"Les famílies estan més segures perquè saben que ara no les faran fora de casa"\nEl coronavirus ha paralitzat els desnonaments a Ciutat Meridiana, el barri més pobre de Barcelona\nUna família de Ciutat Meridiana confinada CRISTINA CALDERER\nBarcelonaPer a Yomirka Novas i Víctor Pérez, el coronavirus ha estat quasi una benedicció. Sona malament dir-ho, però aquest virus els ha tret un pes de sobre. Almenys de moment. "Passin, seguin", diu sol·lícita ella amb accent llatinoamericà mentre ens convida a entrar a casa seva, un pis minúscul al barri de Ciutat Meridiana, a Barcelona. Al menjador, els mobles hi caben gairebé amb calçador: una taula, un sofà i una butaca. I a la cuina deuen fer malabars per preparar els àpats: és diminuta, poc més d'un metre de llarg.\n"El 7 de febrer ja van venir del jutjat per fer-nos fora de casa", comença explicant la Yomirka després d’haver renyat el seu fill Yorvic, de 7 anys, que està escarxofat al sofà abstret amb el mòbil i ni ha saludat les visites. El seu marit, el Víctor, assenteix amb el cap mentre intenta entretenir el més petit, l’Engels, de 7 mesos, assegut a la falda. En aquella ocasió, l'Associació de Veïns Ciutat Meridiana va aconseguir evitar el desnonament. Però la família va rebre després una altra notificació que deia que es faria efectiu el 30 de març. "I aquesta vegada volien venir amb els Mossos", comenta ella. Per sort, la pandèmia va fer el miracle: tots els desnonaments han quedat paralitzats.\nAixí ho confirma per telèfon el president de l'Associació de Veïns, Filiberto Bravo. "Aquí cada setmana hi ha una mitjana de cinc desnonaments, tot i que hem arribat a tenir-ne fins a nou en set dies", assegura. Malgrat això, des que es va declarar l'estat d'alarma el 14 de març, res. L'amenaça ha desaparegut. O millor dit, com puntualitza Bravo, s'ha ajornat.\nEl barri més pobre\nCiutat Meridiana és un barri de la perifèria de la perifèria de Barcelona. Està enfilat en una muntanya a tocar d'una de les principals autopistes d'entrada a la capital catalana pel nord. Amb una orografia impossible –és un laberint d'escales i pendents– i blocs de cinc i sis plantes sense ascensor, s'ha guanyat el sobrenom de Ciutat Desnonament i el trist rècord de ser el barri més pobre de Barcelona. Aquest dimarts els seus carrers estaven buits: tan sols algun veí passava carregat amb bosses de la compra i intentant protegir-se de la pluja. L'únic lloc on hi havia gent era davant de la farmàcia: una desena de persones feien cua.\n"Vivíem amb l'ai al cor", segueix explicant la Yomirka. "Quan sentia passos a la nit al portal, ja em posava nerviós pensant que venien a fer-nos fora de casa", afegeix el seu marit, que aclareix que, si es es van instal·lar al pis, és perquè no tenien un altre lloc on viure. Abans un altre estranger ocupava l'habitatge i els va oferir agafar-li el relleu sense pagar res. I això van fer. Però després van arribar les notificacions del jutjat i els maldecaps. Segons diuen, el pis és propietat d’Inversiones Inmobiliarias Limara.\n"Nosaltres no volem viure de franc", insisteix el Víctor. De fet, asseguren que van intentar llogar un pis, però va ser missió impossible. "Ja no és tant el que val, sinó el que demanen: nòmines, contracte fix, aval...", enumera la Yomirka. Ella fa feines temporals i ell treballava en un supermercat –"cobrava 1.500 euros", detalla– però se li va acabar el contracte i ara estava a punt de començar com a paleta en una obra. Però el coronavirus també va deixar això en l'aire. "D'una banda, estic contenta perquè es va parar el desnonament, però de l'altra no, perquè ens hem quedat sense feina", confessa la Yomirka.\nEl psicòleg Lluís Domingo, del col·lectiu Sísifo, que fa sis anys que ofereix servei a Ciutat Meridiana, confirma que aquest és el sentiment general al barri. "Les famílies estan més segures perquè tenen la certesa que no les faran fora de casa, però ara comencen a estar preocupades perquè s'han quedat sense ingressos. Això pot acabar en un trauma o en violència social. Ciutat Meridiana no pot aguantar un 10% més de pobresa", adverteix.\nUna noia al portal de casa a Ciutat Meridiana durant el confinament per coronavirus Cristina Calderer\nSuanny Noreli també havia de ser desnonada a final de març. Ens rep al portal de casa seva. "Per prevenció, tinc dos nens petits", s'excusa amb una mascareta a la boca i guants de làtex. És hondurenya, mare soltera i repeteix el mateix mantra: que un amic li va cedir el pis i que ella no vol viure de franc, sinó pagar un lloguer. "Però un lloguer que no sigui de 800 euros, que això és el que cobro al mes", puntualitza. Des del 12 de març treballa al Carrefour. Assegura que el pis on viu és propietat de l'entitat financera BBVA, que li han ofert 3.000 euros perquè marxi, i que ja li han arribat nou notificacions de desnonament en els últims quatre anys, però per sort l'Associació de Veïns i la seva assistenta social han evitat sempre que la fessin fora de casa. "Malgrat això és un no viure", admet.\nUna mà sobre la Bíblia Cristina Calderer\n24 de març. Aquesta és la data que Eugènia Nzang, de Guinea Equatorial, havia de ser desnonada. Així ho indica la notificació que va rebre del jutjat. L'habitatge on viu és propietat de la immobiliària Gescat Vivendes en Comercialització. La porta de l'entrada està clarament forçada: el marc està aixecat i la fusta danyada. "Quan em vaig instal·lar aquí no hi havia aigua. Vaig ser jo qui la vaig contractar i soc jo qui la paga cada mes. I si pogués llogar un pis també pagaria cada mes, sense faltar-ne ni un", exclama. No obstant això, el problema és el de sempre: trobar un lloguer que pugui pagar amb el seu sou. Treballa en un restaurant i cobra 1.100 euros al mes. A ella li han fet un ERTO i que no l'hagin desnonat ho atribueix, no pas al coronavirus, sinó a la providència, assegura amb la Bíblia a la mà.\nCovid-19 Ciutat Meridiana desnonaments


A favor de qui havia d’anar? – pere cardús\nA favor de qui havia d’anar?\nIn reflexions 28 de juny de 2006 Pere Cardús\nAhir vaig tenir un dilema que no vaig resoldre fins a l’últim moment. El Mundial de futbol és una competició que no ens reconeix com a selecció oficial i, per tant, no hi som representats els catalans. Aleshores, aquells a qui agrada l’esport rei hem de buscar una selecció substituta que ens representi i amb qui puguem patir i gaudir. Durant la primera fase em vaig decantar per Suècia. Suposo que l’emmirallament social i de modernitat hi ha tingut molt a veure. També l’efecte Larsson ha sigut força decisiu. Als quarts de final, però, m’han deixat orfe de la selecció escollida i la possible substituta d’ara endavant (Holanda).\nAra calia escollir nova selecció que em permetés viure apassionadament el mundial (que diuen que és com s’ha de viure…). Ahir hi havia un partit decisiu que em feia estar pendent del televisor i de l’actualitat periodística. Vaig estar dubtant entre la selecció de les estrelles i la selecció dels treballadors. Entre la selecció que la toca i la selecció que córrer. Entre la selecció veterana i la selecció jove. Entre la selecció campiona i la selecció que ho té tot per conquerir.\nAl final em vaig decantar per Ghana… va guanyar Brasil i els meus van perdre. Ara no sé amb quina selecció m’he de quedar. Queden: Alemanya, Argentina, Itàlia, Ucraïna, Anglaterra, Portugal i Brasil. Algun suggeriment?\nEl nostre avantprojecte de Constitució\nFesta Major del tripartit a Terrassa


Els animadors de la Fe dels grups TXt, organitzats per la Delegació de Joventut del nostre Bisbat, han començat a convocar de nou els diferents grups d’adolescents i joves, des de 1r. d’ESO fins als universitaris, distribuïts arreu de la Diòcesi.\nEls grups Txt es van començar a organitzar fa uns deu anys des de les parròquies i la Delegació de Joventut, per l’acompanyament dels adolescents i joves de la diòcesi, tot treballant les dimensions de l’ésser humà, a través de dinàmiques, jocs, reflexions, pregària, sortides, excursions, intercanvis, en un ambient acollidor, on tothom se senti acollit, estimat, integrat, valorat. També es treballen els aspectes positius de cadascú, del grup, aprenent a acollir les nostres limitacions, les dels altres les dels grups des de la perspectiva cristiana. Es treballen els valor de la Fe i es dona a conèixer Jesucrist, i la manera de viure que Ell ens ensenya treballant com posar-la en pràctica en el nostre dia a dia. Els grups es reuneixen quinzenalment durant l’any escolar i es fan diverses convivències durant el curs: voluntariat, pasqua jove, estiu, Canolich músic, Nit a Montserrat, etc...\nAl llarg del mes d’octubre s’han anat iniciant els diversos grups a Puigcerdà, La Seu d’Urgell, Balaguer, Encamp, TXt+16 St. Ermengol, i els universitaris a Barcelona. Acollim tot adolescent o jove que s’ apropi!


