora de 'No las llames chicas, llámalas futbolistas" / Lukas Romero\nEl llibre pretén “posar una mirada d’esperança i d’il·lusió” sobre l'oportunitat de canviar el futbol femení.\n08 d'abril 2021 - 06:30 (Actualitzat: 08 d'abril 2021 - 19:32)\nQuantes vegades hem sentit "les xiques del Barça" per a referir-se a les jugadores de l’equip blaugrana, o "les xiques de La Roja" per a parlar de les de la selecció espanyola de futbol?\nAquesta manera de referir-se, tant a les futbolistes com a les dones que practiquen altres esports és una de les mostres de masclisme que impregnen el món de l’esport en general, i del futbol en particular, que denuncia la periodista i escriptora Danae Boronat en el seu últim llibre No las llames chicas, llámalas futbolistas.\nÉs un tractament que no s’aplica als homes i que constitueix una falta de respecte cap a les jugadores, perquè no les situa en el pla adequat, ha explicat Boronat en una entrevista en El dia À Punt. La periodista esportiva considera que és molt necessari tindre més en compte la importància del llenguatge com a instrument de construcció de la realitat i que “aquesta condescendència i aquest paternalisme s’han d’evitar i erradicar com més aviat millor”.\nDanae Boronat en 'El dia À Punt'\nReptes del futbol femení\nBoronat reflexiona en el llibre sobre què significa ser dona i futbolista el 2021, els avanços que s’han fet durant els últims anys i, sobretot, el que encara queda per fer en el futbol femení. En aquest sentit, ha reconegut que, tot i que els últims cinc o sis anys s’ha avançat molt més que en els trenta anteriors, en què l'avanç havia sigut pràcticament nul. Encara que queden molts reptes per assolir.\nUn dels terrenys que considera que falten per conquistar és el de les tertúlies i programes d’anàlisi. Espais en què a poc a poc les dones van guanyant terreny, però on encara són minoria. “Podem donar la nostra opinió basada en el nostre coneixement i la nostra experiència”, ha reivindicat.\nFalta d'expertes als mitjans de comunicació\nUna reivindicació a què s’ha sumat l’entrenadora professional i analista en les retransmissions de futbol d’À Punt, Patrícia Campos, que ha participat en l’entrevista per a corroborar les paraules de Boronat i posar l’accent en la falta de dones presentades com a expertes en els mitjans de comunicació.\nMalgrat els reptes que encara queden per davant, el llibre pretén “posar una mirada d’esperança i d’il·lusió, perquè tenim una oportunitat de canviar el futbol femení”, explica l’autora, que està convençuda que cal fer una mirada al passat però per a posar el focus en el futur i analitzar quines coses ocorren encara hui en dia i caldria solucionar.\nPots escoltar l’entrevista sencera ací.


