Preguntes freqüents sobre el Càncer de Fetge | Hospital Clínic Barcelona\nCàncer de Fetge Preguntes freqüents\nPreguntes freqüents sobre el Càncer de Fetge\nPot el càncer de fetge aparèixer en pacients prèviament sans?\nEl carcinoma hepatocel·lular pot aparèixer en qualsevol pacient, però en la gran majoria dels casos apareix en fetges que tenen una malaltia crònica. En el cas del colangiocarcinoma, encara que té factors de risc coneguts (i compartits amb el carcinoma hepatocel·lular), en un rellevant nombre de casos apareix en pacients prèviament sans.\nÉs hereditari el càncer de fetge?\nEl càncer de fetge no és un tumor hereditari. En alguns casos pot existir cert risc de susceptibilitat a desenvolupar-lo, però en molt pocs casos. El que sí es pot transmetre són els factors de risc que desenvolupen la malaltia hepàtica crònica i en darrer terme, el càncer de fetge.\nQuins símptomes produeix el càncer de fetge?\nAquest tumor és en la majoria dels casos asimptomàtic i quan presenta símptomes és perquè la malaltia ja està avançada. Els més freqüents són: cansament, augment del perímetre abdominal, icterícia, dolor abdominal, pèrdua de gana i de pes.\nCom puc prevenir aquest tumor?\nEl fonamental és evitar el desenvolupament d'una malaltia hepàtica crònica. És recomanable evitar el consum d'alcohol. Així mateix, es recomana una dieta equilibrada i exercici físic, ja que l'obesitat i la síndrome metabòlica constitueixen una de les causes més freqüents de malaltia hepàtica per acumulació de greix al fetge. És important, a més, mantenir hàbits de vida saludables, evitar l'ús d'objectes punxants potencialment contaminats, fer servir mètodes de barrera en les relacions sexuals, en particular si no són amb parelles habituals, etc. Finalment, es disposa d'una vacuna eficaç contra el virus de l'hepatitis B que prevé la infecció per aquest virus.\nFins quan cal fer cribratge de càncer de fetge?\nNo s'ha definit cap edat límit a partir de la qual no es recomani realitzar cribratge. La decisió de fer cribratge s'ha de basar en la possibilitat de realitzar algun tractament en cas que es diagnostiqui la malaltia.\nUn cop intervingut, fins quan cal fer seguiment?\nSi hi ha una malaltia hepàtica crònica, el seguiment haurà de fer-se de per vida. Al principi, el seguiment clínic serà més freqüent i en molts casos mitjançant una tomografia computada o una ressonància magnètica a causa de el risc incrementat de que aparegui durant els primers dos anys. Posteriorment, el seu metge reprendrà els controls habituals mitjançant ecografia semestral.\nHi ha algun tractament que disminueixi el risc de recurrència?\nEn els últims anys molts estudis han avaluat diferents opcions terapèutiques per poder eliminar o, al menys, retardar el desenvolupament de recurrència tumoral. Lamentablement, cap d'aquests tractaments ha demostrat eficàcia.\nCom és la quimioteràpia en el carcinoma hepatocel·lular?\nEn el moment actual, l'únic tractament en primera línia aprovat i finançat és el sorafenib. Es tracta d'un tractament per via oral i la dosi habitual és de dues pastilles cada dotze hores. És habitual que, un cop iniciat el tractament, el seu metge hagi d’ajustar-li la dosi en cas d'aparició d'efectes secundaris.\nQuina és la durada de la quimioteràpia en el carcinoma hepatocel·lular?\nEl tractament amb sorafenib deté la progressió de la malaltia. Per tant, mentre el tumor estigui estable i la tolerància sigui adequada, el tractament ha de ser continuat.\nCom és la quimioteràpia per tractar el colangiocarcinoma?\nEn aquest tipus de tumor es fa servir una combinació de cisplatí i gemcitabina. Es pauta un cop a la setmana en cicles de dues setmanes de tractament i una de descans. És una combinació relativament ben tolerada, però no exempta d'efectes secundaris que en la majoria dels casos són ben tolerats i de fàcil maneig. Com el cisplatí pot danyar els ronyons, s'ha d'administrar amb una pauta d'hidratació intensa que determina que l'administració del fàrmac s'allargui durant 4-6 hores. Pot associar-se a nàusees i vòmits que en la majoria dels casos són lleus i previnguts amb èxit mitjançant medicació. Altres efectes secundaris són alteracions sensitives, disminució de l'audició i baixada de les defenses.\nHe de participar en assajos clínics?\nLa participació en assaigs clínics és voluntària. Tots els estudis tenen com a objectiu avaluar estratègies terapèutiques que milloren el tractament estàndard.


Llagostera Ràdio - Girona vol crear un parc urbà a la llera del riu Onyar de 17 hectàrees\nLa zona on es vol construir el parc urbà. / Foto d'arxiu\nArticle Anterior Retiren una pedra del 1752 que feia de vorera a Girona arran de la petició dels veïns de protegir-la\nSegüent Article La Fira de Mostres de Girona tanca amb una disminució de visitants de l'11%\nLa ciutat de Girona podria comptar amb un nou parc urbà, en aquest cas a la llera del riu Onyar, a l'alçada del Parc Científic i Tecnològic.\nEl nou espai verd que comptaria amb 17 hectàrees, que equival a la meitat de l'extensió que té la Devesa.\nEl projecte costaria 5 milions, però el regidor de Paisatge i Hàbitat Urbà, Narcís Sastre, ha anunciat que preveuen demanar una subvenció europea per aconseguir el 80% del finançament.\nA banda de la creació del nou parc, el govern local també vol gestionar diversos camins rurals de les deveses d'en Bru, que hi ha entre l'Hospital Trueta i el polígon industrial de Domeny.\nSegons Sastre, el projecte convertiria 30 hectàrees en un "parc fluvial al costat del riu Ter". El principal problema és que la majoria dels terrenys són de propietat privada i per això caldrà arribar a un acord amb els propietaris.


Acción Juvenil Española convoca per dissabte a Olot un homenatge al "Alzamiento Nacional del 1936" - Olot TelevisióOlot Televisió\nÚltima actualització 08 jul. 2013\nAcción Juvenil Española ha convocat pel proper dissabte 13 de juliol a Olot, un acte d’homenatge per la commemoració del que l’organització ha denominat textualment el “Glorioso Alzamiento Nacional del 18 de Julio de 1936”, en referència al cop d’estat encapçalat pel general Francisco Franco. L’acte ha estat denunciat per Unitat contra el Feixisme de la Garrotxa.\nL’ordre del dia de “l’homenatge” al cop d’estat encapçalat pel general feixista Francisco Franco el 1936 i els caiguts del bàndol nacional afusellats durant els enfronatments, que l’associació Acció Juvenil Española ha convocat pel proper dissabte a Olot inclou, una missa catòlica a les 12 del migdia a l’església carmelita del Carme d’Olot. De fet, l’associació organitzadora està lligada amb el Movimient Catòlic Español. El mossèn titular de la parròquia ja hauria donat el vist i plau. L’acte d’homenatge també inclourà una ofrena floral als caiguts durant els enfrontaments a la zona del Triay d’Olot, on es troba l’escultura feixista de la creu, a la 1 del migdia, i un dinar de germanor en un restaurant d’Olot a les dues de la tarda, amb “cant, himnes, i un col·loqui. Entre les “personalitats” que participaran a l’acte hi consten Daniel Plana, de l’Asociación Cultural Gerona Inmortal, Jaime Serrano de Quintana, president de l’Associació i l’ex-governador civil de Tarragona, i Agustín Castejón Roy. L’acte que ha estat denunciat per Unitat contra el Feixisme de la Garrotxa, que ha instat a les institucions a cancel·lar l’acte i a la ciutadania a protestar per l’organització de l’esdeveniment a Olot.\nDimecres, Unitat contra el Feixisme es reunirà amb altres entitats socials i cíviques al local de Cooperació i Ciutadania de la ciutat, per concretar les accions que emprendran contra l’homenatge a l’Alzamiento Nacional. L’queip de Govern de l’Ajuntament d’Olot decidirà la postura que prendrà respecte d’aquesta convocatòria feta per l’associació Acción Juvenil Española a la comissió de govern que té prevista per a aquest vespre.