Pep Visa: “La societat civil s’ha implicat especialment amb el banc d’aliments” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDg., 25/07/2010 - 19:02\nPep Visa: “La societat civil s’ha implicat especialment amb el banc d’aliments”\nEl corresponsable del banc d’aliments de Càritas, Pep Visa, valora de forma molt positiva el funcionament de la iniciativa, que, un cop finalitzada la prova pilot, està donant servei a una seixantena de persones.\n¿Quan va acabar el període de prova pilot del banc d’aliments i quin ha estat el procés que s’ha seguit un cop finalitzada aquesta primera etapa?\nEl període de prova pilot va acabar a finals de maig, tot i que nosaltres continuem tirant endavant el banc d’aliments. A mitjans de febrer vam començar i ens havíem proposat fer tres mesos de prova per veure la capacitat de gestió que teníem i fins on podíem arribar. La qüestió és que som molt poca gent, perquè hem de maximitzar els donatius que ens arriben i no és l’única feina que fem. Llavors, ha estat difícil asseure’ns després d’aquest període de prova per poder acabar de presentar les conclusions a la junta, de manera que encara no disposem de dades quantitatives.\n¿Quin és el primer balanç que fan d’aquesta prova pilot? Sembla que ha estat una iniciativa que ha funcionat força bé.\nHa funcionat, perquè nosaltres partíem d’una gent que ja teníem a Càritas. Vull dir que aquest servei ja el donàvem, però des d’un punt de vista material. Nosaltres donàvem un val perquè els interessats anessin a un supermercat i poguessin comprar productes bàsics. No podíem comprar vi o tabac, per exemple. Llavors, vam pensar que podríem fer-ho a través de la recollida d’excedents dels supermercats per reduir aquest val i tenir un tracte més humà amb les persones que rebien aquest ajut. Intentar dignificar aquestes ajudes.\nEl que passa és que després s’ha girat la truita, perquè més enllà dels supermercats –que els tres que vam signar el conveni compleixen-, ens hem adonat que hi havia tota una sèrie de particulars que tenien aquesta inquietud de poder ajudar d’una forma concreta i que no tenien el mecanisme per fer-ho. I aquests són els que ens han nodrit de la base del que tenim al banc d’aliments. Són persones que han vingut, ens han demanat què necessitàvem, ho demanen en un supermercat i ens porten material de llarga caducitat, un fet que et permet tenir la tranquil·litat de poder servir a la gent durant més temps.\n¿Consideren que la societat civil s’ha bolcat amb aquesta iniciativa o han estat reaccions puntuals d’alguns particulars?\nJo penso que la societat civil ha estat la que més s’hi ha implicat. Que és la mateixa societat civil que ho feia fa cinquanta anys. En aquella època, quan Andorra era pobra, hi havia una sèrie de persones que ho passaven malament, i les cases més riques o bé els donaven feina, per dignificar l’ajuda, o bé els donaven una part del que tenien al rebost. De fet, més que un banc d’aliments, som un rebost de la societat civil, que no sap a qui ha de donar aquest menjar i ens el dóna a nosaltres perquè el repartim entre les persones que ho necessiten. Això ja ho feien els nostres avis entre la gent que ho necessitava.\nEl projecte també serveix per donar sortida als excedents alimentaris. ¿Com està funcionant aquesta relació amb els supermercats?\nPrimer pensàvem que rebríem molt més menjar en estat crític, a punt de caducar. Però els supermercats afinen ara molt més, per la crisi. Nosaltres rebem els aliments el dimarts i els entreguem el dimecres, així que podem tenir, com a molt, un aliment que caduqui el divendres. La resta de la caixa d’aliments està amb dates de caducitat molt més llunyanes. En certa manera, la tasca d’eliminar residus alimentaris ja l’han fet els supermercats, que filen més prim i no deixen que el material caduqui, per pura economia de mercat. Si ens vinguessin molts aliments amb aquesta caducitat límit ens suposaria una feina extra, mentre que el particular ens dóna un aliment de llarga durada i ens permet donar aquesta caixa d’aliments amb més seguretat.\n¿I com s’ho fan per repartir els productes de caducitat pràcticament immediata, com ara els frescos?\nNosaltres vam preparar el lloc per arribar a tenir també frescos, però de frescos ens n’arriben molt pocs i hi ha una sèrie de mancances a la dieta que fan que els usuaris necessitin un suplement. El projecte compta amb una dietista que ens va dir el que necessitava una família segons el nombre de membres, i el procés és el mateix de sempre: la família va a la treballadora social de Càritas, que examina el cas i el deriva al banc d’aliments. Quan les famílies vénen, el dimecres al matí, a recollir el seu lot, no hi ha ni carn ni peix. Llavors, si abans li donàvem un val perquè es compressin tots els aliments, ara tenen un val més reduït per poder comprar al supermercat allò que nosaltres no els podem oferir, com ara la carn, el peix, els iogurts...\nD’aquesta manera, amb el banc d’aliments pretenem aconseguir un canvi d’hàbits en l’alimentació. Segurament, quan només utilitzaven el val anterior, difícilment compraven cigrons o mongetes, mentre que ara, com que els ho donem prèviament, s’ho mengen. Aquesta és una altra de les funcions: reorientar-los cap a una dieta una mica més saludable. Si més no, intentar-ho. Vull dir que no només tenim una funció de donar menjar, sinó que intentem dignificar, educar i ajudar perquè les famílies s’administrin.\nEl banc d’aliments va començar amb deu famílies i es preveia que aquesta xifra s’incrementés després de la prova pilot. ¿Quanta gent se’n beneficia actualment?\nEn un primer moment hi havia deu famílies, que equival a unes trenta persones. Ara mateix no tenim els números exactes, però estaríem sobre unes vint famílies, unes seixanta persones.\n¿Quines són les perspectives de creixement del projecte?\nAra mateix, les ganes hi són, i creiem que també hi ha les persones que ho necessiten, que poden venir des de les treballadores socials del Govern o del Comú. El que passa és que hem de canviar una mica la gestió, perquè fins ara l’hem personalitzat tant, ens hem implicat tant humanament amb cada família que ens agafa molt de temps. Llavors, hem de rendibilitzar allò que tenim, les persones que ho necessiten i el temps que hi podem dedicar. Cal una reestructuració, però això no només hi és en aquest projecte, sinó en qualsevol projecte, que cal anar modificant per ser el màxim d’eficaç possible.\nEvidentment, no és el mateix donar aliments a deu famílies que a vint o trenta.\nMés que donar, que jo penso que sí que podríem arribar a donar a més gent, és l’esperit. Vull dir que quan una persona et ve a demanar és perquè ja està a l’extrem, i acostuma a tenir una certa vergonya, quan de fet és una necessitat bàsica. I el que nosaltres intentem és dignificar aquesta donació. Que la persona no vingui pensant que ha de venir a demanar, sinó que com a persona tens uns drets i nosaltres te’ls donem. Així, la segona vegada, aquesta persona ja ve amb un altre esperit, i s’estableix un diàleg que els dignifica.\n¿De quina manera es pot arribar a tots sense perdre aquest tracte humà?\nSuposo que caldrà fer més partícip la societat civil i incentivar el voluntariat. Sense el voluntari nosaltres no podríem fer res, perquè tenim molt bona voluntat però hi ha molta més feina de la que humanament pots fer. Llavors, la funció del voluntari, en qualsevol projecte d’aquest tipus, és bàsica.\n¿Actualment, quanta gent està treballant en aquest projecte i quina part són voluntaris?\nDe voluntaris n’hi ha dos, i després som dues persones més de Càritas que som els corresponsables del banc d’aliments. Però has de pensar que també ve d’un treball de dues treballadores socials que determinen si les persones que vénen requereixen un ajut o no. I aquest treball és molt més important que el nostre, perquè el treballador social és qui rep la persona, qui escolta els problemes i qui ens la remet perquè li oferim l’ajut concret. Allà on la gent aboca la seva història és a la treballadora social, que és qui determina si la persona necessita aquesta ajuda, i també d’altres. Nosaltres som la part amable del projecte, perquè som qui rep el menjar i qui el reparteix.\nTenint en compte que fins ara ja es repartien els vals per al supermercat, què considera més important del banc d’aliments, el fet de repartir aquests productes o bé la dignificació de la persona?\nDonem molta importància al projecte perquè és l’alimentació de la persona. Però en tots els projectes que fa Càritas, el principal és la dignificació de la persona, que no se senti un exclòs o que està en una situació límit, sinó que està passant per una situació temporal i que si el dia de demà les coses li van bé, potser en lloc de ser una persona que ve a buscar menjar ens portarà una bossa d’aliments. Això és dignificar-los. I la segona funció de Càritas és la justícia, que moltes vegades no té res a veure amb la Llei. La nostra norma és que hem d’ajudar, i sempre que podem ho fem.\n¿Quin és el perfil de les famílies que es beneficien del banc d’aliments? ¿Acostumen a tractar amb persones que es troben en situació de pobresa extrema, o bé amb famílies que no poden arribar a final de mes perquè no els arriba la nòmina?\nSuposo que hi ha alguns casos de pobresa extrema, però una gran majoria són persones que abans podien accedir a tots els serveis bàsics, justets, però hi podien accedir. Ara, una vegada paguen el lloguer i allò més bàsic, els queda molt poc per poder alimentar-se. Llavors, és aquí on nosaltres intervenim.\nNosaltres ho hem vist amb el rober. Sembla que ara hauria d’augmentar la gent que ve a buscar roba. I no augmenta perquè la gent inverteix els seus diners en coses més bàsiques: primer pagaré el lloguer, perquè no em facin fora de casa; després pagaré l’alimentació, perquè si no menjo no puc treballar, i si em queda alguna cosa aniré a buscar una peça de roba. Jo penso que si la situació continua, aquells que ara estem ajudant com a pobres poden arribar a caure en la pobresa extrema. Ara mateix, no estem en aquesta situació, però estem al llindar, fins al punt que si s’hi arriba potser nosaltres sols no puguem abastir totes les necessitats.


ΠΡΟ ΓΟΩΝ ΔΕ ΜΝΑΣΤΙΣ: Locus amoenus: Verdaguer i Boccaccio\nGygès ha dit...\nVisite el teu Blog de tant en tant, sempre admirant tot allò que dius i que escrius per tots.\nEt desitge un bon Nadal i un Feliç Any Nou.\nMoltes gràcies per la nota. És el món clàssic que cal 'admirar', no? Jo també et desitjo un Bon Nadal.


FEMvallès reclama la construcció l’estació Rubí La Llana a curt termini - Cambra Terrassa\nFEMvallès reclama la construcció l’estació Rubí La Llana a curt termini\nPor Cambra de Comerç de Terrassa4 novembre, 2021 No hi ha comentaris\nLa presidenta d’FGC descarta ara la construcció de l’estació en els propers 5 anys\nFEMvallès assenyala l’èxit de demanda d’FGC gràcies a l’ampliació de serveis en el Vallès i demana seguir-ho com a model de creixement.\nMapa amb la ubicació de les futures estacions de Rubí La Llana i Terrassa Sud. Autor: PDI 2021-2030 ATM\nVallès, 4 de novembre de 2021.\nL’associació FEMvallès, reclama a les autoritats la construcció de l’estació de Rubí La Llana a curt termini. La demanda es fa pública després que dilluns de la setmana passada la presidenta d’FGC, Marta Subirà, en descartés la construcció entre els propers 5 anys. La negativa ha suposat un gir de 180º respecte del pronunciament del director de planificació estratègica de la mateixa FGC, Carles Cases. Cases havia assegurat el passat març en una entrevista a Ràdio Rubí que la construcció es realitzaria l’any 2024.\nL’estació de la Llana és una reivindicació històrica pels rubinencs, que reclamen des de fa anys una segona estació a un dels municipis més poblats del Vallès. Per a l’Associació\nFEMvallès aquesta estació és prioritària i tindria l’èxit assegurat, com s’ha demostrat amb escreix en les darreres ampliacions de la xarxa d’FGC al Vallès. L’associació assenyala que gràcies a la construcció de noves estacions al Vallès, FGC ha vist créixer el nombre de passatgers un 39% respecte al 2010. L’estació de Volpelleres inaugurada el 2010 en deu anys ha arribat al milió de viatgers, multiplicant per cinc la xifra inicial de demanda. L’associació considera prioritari seguir ampliant els serveis dins el Vallès, i critica la decisió de posposar aquesta actuació.\nRubí, que supera els 78 mil habitants només disposa d’una estació d’FGC al sud i demana una nova estació a nord: la Llana. Si ho comparem, Sant Cugat del Vallès que té 92 mil habitants disposa de 7 estacions d’FGC.\nL’estació-baixador de Rubí La Llana tindria un cost 16,4 milions, un cost baix degut a l’escassa dificultat de l’obra al ser a cel obert i requerir només dues andanes i un vestíbul. S’hi preveu una demanda de 4.100 persones en un dia feiner i està projectada tant en el Pla Específic de Mobilitat del Vallès (PEMV) del Departament de Territori, com en el Pla Director d’Infraestructures (PDI) de l’ATM.\nFEMvallès demana a FGC que reconsideri el seu posicionament i compari les dades de creixement de la demanda dins Barcelona amb les de les ampliacions al Vallès. Uns nombres que parlen per si sols, ja que la demanda interna de Barcelona està aturada i les actuacions de millora del transport públic en el Vallès obtenen un èxit notable.\nLa negativa de Marta Subirà ha sigut una gerra d’aigua freda per la mobilitat del Vallès i Rubí, justament en el municipi amb major concentració d’ozó del Vallès Occidental.


Blog PTA: animals Perduts, Trobats i en Adopció: d’octubre 2009\nFemella de Basset en adopció\nAquesta preciosa gosseta es troba en adopció!\nEl passat dia 10 una família va veure com l'atropellaven dos cotxes, i la van dur urgentment al veterinari. Ha estat hospitalitzada, però ara es recupera molt bé tot i que segueix en tractament pel mal estat en què la van trobar.\nLa família que la té acollida ja té gossos i gats, i no se la pot quedar, però ens expliquen que no volen dur-la a la protectora. És una gossa molt tranquila, carinyosa i obedient, i es porta bé amb els gossos i gats de la casa. Amb els nens de la casa tampoc ha mostrat cap problema, al contrari! Això si, ha passat tanta gana que ara és molt golafre, i no es pot deixar menjar al seu abast, ja que desapareix!\nAquesta gosseta ha salvat la vida, i ara necessita una casa on se senti estimada.\nEls telèfons de la família que l'acull són:\n972305014 (millor truqueu al vespre)\nPublicat per Esther a 15:37 Cap comentari:


Tot apunt per la XIV Festa del Silló de Verdú | Ràdio Tàrrega\nTot apunt per la XIV Festa del Silló de Verdú\nLa XIV Festa del Silló i Fira de Ceràmica, que organitzen conjuntament l’Associació de Cantirers, Terrissers i Ceramistes “El Vilar” i l’Ajuntament de Verdú, acollirà durant tot el cap de setmana del 4 i 5 de juny quatre exposicions a diferents sales d’exposicions.\nA la Sala Abat Copons del Castell de Verdú s’hi podrà veure l’exposició de Ramon Fort Ceràmica Crítica, Instal•lacions. Recull d’instal•lacions exposades ja anteriorment i de forma individual a diferents sales les quals tenen com a denominador comú el toc d’atenció a fets i actituds que ens envolten i alhora la invitació a la reflexió.\nTeresa Gironès presenta Personatges diferenciats, ceràmiques als baixos de l’Ajuntament. L’obra ceràmica de Teresa Gironès se centra actualment en l’ésser humà. Ha passat un procés, de la fabricació d’objectes en ceràmica, passa a explicar sentiments. Li agrada el rostre de les persones siguin adults o nens, els seus ulls i la seva boca resulten expressius i els intenta paralitzar, retenir, fer-los eterns.\nNOUS. Exposició d’objectes en disseny ceràmic. Aquesta mostra és el resultat del Curs de Disseny per a ceramistes ofert per Guillem Ferran a l’Associació de Ceramistes de Catalunya. En aquesta presentació es pot veure el fruit del curs en el que van participar Rosa Maria Viadé, Eulàlia Naveira, Jacint Comelles, Magí Sambola, Maria Jesús Montoya, Marlene Vite, Rosa Cortiella, Vanina Espinoza i Guillem Ferran.\nMagí Sambola presenta peces circulars que busquen en la seva senzillesa de formes la seva originalitat i funcionalitat. Rossi Viadé ens permet descobrir gerros amb gràcia, gerro fantasma, amaga coses, gerro de nassos, gerro-bolo. Jacint Comelles amplia les utilitats dels gerros, mitjançant canvis tècnics, Marlene Vite, ens porta missatges a través de l’aigua, Eulàlia Naveira, presenta penjadors de paret, amb protuberàncies de porcellana colada, corbada i acabada en punxa, Maria Jesús Montoya, gerra per contenir líquids fácil d’agafar per les seves mides i la seva forma. Rosa Cortiella presenta una col•lecció d’objectes de bany, inspirada en el símbol matemàtic de l’infinit.\nCal Talaveró, Centre d’Art acollirà la mostra de ceràmica de Dolors Bosch que ens acostarà a la seva creativitat.\nPresenta treballs realitzats, majoritàriament, en terra xamota de volum o bidimensionals, on les diferents formes donen com resultat un efecte de espontaneïtat, en uns casos, de pulcritud i contundència en altres.\nHan estat triades des de la intenció de donar a conèixer a Verdú part del treball d’aquesta artista que lluny de conformar-se en un estil concret es guia per la seva intuïció, intel•legència i esperit de llibertat per permetre els canvis necessaris.\nA més de les dates de la Fira de Verdú podreu visitar l’exposició a Cal Talaveró fins el 23 de juliol.\nTambé es podrà veure una mostra de Ceràmica actual verdunina, a la Sala Arnau Company del Castell de Verdú, serà un recull de la ceràmica que actualment fan els ceramistes de Verdú, partint del càntir en la seva línia més tradicional, per evolucionar cap a nous dissenys.\nLa XIV Festa del Silló i Fira de Ceràmica de Verdú, que se celebra els dies 4 i 5 de juny, aplegarà ceramistes d’arreu de Catalunya i el programa de la fira inclou una àmplia programació d’activitats com ara exposicions i venda de ceràmica, tallers per a la mainada.\nL’horari de la fira serà el dissabte dia 4, de 10 a 20 hores i diumenge de 10 a 21 hores.\nDurant tot el cap de setmana es podrà adquirir el Càntir Commemoratiu de la XIV Festa del Silló i Fira de Ceràmica de Verdú.


Arriben els nous ‘influencers’: més ‘indies’ i autèntics\nSegons un estudi, els ‘youtubers’ més famosos ja no interessen tant perquè han deixat de ser transgressors\nArriben els nous ‘influencers’: més ‘indies’ i autèntics GETTY\nBarcelonaNo tenen milions de seguidors a YouTube, ni a Twitter, ni a Instagram. No van treure llibre per Sant Jordi. No són a la cartellera de cap teatre. No hi ha publicitat disfressada als seus vídeos. No parlen d’ells als programes despertador de la ràdio o als podcasts de moda. Però, malgrat tot, són els nous influencers. Personatges com Estibaliz Quesada, coneguda també pel nom de Soy una Pringada (01),o els foodies Susana i Fabio, creadors del blog Eat and love (02), estan erosionant part de l’ascendència que tenen els youtubers i els influencers més consolidats. Noms com ara el Rubius, Vegetta777 o el Comidista estan deixant pas a una nova fornada de prescriptors digitals que venen a dinamitar l’ star system del ciberespai. Els nous influencers, apunten els experts, són més punkies, amb menys seguidors però més entusiastes i no deixen que les marques els dictin els seus continguts. Perquè ells no són famosos, volen ser autèntics.\nEl VIII Observatori de xarxes socials, un estudi elaborat per les empreses de comunicació i consultoria Arena Media i The Cocktail Analysis, radiografia aquests influencers de segona onada o microinfluencers. “Els influencers són una marca per ells mateixos -explica Marga Ollero, directora d’investigació d’Arena Media-. Parlen de temes molt concrets i capten l’interès de determinats públics. Però alguns s’han fet famosos, han començat a parlar de tot, i el públic hi estan perdent l’interès”. Els trencadors, pioners i innovadors que han espremut el púlpit de les xarxes per guanyar-se la vida s’han encallat en la seva evolució.\nParlar de tot i de res\n“La figura dels youtubers i els influencers ha evolucionat. S’ha institucionalitzat”, explica Jordi Sánchez, professor dels estudis de comunicació de la UOC. Afegeix que un youtuber, molts dels quals han fet fortuna com, ara AuronPlay o Wismichu, “ja no és una persona que fa un vídeo per amor a l’art i el penja”. El que per a molts va començar com un divertiment sense pretensions ha acabat sent un modus vivendi, amb una pressió per aconseguir un sou, per adquirir notorietat, per fidelitzar la comunitat i per seguir innovant. I, aclaparats per la pressió, han començat a fer el mateix de sempre: parlar de tot, incorporar publicitat i contractar guionistes que els donin un cop de mà amb els vídeos. L’estudi conclou que alguns dels primers influencers han acabat transformant-se en “famosos convencionals”. L’estudi apunta que aquesta metamorfosi està desfent la proximitat que tenien amb la seva comunitat i “el seu espai ha estat ocupat per un cosmos de microinfluencers ”.\nL’Octavio, la Montse i el seu fill Álvaro (03) són els protagonistes d’ Un mundo para tres, un blog on, des del febrer del 2012, relaten com recórrer el món en família. Tenen menys de 400 subscriptors a YouTube i no arriben als 8.000 a Instagram, però les seves aventures per més de 40 països amb una motxilla a l’esquena i poca planificació al cap inspiren progenitors que volen viatjar amb la canalla. A ells els expliquen, per exemple, com visitar els bosques nubosos de Guatemala, una experiència que ells van encetar en un ecohotel on renten la roba amb el sabó que obliden els hostes, i des d’on surt un camí flanquejat d’un mantell espès de bambú que enfila cap a una gran cascada. Aquest trio intrèpid no parla només de viatges ni comenta altres temes, es concentra a explicar com viatjar en família amb voluntat exploradora i descobridora. Aquest interès pels temes específics és un dels trets que caracteritza els nous prescriptors digitals.\n“Alguns dels microinfluencers -augura Ollero- tornaran als orígens dels influencers. Reprendran el fet de parlar d’un tema molt particular”. En aquest sentit, el professor de la UOC també sanciona que els influencers més consolidats s’aboquin a abordar un gran ventall de temes. “El youtuber o influencer massiu -opina Sánchez- no té gaire sentit. Els nous influencers estan molt orientats a un públic concret, que els percebrà com a referent absolut”. Viatges en família, restaurants chic, maquillatge... els nous microinfluencers mostren la seva predilecció per un únic tema.\nL’objectiu no és tenir un sou\nEl Fabio i la Susana són les ànimes d’Eat and love. Es presenten com “una parella de foodies empedreïts” que assaboreix els restaurants de Madrid més chic. La seva declaració d’intencions és ben clara: “No som crítics gastronòmics, som com tu, dos joves a qui els agrada menjar bé”. A diferència de les blogueres que de sobte prioritzen una marca de moda o dels youtubers que pengen cartells de sèries a la seva habitació, fan un vídeo en un establiment de menjar ràpid o escriuen piulades simpàtiques amb el nom d’una empresa de videojocs, aquest tàndem gastronòmic s’allunya de les marques i de la publicitat. “No intercanviem recomanacions per diners”, asseguren taxativament.\nEl fet que els youtubers incorporin publicitat no només els està enfrontant a la plataforma -ja que YouTube els comença a penalitzar per uns ingressos que no pot mossegar-, sinó que també els està allunyant de la seva comunitat. “Als youtubers se’ls va fer la promesa que es farien milionaris en quatre dies”, explica Gabriel Jaraba, professor de periodisme a la UAB i autor del llibre Youtuber. Cómo crear vídeos de impacto y triunfar con ellos en internet. Per a Jaraba, aquesta promesa era “agosarada” i els youtubers, com altres influencers, han recorregut a la publicitat per insuflar més aire al seu compte de resultats. Els experts coincideixen a assenyalar, però, que no els ha beneficiat.\n“Les marques ens apropiem de la proximitat que dona l’influencer -reconeix Marga Ollero- però, per altra banda, la publicitat fa que el seu temps de vida sigui més curt”. Jaraba afegeix que la publicitat ha perjudicat els youtubers “perquè els fa percebre com a irrellevants, sembla que estan explicant el mateix de sempre, ja no sorprenen”. “En la mesura que es vagin tornant convencionals -augura el professor de la UAB- trobaran la seva glòria i la seva mort. Seran substituïts per uns altres pioners que vindran al darrere”.\nUna nova autenticitat\n“ Hola, cachos de mierda ”. Així saluda els seus seguidors al començament dels seus vídeos la youtuber Soy una Pringada. Estibaliz Quesada és una jove de 22 anys a qui han descrit com l’ antiyoutuber o una youtuber trash. En un dels seus últims vídeos parla de com odia Mr. Wonderful i el positivisme, i en un altre, dels més polèmics, explica la seva “heterofòbia”. El seu vocabulari groller i el seu antipostureig la distingeixen. Per a molts, ella exemplifica com es busca una nova sinceritat i autenticitat a la xarxa. Precisament, en diverses entrevistes, la jove carrega contra “els youtubers més famosos, que no tenen personalitat ni aporten res de nou”, i assegura que no li agradaria ser una youtuber que fa anuncis per deixar de ser ella mateixa.\n“Anem cap a un panorama en què es valorarà cada cop més l’autenticitat com a reacció a una època més de frivolitat”, assegura Sánchez. L’estudi certifica que la popularitat que han guanyat alguns youtubers ha fet minvar la seva “autenticitat” i la “proximitat” amb la seva comunitat. La recerca descriu els influencers de primera onada o més consolidats com a estables, mainstream i bons en la difusió de continguts; però també assenyala que, malgrat la seva posició encara privilegiada, estan perdent ascendència, seguidors i interaccions. Els microinfluencers, assenyala la recerca, són difícils de detectar, més underground, bons en la mobilització del públic, però també efímers, de curt recorregut. S’hi busca un estil de vida inspirador, originalitat, gràcia i una nova proximitat. Ollero pronostica que no tots aquests microinfluencers arrelaran i sobreviuran. De moment, però, ja són un toc d’alerta per a les celebrities del ciberespai, que, en la mesura que deixin d’innovar i de ser autèntics, s’allunyaran dels seus seguidors.


Regions fredes de Canadà | L Enciclopèdia canadenca | 5 minutos\nRegions fredes de Canadà\nDurant la llarga foscor de l’hivern, l’aire sobre les grans superfícies cobertes de neu i gel de Canadà es pot estancar setmanes i transmet calor a l’espai.\nUna inversió atmosfèrica (fenomen per la qual la temperatura augmenta amb l’altitud en lloc de disminuir) cobreix tota la regió àrtica durant la major part de l’hivern. Si augmenta la pressió alta de la pressió àrtica, l’aire fred es mou de forma natural cap a les regions de pressió més baixes i al sud fins al mig del continent. Un sistema de baixa pressió que arriba sovint causarà aire àrtic fred a la part posterior d’una tempesta en formació, causant grans vents, tempestes de neu i deixant la temperatura ràpidament. Aquests fronts freds descriuen una corba per sobre de les pastures i són la principal causa del clima d’hivern (veure temps) al centre i al Canadà Oriental. Només l’illa de Vancouver i la costa sud-oest de la Columbia Britànica tenen temperatures mitjanes d’hivern superiors a 0 ° C.\nLa temperatura més baixa\nLa localitat de Snag, Yukon, té l’honor dubtós D’haver enregistrat la temperatura més baixa al Canadà, és a dir, -62,8 ° C el 3 de febrer de 1947. Durant més d’una setmana abans d’aquest dia, l’aire fred procedent del nord-est de Sibèria es va estabia sobre el Yukon. El cel estava clar, els vents, molt febles. La visibilitat era il·limitada i una capa de neu de 38 cm cobria el sòl. L’aire caducat es congela emetent un cruixent i les rutes de vapor esquerre que van pujar de 100 a 500 cm a l’aire i van persistir de tres a quatre minuts abans de desaparèixer. La pell exposada es va congelar en menys de tres minuts.\nLa temperatura mitjana anual mitjana\nLa localitat d’Eureka, a l’illa d’Ellesmere, als territoris del nord, és el més intens de Canadà. Estació meteorològica freda. La temperatura mitjana anual és -19,9 ° C, però al febrer, normalment el mes més fred, la temperatura mitjana és -38,4 ° C. Al febrer de 1979, la temperatura mitjana mensual més baixa ha estat registrada a Canadà i Amèrica del Nord: -47,9 ° C. Durant 18 dies, el termòmetre es manté per sota de -45 ° C. El 15 de febrer, l’estació supera el seu rècord absolut, ja que la temperatura cau a -55,3 ° C.\nSegons una vella llegenda a les baixes temperatures, el més fred La intersecció a Canadà és el portage i la principal avinguda del centre de Winnipeg. De fet, no es coneix perquè la temperatura es mesura oficialment en cap intersecció de carrer de Canadà. La temperatura al centre de Winnipeg sol ser de 3 a 4 ° C més que la gravada a l’aeroport, a causa de l’efecte de l’illa Tèrmica Urbana. La temperatura més baixa registrada a l’aeroport és -45 ° C el 18 de febrer de 1996, però els aeroports Edmonton, Regina i Saskatoon han registrat temperatures més baixes.\nUn altre. Mite sobre els grans refrescadors canadencs vol la localitat del riu blanc, Ontario, el lloc més fred a Canadà. És inexacta, ja que ni tan sols és el lloc més fred de Ontario, per no parlar de tot Canadà. El registre canadenc pertany a Iroquois Falls, a l’est del país, on hi ha una temperatura de -58,3 ° C el 23 de gener de 1935. En comparació amb això, la temperatura més baixa del riu blanc el 23 de gener de 1935, és a dir, -51.7 ° C, el vuitè més baix d’Ontario, sembla gairebé suau.\nLa reputació del riu blanc com la localitat més freda del Canadà probablement prové del fet que durant molts anys, les estacions meteorològiques el descriuen diàriament, a través de diaris i Estacions de ràdio, la localitat més freda del país. Però les enquestes de temperatura extremes, enviades una vegada al mes a Medi Ambient Canadà per 2500 observadors meteorològics voluntaris, no es poden transmetre cada dia.\nLa forma superlativa “El més fred” abunda al Canadà\nPer tant , De totes les ciutats del món de més de 500 000 habitants, Winnipeg és el més fred a la meitat de l’hivern. Després d’Ulaanbaatar, Mongòlia, Ottawa és la capital nacional més freda. Canadà és el país més fred del món: la mitjana anual de totes les temperatures reportades diàries és -5,6 ° C.\nVegeu també clima; Rigor climàtic; Estació meteorològica de l’Extreme-Arctic i la incidència del desenvolupament urbà sobre el clima.