Crema de cogombre. | Al caliu de la cuina\n← Arròs amb bacallà.\nOrada gratinada amb cuscús al curri. →\nCrema de cogombre.\nPublicat el 2 Setembre 2014 per alcaliudelacuina\nAvui el meu marit ha baixat del hort un cistell ple de cogombres, així que he decidit fer una recepta que vaig portar de les nostres vacances, fa nou anys, de Turquia, “Crema de cogombre”, es una variant de la salsa Cacik, però una mica mes clara. Penso que podem aprofitar l’estiu per preparat aquets tipus de plats, suaus i refrescants.\nEncara que tenen algunes petites diferencies la salsa Cacik (Turquia), Tzatziqui(Grecia), Tarator (Bulgaria), Taratoi (Albania), Kheere ka Raita (India) o Mast o khiar (Irán), compta amb els mateixos dos ingredients basics, cogombre i iogurt. Depenent de la consistència que li donem, es pot prendre com una crema, com dip sucant pa de pita o be algunes verdures o be com salsa per acompanyar, carns, peixos o amanides.\nEs va començar a conrear a l’Índia fa més de 3.000 anys. Els grecs i posteriorment els romans el van adoptar i li donaven, també, un ús terapèutic: tradicionalment s’ha fet servir per tractar la gota, la obesitat i les malalties cardíaques, i per alleugerir ulls cansats i, naturalment, com a màscara facial.\nEls cogombres són bàsicament aigua i potassi i tenen pocs nutrients, però això no vol dir que no tinguin propietats saludables. En tot cas, per gaudir dels seus beneficis és millor, si és possible, ingerir-los amb la pell, on hi ha elements com fibra, betacarotè, silici i clorofila. El silici proporciona elasticitat a les cèl·lules i actua sobre el cabell, les ungles i molt especialment la pell, i aquest mineral combinat amb la vitamina E i els olis essencials que conté el cogombre expliquen la seva eficàcia per millorar l’estat general de la pell.\nL’aigua li confereix propietats diürètiques i laxants i és per això que ajuda quan un es vol aprimar. També conté un enzim digestiu anomenat erepsina, que trenca les proteïnes en aminoàcids i que neteja els budells.\n2 iogurts grecs o 3 iogurts naturals, depenent del vostre gust ( si voleu que tingui menys calories, podeu fer servir iogurts desnatats, encara que la textura canvia una mica).\nSal i un pessic de pebre.\nPer decorar podem fer servir : unes fulles de menta fresca, julivert o una mica de cibulet picat.\nPelem els cogombres i els tallem a trossos, els posem al got de la batedora, juntament amb la resta d’ingredients: els iogurts, la dent d’all, la ceba tendra, el suc de mitja llimona, la sal, la pebre i un raig d’oli d’oliva.\nHo batem fins que agafi una textura cremosa, ho aboquem en un bol i reservem a la nevera durant unes 3 o 4 hores fins que estigui ben freda.\nAl moment de servir-la, ho podem posar en un bol o be en gots petits i decorar amb la menta fresca, julivert o cibulet, unes gotes d’oli i a taula.\nAquesta entrada ha esta publicada en Cuina baixa en calories, Cuina vegetaria, Sopes i cremes. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n3 respostes a Crema de cogombre.\nthetastet ha dit:\n4 Setembre 2014 a les 18:19\nSenzill i molt fresc, ideal pel que queda d’estiu!!!\n5 Setembre 2014 a les 12:59\nGracies, tens raó es molt adient per els dies de calor, encara que amb el temps que tenim no se si vindrà mes de gust un plat d’escudella!!\nNo coneixia el teu bloc, molt interessat sobre tot amb els vídeos i la fotografia.\nUn peto i estem en contacte.\n17 Mai 2015 a les 15:10


Sòria: història i natura.\nSòria: història i natura.\nPreu base per persona en habitació doble 580 €\nPunts d`Origen – Calatayud – Sòria.\nSortida dels punts de recollida assignats en direcció a Calatayud. Dinar. A continuació seguirem fins arribar a Sòria, la ciutat que va inspirar poetes i escriptors per la seva llum, espiritualitat i equilibri. Realitzarem la visita de la part monumental de Sòria. Arribada a l’Hotel Ciudad de Sòria 4*. Distribució d’habitacions. Sopar i allotjament.\nSòria: Castell de Gormaz – Burgo de Osma – “Cañones del Rio Lobos” – Calatañazor.