Navegació interna de la pàgina El somni d'una nit d'estiu\nLa comèdia més popular de Shakespeare és una de les més suggerents aproximacions que ha ofert mai el teatre universal sobre la convivència ambivalent entre l’amor i el sexe, entre la família i el desig, que en el bosc extramurs dels somnis nocturns corren el risc de quedar atrapats entre els jocs endimoniats de les forces de la naturalesa, entre les arbitrarietats d’uns esperits arcaics que no tenen cap inconvenient a l’hora de capgirar les relacions humanes construïdes sota la llum del dia, encara que aquests desordres només tinguin lloc en la realitat esmunyedissa dels somnis.\nTal com afirma Jan Kott, El somni d’una nit d’estiu és l’obra més eròtica de Shakespeare, un text d’una prodigiosa modernitat on la nit es mostra com la clau del dia, provocant un violent contrast entre la bogeria amorosa, que allibera la nit, i la censura del dia, que obliga a l’oblit.\nFill d’un guanter i comerciant de pell, fusta i llana, és molt probable que estudiés a la Grammar School de Stratford, i posteriorment es fes actor per esdevenir després dramaturg. Després d’actuar durant tres anys en la companyia «del Camarlenc» a The Theatre, va començar a escriure les seves grans obres teatrals. L’any 1597 la companyia va aconseguir un nou teatre, The Curtain, i va col·laborar en un tercer, The Globe, construït l’any 1599.\nAmb la mort de la reina Elisabet l’any 1603, la companyia «del Camarlenc» va passar a tenir el rei James I com a patró, i va esdevenir així «Els homes del rei». Cap a l’any 1611, Shakespeare va deixar d’actuar i es va retirar a Stratford-upon-Avon, on va morir l’any 1616.\nCol.loqui amb Núria Ribó\nEl col·loqui sobre El somni d’una nit d’estiu comptarà amb la presència de Núria Ribó, periodista i autora de documentals televisius, juntament amb Joan Sellent, traductor de l’obra, i Joan Ollé, director de l’espectacle.\nNúria Ribó (Barcelona, 1949) és llicenciada en Ciències de la informació per la Universitat Autònoma de Barcelona i especialista en periodisme audiovisual. Va ser corresponsal de TVE a Washington i Londres i ha treballat en diversos mitjans catalans de televisió, ràdio i premsa escrita. És autora de diversos documentals televisius i del llibre Hillary: la biografía de Hillary Rodham Clinton.\nShakespeare a Catalunya exposició\nL’autor que molts han situat al centre neuràlgic del cànon literari occidental, del qual celebrem aquest any el 450è aniversari, no va ocupar sempre l’espai excepcionalment destacat que la nostra època li concedeix d’una manera gairebé indiscutible. L’obra de William Shakespeare, escrita en el tombant del segle xvii, no esdevindria una icona inqüestionable fins al segle xix, gràcies a l’apassionada defensa i difusió que en van fer els protagonistes del Romanticisme, en contra de força opinions no tan entusiastes que els havien precedit.\nLa presència de Shakespeare a Catalunya té una estreta proximitat amb la relació que les cultures veïnes mantindrien amb el dramaturg de Stratford-upon-Avon, però alhora permet traçar una mirada especialment reveladora sobre algunes de les intimitats més significatives que vertebren la nostra cultura al llarg dels dos darrers segles.\nEn aquest sentit, sembla evident que un gran nombre de traduccions shakespearianes van contribuir amb força a consolidar els nostres models retòrics clàssics, gràcies a la petja profunda que van deixar versions extraordinàries com les de Carner o Sagarra. Alhora, en una mesura o una altra, d’una manera més intensa o més difuminada segons cada època, la voluntat d’obrir les portes al pare literari de Hamlet serà sovint un termòmetre que ens ajudarà a entendre la intensitat amb què el nostre país ha necessitat interrogar-se sobre el ser o no ser de la seva identitat col·lectiva.\nL’exposició «Shakespeare a Catalunya» que es presentarà al vestíbul principal del Teatre Nacional comptarà amb el suport i la col·laboració del MAE (Museu de les Arts Escèniques de l’Institut del Teatre de la Diputació de Barcelona).\nLa falta d’arrelament de les doctrines neoclàssiques a Espanya (especialment en el teatre, on encara queda el regust del teatre clàssic castellà, tan romàntic com el de Shakespeare) explica que, no havent-hi una forta resistència neoclàssica per vèncer, el símbol Shakespeare perdés, als ulls dels nostres iniciadors de la Renaixença, gairebé tot el seu contingut més representatiu i, per tant, durant el primer període del moviment català, encara que hi hagi mencions i crítiques de Shakespeare, i que s’editin a Barcelona traduccions castellanes de les seves obres, hom no sent la necessitat d’incorporar les obres de Shakespeare al repertori de la nova literatura renaixent, prou ocupada ja en la tasca d’exhumar el nostre passat.\n(Ramon Esquerra, Shakespeare a Catalunya, 1937)\nCinema a la Filmoteca: A midsummer night's dream (1935)\nEl somni d’una nit d’estiu, igual que tota l’obra de Shakespeare, ha inspirat nombroses adaptacions cinematogràfiques que han trobat en la llibertat formal del teatre isabelí un material especialment predisposat per als codis d’un art on la multiplicitat de localitzacions acostumen a allunyar-se de les normes dramàtiques clàssiques.\nEl gran director teatral alemany Max Reinhardt, exiliat als Estats Units per fugir del nazisme, va dirigir l’any 1935 aquesta versió cinematogràfica d’El somni d’una nit d’estiu, amb ballets de Bronislava Nijinska, que esdevindria un dels principals referents iconogràfics d’aquesta obra shakespeariana en la memòria de la cultura audiovisual moderna.\n«Oberon i Titània són grans escultures teatrals al servei de dos grans intèrprets (Lluís Marco i Mercè Arànega)»\nJuan Carlos Olivares (Time Out Barcelona)\n«La impactant escenografia de Sebastià Brosa llueix tota la seva dimensió amb la fugida nocturna dels joves a aquell bosc màgic»\nJosé Carlos Sorribes (El Periódico de Catalunya)\n«Una obra ben interpretada, en què destaquen l'humor de Xicu Masó, la felinitat del Puck de Pau Vinyals, la magnífica traducció de Joan Sellent, el sobri però elegant espai escènic de Sebastià Brosa i l'encertada música de Dani Espasa»\nSanti Fondevila ( ARA)\n2h 10 min (espectacle sense entreacte)\nRoda de premsa el somni d'una nit d'estiu\nTall 1 El somni d'una nit d'estiu\nTall 2 El somni d'una nit d'estiu\nTall 3 El somni d'una nit d'estiu\nTall 4 El somni d'una nit d'estiu\nTall 5 El somni d'una nit d'estiu\nTall 6 El somni d'una nit d'estiu\n10/01 Sessió a les 21:30 h\n11/01 Sessió a les 18:00 h\n03 de desembre de 2014 a les 11h\n04 de desembre de 2014 a les 11h\n10 de desembre de 2014 a les 11h\n17 de desembre de 2014 a les 11h\n14 de gener de 2015 a les 11h


Les dones no som (tan) complicades...: I més imatges per a Lucre\nI més imatges per a Lucre\nEncara que el concurs es va acabar i va quedar desert, jo continue rebent imatges.\nLa veritat és que vos ho esteu currant mogolló...\nAcí vos deixe 2 de les que més m'agraden, a veure que vos semblen:\nEtiquetes: capçalera, concurs\nB-612,C.B ha dit...\nuooooooooooo... hola somriure!! aquestes imatges ja van molant més... la primera com que està envoltada s'aprecia millor, però crec que la segona té molt a dir!\nX cert..... ja tenim la confirmació de l'umbracle... la ruta singles està en marxa\n15 de desembre de 2010 a les 21:25\nLucre, el primer m'encantaaaa! Té moltíssim glamour. ^^\n15 de desembre de 2010 a les 21:26\nBlog-Addict ha dit...\n15 de desembre de 2010 a les 21:28\nem quede amb la segona, em diu més.\nOh... A mi m'agraden les dues... però més la primera!!!\nAixx.. jo perquè no en sé gaire.. sinó també t'en faria una!!!!\n15 de desembre de 2010 a les 21:48\nHola, guapa...jo em quede en la segona, sense dubte!!\n16 de desembre de 2010 a les 0:17\nTens al Lavanda en nòmina?\n16 de desembre de 2010 a les 0:34\nLa primera, Lucre, la primera! M'agrâ això que diuen del Xordi Lavando\n16 de desembre de 2010 a les 1:04\nLa primera, la primera.\nMolt labandianna, com diu el Veí, però així encara donarà més catxé. :)\n16 de desembre de 2010 a les 6:18\nLa segona millor; la primera és massa... vaja, que no m'agrada gaire el que em trasmet\n16 de desembre de 2010 a les 9:53\nLes dues són genials! Però em quede amb la segona, amb menys diu més i la primera és molt abigarrada! Et va més, no sé, és més tu!\n16 de desembre de 2010 a les 10:22\nsuperstar racing ha dit...\n16 de desembre de 2010 a les 11:11\nA mi m'agraden molt les dues, però em decante per la primera, encara que hi ha detalls que no acaben de fer-me.\n16 de desembre de 2010 a les 11:34\nA mi m'agrada més la primera imatge,\ntot i que ho simplificaria,\nevitant especialment la imatge del maquillatge!\n16 de desembre de 2010 a les 12:33\nHola, estan molt bé, però la segona m'agrada més, és més original....\n16 de desembre de 2010 a les 13:05\nFrancament estan molt millor que les anteriors.\nJo em quedaria amb el quadre de la dreta (la meva dreta) del primer.\nEl que li sobra al primer és el quadre del maquillatge.\nAra el segon també està molt bé.\n16 de desembre de 2010 a les 13:07\nHi ha nivell, eh... vaja lector(e)s més exquisits que tinc!! :P\nAquestos dos són els que més m'han agradat de moment perquè crec que s'aproximen més al concepte del blog, però em decante un poc més per la segona imatge perquè la primera em dona més sensació de "pija-estiradilla" i no crec donar eixa imatge. O si?? xD\n16 de desembre de 2010 a les 15:01\nlaiO ha dit...\nAi! La segona és una cucaaaaada!!!!\n16 de desembre de 2010 a les 15:42\nLa segona és més picarona, l'altra és massa "pija" encara està molt be.\n16 de desembre de 2010 a les 18:13\nL'spam també té molt a dir, pel que veig xD\nJo m'unisc a la pregunta que algú t'ha fet: la primera és de Jordi Lavanda?\n16 de desembre de 2010 a les 21:25\nla primera imatge és molt xula. eliminaria el tema del maquillatge.\n16 de desembre de 2010 a les 21:51\nLa segona és més autèntica, més original! La primera sembla plagi de Lavanda no és original! La segona mostra més! La segona sens dubte!!\nLa segona sens dubte! La primera és un plagi de l'estil Lavanda, no és original! La segona mola més!!\n16 de desembre de 2010 a les 23:28\nOspa! com ha canviat la cosa, si que hi ha nivell, si.\nVoto per la segona :o)\n17 de desembre de 2010 a les 16:06\nA mi tan se val m`agrada tant la carn com el peix. I de menut em van ensenyar que tot el que hi ha al plat s`havia d`acabar.\nBones festes ciber-amiga i possible follamiga. Que ho he escrit? Bé.