Martínez Benazet diu que Andorra pot acollir pacients de l'Arieja i l'Alt Urgell - Altaveu el diari digital d'Andorra\nMartínez Benazet diu que Andorra pot acollir pacients de l'Arieja i l'Alt Urgell\nEl ministre de Salut anuncia que es farà si la pressió del sistema sanitari segueix baixant\n07/04/2020 (14:45 CET)\nEl ministre de Salut, Joan Martínez Benazet ha anunciat aquest dimarts a la disposició d'Andorra per acollir casos de l'Arieja i l'Alt Urgell si la pressió sobre el sistema andorrà continua baixant i les zones veïnes ho necessiten. També ha explicat que les autoritats franceses han posat a disposició d'Andorra, a més de l'hospital de Foix, el d'Acs-dels-Tèrmes.\nEl ministre ha mostrat l'agraïment al sistema de salut francès per l'oferiment d'espais d'hospitalització en cas que Andorra ho necessiti. Ha indicat que l'oferiment és recíproc. Diu que ja ha parlat amb l'alcalde de la Seu d'Urgell, Jordi Fàbrega i amb la consellera de Salut del govern català, Alba Vergés.\nEn relació a l'inici de la venda de mascaretes a les farmàcies, el ministre ha demanat que que no es facin cues a les portes de les farmàcies, "que aprofitem els desplaçaments a fer la compra. Les persones confinades no necessiten mascaretes encara. Anem a la farmàcia de forma ordenada i progressiva".\nMalgrat això, durant les primeres hores de venda s'han registrat cues als diversos establiments del país. Les farmàcies porten un registre de les mascaretes que venen per evitar que hi hagi persones que en comprin més de les que necessiten, segons ha indicat el ministre. "Amb dos mascaretes per persona n'hi ha prou. Poden durar molts dies", ha afegit.


L'enginyeria és l'aplicació pràctica de la ciència i la tecnologia. En l'enginyeria s'utilitzen coneixements de les matemàtiques, les ciències naturals, i d'altres ciències, obtinguts a través de l'estudi, l'experiència i la pràctica, són aplicats amb criteri i amb consciència al desenvolupament de mitjans per a utilitzar econòmicament amb responsabilitat social i basats en una ètica professional, els materials i les forces de la naturalesa per a benefici de la humanitat. Les persones que es dediquen a ella reben el nom d'enginyers.\nL'enginyeria és l'aplicació pràctica de la ciència i la tecnologia. En l'enginyeria s'utilitzen coneixements de les matemàtiques, les ciències naturals, i d'altres ciències, obtinguts a través de l'estudi, l'experiència i la pràctica, són aplicats amb criteri i amb consciència al desenvolupament de mitjans per a utilitzar econòmicament amb responsabilitat social i basats en una ètica professional, els materials i les forces de la naturalesa per a benefici de la humanitat. Les persones que es dediquen a ella reben el nom d'enginyers. L'American Engineers' Council for Professional Development (ECPD, el predecessor de l'ABET) defineix l'"enginyeria" com: En els estudis des del punt de vista de l'enginyeria són vàlids alguns mètodes que no ho són als científics, ja que busquen l'obtenció de resultats reals, i es poden permetre aproximacions, valoracions segons l'experiència i aplicacions de diversos mètodes i coneixements (científic, experimental, etc.). Són molt importants els ordres de magnitud, per exemple, i el plantejament de preguntes i de respostes, ja que l'objectiu no és aconseguir el major nombre de xifres decimals d'un resultat sinó una solució a un problema real no plantejat científicament, i que pot tenir per resposta, per exemple, un "sí". (ca)\nL'enginyeria és l'aplicació pràctica de la ciència i la tecnologia. En l'enginyeria s'utilitzen coneixements de les matemàtiques, les ciències naturals, i d'altres ciències, obtinguts a través de l'estudi, l'experiència i la pràctica, són aplicats amb criteri i amb consciència al desenvolupament de mitjans per a utilitzar econòmicament amb responsabilitat social i basats en una ètica professional, els materials i les forces de la naturalesa per a benefici de la humanitat. Les persones que es dediquen a ella reben el nom d'enginyers. (ca)\nis prop-ca:altresOcupacions of\nis prop-ca:educació of\nis prop-ca:estructura of\nis prop-ca:ocupació of\nis prop-ca:sector of


Testos - Pàgina 2\nTest negre cuadrat 2L\nJa disponibles a Alchimia Grow Shop els testos negres i quadrades de 2L de volum, i estan fetes de plàstic rígid. Tenen unes dimensions de 12x12x20cm de profunditat, és a dir, són bastant profundes, el que les fa perfectes per al cultiu de marih [...]\nTest anti espiral negre quadrat de 2.6L\nAlchimia presenta els testos anti espiral de 2.6L de volum, fets de plàstic negre, i dissenyats per impedir que l'arrel creixi només en sentit circular, estimulant així el seu òptim desenvolupament i maximitzant el seu creixement. Això s'aconse [...]\nTest negre quadrat 2,5 L. És un test ideal per a les primeres fases de creixement o per a la utilització en SOG (See of green) ja que ens permet posar fins a 49 testos per metre quadrat. Les seves mides són de 13 x 13 x 18 cm i té una capacitat [...]\nTest negre rodó 2,6L 13cm diàm\nTest negre rodó fabricat en plàstic fi impermeable, amb un volum de 2.6L. Aquest petit i pràctic test per a plantes de plàstic flexible serà molt adequada per a les primeres setmanes de desenvolupament de la planta, garantint un òptim desenvol [...]\nTest negre quadrat 25/3 L. És un test ideal per a les primeres fases de creixement o per a la utilització en SOG (See of green) ja que ens permet posar fins a 36 testos per metre quadrat. Les seves mides són de 15 x 15 x 18 cm i té una capacitat [...]\nÉs un test ideal per a les primeres fases de creixement o per a la utilització en SOG (See of green) ja que ens permet posar fins a 36 testos per metre quadrat. El seu excel · lent sistema de drenatge i la qualitat del plàstic amb què es [...]\nJa a Alchimiaweb els testos anti espiral de 3.4L, fabricats de plàstic de color negre, i amb un disseny que impedeix que les arrels creixin circularment, fomentant el seu òptim desenvolupament, i aconseguint que creixin mes. Això és degut als re [...]\nAra ea Alchimia Grow Shop tens a la teva disposició aquests testos quadrats de 5l de color negre, amb unes dimensions de 18x18x23cm, perfecta per plantar marihuana en interior obtenint plantes de mida mitjana o usant la tècnica de culti [...]\nAra disponibles a Alchimia Grow Shop els testos de 5.8L amb sistema anti espiral, de plàstic negre i pensades per a impedir que les arrels creixin només en sentit circular, aconseguint que ramifiquin mes i que la planta es desenvolupi millor. Els [...]\nTest negre quadrat 7 L. És un test ideal per a les primeres fases de creixement en exterior o per al cultiu en interior en SOG (See of green) ja que ens permet posar fins a 25 testos per metre quadrat. Les seves mides són de 20 x 20 x 26 cm i té [...]\nTest blanc quadrat - 7 L\nÉs un test ideal per a les primeres fases de creixement o per al cultiu en interior en SOG (See of green) ja que ens permet posar fins a 25 testos per metre quadrat. El seu excel · lent sistema de drenatge i la qualitat del plàstic amb qu� [...]\nTest de polietilè, color negre.Dimensions: 22 x 20 cms.Capacitat: 7 Litres El plat recomanat per a aquest test és un plat rodó de 24cm. [...]\nTest blanc rodó - 10 L\nÉs un test per a la segona fase de trasplantament en exterior, on podrem fer el sexatge abans del trasplantament definitiu o per al cicle complet en interior, també la podem utilitzar per a la floració de varietats autoflorescents a la primavera i [...]\nTest negre quadrat d'11 L. És un test de gran resistència i que es pot usar tant per al cultiu en interior, on es pot utilitzar per a manteniment de plantes mares o floracions de varietats satives de llarga floració, com en exterior on les utilitz [...]\nTest blanc quadrat - 11L\nEs tracta d'un test per la segona fase de trasplantament en exterior, on podrem fer el sexat abans del transplantament definitiu o per el cicle complet en interior. També el podem utilitzar per a la floració de varietats automàtiques a la primave [...]\nTest blanc rodó - 17 L\nÉs un test per al trasplantament definitiu en cultiu d'exterior, si no volem plantes massa grans. Us permetrà fer plantes amb una producció mitjana de 100/150 grams per planta. Si decidiu utilitzar aquests testos per al teu cultiu de terrassa o [...]


El Cau Ferrat participa als 116 anys de pintura catalana del Museu Episcopal de Vic\n‘Rêverie’, de Rusiñol, i ‘Retratant-se’, del mateix Rusiñol i Casas, són les obres prestades\nDues obres del Cau Ferrat integren l’exposició 116 anys de pintura catalana, que inaugura avui el Museu Episcopal de Vic i que fotografia els corrents i les tendències més rellevants de la pintura compresa entre finals del segle XIX i començament del XXI. Rêverie (La medalla), de Santiago Rusiñol, i Retratant-se, del mateix Rusiñol i Ramon Casas, són les dues representants del Cau en aquesta significativa mostra.\n116 anys de pintura catalana abraça un espai de temps prou ampli i transformador per a recollir obres ubicades en corrents diversos, que van del Modernisme i les primeres avantguardes a les darrers tendències de l’art contemporani. La nòmina d’artistes que integren la mostra és àmplia i completa, amb noms com Ramon Casas, Santiago Rusiñol, Joaquim Sunyer, Joaquim Mir, Francesc Gimeno, Salvador Dalí, Joan Miró, Joan Brossa, Joan Ponç, Antoni Tàpies, Ràfols Casamada, Joan Hernández Pijuan, Miquel Barceló, Josep Guinovart, Perejaume, Alfons Borrell i Josep Vernis, entre d’altres.\nL’exposició presenta obres d’autors encabits en moviments específics, que van contribuir amb el seu treball a consolidar-los, i també, obres d’autors amb llenguatges personals que han esdevingut figures esparses que han desenvolupat la seva tasca fora de grups, ismes o generacions. Tot plegat, 116 anys de pintura catalana ofereix un corpus de la pintura catalana moderna i contemporània, que aplega en un mateix espai una bona representació de les diverses formes d’expressió artística que van sorgir a Catalunya durant poc més del darrer segle, en completa harmonia amb allò que esdevenia a l’exterior. Es tracta d’una selecció de peces artístiques que habitualment només es poden veure exposades en diferents museus, fundacions o, fins i tot, formant part de col·leccions particulars.\nRetratant-se és un dels olis més representatius del Cau Ferrat. Fet a quatre mans per Santiago Rusiñol i Ramon Casas a la Cerdanya el 1890, mostra els dos artistes pintant-se mútuament. Rêverie (La medalla), de Santiago Rusiñol, data de 1894 i ha estat una de les obres que ha triomfat a l’exposició El Greco. La mirada de Rusiñol, organitzada per la Fundació Godia i Museus de Sitges a Barcelona, Palma i Saragossa.