\nEsmorzar a l’hotel. Sortirem per fer una breu visita al Castell de Gormaz, la fortalesa califal, edifici clau durant la defensa musulmana contra els regnes cristians del nord en època de la Reconquesta. Continuarem cap a Burgo de Osma, la bella població declarada conjunt d’interès històrico-artístic. Recorrerem el seu centre d’on destaquem la Plaça Major, l’Hospital de San Agustí i la Catedral de Santa Maria de la Asunción. Dinar. A la tarda, anirem fins el Parc Natural de “Cañones del Río Lobos” on podrem fer una passejada per gaudir de la exuberant bellesa natural de l’entorn. Un cop acabada la visita, anirem cap a la vila medieval emmurallada de Calatañazor, a la qual podrem passejar pel seu carrer Major de cases en pedra, fang i xemeneies còniques. A l’hora convinguda, retorn a Sòria. Sopar i allotjament a l’hotel.\nSòria: Santo Domingo de Silos – Covarrubias.\nEsmorzar a l’hotel. Aquest matí anirem cap el Monestir de Santo Domingo de Silos. Farem una visita a aquesta abadia benedictina, la qual disposa d’un extraordinari claustre romànic. Continuació a Covarrubias. Dinar. A la tarda, coneixerem aquesta vila històrica de gran riquesa monumental. A l’hora convinguda, retorn a Sòria. Sopar i allotjament a l’hotel.\nSòria: Vinuesa – Laguna Negra – Castroviejo.\nEsmorzar a l’hotel. Sortida el matí per anar a Vinuesa, on passejarem pel seu centre històric i gaudirem de les diverses casones i palauets. Hi destaca el “Lavadero”, lloc en el qual es rentava la llana de les ovelles abans de vendre-la. Després, anirem a la “Laguna Negra”, la qual posseeix una bellesa màgica. És una llacuna glacial situada a la serralada dels Pics d’Urbión. També passejarem per l’entorn. Dinar. A la tarda, anirem al singular paratge natural de Castroviejo, un dels llocs més impressionants pel seu gran atractiu i singularitat de la província de Sòria. Retorn a l’hotel. Sopar i allotjament.\nSòria: Berlanga de Duero – San Baudelio – Numancia.\nEsmorzar a l’hotel. Avui començarem el nostre recorregut amb la visita de Berlanga de Duero, d’on destaquem la seva Plaça Major, el castell musulmà, el palau dels Ducs de Frias i la col·legiata de Santa Maria. Seguidament anirem fins a la singular ermita de San Baudelio. Retorn a Sòria per dinar. Continuació cap al jaciment arqueològic de Numància, el qual ha aportat una gran informació sobre el món celtibèric que qualsevol altre jaciment. Continuarem amb la visita de la ribera del Duero de la ciutat de Sòria. A l’hora convinguda, retorn a l’hotel. Sopar i allotjament.\nSòria – Tarazona – Punts d’origen.\nEsmorzar a l’hotel i sortida en direcció a Tarazona, on podrem gaudir del seu centre històric amb l’Ajuntament, el Barri Jueu, el Barri d’El Cinto, etc. Dinar en un restaurant. A l’hora convinguda, continuarem el viatge de retorn als nostres punts d’origen. Fi del viatges i dels nostres serveis.\nAutocar de llarg recorregut. Pensió completa durant tot el viatge amb la beguda inclosa als àpats. Allotjament a l’hotel Ciudad de Sòria 4*. Totes les visites definides a l’itinerari. Guia acompanyant en tot el viatge. Assegurança bàsica d’assistència en viatge.\nPreu base per persona en habitació doble 695,00 € 580,00 €


Reunió amb la Policia Administrativa de la ciutat de Lleida - horecalleida.es\nAquesta setmana hem tingut una reunió amb la Policia Administrativa de la Urbana, la UNIPA. És una reunió que ja podem qualificar d’ordinària, d’ençà que l’ajuntament de Lleida va assumir la competència d’inspecció de locals públics.\nLleida és una ciutat tranquil·la, on no tenim estridències. A la reunió s’ha destacat la importància que una ciutat tingui un oci de qualitat, com el que disposa Lleida. En l’actualitat la policia està centrada en el tema de la seguretat de les persones. En aquest aspecte s’han observat en ocasions puntuals, algun excés d’aforament important, que ha provocat una actuació contundent, d’evacuació del local.\nNosaltres reiterem el nostre interès en què oferir un oci de qualitat comporta necessàriament oferir un marc de seguretat als usuaris sòlid. El que posem sobre la taula és una necessitat de flexibilitzar la reglamentació des del punt de vista que quant tinguem menys clients, pugem rebaixar la proporció de vigilants de seguretat i dels controladors d’accés. Ens comprometem a fer proposta per modificar el reglament.\nTambé es parla del consum d’alcohol al carrer, es recorda que està prohibit, i que no podem facilitar gots de plàstic als clients.\nEns han dit que ells gairebé sempre adverteixen abans de multar, i que si fem cas de les advertències, difícilment ens multaran.