LES POSICIONS D?ESQUERRA\nJoan Puigcercos amb el 37% de vots en les primàries internes d’aquest partit, ha aconseguit ocupar tot el poder, i eliminar tots els seus rivals, per percentatge sembla un fet estrany, però les derives d’aquest partit ha portat ha quedar-se sense cap corrent crític intern, Reagrupament amb la persecució a Joan Carretero fa temps que va volar, i ara amb la marca d’Uriel Bertran a Solidaritat Catalana, Esquerra independentista s’ha dissol com un terròs de sucre, Carod no anirà a les llistes, i tant sols Ernest Benach recol·locat com a número dos a Barcelona en una decisió força vergonyosa, continua aspirant a viure de la política sigui com sigui. La seva negativa a formar part d’una coalició es curiosa, per les justificacions que en donen alguns personatges destacats.\nEn Benach afirma que han pagat car els errors comesos, i defensa la decisió de fer Montilla President per la cohesió social, i retreu el tacticisme dels promotors a les crides a la unitat independentista fent-ho públic, justifica ser el número dos en benefici de la cohesió d’Esquerra, i qualifica aquest partit com el referent de l’independentisme, i es mostra orgullós d’haver contribuït a col·locar un president no català. Per la seva banda el vicepresident Carod, no te previst participar en la campanya electoral al ser exclòs de la llista, i a més li dona una visió més nacional i no de partit. Pensa seguir treballant perquè Catalunya sigui més lliure, però no ha aclarit com, una mica com la proposta del referèndum del 2014, què va quedar diluït per la pluja fina, i apart critica formacions que volen arribar i proclamar directament l’estat propi, què avisa no reconeixerà ningú. Tanmateix, un grup de militants volen fer una consulta interna per demanar una coalició electoral independentista, i Sergi de los Rios refreda aquesta opció, ja que el posicionament ideològic del partit no es el mateix que els dels nous grups independentistes, que haurien d’ocupar l’espai de centre dreta, i ells son d’esquerra.\nRealment aquest partit, per una qüestió o un altra, ha fet una purga estil stalinista, que l’ha deixat com una bassa d’oli, però evidentment amb molta militància perduda pel camí. Benach se sent orgullós d’haver fet possible la presidència de Montilla, cosa normal ja que coincideixen que els dos votarien en contra de qualsevol ILP que reclami un referèndum d’autodeterminació, de fet ell pel seu càrrec ja ho ha fet diverses vegades, amb la circumstància curiosa de ser ara la condició per futurs pactes, tot un desgavell incoherent de grans proporcions. Justifica la seva fugida de Tarragona, on no tenia assegurada la reelecció, a Barcelona, per cohesionar el partit, quan sap que totes les veus critiques ja no hi son, no queda res per cohesionar, i continua lloant un president no català per la cohesió del país, quan sap perfectament que això no es cap mèrit, el tarannà democràtic, tolerant i obert si es un mèrit, i això no te res a veure amb els orígens. Acusa de tacticisme les noves forces, quan ells per entrar al govern han renunciat als seus objectius per la simple i miserable gestió. En Carod pensa treballar per la llibertat, s’hauria de saber on estar la proposta de 2014, i dir-li també sobre la declaració unilateral d’independència que es avalada pels Tribunals europeus recentment, i que per la seva informació, es declararà si hi ha una majoria disposada a fer-ho, no pel fet d’entrar al Parlament, crec que no calia especificar-ho, però es veu que algú no ho te clar. Sobre la posició de De los Rios, es simptomàtica del full de ruta d’aquest partit, primer l’eix dreta o esquerra com si fóssim un estat normal, i desprès l’eix nacional que es el que tocaria al ser el que som ara. Recorda una mica el posicionament de les CUP, on els complements son més importants que el plat en si.\nRespecte la consulta que volen realitzar alguns militants, no crec que tingui molt d’èxit, ja que la experiència de l’estatut els ha servit a la direcció per controlar el tema assembleari nomes de façana, però no per fer rectificacions.\nEn definitiva, poca cosa podem esperar de qui no prioritza l’estat propi com a màxim objectiu, per damunt d’ideologies, càrrecs o simple gestió virtual del poc poder existent.\nELS MITJANS AUTONOMISTES CONTRA TOT EL QUE VULGUI CANVIAR EL SISTEMA\nDes de l’aparició de Solidaritat Catalana, s’insisteix molt en els mitjans nacionalment espanyols, i em refereixo sobretot els digitals, mitjans sense cap tipus de credibilitat com e-noticies o d’altres, amb la mentida constant i repetitiva de la desintegració progressiva de Reagrupament, en benefici de la primera opció, cosa que per una part no es certa, i per l’altra no ens portaria enlloc fer un simple trasllat de la bossa pròpia de votants, i deixar tota la resta com si no existís.\nJa em vaig referir un dia a aquest mitjà concret que he anomenat, i que es podria fer extensible a altres, i que no fa servir els mínims criteris periodístics o la mínima ètica professional, tot en benefici d’uns objectius clars, com pot ser ara enfonsar una candidatura que saben ha fet una bona feina amb encerts i errades naturalment, i que vol sortir del sistema i comença obrir els ulls a molta gent, cosa que els representa una amenaça. Cada dia veiem com publiquen desercions o dimissions de membres de Reagrupament, i el seu pas cap a Solidaritat, arribant a titular aquests dies desbandada general com a capçalera. Diuen que hem desaparegut de les Terres de l’Ebre, del Berguedà de l’Alt Urgell, del barri de Sants o fins hi tot del Baix Camp, tots per falta de democràcia interna, i cantant les excel·lències democràtiques del nou moviment d’en Laporta.\nLa veritat es que Reagrupament ja ha fet la feina, ha realitzat tres assemblees, s’ha estes per tot el territori, ha obert seus a diferents llocs, un bon programa electoral amb la col·laboració de més de 600 persones, una Constitució catalana, i sobretot una llista al Parlament amb la generositat per bandera, al ser tots disposats a ser substituïts si es pot millorar la candidatura. Uns 3500 associats que treballen pel projecte, i que ara pretenen que tot se’n vagi a les escombraries, per posar-se a les mans d’una nova organització encara, i amb poc temps per fer una estructura. La unitat es necessària, però hi ha altres formules per enfortir un projecte que es comú, com l’aprovació de les llistes de la nova formació, i una cimera posterior per fer-les compatibles les dues i fusionar-les en una de sola, amb elements brillants d’una part i l’altra, que n’hi han amb tota seguretat.\nSembla o dona la impressió que els mitjans ja han pres partit i l’enemic a batre, i aquest no es altre que Reagrupament, per exemple les dimissions del Berguedà i l’Alt Urgell no son d’ara, i provenen de mesos enrere, quan la notícia es dona com actual, per exemple el coordinador Marc Cortés de l’Alt Urgell no es membre de l’associació, ja que el febrer va deixar de ser-ho, i com deia el Berguedà la gran majoria segueix amb actiu. Les Terres de l’Ebre no s’hi ha esborrat la presència, ja que la mateixa assemblea local va fer fora la direcció per inactivitat, el mateix podríem dir del Baix Camp, on una part ha marxat, però ja hi ha una nova coordinadora que treballa activament. De fet les altres son bastant més nombroses que les baixes en els últims temps, cosa que per cert no he vist publicat.\nEs una espiral de mentides sobre les quals no es pot construir una iniciativa nova, ja que la base es el més important, i en aquest cas ha de ser el suficientment solida per agafar credibilitat, i la tàctica d’aquests mitjans sense cap tipus de sentit periodístic no em sembla la més encertada, i més quan els dos volem el mateix, i no som pas el rival a batre, que per cert es el gran beneficiat de tota aquesta misèria.\nCRITIQUEN EL MORT,PERÒ NO EL VOLEN ENTERRAR\nEl president de CIU Artur Mas, ha assegurat que l’estatut es un bon tren que esta en una via morta, i ara desprès de la sentència del TC, s’ha de posar aquest tren en un altra via que ens porti al dret a decidir. Per la seva part per Esquerra, el seu portaveu Ignasi Lorente, diu que ara ja no toca supervisar el nombre de traspassos obtinguts en aquest Estatut ja moribund, sinó fixar el full de ruta del futur de Catalunya. Aquestes son declaracions fetes pels dos partits nacionals al Parlament, desprès de quatre anys del nou estatut. La realitat es molt diferent, i no el volen donar per superat.