19 de gener de 2020 General\n“L’Alba, una noia de catorze anys, verge i bruna”. Aquest és l’emblemàtic inici de Mecanoscrit del segon origen, la novel·la que Manuel de Pedrolo va escriure el 1974 per descriure la història de supervivència de dos joves en un món inhòspit i que ha tingut un gran exit fins ara.\nMecanoscrit del Segon Origen, el llibre de l’escriptor Manuel de Pedrolo va esdevenir una novel·la de referència i és l’obra la més llegida del seu autor.\nHa estat traduïda a moltes llengües amb diversos titols en basc (Bigarren jatorriko makinizkribua), en anglès (Final trajectory ), en italà (Seconda Origine), en neerlandès (Mecanoscript verslag van een nieuw begin) en portuguès (A Segunda Manhã do Mundo), en romanès (Manuscrisul celei de-a doua origini).\nLa seva traducció en francès que va ser publicada a Paris l’any 1993 amb el títol « Le deuxième matin du monde » en l’editorial Hachette Jeunesse amb il·lustracions d’Hervé Blondon és una traducción de Marie-José Lamorlette.\nDe l’emblemàtic inici de Mecanoscrit del segon origen va desapareixer el mot « verge » de la traducció en francès : « Alba une fille de quatorze ans, brune » (L’Alba, una noia de catorze anys, bruna) com si fos impossible d’utilitzar aquest mot en una col·lecció per la juventut a França tot i que aquest text va fer furor entre diverses generacions d’adolescents catalans i que és avui una novel·la de referència recomanada als instituts de Catalunyà.\nCal recordar que sovint el francès és la llengua dels eufemismes i de les perífrasis i que hi ha a França una llei n° 49-956 del 16 de juliol de 1949 sobre les publicacions per la joventut que preveu que no han d’incloure en aquestes publicacions « cap il·lustració, cap narració, cap crònica, cap secció, cap inserció que presenta positivament les mentides, el robatori, la mandra, la covardia, l’odi, el desbarat o qualsevol acte qualificat de delicte o que pot desmoralitzar la infància o la joventut, o inspirar o mantenir prejudicis ètnics o sexistes ». No han de contenir tampoc cap publicitat per a publicacions susceptibles de desmoralitzar nens i joves.\nTots els incompliments d’aquesta llei són castigats amb una pena de presó d’un any i una multa de 3.750 euros per sentències publicades al Butlletí Oficial del Ministeri d’Educació Nacional i a tres diaris que determina la sentència. La llei de 1949, encara vigent, preveu també que el tribunal ordena la confiscació i la destrucció de les publicacions delictives.\nPotser és la raó de la desaparició del mot « verge » a la traducció en francès de la primera frase dels quatre primers capítols del mecanoscrit del secon origen, el cinquè capítol començant per la frase següent : « L’Alba, una dona de divuit anys, bruna i prenyada » integralment traduïda en francès per l’editorial francès Hachette Jeunesse sense cap censura del mot « prenyada »…


Activitat solidària amb una nena d'Ullastrell afectada per MSD, una malaltia rara - Diari de Rubí\nEl CRAC acollirà diumenge de 10.30 a 12.30 hores una sessió de Biopolis junior, un joc de taula que combina el millor dels jocs clàssics del segle XX (Monopoly, Pictionary, Trivial…). Hi poden jugar infants a partir de 8 anys i adults.\nEls diners recaptats de les inscripcions es destinaran a la recerca per la cura de MSD, una malaltia degenerativa que només dona una esperança de vida de 10 anys als infants afectats. La Ivet, una nena d’Ullastrell, té 3 anys i és l’única diagnosticada a Espanya de MSD.\nLa inscripció es pot fer a la web www.curamsd.org/biopolis, posant el nom dels jugadors i quants són, entre adults i nens. Els adults paguen 10 euros i 5 els infants fins a 12 anys. També s’admeten donacions.


Orocco Pier Queensferry Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 9 allotjaments a Queensferry.\n17 High Street, Queensferry, Queensferry, Regne Unit - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Orocco Pier\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Queensferry, no busqui més enllà de Orocco Pier. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Orocco Pier, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, restaurant, premsa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Orocco Pier és una elecció inteligents per a viatgers a Queensferry, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nComentaris de Booking.com (692)Comentaris d'Agoda (3)


Diputació de Girona - Noticies - El diputat Joaquim Ayats participa en la presentació de la MIFASFest\nAquest matí, a les escales de la catedral de Girona, ha tingut lloc la presentació dels actes de la celebració del 40è aniversari de l'Associació MIFAS. Hi ha participat Joaquim Ayats, diputat de la Diputació de Girona, que ha estat acompanyat per Marta Madrenas, alcaldessa de Girona, i per Albert Carbonell, president de MIFAS.\nL'acte central de la commemoració serà la MIFASFest, que es durà a terme el proper divendres 27 de setembre a la Copa de Girona, un espai d'una gran amplitud i accessibilitat per a persones amb mobilitat reduïda. L'esdeveniment consistirà en un conjunt de concerts i actuacions oberts a tothom, que a més de commemorar aquestes quatre dècades de labor de l'Associació, pretenen que tots els habitants de Girona, i de la demarcació en general, es facin ressò de la seva tasca i dels seus objectius.\nHi haurà diverses actuacions, entre les quals, la de President Xai, un espectacle de foc dels Diables de l'Onyar i el concert de l'Orquestra DiVersiones. El conductor de l'acte serà Rafel Faixedas, un dels membres fundadors de Teatre de Guerrilla. A més, tindrà lloc una cercavila a càrrec dels Diables de l'Onyar i hi haurà una zona de restauració amb furgoteques (food trucks). Per a aquest esdeveniment s'ha dissenyat un got corporatiu els beneficis del qual es destinaran directament al 40è aniversari de MIFAS.\nL'Associació MIFAS treballa des del 1979 per la defensa dels drets i per la plena integració social i laboral de les persones amb diversitat funcional. Quatre dècades de trajectòria professional, humana i social, que l'han dut a ser un referent del col·lectiu a Catalunya, amb més de 5.000 persones associades.\nEl seu objectiu és que les persones d'aquest col·lectiu s'insereixin en el teixit social que els envolta, que puguin assolir la promoció personal, la independència econòmica i, en definitiva, la millora de la seva qualitat de vida.\nWEB RELACIONADA http://www.mifasfest.cat


Personalitat narcisista i agressiva (6/6)\nLa personalitat narcisista té una autoimatge grandiosa, única, per sobre de tots els altres\nDivendres, 30 Juny 2017 09:07\nLa personalitat narcisista té una autoimatge grandiosa, única, per sobre de tots els altres, a més d'una total manca d'empatia, de connectar emocionalment amb els altres.\nAlguns intel·ligents dissimulen molt millor el seu narcisisme (que també se'n pot dir, de forma clàssica, orgull o supèrbia). Els costa escoltar. Acaba de sortir un llibre "Los perversos narcisistas" – Ho indico per la seva actualitat. En el fons són personalitats tòxiques. Cal aprendre a reconèixer-les. A més, es troben a tot arreu. També en les famílies.\nLa personalitat agressiva no ho és només el que maltracta físicament i això es pot veure sense dificultats, també, en el maltractament emocional. Busca el control i el domini a tots nivells sobre l'altre/a, sense sentir cap sentiment de culpa. A més, també té una gran dificultat d'establir connexions afectives amb els altres. Una altra característica de la persona tòxica és que no suporta cap mena de frustració. No sap postergar les satisfaccions o desigs i brolla una gran exigència irracional.\nAquí els pares han d'estar molt atents amb els seus fills i filles. Frustració/satisfacció és una dinàmica contínua....\nDos patrons molt generals i sobretot a treballar en el camp educatiu: Família i escola. Treball de conjunt. La vida social ens mostra massa casos a nivell de relacions públiques o socials. Massa orgullosos, per tant, no escolten; o molt mal educats i tampoc escolten.


Sobre nosaltres - Handan Jinggong Construction Anchoring Manufacturing Co., Ltd.\nAncoratge de la construcció Handan Jinggong Manufacturing Co, Ltd\nÉs una empresa del grup que integra sèries de perns d’expansió, sèries de perns d’ancoratge químic, sèries hexagonals grans d’estructura d’acer, sèries de fil de cua de perforació de doble tall i sèries de suport antisísmic. Compta amb equips i talents independents de recerca i desenvolupament, instal·lació, producció, disseny, prova. L'empresa s'adhereix a la filosofia empresarial de "qualitat Seiko" "Integritat del món", s'esforça per crear productes de la millor qualitat i servir a la majoria dels usuaris.\nL'antecessor de l'empresa va ser la fàbrica de cargols d'expansió del comtat de Yongnian, fundada pel president Yang Xinsheng.\nEls productes s’utilitzen principalment en el camp sísmic mecànic i elèctric. En cas de vibració forta, el desplaçament de les instal·lacions mecàniques i elèctriques auxiliars és limitat, es controla la vibració de les instal·lacions i la càrrega es transfereix a diversos components o dispositius de l'estructura portant. La ciència i la tecnologia poden reduir els danys causats pels terratrèmols, reduir o prevenir l’aparició de desastres secundaris, de manera que es protegeixin les propietats de la pèrdua i s’esforcin el temps per fugir del personal, cosa que té un paper i una importància molt importants per a la resistència als terratrèmols i la reducció dels desastres dels edificis.\nProporcionarem una protecció sòlida i fiable per a projectes governamentals, grans locals, béns arrels comercials, túnel subterrani d’utilitat urbana, trànsit ferroviari, suport industrial i altres camps d’aplicacions amb un disseny complet i una concordança de productes.\nLa vostra demanda és la nostra recerca constant. La nostra empresa està disposada a navegar juntament amb col·legues de tots els àmbits de la vida per crear un futur brillant.\nEl 1997, es va redactar l'estàndard de qualitat de l'empresa de cargols d'expansió el mateix any. Aquest estàndard s’ha convertit en l’estàndard de qualitat del pern d’expansió de Yongnian i ningú no l’ha superat.\nEl 2002 es va registrar oficialment com a ancla de construcció Handan Jinggong Manufacturing Co., Ltd;\nEl 2003, va invertir més de 8.000 metres quadrats a la zona de desenvolupament del carrer huohuoju, va invertir molts diners per introduir tecnologia avançada internacional i talents, va desenvolupar amb èxit una sèrie de productes de cargol d’ancoratge químic i es va convertir en la sisena empresa nacional que produeix ancoratges químics de forma independent. parabolt;\nEl 2007, va invertir 22.000 metres quadrats a la zona de desenvolupament sud-oest, principalment produint i venent Vendes d’estructures d’acer hexagonals grans, productes de la sèrie de cargols de torsió, aquesta sèrie de productes està coberta per PICC, de manera que la vostra elecció no us preocupa.\nEl 2014, vam desenvolupar i produir el fil de cua de perforació de doble tall i vam sol·licitar la patent del model d’utilitat, amb un posicionament precís i la velocitat d’atac més ràpida de 2,6 segons, cosa que va ser molt valorada pels clients.\nEl 2018 vam tornar a llançar la vela i vam desenvolupar i produir suports i penjadors aseísmics, productes integrats de la sèrie de suport de bastidors de canonades.