VESPRES DE LA BEATA VERGE (del 30 de març al 17 d´abril) Teatre Akadèmia | CATACULTURAL\nVESPRES DE LA BEATA VERGE (del 30 de març al 17 d´abril) Teatre Akadèmia\n14 marzo, 2016 TeatreCatacultural\nDel 30 de març al 17 d’abril\nEl Teatre Akadèmia presenta Vespres de la Beata Verge\nDesprés de l’èxit de l’obra Vespres de la Beata Verge, que es va poder veure només 4 dies a la Sala Beckett arriba al Teatre Akadèmia, 3 úniques setmanes\nAntonio Tarantino és segurament un dels dramaturgs europeus contemporanis més interessants i alhora més desconeguts a casa nostra\nTarantino afronta les tragèdies de l’individu contemporani des del compromís ètic i polític més exigent, sense dogmatismes i amb una grandesa d’esperit humà que defuig totes les banalitzacions derivades de la societat de consum i de les rigideses intel·lectuals\nVespres de la Beata Verge d’Antonio Tarantino i interpretada per Oriol Genís i Guillem Gefaell es podrà veure al Teatre Akadèmia del 30 de març al 17 d’abril sota la direcció Jordi Prat i Coll.\nSeguint el que ja va pronosticar Eduard Molner de La Vanguardia, durant l’exhibició de l’obra a la Sala Beckett: ‘Aquesta petita joia només s’ha pogut veure quatre dies a la Sala Beckett, però estem segurs que algú amb dos dits de seny i quatre de sensibilitat no deixarà que el muntatge quedi sense una nova exhibició a Barcelona’\nEl Teatre Akadèmia recupera l’obra per a que el públic pugui gaudir i conèixer aquest treball que, per les seves particularitats, s´adiu perfectament amb l’esperit de la seva programació. L’autor veu aflorar el món antic en la nostra realitat contemporània. Aquesta mirada es correspon, amb la ruta que l’Akadèmia, està intentant resseguir des del seu inici. El subconscient és una realitat subjacent i amagada, que tanca moltes de les claus d´una realitat que se´ns fa incomprensible.\nD´altra banda, és una bona oportunitat poder estendre la feina que s´ha començat en un altre indret teatral de la ciutat. Aquestes sinergies no poden més que enriquir la realitat del nostre entorn.\nVespres de la Beata Verge forma part d’una tetralogia que l’autor defineix com la seva ‘tetralogia de la cura’, un projecte que partint dels mites evangèlics revisa els grans mites d’Antígona i Medea, uns mites que l’autor considera submergits en les obscures profunditats del subconscient collectiu que per als europeus és el món antic.\nAntonio Tarantino va escriure ‘Vespres de la Beata Verge’ després d’un succés. Coneixia la història d’un noi que vivia al seu mateix edifici i havia començat a prostituir-se transvestit prop de la caserna Cavalli, on havia fet el servei militar uns mesos abans. Aquest fet, li havia provocat un violent conflicte amb el seu pare, el qual havia acabat abandonant la llar familiar. Un dia es va assabentar que aquell noi s’havia suïcidat i aquest fet, el va portar a escriure una nova versió de la història:\nUna nit, un pare i una trucada telefònica del fill on li confessa la seva intenció de suïcidar-se.\nEl dolor extrem per la pèrdua del fill es veu reconvertit en un esforç gairebé sobrenatural de dignificació de l’existència humana, des d’una espontaneïtat tragicòmica que segurament converteix el protagonista d’aquest monòleg en un dels grans personatges del teatre contemporani. Un dolor que, en lloc de resultar paralitzador o castrador, esdevé motor de la grandesa poètica i sobretot de la grandesa ètica.\nDel 30 març al 17 d’abril de 2016\nDe dimecres a dissabte: 20:30 h\nDissabte: 18 h i 20:30 h\nPreus: Dimecres i dijous: 18€. De divendres a diumenge: 22€\n← El Serielizados Fest 2016 preestrena en exclusiva el primer capítol de la 2a temporada de la sèrie ‘Fear the Walking Dead’ de la cadena AMC (9 d´abril)\tL’Ajuntament de Barcelona permetrà realitzar música en viu amplificada a espais amb llicència de bar, restaurant i cafeteria →