\nEn Mas, malgrat les seves paraules de via morta, encara ressonen les de Felip Puig assegurant que Convergència no aposta per la independència aquesta legislatura. Assegura que han defensat en tot moment l’Estatut tant a Catalunya com a Madrid, i que ara ni funciona, ni serveix, ja que l’entesa via Constitució amb l’Estat ha fracassat, i el dret a decidir es el futur, aplicant el lema de la manifestació d’Omnium “Som una nació, nosaltres decidim”. Culpa a l’estat i al tripartit del seu pobre i lent desplegament. Per la seva banda en Lorente, per ERC, el dona per mort, i segueix defensant un referèndum per veure la decisió dels ciutadans sobre el seu encaix a l’estat espanyol. Ha destacat el seu projecte en contrast a la utopia federal socialista, o el peix al cove convergent, i ha mantingut que el govern català ha de seguir desplegant a la màxima velocitat els traspassos pendents.\nEl dia que se sap que Catalunya haurà d’ingressar a l’Estat vora 700 milions per la liquidació del finançament autonòmic al 2008, i que s’incrementarà vora 5000 milions pel 2009, donat el descens de recaptació autonòmica, ocupant la segona posició en aquest rànquing, on la única comunitat que ha de rebre de l’Estat es Madrid amb 15 milions d’euros, En un altra de les meravelloses aportacions d’aquest nou estatut, patim l’espoli dels 22000 milions anuals, i de rebot ara hem d’aportar prop de 6000 milions per poca recaptació. Caldria preguntar al Sr. Mas aquest gran sistema quins beneficis aporta a Catalunya. Els dos partits el donen per mort, i uns aposten pel dret a decidir, principalment el concert econòmic i creient interpretar la manifestació d’Omnium, i els altres també el veuen fora de servei, i aposten per un referèndum. Els primers, i a pesar del moribund no pensen sortir d’aquest sistema autonòmic que tant mal fa a Catalunya, i ho emmascararan amb el famós concert, totalment inviable, i amb un exercici de cinisme que hauria de ser castigat a les urnes. Encara no s’ha assabentat que a la Manifestació no se li demanava això, sinó enterrar els morts, i fer un pas endavant amb valentia, i no seguir vivint al cementiri. Per part d’Esquerra segueixen insistint amb un referèndum, que ells mateixos han votat contrariament amb les iniciatives populars presentades, i que a més saben que dins l’estat espanyol es impossible com ja ha quedat prou clar, però tampoc sembla que apostin per la declaració unilateral, un altre engany d’aquests farsants de pluja fina, que ara han fet memòria de les seves arrels per aturar la caiguda en picat.\nSon dos metges que encerten el diagnòstic, però que es neguen a aplicar la teràpia per curar el malalt, i això es mereixeria un càstig electoral per cinisme i hipocresia, mentrestant anem rebent de l’estat, amb el beneplàcit d’aquests dos actors, que no volen sortir del cercle viciós on estem instal·lats.\nJOAQUIM NADAL I LA SEVA CEGUESSA POLÍTICA\nEl conseller de Política territorials i obre públiques, el socialista Joaquim Nadal, ha afirmat que està convençut que la fragmentació de l’independentisme evitarà que el debat de la sobirania sigui clau a la campanya electoral, encara que desprès de la retallada del moribund estatut, i la manifestació d’Omnium ens portin cap aquest camí, i afegeix que el sobiranisme català esta mancat de contingut en com arribar-hi, minimitzant la seva importància, i refermant el seu compromís amb la seva candidatura per Girona, per parlar de les coses tangibles i que importen a la gent.\nEns diu que la campanya serà més clara, ja que després de la sentència del TC, cada partit es te que posicionar, encara que sigui amb ambigüitat en referència a CIU, creu que l’espai polític independentista amb la seva fragmentació, protagonismes personals, i espais dreta i esquerra no es prou madura. A diferencia de Castells ell creu que s’ha d’estar a les verdes i a les madures, i ha acceptat la proposta de Montilla per encapçalar Girona. Vol aconseguir la centralitat política a Catalunya amb els socialistes. Per últim, i en un exercici de cinisme, ens diu que te indicis positius per corregir la retallada del Ministeri de Fomento a Catalunya respecte les obres a executar.\nEn Nadal, un home de l’aparell del PSOE-C, i vinculat a molts càrrecs successivament des de l’alcaldia de Girona fins a la Conselleria que ara ocupa, vol amagar el debat, i se n’alegra que si hi ha divisió a l’independentisme no tindrà prou força per marcar la campanya, què ell vol vincular al vell i caducat debat de dretes i esquerres, i al desplegament estatutari, sense anomenar que des del 2006 les competències transferides han estat gairebé inexistents, i amb comptagotes, i que de les més celebrades per aquest personatge la de Rodalies venuda com un èxit, sense trens, vies, ni res que permeti la gestió del transport, apart de les tarifes i la visualització d’un canvi inexistent. Això ell ni deu dir assumpció de competències, quan realment es un frau més de l’Estat espanyol cap a Catalunya, amb l’ajuda inestimable de personatges com en Nadal. Diu que l’independentisme es buit de contingut pel que fa al procés, jo li diria que es molt senzill, un partit o partits es presenten amb l’objectiu de l’estat propi, es presenten a les eleccions, poden fer una majoria, i en la seu de la sobirania popular, o sigui el Parlament, fan la declaració unilateral d’independència, que posteriorment pot ser referendada o no pel poble. Aquest es el camí que no vol veure el conseller. Ell prefereix ignorar la realitat, i vendre fum que ja ningú es creu, com la millora imaginaria de la retallada d’obres a Catalunya, com si això fos la sortida a tots els nostres problemes, i apostar per una llei catalana ja morta, i que ni amb molta propaganda podran ressuscitar. Vol fer campanya per una via exhaurida, i que no ens porta enlloc,i vol amagar el debat de la via oberta que ens pot portar a la llibertat.\nRealment aquests polítics addictes al regim establert, i que no volen canviar res, son simples titelles al servei de l’estat, per vigilar que res es bellugui, i fer una carrera interminable en la gestió pública que mai s’acaba de la ma d’aquest tap per Catalunya que els el PSOE-C, que no vol evolucionar, i on pretén ocupar la centralitat catalana, quan el seu punt de mira es a Madrid, i a les ordres del President Zapatero, com ja han demostrat amb escreix, i on els seus votants son en el seu últim record.\nPUNTUALITZACIONS SOBRE SOLIDARITAT CATALANA\nAquest moviment aparegut recentment, i capitanejat per en Joan Laporta, Alfons Lopez Tena i Uriel Beltran, segueix insistint amb el sistema de llistes obertes com a principal entrebanc per arribar acords amb l’associació Reagrupament, ja consolidada i amb molta feina feta. Realment el programa es una fotocopia de l’original com diu el mateix Carretero, i sembla que l’entrebanc per la llista unitària es el sistema, que no es tant clar com ens volen vendre.\nEn una entrevista concedida en el dia d’avui, diuen que no poden esperar la resposta de Carretero, i que han de seguir endavant, i no volen que la direcció trií els candidats i desprès els ratifiquin, ells ho volen fer exactament a l’inrevés. Volen ser importants en el Parlament, i creuen que poden fer molta feina en solitari. Volen respondre a la manca de reacció dels partits, i si depèn d’ells no hi haurà tercer tripartit, estan disposat a pactar amb qui sigui que vulgui declarar la independència. Diuen que son un moviment ciutadà que escull les seves llistes de forma directa. Ens confessen que els seus plantejaments corresponen exactament amb d’altres forces, i per això els demanen incorporar-se al projecte. Creuen que tenen poc temps, però suficient, i que la campanya la finançaran els adherits i donacions particulars.\nCaldria fer unes constatacions, aquest sistema tant purificat que ens volen regalar, te la seva trampa, ja que com també han confessat i estan estudiant, els caps de llista seran escollits prèviament, i presentaran un bloc de 7 a 5 persones que formen un pack que es presenta per votar als associats, d’aquesta manera pràcticament asseguren que els que la direcció voldrà estaran als primers llocs i amb possibilitats, i que evidentment tothom votarà, i desprès els associats votaran lliurement la resta, que lògicament ja poques possibilitats poden tenir. Ells en diuen democràcia de dalt a baix. No vull criticar el sistema, que pot ser tant bo o dolent com qualsevol altra, ara be no s’hi val voler donar gat per llebre. Asseguren les seves places i les de la gent que volen al capdamunt, i desprès donen llibertat. Francament prefereixo el sistema de Reagrupament, on cada comarcal va poder proposar candidats, i en un procés de discussió constructiva, finalment i amb les correccions de paritat i territori necessàries, unir-se amb el total de 135 diputats i votar-se en assemblea. Llistes totalment obertes amb un projecte tant ambiciós com crear un estat propi, i sense ànim de gestió, crec es una errada que podria dinamitar el projecte fàcilment des de dins.