La Setmana de la Ciència arriba al Museu\nDel divendres 13 al diumenge 22 de novembre, tenim un munt d'activitats amb motiu de la Setmana de la Ciència.\nDel divendres 13 al diumenge 22 de novembre, en horari d'obertura del Museu\nEl Museu Agbar de les Aigües ocupa els edificis modernistes de la Central Cornellà, la planta que Aigües de Barcelona va inaugurar el 1909 per extreure aigua de l'aqüífer del Baix Llobregat i abasta així Barcelona. Vine a veure els diversos elements originals de la instal·lació hidràulica de vapor que permetia l'extracció i el bombament d'aigua a una ciutat en plena expansió. Avui dia, la central contínua funcionant, coneix com ha evolucionat des de llavors i descobreix les noves bombes d'impulsió.\nDiumenges 15 i 22 de novembre a les 11h en castellà i a les 12h en català\nDescobreix els secrets de la Central Cornellà, una instal·lació centenària d'extracció i distribució d'aigua, encara avui en funcionament. Al llarg d'un agradable passeig podrà visitar una zona habitualment tancada al públic que ara et permetrà conèixer els pous de la central, porta d'entrada a les aigües subterrànies de l'aqüífer del Llobregat. El més emblemàtic de tots ells és el pou Fives Lille, construït el 1905 i on encara avui s'extreu aigua a més de 30 metres de profunditat.\nDesprés, recorre l'edifici modernista d'Amargós i Samaranch on s'allotjava la maquinària original de la Central i on avui a més es troba l'exposició permanent del museu. Descobreix en el seu interior els diversos elements originals de la instal·lació hidràulica de vapor que permetia, des de l'any 1909, l'extracció i el bombament d'aigua a la ciutat de Barcelona.\nPOSADA EN MARXA DE LA MÀQUINA DE VAPOR\nHorari: diumenges 15 i 22 de novembre a les 13 h\nDescobreix com giren el volant d'inèrcia i el regulador de Watt, com es mouen les vàlvules i els pistons d'una de les màquines de vapor de la Sala de l'Electricitat del Museu. Vine a veure el funcionament d'aquesta espectacular obra d'enginyeria de començament del segle xx.\nORIGEN. UNA NOVA FORMA DE VISITAR EL MUSEU PER A UN PÚBLIC JOVE\nDissabte 21 de novembre, de 12 a 14 h\nMés informació i inscripcions a 93 342 35 36 i serveiseducatius@aiguesdebarcelona.cat\nT'interessen les experiències culturals amb noves tecnologies? El Museu està preparant una nova proposta adreçada a públic jove. Es tracta d'una experiència que combina relat i gamificació. Els participants iniciaran una aventura a casa a través d'una app que els convidarà a venir al Museu per continuar el joc.\nEl dissabte 21 de novembre al matí es realitzarà el test de l'aplicació. Una oportunitat única per compartir opinió sobre aquesta nova experiència.\nAquest cap de setmana vine al Museu a celebrar les Jornades Europees de Patrimoni!\nEl Museu Agbar de les Aigües celebra les Jornades Europees de Patrimoni, que enguany tenen lloc del 9 al 12 d'octubre, amb una programació especial.\nEl cap de setmana, el Museu farà jornades de portes obertes i oferirà visites comentades amb l'exclusivitat de visitar el refugi antiaeri de la Guerra Civil en un recinte industrial centenari com la Central Cornellà. Aquesta activitat inclou la visita a l'Exposició Permanent i al Pou Fives Lille, construït el 1905 i on encara avui s'extreu aigua a més de 30 metres de profunditat.\nAl final de cada visita comentada, la posada en marxa de la màquina de vapor de la Sala de l'Electricitat del Museu permetrà veure, a petits i grans, el funcionament d'aquesta espectacular obra d'enginyeria de començament del segle XX.\nNo us ho perdeu, totes les activitats són gratuïtes!\n•\tPortes obertes del 9 a l'11 d'octubre\n•\tVisites comentades al Museu on excepcionalment s'inclouran els elements tancats al públic habitualment: el Pou Fives Lille i el refugi antiaeri de la Central Cornellà.\nEn castellà (dissabte 10 i diumenge 11 a les 11 h)\nEn català (dissabte 10 i diumenge 11 a les 12 h)\nCal fer reserva prèvia: per telèfon (93 342 35 36) o per correu electrònic (serveiseducatius@aiguesdebarcelona.cat)\n•\tPosada en marxa de la màquina de vapor (coincidint amb el final de cada visita comentada)\nDissabte 10 i diumenge 11 a les 12 h i a les 13 h\nEl concert de la violinista Sara Curbasi, guanyadora del Premi El Primer Palau 2013 i del Premi Catalunya Música, amb l’acompanyament del pianista Carles Marigó, guanyador de diversos premis nacionals i internacionals de piano i de composició, va ser una de les activitats més concorregudes de la nit.\nL'autora del llibre i Manuel Guàrdia -historiador, professor d'arquitectura de la Universitat Politècnica de Catalunya i autor del pròleg- han valorat la importància del treball presentat avui. "Gràcies a la troballa fortuïta a la Real Biblioteca de Madrid d'uns documents inèdits sobre les obres realitzades al clavegueram i l'empedrat del Raval el 1787, pertanyents a Francisco de Zamora, alcalde del crim de l'Audiència de Catalunya, l'autora ha pogut reconstruir com era de precària la vida de les persones que vivien a causa de la insalubritat dels carrers, les indignes condicions d'habitabilitat i la marginació dels seus habitants", ha explicat Manuel Guàrdia.\nPer la seva banda, Júlia Benavent ha destacat la troballa d'aquest expedient de documents inèdits, "entre més de 20.000 cartes, en les quals el fiscal Francisco de Zamora fa un esborrany sobre les obres de sanejament, clavegueram i empedrat del Raval de Barcelona, fet que ens ha permès conèixer el projecte de sanejament, clavegueram i empedrats de diferents carrers d'aquest barri i la creació d'escoles per a nenes, que aquest personatge il•lustrat va impulsar a finals de segle XVIII". La singularitat d'aquesta documentació ha permès conèixer els detalls d'un projecte precursor de Cerdà i García Faria, veritables artífexs de la ciutat moderna, liberal i igualitària que va ser l'Eixample.\nEl llibre inaugura la col•lecció 'Aigua i història', que edita la Fundació Agbar, i s'ha presentat avui a l'Àgora Agbar de Cornellà de Llobregat "coincidint amb el Dia Internacional dels Museus", com ha remarcat Ignacio Escudero, director general d'Aigües de Barcelona.\n24 hores de programació i creativitat al Museu Agbar de les Aigües per celebrar el Dia Mundial de l'Aigua\n21 i 22 / 03 / 2015\nEl passat cap de setmana, 21 i 22 de març, el Museu Agbar de les Aigües va organitzar una marató de programadors de 24 hores de durada amb motiu del Dia Mundial de l’Aigua: la HackatH2On.\nL’esdeveniment que va tenir lloc al dipòsit del Museu que, convenint-se en un èxit participatiu, va reunir 75 ments creatives que van desenvolupar innovadores aplicacions mòbils per tractar d’apropar els ciutadans al món de l’aigua i al propi Museu.\nEl jurat format per 5 experts: Ignacio Escudero, director general d’Aigües de Barcelona; Manuel Cermerón, director d’estratègia i desenvolupament d’Agbar; , Xavier Verdaguer, fundador de TMT Factory, Integra Interactive, Innovalley, seven4seven i Imagine Creativity Center; Javier Gonzalez Abad, director Gerent del Citilab; i Lluís Marquina, director i presentador del programa Generació Digital de Televisió de Catalunya, va escollir com a guanyador de la HackatH2On al grup Cubus games, compost per quatre membres, Jordi Solà, Jaume Carballo, Albert Pons i Quim Garreta, que va crear una aplicació de ficció interactiva apta per a totes les edats on situa a l’usuari en un context de sequera que, a partir de la visita al Museu Agbar de les Aigües, li permet reflexionar sobre aquest futur perill.\nL’accèssit, atorgat a la segona millor aplicació, el va rebre el grup Sorryfib, compost per dos membres, Daniel Otero i Guido Arnau, desenvolupadors d’una aplicació que utilitza el giroscopi i la simulació de fluids i que, a través de tags NFC situats a diverses parts del Museu, permeten desbloquejar nivells del joc mentre es visita la instal·lació.\nTenint en compte la bona acollida de l’esdeveniment entre els seus participants, es va concedir un tercer premi al grup O2H, compost per dos membres, Miquel Llobet i Daniel Torremilans, que van desenvolupar una app basada en l’estalvi de l’aigua a la dutxa per mitjà del qual l’usuari competeix amb els seus amics a través d’un rànquing amb l’objectiu de reduir la despesa d’aigua.\nTota la informació actualitzada sobre l’acte està disponible al Twitter i Facebook de la Hackath2on.


COLLA SABADELL: de juliol 2012\nClassificació General Campionat de Catalunya Veterans 2012\nPublicat per COLLA SABADELL a 18:31 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nConcurs de Vilanova i la Geltrú, Campionat de Catalunya Veterans 2012, Colla Sabadell.\nDesprés de la primera jornada a Esparreguera on les Colles, Ressò, Roques Blaves i Sabadell es posaven al capdavant de la Classificació General, quedaven els dubtes de com reaccionaria la Colla Toc de Dansa, i si la Sabadell es confirmava com una colla a tenir en compte a partir d'ara.\nPer part dels tarragonins es van poder treure l’espina del quart lloc que van fer a Esparreguera, quedant classificada aquesta vergada en primer lloc empatades amb les Roques Blaves.\nQuant a la Sabadell ha quedat clar que es converteix en una colla amb serioses aspiracions de cara a guanyar el campionat, després de fer un concurs gairebé perfecte.\nLa primera sardana "Apa Nano" de Josep Capell, no presentava masses problemes en la interpretació, les sensacions des de dins de l'anella eren molt bones com així ho van confirmar els nostres "espies insubornables". Tot i així, només va aconseguir un tercer lloc empatant amb la colla Ressò, realment esperàvem alguna cosa més.\nEn la segona, la Cobla Maricel va interpretar "Mercè" de Josep Saderra, aquesta sardana la Colla es va poder lluir molt més, les sensacions tornaven a ser les mateixes que abans, i encara que la última tirada el cansament semblava aflorar entre els dansaires, exteriorment la impressió era la d'una colla molt ben compactada. Aquesta vegada si que hi va haver recompensa aconseguint un primer lloc, que serveix per col·locar a la Colla Sabadell segona en la classificació general del campionat, a només mig punt de la Colla Roques Blaves de la Passió.\nQuant a la sardana revessa, un altre encert, aquesta vegada va ser resolta per la M ª Teresa Pladevall, la Taca Verda constata així que disposa un excel·lent equip de revessaires.\nCom dèiem setmanes abans, durant aquesta temporada hi hauria un degoteig de dansaires que anirien debutant, ahir li va tocar el torn al Jordi Feliu un experimentat dansaire bregat en mil batalles, ex-dansaire de la millor colla de Catalunya, el nom d'aquesta anella no la diré per no ferir les sensibilitats de ningú, els que em coneixen ja saben les meves preferències, oi que si Mercè??. Gràcies Jordi i felicitats pel teu debut.\nLa Classificació d'ahir fou la següent, primer Lloc empatades Toc de Dansa i Roques Blaves, Tercera Sabadell, Quarta Ressò, i cinquena Dansaires de Maig.\nResumint, enguany el Campionat es confirma com una lluita entre les quatre primeres colles, en aquest moment, cap colla es pot descartar per al triomf final, en cadascuna de les quatre sardanes que s'han ballat, només els petits detalls han fet que una anella estigui en el primer lloc o en el quart, tot apunta que això seguirà així fins al final de la temporada, aquesta és la millor notícia per a aquest campionat.\nAcabat el concurs els organitzadors van obsequiar amb coca de crema i cava a totes les colles participants, tot un detall, però que a causa de la gran quantitat de seguidors de la Taca i la gana que portaven els dansaires la coca va ser devorada en pocs segons, respecte al cava la falta de gots no va ser cap obstacle perquè tots ho provessin, encara que només fos un glop.\nPer finalitzar aquesta crònica m'agradaria donar les gràcies a tota la "Claca" que es va desplaçar fins a Vilanova per donar ànims a la Colla Sabadell, igualment als que ho han fet per correu electrònic, facebook o directament el dijous a l'assaig.\nBones vacances a tothom, que descanseu molt i que sigueu molt feliços, us ho mereixeu.\nPublicat per COLLA SABADELL a 18:14 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nEl Jordi Feliu molt agraït pel bateig (feia molta calor)\nLa Tere Pujol i el Jordi Feliu\nThe green dream 2012 (Una Taca Verda de somni)\nPublicat per COLLA SABADELL a 11:47 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nConcurs de Vilanova i la Geltrú, Colla Sabadell 2012\nPublicat per COLLA SABADELL a 11:27 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nConcurs de Vilanova i la Geltrú, Vàlid per el Campionat de Catalunya Veterans Colla Sabadell, 21-7-2012.\nSi de veritat vols posar en un compromís a una criatura, només li has de preguntar :\n-A qui estimes més, al pare o a la mare? després d'uns moments d'indecisió et contestarà,\n-A tots dos igual -\nUn dilema semblant se'ns ha presentat a la Colla Sabadell,\n-On voleu anar, al concurs de Vilanova i la Geltrú o al de Ceret?\nla resposta és òbvia, a tots dos.\nVolem estar i estarem dissabte a la nit a Vilanova, un concurs que afrontem amb moltíssima il·lusió, hi ha molt bones raons per no faltar, enguany el campionat es presenta com el més emocionant dels últims temps, i així ho demostra la classificació de la primera jornada a Esparreguera, amb les colles, Ressò, Roques Blaves i la Sabadell empatades en la primera posició, on la colla Toc de Dansa la gran favorita, va quedar sorprenentment condemnada al quart lloc. Per tant la jornada és transcendental per a totes les colles, en especial per els tarragonins, ja que el proper dissabte lluitaran per no quedar despenjades de la resta de colles.\nI Ceret que? Per a la Colla Sabadell com per a les altres colles, el concurs comença uns mesos abans, ja que cal preparar el galop de fantasia que es fa als carrers del centre de la vila. Uns carrers que s’omplen d'un públic totalment entregat i disposat a aplaudir generosament totes les evolucions de les colles.\nAixò tan sols és el preludi del gran concurs de colles on les sardanes són sempre molt ben seleccionades per tal de fer-les molt atractives tant a les colles com al públic assistent. El punt culminant de la nit arriba amb la sardana de germanor, quan s'apaguen els llums de la plaça de bous i s'encenen les torxes que porten tots els dansaires, és el moment més emotiu i espectacular de la nit.\nEls tres dies del “Festival de la Sardane” es viu a Ceret com una gran festa major, on l'única protagonista és la sardana amb tots els seus àmbits.\nConferències, ballades, recepció de les colles a l'Ajuntament, cercaviles, concursos i concerts, tot un poble orgullós de la seva cultura, sense reserves, sense complexos. Durant aquests tres dies Ceret es converteix en la capital de la sardana a Catalunya.\nQu'elle est jolie la Sardane\nQue l'on danse main dans la main\nCe soir combien d'amourettes\nVont éclore dans les cœurs de vingt ans\nPour toi, Sardane du pays catalan. " La jolie sardane" Charles Trenet\nAquest any el calendari ens ha jugat una passada, dos grans concursos en la mateixa data.\n-A qui estimes més al Pare o a la Mare??\nEl Concurs de Colles Sardanistes de Vilanova i la Geltrú tindrà lloc a la Plaça d'Enric Cristòfol Ricart a les 22h amb la Cobla Maricel.\nPublicat per COLLA SABADELL a 20:11 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nClassificació Final del Campionat Territorial de les Comarques Barcelonines 2012\nPublicat per COLLA SABADELL a 15:01 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\n27è Concurs Sardanista de Rubí, últim del Campionat Territorial Comarques de Barcelona, Colles Arraona i Sabadell.\nAbans de partir cap a Rubí la Colla va rebre una mala notícia, la filla de la Juani va tenir un petit accident laboral i estava sent atesa a l'hospital Taulí, unes hores més tard la Juani ens va comunicar que la seva filla després de les primeres cures ja estava a casa.\nAmb l'absència obligada de la Juani, la Glòria, i per imperatiu legal va ocupar el seu lloc a l’Arraona, a partir d'aquest moment ja ningú podia fer-se mal, ni tampoc anar a comprar tabac, perquè ja no sobrava ningú per completar les dues anelles.\nAquest era l'últim concurs del Campionat Territorial i si la Sabadell volia ocupar la segona plaça en la classificació general, hauria d’anar a per totes, de moment a la primera sardana "Vint més cinc de flor de neu" de Carles Santiago, la va tenir de ballar a un pam de la Cobla Ciutat de Cornellà, la sonoritat dels instruments arribaven a les oïdes dels dansaires de la Sabadell amb tota nitidesa, sort que les ordres de la Mercè i el Marc sonaven més forts que la tenora.\nLa segona sardana "Somni" de Manel Saderra i Puigferrer, era la que tots esperàvem ballar, ja una mica més allunyats de la cobla els de la Sabadell podrien sentir millor la interpretació de la Mercè, aquesta noia de cos prim i veu subtil, es va deixar portar per l'emoció en escoltar les notes de tan emblemàtica sardana, fent una interpretació ferma i acurada i amb una veu sorprenentment poderosa, va contagiar el seu entusiasme a tots nosaltres i a les colles veïnes, tot just acabar la sardana, aquestes van felicitar a la Mercè molt afectuosament.\nLa Arraona, amb "Somni" va fer la millor interpretació de la temporada, obtenint parcials dels jurats per sobre de la quarta posició.\nUna altra vegada ple en la sardana revessa, aquesta vegada va ser resolta per la Mª Teresa Pladevall per la Arraona i pel Jaume Nonell per la Sabadell, això ja comença a ser una costum que ens encanta.\nQuant al resultat final de la competició, tenim les dues cares de la moneda, la Sabadell tot exhibint un nivell molt superior en tot el campionat al de l'any anterior, es va haver de conformar amb la tercera posició en el Territorial. Pel que fa a l’Arraona, va quedar classificada en quart lloc, diguem que ha estat la primera colla de la seva lliga, un lloc que ha estat guanyat amb moltíssima solvència.\nI per acabar dues bones notícies, al final del concurs no hi va haver retallades i totes les colles van poder degustar les delicioses coques de Sant Pere, l'organització ens va confessar que aquesta tradició del concurs de Rubí va estar a punt de desaparèixer. L'altra bona notícia ens la va comunicar la Glòria, el falciot reial (de la família de les orenetes) que va caure ferit d'un arbre mentre assajàvem el dijous passat. Després de rebre els primers auxilis per part de la Glòria i la seva mare, va ser portat al Centre de rehabilitació de Fauna de Torrefarrussa de Santa de Perpètua, allà es recupera del trencament de la seva ala dreta, ens asseguren que per al setembre podrà partir en la propera emigració a l'Àfrica.\nProper concurs Vilanova i la Geltrú.\nPublicat per COLLA SABADELL a 14:46 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nClassificació Concurs de Rubí, Campionat Territorial Comarques Barcelonines.\nPublicat per COLLA SABADELL a 19:22 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nColla Arraona, la Marisa i l'Àngel Campoy\nColla Sabadell, la Marta i el Joan\nPublicat per COLLA SABADELL a 12:56 0 comentaris Enllaços a aquest missatge\nPublicat per COLLA SABADELL a 12:38 0 comentaris Enllaços a aquest missatge