B&B Il Montesino Albese Con Cassano Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Domenico Cimarosa 1/b, Albese Con Cassano, Albese Con Cassano, Itàlia, 22032 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Il Montesino\nAl visitar Monguzzo, vosté es sentirà com a casa a B&B Il Montesino, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA B&B Il Montesino, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha servei d'habitacions, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, caixa forta, servei de llançadora.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses camp de golf (a 3 km), piscina exterior, massatge, solàrium, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. B&B Il Montesino és una elecció inteligents per a viatgers a Monguzzo, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el B&B Il Montesino de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Aptur es preocupa perquè Palma vulgui prohibir totalment el lloguer turístic\ndimarts, 7 de juliol de 2020 12:00h\ndBalears | 13 octubre 2017\nAjuntament de PalmaApturJoan MirallesLloguer turístic\nEl president de l'Associació d'Apartaments i Habitatges de Lloguer de turístic (Aptur), Joan Miralles, ha mostrat la seva «preocupació» després de la reunió mantenguda amb el batle de Palma, Antoni Noguera, i el regidor d'Urbanisme, José Hila, respecte a la regulació del lloguer turístic a Palma.\nAixí, a Miralles li ha inquietat que a la ciutat s'estigui plantejant «una prohibició total», segons ha explicat Aptur aquest divendres. El president d'Aptur ha alertat que «la intenció de l'Ajuntament d'evitar l'economia especulativa es pugui traduir en una parada de l'activitat econòmica de la classe mitjana». No obstant això, Miralles també ha volgut deixar clar que «no tot ha estat negatiu» i que es tornaran a reunir «quan els treballs tècnics estiguin més avançats».\nFinalment, Aptur ha recordat que el model turístic implantat a les Balears «democratitza els ingressos alhora que té un impacte positiu en l'oferta complementària en tot el territori, la qual cosa sembla que obliden els actuals governants», ha conclòs Miralles.


Pla d'estudis i titulació - Postgrau en Direcció d'Empresa - UPF Barcelona\nDecisió de l'estratègia.\nImplantació de l'estratègia.\nComptabilitat i anàlisi de balanços.\nFinances per a directius.\nAvaluació d'inversions: mètodes estàtics i dinàmics.\nDirecció de màrqueting i investigació de mercats.\n1. Desenvolupament de la cultura organitzativa i gestió del canvi.\n2. Pla estratègic per la direcció de persones.\n3. Sistemes de gestió:\n3.1. Competències corporatives i de llocs de treball\n3.2. Selecció i integració\n3.3. Comunicació interna i clima laboral\n3.4. Avaluació de la actuació.\n3.5. Compensació i retribució.\n3.6. Formació i desenvolupament de carrera.\nLes operacions en empreses de serveis.\nGestió de stocks, magatzems i estructura logística.\nTendències en direcció de les operacions.\nPla d'empresa. Els participants preparen un pla o projecte de llançament d'una nova empresa o unitat de negoci. També poden escollir com a tema el rellançament o desenvolupament d'una empresa existent. Es desenvolupa al llarg del programa tutoritzat pel professorat per la qual cosa permet integrar tots els coneixements adquirits i posar en joc les habilitats de treball en grup, de preparació d'informes i de presentacions en públic.