\nPel que fa a l’oferta a Reagrupament amb el suport als caps de llista a Girona i Lleida, es una contradicció amb el sistema que van predicant, i a més aquesta pretesa incorporació al projecte, quan acabes d’arribar, i ja hi ha una oferta original amb el mateix programa, per pur sentit comú hauria de ser a la inversa.\nCrec que si els objectius son els mateixos, i l’aposta reagrupada ja ha dit per activa i per passiva que les seves llistes son totalment modificables, no hi hauria d’haver cap problema per incorporar les persones que donessin encara més possibilitats al projecte. Si vertaderament els personalismes no son problema, s’haurà de veure en els propers dies si aquesta famosa llista unitària es fa realitat, amb generositat i sense cap afany de protagonisme, que no sigui la idea de fer una coalició amb el major suport possible. Les rancúnies son males conselleres, i finalment posen cadascú allà on li corresponen, ho dic clarament per la gent que ha marxat d’una opció a l’altra per intentar treure el cap en aquestes llistes, un cop no aconseguit en l’opció anterior. Ens estem jugant el futur del país i el benestar de les properes generacions, i no se’n pot anar tot a rodar per les mesquines ambicions personals de ningú. No crec que sigui tant difícil d’entendre.\nERC I CIU: PRIMER EL PARTIDET I DESPRÉS L?ESTAT PROPI\nPer part de CIU, Artur Mas ha deixat ben clar que l’objectiu principal per la propera legislatura es la sortida de la crisi econòmica, i el dret a decidir sobre el Concert Econòmic, ja que ha descobert que una cosa es solidaritat, i l’altra un abús. Per part d’Esquerra, i desprès de rebre la proposta formal de Carretero per la llista unitària per la independència junt amb Solidaritat Catalana, Reagrupament i altres sectors, ja l’han descartada, ja que diuen no pensen abandonar l’espai de l’esquerra independentista, i conviden a ocupar la futura coalició l’espai del centre dreta independentista, ara orfe.\nEfectivament el portaveu d’ERC, Ignasi Llorente ha descarta la coalició per la independència, ja que prioritzen l’espai de l’esquerra independentista, i es consideren l’aposta mes seriosa per arrossegar PSC i CIU a l’exercici del dret a decidir. Donen per fet que aquesta coalició hauria d’ocupar l’espai centre dreta, i així arrossega a CIU a posicions sobiranistes. Ha dit que no estan per coalicions, sinó per donar resposta als anhels del 10 de juliol, volen marcar la futura legislatura, i posar la consulta davant de tot desafiant els mals sondejos. Volen mobilitzar el seu electorat, i que pugui esmenar el seu programa i realitzar l’espot de la campanya. Pel que fa a CIU, Artur Mas fixa el concert econòmic com a prioritat, i diu que Catalunya no pot seguir sempre donant els diners que dona a l’estat, perquè es la gran perjudicada, i s’empobreix, i reclama el regim fiscal propi per tal d’avançar econòmicament i socialment, vol ser fort a Madrid per ser decisiu, i forçar aquesta majoria necessària per fer arribar les seves propostes a bon port.\nPer part de CIU, han deixat ben clar que la propera legislatura no es la de la independència, abans hi ha coses més importants, com la recuperació econòmica, crec que aquest discurs amb sona al nacionalisme espanyol més ranci, i demana com aquell que no fa la cosa el Concert Econòmic, que sap es inviable, i que l’Estat no donarà, ni te perquè fer-ho, ja que la nostra sagnia es la seva font d’ingressos, i per tant ningú es retalla el seu sou a si mateix sense cap obligació. De totes maneres ens pren per estúpids, quan ara sembla que descobreix que l’espoli fiscal es intolerable, una mica tard potser, si aquest es l’estadista que porta dins anem ben arreglats, i de totes maneres el seu imaginari mental espanyol el fa confiar amb majories a Madrid per aprovar les seves propostes, crec que no ha sap el que ha succeït al País Basc, a diferencia nostra, els partits espanyol si tenen sentit d’estat, i això es innegociable, per damunt de qualsevol ideologia, justament a l’inrevés que aquí.\nEl tema d’Esquerra, ha deixat ben clar que primer es el seu partidet, la seva ideologia d’esquerres i republicana, i més lluny, si de cas la independència del país, però sempre que passi per les primeres dues condicions. Ens consideren la dreta independentista, cosa que no es veritat ja que hi ha gent de totes les ideologies, però si fos així, i això ens portes a l’estat propi, es veu que no seria vàlid per ells. Diuen que son l’opció més seriosa, i que arrossega PSC i CIU, realment no tenen vergonya, s’obliden completament els últims quatre anys del que teòricament es el seu objectiu, canviat per la simple gestió o pluja fina com diuen ells, empassant-se tots els gripaus del socialisme català, i ara amb tota la credibilitat perduda pretenen encarnar la puresa personificada, es de riure per no plorar. Diuen que volen donar resposta als anhels del 10 de juliol, i aquests son la independència del país, i no mitjançant una consulta que evidentment es inviable, ja que a l’estat espanyol no es pot fer, sinó amb una declaració unilateral al Parlament, recentment avalada pel Tribunal de Justícia Europeu.\nDavant aquesta situació d’emergència nacional, el sentit comú indica una unitat per l’objectiu principal deixant ideologies, partits i altres histories en segon pla, però malauradament la seva aposta no es aquesta, i prefereixen rebre un càstig electoral, que es mereixen per haver enganyat al seu electorat, que amb generositat fer més gran el projecte per l’estat propi, sense marques ni personalismes, ni quotes de poder que com deia aquell “això no toca”.\nEXEMPLE DE LA PARANOIA MENTAL ESPANYOLA\nDes de l’abolició de les corrides de toros a Catalunya, a l’Estat espanyol s’ha desfermat una paranoia totalment rància i xenòfoba contra Catalunya, i que ha consistit amb intents de boicots als productes catalans, que per cert es una manera de reconèixer que no ens consideren igual que ells, tot un consol, i arribant als insults, i tota mena de falsedats cruels, fruit de la poca tradició democràtica espanyola, i de la falta de costum de que Catalunya faci us del seu limitat poder parlamentari, un clar exemple de tot això es el diputat del PP a l’Assemblea de Madrid Juan Soler Espiauba, que ha donat encara més arguments per emprendre el nostre camí sols, i lluny d’aquests personatges macabres.\nEfectivament, aquest diputat popular ha tractat de necis i ridículs els diputats catalans, que van votar favorablement a l’abolició, i que nomes atribueix a l’odi cap Espanya, deixant de costat l’excusa de la defensa dels animals. No es partidari de prohibir les sardanes que encara que no mati, mata d’avorriment. De fet el seu article es titula “No prohibirem la sardana”, i no es partidari de que el seu grup faci us de les competències en matèria cultural, ja que seria un despropòsit, en canvi els catalans que no considera diferents, però si la seva classe política totalment embogida. Amb els seus insults als diputats favorables, s’oblida d’esmentar que la iniciativa era popular, i amb gairebé 200000 signatures, i diu que la seva posició es d’una actitud cultural i cosmopolita, i no identitaria i rural. Parla de la corrupció dels nacionalistes catalans, mencionant Alavedra i Prenafeta. Desvirtua el nacionalisme català titllant-lo d’infantil, i desafiaments inventats, i el compara amb els talibans.\nUn exemple clar de la bogeria i el racisme que impera per la Meseta, s’oblida completament que es una iniciativa ciutadana, i que no han esmentat en cap moment cap qüestió identitaria, sinó la prohibició del maltracte i tortura animal en el segle en que vivim. Donat que el que ells anomenen festa resideix particularment a l’estat espanyol, això es motiu suficient per defensar-ho sempre. Posa la comparació de les sardanes, i la seva no prohibició per avorriment. Ja se sap que el pensament únic te aquestes coses, crear un imaginari on tot coincideix, i no hi ha opció possible, el tuf a ranci es considerable. Culpa principalment la classe política, que en aquest cas ha recollit una iniciativa ciutadana, l’ha debatut, i ha votat democràticament, arribant a la fi d’aquest acte salvatge. Suposo que això no lliga amb el baix nivell democràtic de personatges com aquest, suposo més proper al regim que va durar 40 anys, i que recordo simplement va organitzar el model que ara te l’estat espanyol, sense cap transició falsa com es diu constantment. Es defineix cultural i cosmopolita, que jo sàpiga la tortura no es cultura, ni cosmopolita, es una aberració que s’ha d’eliminar de la nostra vida, com de fet succeeix en el món, ja que nomes 6 estats no tenen prohibit les corrides de toros.