L’Àrea de Salut de Menorca posa en marxa una nova consulta de salut sexual per a pacients amb disfuncions greus pionera a Balears – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\n29 gener, 2020 - by Bep Al·lès - Deixa un comentari\nPer una banda s’ofereix teràpia sexual a les dones que pateixen alguna disfunció greu provocada per un tractament oncològic o per una intervenció ginecològica, amb l’objectiu de millorar-ne el benestar i la qualitat de vida. Per una altra banda, actua com a punt d’informació de les persones trans* i dels seus familiars a fi de centralitzar i sistematitzar una atenció que fins ara es prestava de manera dispersa des de diferents serveis i consultes d’especialistes, com ara les d’endocrinologia, pediatria i atenció primària o la Unitat Comunitària de Salut Mental Infantojuvenil. Seguint els criteris del Protocol integral d’atenció sanitària de persones trans*, publicat l’any passat pel Servei de Salut de les Illes Balears, el Punt Trans també actua com a enllaç amb la Unitat d’Identitat de Gènere Infantil-Adolescent i Adults de l’Hospital Universitari Son Espases.\nLa derivació de pacients es fa des de les consultes de medicina de família, on s’identifiquen les persones que pateixen una disfunció sexual i es trasllada la informació clínica a la doctora Ribes, que decideix si cita la pacient a la consulta o si pot resoldre el cas per mitjà d’una interconsulta entre professionals.\nSegons la doctora Ribes , «la creació d’aquesta consulta és tota una fita en l’àmbit sanitari menorquí i balear, perquè fins ara només s’atenia la salut reproductiva. Pens que tindrà una importància cabdal en la millora de la salut de la població el fet que ara hi hagi un espai on els metges de família puguin atendre aquests pacients per donar-los consells sobre salut sexual i, en casos molt concrets, fer teràpia». També té previst impartir formació i oferir informació als professionals de l’Àrea de Salut de Menorca per mitjà de xerrades sobre salut sexual, que començaran aquest primer trimestre d’enguany, i també participar en projectes i estudis de recerca que es realitzin en aquest àmbit.\nArticle anterior Els industrials formatgers sol·liciten la seva inclusió en la marca Menorca Reserva de Biosfera\nSegüent article Educació crea un grup de treball per actualitzar el decret de la competència lingüística en llengua catalana dels docents


Llibre Pallars, terra de corder - Programa Al Teu Gust\nLlibre Pallars, terra de corder\nEdita: Garsineu i Aj. de Tremp\nAny: Agost 2019\nCol·laboren: Fundació Alicia. Pròlegs de Maria Barbal i Toni Massanés\nAquest llibre neix com una acció més de la campanya Pallars terra de corder que es va iniciar l’any 2015 juntament amb la Fundació Alícia. El seu objectiu principal és posar de manifest el valor de la carn de corder i la importància de la ramaderia al Pallars Jussà. Per aquest motiu, dona veu als diferents agents clau que intervenen en el procés: ramaders, que ens comparteixen el seu dia a dia per donar a conèixer l’ofici de pastor, i carnissers i cuiners que ens donen receptes i opcions per cuinar-lo.\nEl llibre vol ser, doncs, una referència a l’hora de pensar en la cuina del corder i també un producte per donar a conèixer el territori del que destaca la fotografia que recull alguns dels paisatges més emblemàtics del Pallars.\nEn venda a les llibreries locals


Mar de fons: La matança i l'intel·lectual (publicat a l'Avui)\nJoan Barril ho va escriure ahir als seus Dies vençuts: "Probablement, si tingués l'oportunitat d'elegir entre ser palestí o ser israelià, sens dubte seria israelià". En efecte: malgrat el constant degoteig de míssils casolans sobre les poblacions frontereres amb Gaza, que en una setmana només -només!- han causat un mort, jo també voldria ser israeliana. Malgrat l'angoixa d'haver d'acudir dia sí dia també als refugis antimíssils, voldria ser israeliana. Perquè en el cas que fos palestina, i (mal)visqués a la turmentada franja de Gaza, potser em trobaria entre les tres-centes persones que només -només!- en dos dies han perdut la vida, assassinades, per un dels exèrcits més poderosos del món. Si fos palestina, potser seria la mare de les cinc nenes d'entre un i disset anys que ahir van morir esclafades per un míssil israelià que va caure sobre la seva caseta del camp de refugiats de Jabalia, al nord de Gaza. ¿La matança és l'única arma que té una de les grans democràcies mundials per defensar-se dels terroristes de Hamàs? ¿Bombardejar presons és l'única manera de garantir el dret a existir de l'Estat d'Israel? ¿Matar innocents farà caure Hamàs o, al contrari, els legitimarà encara més davant de la seva terroritzada població? És època electoral a Israel, i aquestes reflexions poc importen. Qui mostri menys pietat, més fàcil ho tindrà per alçar-se amb l'anhelada victòria electoral el proper febrer. Ara bé, aquestes reflexions sí que les podrien formular els intel·lectuals catalans que viuen fascinats amb la causa jueva. Uns intel·lectuals que, lamentablement, emmudeixen davant de la carnisseria de Gaza. ¿Aquest és l'Israel que tant admiren? Voldria pensar que no.\nPublicat per Mar a 10:41\nSra Jiménez, seguint la seva lògica, em sembla que vostè, als anys 30 del segle XX, hauria set alemanya i potser nazi. Què hi farem! Em permeto recomanar-li els "Trossos" de la p.3 de l'Avui. Bon Any! Enric\n30 de desembre de 2008, a les 15:26\nEm considero un intel.lectual d'estar per casa "et pourtant" no emmudiré davant la matança. Afirmo que era totalment previsible.\nJo també prefereixo ser israelià abans que palestí. A banda les raons donades per tu i per Joan Barril, hi afegeixo aquesta: Des d'Israel encara es pot protestar contra les accions armades del propi exèrcit. Des del territori control.lat per Hamas, pobre de tu, si ho fas. Pobra de tu, si ets dona, i culpes els "patriotes" per posar en perill la vida dels teus fills amb insensates provocacions (encara que "només" causin un sol mort de tant en tant).\nPer raons d'edat, he seguit el contenciós entre Israel i els països àrabs gairebé des del començament. Sobretot la "guerra dels sis dies", de la que en deriven totes les malvestats actuals. Gaza era un territori administrat per Egipte, però llavors ningú no parlava d'una Palestina ocupada. El mateix que Cisjordània, que llavors formava part del Regne haxemita. L'única Palestina que calia "alliberar" era el propi Estat d'Israel. Aquesta era la consigna de l'OAP, format el 1965 pel "moderat" Iasser Arafat.\nEn conseqüència, als més grans, que no estiguem fanatitzats per consignes antisionistes, no ens poden enredar així com així. Deplorem i condemnem com tothom les represàlies desproporcionades. Però continuem admirant, malgrat tot, l'enteresa d'un Israel que s'ha hagut d'enfrontar amb tot el món àrab per subsistir.\n30 de desembre de 2008, a les 15:28\nla referència a l´Alemanya nazi és totalment fora de context i em sembla que no mereix resposta.\nPel que fa al segon comentari, no treu la raó a la Mar. Jo també viuria a Israel abans que a Palestina, un país on entre d´altres mancances, sembla que la vida activa sembli vetada a la dona. També viuria a Rússia abans que a Txetxènia.\nPerò què té de "fanàtic antisionista" denunciar que hi hagi 100 morts al dia? Em fa gràcia que es critiqui l´aplicació de clixés que fa una certa pseudo-esquerra... a base de més clixés\nA banda i banda de 2 pàgines consecutives de l´Avui hi havia les columnes de la Mar i del Salvador Sostres. En Sostres deia una cosa semblant a això de l´admirable enteresa d´Israel, com si l´enteresa es mesurés a base de bombes.\n30 de desembre de 2008, a les 23:45\nEl que no entenc amb aquesta llògica és que no visqui a Madrid o Extremadura i sí a Catalunya, Sra. Jiménez\n31 de desembre de 2008, a les 1:30\nHome! Si Hamàs llença centenars coets artesanals és perquè des de la construcció del mur ja no pot fer que terrotistes suïcides s'immolin en mig de la plaça o d'autobusos. el mur és una barbaritat i està mal fet però almenys te aquest avantatge. I si en els darrers dies els coets de Hamàs només han fet un mort no és pe falta de ganes sinó de tècnica. Si Israel llencés els seus míssils com Hamàs, és a dir, a la babalà i no centrant-se en objectius estratègics la cosa seria encara pitjor.\nJo també preferiria ser israelià. Ja sap vostè que la pressió popular va fer dimitir Ariel Sharon després de Sabra i Xatila (encara no he vist enlloc cap manifestació àrab en repulsa d'atemptats d'Al-Qaeda o Hamàs o similars), o que allà un president pot ser acusat de corrupció durant el seu mandat (això no passa ni aqui) o que un transexual pot representar (i guanyar) el país a Eurovisió? (Compara amb els drets dels homosexuals no ja a Palestina sinó a qualsevol país àrab).\nPer cert, ja saps que un de cada cinc isrealians és àrab i ciutadans de ple dret? No em refereixo als territoris ocupats sinó a l'Israel reconegut oficialment. Tu veus que aquests es revoltin a favor de Hamàs? Tu creus que un cop creat l'Estat Palestí hi emigraran? Tu ja saps que hi han partits isalmistes legalitzats a Israel i que es presenten a les eleccions (compara-ho amb la llei de partits d'aqui) i que, per cert, tenen força poc suport etnre la població àrabo-israeliana?\n31 de desembre de 2008, a les 11:09\nT'has deixat que si fossis palestina potser series una de les quatre dones d'un líder nazi de Hamas.\n5 de gener de 2009, a les 19:16