\nEl que ja es de màster, es acusar de corrupte al nacionalisme català, on evidentment hi ha corruptes com a tot arreu, però sobretot d’un polític d’un grup amb el record mundial de dirigents corruptes per metre quadrat, i una gran quantitat d’imputats per frau i malversació de diners.\nSi entenem com a taliban, persona intolerant i tancada en el seu món, es la seva perfecta definició, i en referència als desafiaments inventats del nacionalisme català, crec que no son invents, sinó realitats que aviat seran tangible,s i que personatges com aquests, ajuden a posar el seu granet de sorra per fer-ho possible.\nCOSES SOBRE ENQUESTES, CINISME I HIPOCRESIA\nEm els darrers baròmetres politics catalans, la opció independentista sumant els partidaris de l’Estat propi i els de l’Estat federal ha arribat a un 57%, al mateix temps a l’Estat espanyol el baròmetre del CIS, els que volen el regim autonòmic actual sumats als que volen un augment del centralisme, arriben al 69%, cosa que posa em pols oposats les dues sensibilitats. Tanmateix a casa nostra personatges com em Joan Ferran, o el mateix Artur Mas, segueixen negant la evidencia, i inventant totes les excuses possibles per no apostar pel que el sentit comú ens obligaria a fer.\nQuan una corda es tiba, normalment s’acaba trencant en dos, i en aquests moments les postures a l’Estat espanyol i al Principat cada cop estan més allunyades, per exemple una dada de l’estat espanyol es la del 69% que vol mantenir o invertir la descentralització, entre els quals un 15%, que voldria anul·lar les autonomies existents. Respecte els líders politics trobem en Duran i Lleida en primera posició, i la Rosa Diez amb el seu partit xenòfob de UPyD en segona posició, realment poca cosa cal comentar. Aquí trobem en Joan Ferran titllant de pocavergonyes les veus convergents, que neguen els informes de l’agència tributaria, que constaten que el Palau de la Musica servia per ocultar un suposat desviament del 4% d’obres adjudicades a Ferrovial cap CIU, i diu que en un país normal Mas i Puig ja haurien dimitit automàticament, ja que això es delicte. Pel que fa a Mas, ens diu que si Catalunya vol la independència s’haurà de negociar amb l’Estat, i diu que la prioritat es el concert econòmic, i ha posat exemple del Quebec, parla de no fracturar la societat.\nRealment es donen tots els condicionants per arribar al final d’aquesta relació, uns volen negre i altres blanc, no hi ha matisos, com tampoc hi ha mitjos estats, per tant el seny i la responsabilitat ens ha de portar cap al trencament de dos mons irreconciliables, i que no volen canviar, al contrari, i com es veu a l’enquesta les postures son cada cop més allunyades i fixades. Respecte els líders que valoren els espanyols, no cal dir gaire cosa, el català submís que es fa perdonar pel seu origen, i la ultra Rosa Diez, tot un exemple dels nivells democràtics de l’estat espanyol, que fan vertadera por. Pel que fa en Joan Ferran, i la seva presa per demanar dimissions i parlar de països normals, diria que s’oblida dels casos de corrupció del seu partit, i la tendència natural que aquí mai ja cap dimissió, com a mínim dels responsable, li podria recordar el cas de l’alcalde Hereu i el seu frau de consulta, suposo que no en parlarà. Respecte el país normal, ell sap prou be que no ho es, ja que això no es un estat, i es un territori que accepta humiliació rere humiliació, i fins hi tot gent com ell insisteixen en aquest projecte espanyol mort i enterrat per damunt de qualsevol cosa, aquests conceptes de normalitat moltes vegades fan gracia per no plorar. En Mas segueix vivint en el seu mon de fantasia, i ara ens diu que s’hauria de negociar la independència amb l’estat, posant l’exemple de Quebec. Caldria recordar que Canada no es l’estat espanyol, i que les independències es proclamen i no es demanen, com han fet la majoria d’estats mundials. Insisteix amb el concert econòmic, quan ens acaben de retallar el finançament estatutari, i ens diuen que es el màxim a oferir. Ja n’hi ha prou d’immaduresa i de pensar que som estúpids, amb la bestiesa aquesta del Concert Econòmic, que digui clar que no es veu capaç de liderar l’aposta per la nostra llibertat, i que deixi de fer el ridícul d’aquesta manera.\nFa molta gracia quan diu que som mig i mig a la població, i insisteix amb un risc de fractura, que curiosament nomes es produeix si som un estat, però si estem sota el jou espanyol, seguim sent mig i mig i no es produeix, recorda aquelles persones que diuen son igual espanyols que catalans, però curiosament sempre en aquest ordre, i mai amb el poder pels segons, i obediència pels primers.\nEn definitiva, es la falsa hipocresia barata que hem de suportar dia si i dia també.\nCONVERSES INUTILS D?UN CAMÍ ESGOTAT\nEl president de la Generalitat, José Montilla, i el vicepresident tercer del govern espanyol, el també socialista Manuel Chaves, s’han reunit avui per tractar el tema de l’Estatut, i sobretot com recuperar part del perdut amb la sentència del TC, tal com va esmentar Zapatero fa pocs dies. Es una opció que no comparteixen tots els socis de govern, però el president es l’últim clau ardent on aferrar-se en aquest procés vergonyós, que ja no te cap tipus de sortida.\nAbans de la trobada, el govern català ja ha dit que no n’esperava res de la reunió. Aquesta opció del president de recuperar part dels articles perduts amb acords amb el govern espanyol, sembla un altra broma de mal gust, ja que amb les diferents trobades amb Zapatero aquest ja li ha dit que no es responsable de la sentència, i que hi havia treball per endavant, cosa que no lliga amb una reunió d’avui sense ni tant sols ordre del dia, i que donava tota la impressió d’una nova presa de pel de tots dos de cara a la galeria abans de les properes eleccions. De fet el resultat ha estat acordar una comissió bilateral Estat-Generalitat pel setembre, per poder avançar en els traspassos de competències pendents. Chaves ha insistit que no hi ha res irrecuperable, i Montilla ha constatat el seu malestar, i la confiança que aquesta reunió hagi sentat les bases per superar aquest problema.\nRealment esperpèntic les accions d’aquest president català , encara no ha entès com va dir Zapatero que l’Estat autonòmic havia arribat al final, o la seva cap de llista a Madrid, la ministra Chacon que se sent molt satisfeta amb la sentència. Aquestes son opinions clares i sinceres, ara be jugar a fer reunions per recuperar en un futur molt llunyà unes petites engrunes de tot el perdut, i que mai tornarà es d’un cinisme espantós. Si abans de començar el teu govern ja et diu que no n’espera res de la reunió, i de fet no hi ha ordre del dia, la pregunta seria el perquè s’han reunit, apart de desitjar-se bones vacances. De fet els resultats son típics de les reunions sense solta ni volta, acordar tornar-se a reunir per parlar del tema, jo diria que per això no cal una reunió prèvia. Apart volen fer una comissió bilateral Estat-Generalitat, quan saben perfectament que això mai ha existit, i es una fantasia de l’autonomisme català que no porta enlloc, una reunió on una de les parts te el poder de decisió i l’altra no, evidentment pot ser de tot, menys bilateral. No saben com justificar la defensa d’aquest camí mort que es l’autonomisme, i amb parodies com aquesta evidentment no ho aconsegueixen. Parlen d’accelerar traspassos pendents, quant saben molt be que des de l’aprovació de l’estatut al 2006, pràcticament no hi ha hagut cap traspàs a Catalunya digne de menció. Chaves en diu que no hi ha res irrecuperable, s’equivoca la relació s’ha acabat, i poca cosa queda per parlar que no sigui de tu a tu, per la seva banda Montilla diu que te confiança d’haver sentat les bases per superar el problema, quan no s’ha acordat res de res, la pregunta seria en que es basa per fer aquestes falses afirmacions totalment mancades de credibilitat.\nRealment fer ressuscitar un mort, jo que no soc creient, ho veig impossible, i l’Estatut ja ha estat enterrat, a pesar dels esforços socialistes o convergents per seguir la vetlla pels segles dels segles.\nANGLATERRA PENDENT DELS NOSTRES PASSOS\nQuan trobem personatges com en Felip Puig, que avui mateix ha deixat clar que CIU no aposta per la independència aquesta propera legislatura, avís molt clar per navegants, que després no hi hagi confusions el dia de les eleccions, trobem que fora de les nostres fronteres, segurament amb més perspectiva, i menys interessos creats, comença a veure la possibilitat de que el somni es converteixi en realitat, així trobem la iniciativa d’uns parlamentaris britànics per dur el nostre cas en el seu Parlament, i alhora observem com The Economist segueix tergiversant les realitats catalanes, per impedir el procés de la nostra llibertat, com te costum aquest mitja.