Nuvis i Núvies a Toledo - Woow 360!\nInici » Toledo » Nuvis i Núvies\nNuvis i Núvies a Toledo\nEntranyables, familiars , elegants , i amb un protocol personalitzat . Dissenyarem la teva cerimònia comptant amb el vostre estil de casament , sereu assessorats pel nostre Gabinet de Protocol Cerimonial del Cigarral . Res no pot fallar en aquest moment . Per això ens encarreguem de tots els detalls : Oficiant , flors , so , música , protocol , mobiliari ...\nTria l'escenari , somia i ho farem real , aquest moment és inoblidable , confia en nosaltres .\nEntranyables, familiars , elegants , i amb un protocol personalitzat . Dissenyarem la teva cerimònia comptant amb el vostre estil de casament , sereu assessorats pel nostre Gabinet de Protocol Cerimonial del Cigarral ...\nL'essència dels Cigarrales tradicionals es dóna cita amb l'elegància en el nostre jardí , creant un nou estil en el disseny d'esdeveniments a l'aire lliure ...\nEl Cigarral de la Mercè adequa el seu espai a múltiples activitats tant a l'aire lliure com en els nostres interiors . Imagini seu esdeveniment i realícelo a la nostra finca on trobarà inesgotables possibilitats ...\n#esdeveniments, màrqueting i publicitat, #llocs, #turisme, #hotels, #nuvis i núvies, #experiències, #reunions a madrid, #on allotjar-se al madrid, #cigarral, #eventos en toledo, #escapada romàntica, #viles hotels, #noces amb encant


Fira de l'oli i del pa | Ajuntament de Granollers\nInici » Fira de l'oli i del pa\n9 febr. 2019 - 09:00h\nFira de l'oli i del pa\nTot el dia, de 9 a 21 h\nPlaça de Lluís Perpinyà\nLa fira de l'oli i el pa neix amb l’objectiu de facilitar que els productors d’oli de qualitat i els artesans del pa puguin fer arribar els seus productes als consumidors finals sense intermediaris.\nComptarem amb la presència de diferents varietats d'oli, així com productes elaborats amb oli com salses i melmelades, formatges, galetes i tapes de cuina. També es donaran a conèixer altres aplicacions del producte, a banda de l’alimentària, com poden ser la terapèutica i la cosmètica; també, literatura, estris de cuina (setrills) i elements decoratius (espelmes d’oli).


Acta del Jurat de la 20ª Edició del Premi “LA ROSA DE PAPER” - La Rosa de Paper\nActa del Jurat de la 20ª Edició del Premi “LA ROSA DE PAPER”\nReunit el jurat de la XX edició dels Premis Literaris «La Rosa de Paper», convocats per Florida Centre de Formació i Andana Editorial, integrat per les persones següents:\nAbraham Cerveró, professor de Florida Universitària\nSusana Díaz, bibliotecària de Florida Universitària\nJaume Jordà, docent Universitat CEU, veterinari\nAntonio Martínez, professor infantil i primària, consultor\nMarcos Montero, responsable Abacus Valencia\nMaite Fuster, coordinadora Escola Infantil NINOS Picanya\nAriadna Suay, coordinadora Escola Infantil NINOS Alfafar\nJeroni Méndez, professor de Florida Universitària\nMavi Corell, professora de Florida Universitària i periodista\nPatricia Moraga , bibliotecària de Florida Secundària\nAna Montrull, assessora Pedagògica Escoles Infantils NINOS\nCarlos Gómez, professor de Florida Universitària\nMireia Catala, docent La Nostra Escola Comarcal\nRaquel Benedito, Psicologa de NINOS\nEnrique Garcia, coach grado Leinn\nJesús Ruiz de la Hermosa, GESCOSA\nMonica Galán, educadora NINOS Albal\nMarc Delcan, graduat en història i periodisme, periodista\nindependent i coeditor al projecte Pensaré Cartoneras.\nActua com a secretària del jurat Mercedes Albors Orengo, i com a president del jurat Paco Rodrigo, professor de Florida. Després de les deliberacions, decideixen atorgar els premis següents:\nEnguany sols s’han presentat 3 treballs. El jurat declara desert el primer premi i declara finalista el poemari MA TERRA, de MAX MARTÍ TORMO, que estudia 1r d’ ESO en l’ESCOLA GAVINA de Picanya.\nEnguany s’hi han presentat un total de 21 treballs. El jurat declara finalistes els cinc relats següents:\n– “PENSAMIENTOS DE UNA VIDA SIN RUMBO” de CARLOS ARTURO CALPE MOCHOLÍ, que estudia 2n ESO en FLORIDA SECUNDARIA de Catarroja.\n– “LUCI” de DAFNE SERRANO ARMENGOL, que estudia 1er ESO en el British School de Valencia.\n– “PAU ENTRE LLETRES” de LAIA CAPILLA INSA, que estudia 2º ESO en el IES JOAN FUSTER de Bellreguard.\n– “L’HORT DE L’AVI PERE” de LUCIA RODRIGUEZ HERRERO, que estudia 1r ESO en ESCOLA GAVINA de Picanya.\n– “UN FUTURO POR CAMBIAR” de PABLO FERNANDEZ BALLESTER, que estudia 2n ESO en LA NOSTRA ESCOLA COMARCAL de Picassent.\nI, per últim, el jurat dels premis literaris LA ROSA DE PAPER declara guanyador en la modalitat de narrativa en la categoria A el relat: “LA GUERRA INCIVIL” de CESAR TARREGA REQUENI, estudiant en la el British School de Valencia.\nEnguany s’han presentat 5 treballs. El jurat declara desert el primer premi i declara finalista el poemari “POEMES A XERACO”, de MARIA SOLER DOMINGO, que estudia 2n d’ESO en l’IES MASSANASSA.\nEnguany s’hi han presentat un total de 23 treballs. El jurat declara finalistes als relats següents:\n– “TATAY” de ALBA Mª SALES CLIMENT que estudia 3er ESO al IES MASSANASSA de Massanassa.\n– “MI BLOG” de ANDREA ADAM MARTÍNEZ que estudia 3er ESO al Colegi Abad Solà de Gandia.\n– BERTA VAERNET” de CLÀUDIA SEBASTIAN I ESTELA que estudia 3er ESO en la ESCOLA GAVINA de Picanya\n– “PARDALS” de GAL·LA MARTÍ TORMO que estudia 3r ESO en l’ESCOLA GAVINA de Picanya.\n– “LAS FOTOGRAFÍAS” de IRENE CÁNOVAS CERVERA que estudia 4t d’ ESO en el COLEGIO IALE-ELIAN’S de L’Eliana.\n– Per últim, el relat guanyador d’aquesta modalitat de narrativa en la categoria B per estudiants de 2n cicle de l’ESO és «LA SOMBRA DEL OLVIDO” de, PAULA CUBERO GONZALEZ que estudia 3r de l’ESO en el British School de Valencia.\nEnguany s’han presentat 16 treballs. El jurat declara finalista el poemari “ENFILANT PELS NÚVOLS” de LIDIA ALTAMURA GARCÍA que estudia 1r DE BATXILLERAT a l’IES DE MASSANASSA.\nI el poemari guanyador de la modalitat de poesia en la categoria C és “DOLÇA INTRODUCCIÓ AL MEU CAOS” de BEATRIZ GUTIÉRREZ LÓPEZ, que estudia 1r DE BATXILLERAR a l’IES MASSANASSA.\nEnguany s’hi han presentat un total de 32 treballs. Davant la gran quantitat de treballs presentats i la seua qualitat, el jurat ha establert com a finalistes cinc relats:\n– “QUAN ELS HUMANS VAN DEIXAR DE SER HUMANS” de ALEJANDRO ALBERT CASAÑ que estudia 1r de BATXILLERAT a l’IES MASSANASSA.\n– “ESPERANÇA CEGA” de CARLOS ESTELLÉS DÍAZ que estudia 1r de BATXILLERAT al IES MASSANASSA de Massanassa\n– “NO ÉS EL QUE TINC, ÉS EL QUE SÓC” de CARMEN MARTÍNEZ CASTILLO que estudia 1r de BATXILLERAT al IES MASSANASSA.\n– “SILENCI FORÇAT” de SILVIA ROBLEDO CASAS que estudia 2n de BATXILLERAT a l’IES MASSANASSA.\n– “RECORDS” de VICENT NAVARRO COMES que estudia 1er de BATXILLERAT al IES MASSANASSA\n– Per últim, el guanyador de la modalitat de narrativa en la categoria C ha estat el relat “D´IL.LUSIÓ TAMBÉ ES VIU”, de JOSÉ FCO. REQUENA MORA, que estudia 2n DE BATXILLERAT a l’IES SUCRO d’Albalat de la Ribera.\nEnguany s’hi ha presentat 1 treball. El jurat declara desert el premi.\nEnguany s’hi han presentat un total de 3 treballs. El jurat declara finalistes als relats:\n– “PUNTO Y APARTE” de JOAN NACHER ORTIZ que estudia 1r DE GRAU DE MAGISTERI EN EDUCACIÓ PRIMÀRIA a la Facultat Magisteri de la Universitat de València.\n– “EL FRÍO” de JOSÉ TOMÁS SERRADOR HERNÁNDEZ que estudia 3r curs del GRAU D’EDUCACIÓ PRIMÀRIA en FLORIDA UNIVERSITÀRIA de Catarroja.\n– I el relat guanyador d’aquesta modalitat de narrativa en la categoria C per a estudiants universitaris ha estat “LOS VIEJOS CABALLOS DEL TIOVIVO” de JAVIER YAGO DÍAZ, estudiant de 2n curs del GRAU DE MESTRE EN EDUCACIÓ PRIMARIA a la Facultat Magisteri de la Universitat de València.\nEnguany hi optaven 5 treballs. El jurat declara finalista el poemari “LA PRIMAVERA HA ENTRADO POR DEBAJO DE LA PUERTA”, de RAFAEL GONZÁLEZ MARFIL, que estudia ESCRITURA CREATIVA en la Centre Municipal de Formació de Persones Adultes MIGUEL HERNÁNDEZ de Port de Sagunt.\nEl guanyador de la modalitat de poesia en la categoria E és el poemari “PARTE DE M”I de CARMEN DE LA TORRE CABRERA que estudia LITERATURA CREATIVA també en el CMFPA MIGUEL HERNÁNDEZ de Port de Sagunt.\nEnguany hi optaven 8 treballs. El jurat declara finalista el relat “EL SILENCIO DE LAS PALABRAS” de CARMEN CANTERO GOMEZ, que estudia CREACIÓ LITERÀRIA en l’ESCOLA D’ADULTS del CMFPA ESTEVE PALUZIE de Catarroja\nI el guanyador de la modalitat de narrativa en la categoria E és el relat “MON TIO GORGA”, de VICENT VIDAGANY TORRIJO, que estudia TALLER DE LITERATURA a la CPFPA ALTS DEL MERCAT de Llíria.\nCATEGORIA CONTE INFANTIL DE 0 A 8 ANY.\n(Sols per alumnat de FLORIDA de les titulacions de Cicle Formatiu de Grau Superior d’Educació Infantil i Graus universitaris d’Educació Primària i Educació Infantil)\nSols s’ha presentat 1 treball i el jurat ha obtat per declarar desert el premi.\nCatarroja, 5 de juny de 2014