\nDe moment 14 parlamentaris britànics han signat una moció a favor dels drets nacionals de Catalunya, arrel de la sentencia del TC. Un diputat del partit independentista gal·lès en va ser l’impulsor, i fins ara, membres del Partit nacionalista escocès, liberaldemocrates, laboristes, i d’altres formacions han posat algun membre en aquesta signatura. Es vol arribar a les 30 adhesions per demanar el 17 de setembre al president del Parlament britànic, la celebració d’un debat a la segona cambra sobre l’expansió interna de la Unió Europea. Aquesta moció ens reconeix com a nació, i per la voluntat democràtica del poble sobrepassada per un tribunal. Alhora en reclama el dret dels catalans a decidir el seu futur, arribant si es vol a la independència. En un altre context la revista The economist, publica arrel de la prohibició dels toros, un article titulat “La terra de la prohibició”, i on expressa que els catalans no parem de prohibir coses, com les curses de braus o la limitació del burca, i ho atribueix a una gran intolerància i distanciament d’Espanya. Segueix el seu deliri, comparant com si un lander alemany prohibís la salsitxa, i diu que una regió ferotgement independentista la tortura animal es el de menys, i el símbol nacional espanyol el principal.\nLa iniciativa parlamentaria es una gran noticia pels nostres interessos, ja que aquest històric parlament pot debatre la nostra situació, i el món rebrà més informació sense el topall espanyol. De moment parlamentaris de partits diversos s’han adherit, i dona idea de la transversalitat i interès del tema. Recordo que fa prop de 300 anys també varem ser protagonistes en aquest Parlament, i no varem rebre bones noticies, però ara tenen una nova oportunitat de treure el debat de l’ampliació interna de la Unió Europea, amb Catalunya com a referent, i amb la democràcia i el dret a decidir com a base, just tot el que l’Estat espanyol vol impedir, però esclar, el parlament britànic esta a anys llum en conceptes democràtics, i no els espanta el debat sobre cap tema. Es una bona oportunitat, i nosaltres hem d’aprofitar el moment, i no fer el joc al Sr. Puig, i tirar quatre anys més a les escombraries, cada cosa te el seu moment, i s’ha d’aprofitar.\nThe Economist es creu per damunt del be i del mal, i sobretot per damunt de la decisió democràtica d’un Parlament sobirà, cosa que ja dona idea del seu nivell com a publicació. Tots els territoris del món prenen les seves decisions dins dels límits del seu poder per fer-les, i en aquest cas Catalunya, pot decidir sobre el toros i el burca, i ha pres les seves decisions com qualsevol altra, no es intolerància, se’n diu democràcia com a tot el món, i res te a veure en aquest cas per la vertadera intolerància espanyola i la seva identitat imposada. Es d’un cinisme escandalós comparar una salsitxa alemanya, amb la tortura i mort d’un animal disfressat d’espectacle, cosa que queda clar quan utilitzen la paraula ferotge davant independentista, cosa que ens descriu clarament quin tipus de periodisme defensa aquesta publicació, carregada de xenofòbia, mancada d’ètica, i clarament amb tics antidemocràtics.\nEn definitiva dos maneres de veure les coses, una dins la guia democràtica i sense cap tipus de perjudici, i l’altra totalment esbiaixada, i amb un nacionalisme xenòfob que es desqualifica per si sol.\nEL SISTEMA PER LA LLISTA UNITÀRIA\nEls mes feliços aquests dies veient la gran quantitat de propostes que queden en un no res sobre la confecció d’aquesta Coalició per la independència, apart de l’Estat espanyol, son els partits que ara habiten al Parlament, que poden seguir jugant a fer veure que decideixen alguna cosa, uns a perpetuar el tripartit existent, i altres un canvi no saben molt be de que, i amb l’eix dreta i esquerra com a cavall de batalla, un eix que ja no te cap tipus d’importància, però que s’hi aferren com a pops, per mantenir l’estructura actual i que res no canviï.\nAvui mateix he rebut un email amb una proposta per decidir les llistes, que francament em sembla interessant, i amb els ajustos necessaris podria ser els desllorigador de les coses:\nAssumpte: Acabat de rebre: El moviment cap a l’ Estat Català ara ja no té aturador.\nProcés i metodologia de l’elecció dels candidats i candidates de la Candidatura per a la Independència de Catalunya\nHavent acceptat un full de ruta consensuat per les forces independentistes, se seguirà el següent procés.\n1r) El dia 4-9-2010 Solidaritat Catalana farà l’assemblea de socis per escollir els/les seus/seves candidats/candidates. Altres entitats que no hagin escollit els seus candidats també ho faran el mateix dia.\n2n) El dia 5-9-2010 es confegirà una llista per a cada circumscripció electoral amb tots els candidats i les candidates preseleccionats per cada formació política que hagi subscrit el full de ruta cap a la independència: Solidaritat Catalana, Reagrupament Independentista, ERC, etc….\n3r) Des del mateix dia 5-9-2010 aquestes llistes es difondran entre els associats i militants de cada organització.\n4t) El dia 11-9-2010 Eleccions primàries de la candidatura per a la independència de Catalunya.\nAls centenars de Col·legis Electorals Unificats que s’hagin pogut crear en locals de les associacions i partits col·ligats.\n*Qui forma la mesa?\nun secretari per cada associació o partit, que serà el dipositari dels llistats dels associats o militants de la seva pròpia organització, per tal de validar el vot de l’elector que s’atansa a l’urna.\n*Qui pot votar?\nTots els militants i associats de les organitzacions que forma part de la Candidatura per la Independència de Catalunya. S’han d’identificar davant del secretari de la mesa de la seva entitat aportant la seva credencial i el DNI. Els electors aportaran una quantitat de diners per poder fer front a les despeses de la campanya ( 30 o 40 €?)\nCada elector acreditat pot votar des de cap candidat fins al nombre que correspongui al resultat de dividir el nombre total de membres de la llista per 2 ( Per exemple: si a la circumscripció de Barcelona s’han d’escollir 70 diputats i a la llista hi ha d’haver 70 noms, cada elector en podrà triar 35).\n*Quant durarà la jornada electoral?\nDes de les 9 del matí fins a les 18 hores ( 6 de la tarda).\n*Com es durà a terme l’escrutini?\nCada mesa pot establir subgrups de recompte que estaran formats per tants interventors com el nombre de secretaris tingui la mesa.\n*Com s’evitaran duplicitats de vot?\nEmprant la tecnologia de votació que fa servir la Coordinadora de les consultes per tal que una persona no pugui votar en dues poblacions.\n*Qui formarà la Comissió Electoral Central?\nPersones de reconegut prestigi, crec que se’ls hauria de demanar als senyors: Barrera, Brogit, Blanc, Bassols, etc… i els ajudants que creguin convenient de tenir.\n*Quina funció té la Comissió Electoral Central?\nResoldre els problemes que es produeixin al llarg de la jornada electoral, rebre les actes de totes les meses: l’original o una còpia per fax.\nVerificar la suma total del resultat de totes les meses i, finalment, proclamar els resultats.\n5)El dia 12-9-2010 a la vila d’Arenys de Munt a l’hora que els organitzadors de l’aplec creguin convenient, el Secretari de la Comissió Electoral Central farà públic el resultat de l’escrutini. Seguidament es proclamaran les llistes electorals per a les eleccions al Parlament de Catalunya que estaran ordenades segons els valor numèric de l’escrutini i alternant homes i dones, de tal manera que si la persona amb més vots és un home, la següent de la llista serà una dona, la que haurà rebut més vots.\n6) A partir del dia 13-9-2010 a totes les viles i ciutats de Catalunya es crearan les comissions de Campanya Electoral de la Candidatura Unitària per a la Independència de Catalunya.\nNota: en tenim els dits pelats de fer-ho. La nostra gimnàstica electoral és mereixedora de podi olímpic. Només cal perdre la por: llença’t ( recordant la cançó dels Lax&Busto amb la veu dels avis del Casal Roc).\nXavier Peguera. Associat a Reagrupament i a Solidaritat Catalana\nJo particularment, no arribaria tant d’enrenou, ja que crec que amb un 90% coincidiríem amb els noms de les llistes, però tampoc m’oposaria a un sistema semblant per fer possible el que ara per ara, i degut a la misèria humana sembla molt difícil.


Els eurodiputats voten a favor de prohibir els productes que suposen el 80% de les deixalles marines\nEl plàstic abandonat s’ha convertit en un problema creixent. C. FURLONG / GETTY\nEstrasburgEuropa avança sense treva en la guerra contra el plàstic d'un sol ús. El Parlament Europeu ha donat llum verda aquest dimecres a eliminar plats, coberts, bastonets per a les orelles o canyetes per a les begudes. La venda d'aquests productes haurà d'estar prohibida a partir del 2021, segons la llista que han votat els europarlamentaris i que ara caldrà acabar de negociar amb els estats membres.\nMés del 80% de les deixalles marines a tot el món provenen de residus plàstics, l'equivalent a 150 milions de tones que acaben contaminant els oceans. A causa de la seva lenta descomposició i la seva acumulació als oceans, s'han trobat cada cop més residus en molts animals marins com ara tortugues, balenes i peixos que després són de consum humà. Aquesta realitat ha portat una majoria aclaparadora d'eurodiputats (571 vots a favor i només 53 en contra) a donar llum verda a la creació d'una ‘llista negra’ de productes de plàstic que estaran prohibits d’aquí tres anys.\nA la proposta de la Comissió Europea, els eurodiputats hi han afegit els productes fabricats amb plàstics oxodegradables (dels quals estan fetes sovint les bosses d'escombraries) i els envasos de poliestirè expandit com els que utilitzen les cadenes de menjar ràpid.\nAlhora, demanen que a partir del 2025 es redueixin un 25% els recipients d'un sol ús que contenen, per exemple, hamburgueses, entrepans o fruites i verdures, que inunden les prestatgeries de supermercats i altres comerços. Pel que fa a les ampolles de beguda, s'obliga els estats a arribar a una taxa de reciclatge del 90% –actualment la recollida selectiva a Catalunya recupera un 40% d'envasos– i es proposen sistemes com una recollida separada i exclusiva d'aquestes ampolles per arribar als objectius.\nLa directiva dels plàstics també imposa un sistema de responsabilitzar els productors que introdueixen al mercat productes que acaben contaminant els oceans. Un dels que entrarà en aquesta categoria seran els filtres i les burilles de tabac que contenen plàstic, que s'hauran d'haver reduït un 50% el 2025 i un 80% el 2030, segons la proposta de l'Eurocambra. Les companyies de tabac hauran de pagar els costos de posar determinats productes al mercat, amb l'objectiu de desincentivar-ne l'ús progressivament. Així, aquestes empreses hauran de pagar el cost de la recollida i gestió dels residus que generen els filtres. Segons la Comissió Europea, només una cigarreta pot contaminar entre 500 i 1.000 litres d'aigua i si es llença, per exemple en un voral d'una carretera, triga 12 anys a desintegrar-se.\nTambé els productors d'aparells de pesca que tinguin plàstic i que sovint s'abandonen en moltes platges hauran de millorar la taxa de reciclatge. D'aquí al 2025, el 15% d'aquests aparells, com canyes, s'hauran de reciclar.\nLa votació també recomana que els estats membres de la UE elaborin plans nacionals per incentivar l'ús de productes reutilizats o reciclats. Segons càlculs del Parlament Europeu, reciclar un milió de tones de plàstic seria l’equivalent a treure un milió de cotxes de les carreteres (en termes de reducció del CO2). L’eurodiputada Frédérique Ries (liberal belga), ponent de l'informe votat aquest dimecres, es va felicitar pel "missatge" que s’envia "contra la contaminació del plàstic com demanen els nostres ciutadans i el nostre planeta".\nL'organització Rethink Plastic va celebrar la decisió. "El Parlament Europeu ha fet història votant la reducció del plàstics d’un sol ús i acabar amb l’abocament de residus plàstics als nostres rius i oceans". Tot i així, també va exigir que els govern nacionals "mantinguin també alta l’ambició i resisteixin les pressions de les corporacions".\nDesprés d'aquesta votació, les institucions europees començaran a negociar a principis de novembre per aprovar una llista definitiva, amb l'objectiu que estigui tot ratificat abans de les eleccions europees, al maig del 2019.\nmedi ambient plastics Unió Europea


Com utilitzar endolls de Illes Cook a Tadjikistan\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Illes Cook a Tadjikistan en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Illes Cook a Tadjikistan sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


query_builder 6 abril 2021 09:43\nEl document denuncia manca de concreció, poca ambició i escàs sentit d’urgència en la gestió dels sediments fluvials i de les sorres litorals\nEs considera que la franja d’acomodació no pot ser, en cap cas, la solució primera i que primer cal gestionar els sediments\nEl Pla presentat segueix sense concretar el rol de la Generalitat ni atendre la reclamació catalana d’un òrgan de cogovernança del Pla\nLa Generalitat se suma, així, a les aportacions realitzades per la Taula de Consens per al Delta, els ajuntaments afectats i les principals entitats i organitzacions del delta\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat ha presentat davant del Ministeri per a la Transició Ecològica i el repte Demogràfic les seves aportacions al Pla per a la protecció del Delta de l’Ebre que ha elaborat l’Estat espanyol i sotmès a un període de consulta pública de dos mesos.\nEn la redacció hi han participat l’Agència Catalana de l’Aigua, l’Oficina Catalana del Canvi Climàtic, l’Institut Cartogràgic i Geològic de Catalunya, el Servei del Litoral de la Subdirecció general de Costes i Acció Territorial (Direcció General de Polítiques de Muntanya i del Litoral), la Subdirecció general d’Avaluació Ambiental (Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural), l’Oficina de Medi Ambient dels Serveis Territorials del Departament a les Terres de l’Ebre, Ports de la Generalitat i el Parc Natural del Delta de l’Ebre.\nAquestes aportacions han estat treballades en estreta col·laboració amb els serveis tècnics de la Taula de Consens pel Delta. I s’han realitzat també reunions de treball amb entitats ecologistes. La Generalitat se suma així a les aportacions realitzades per la pròpia Taula, els ajuntaments afectats i les principals entitats i organitzacions del delta.\nEl document presentat pel Departament denuncia que s’ha fet un plantejament, per part del Ministeri, massa inconcret i dilatat en el temps; que no s’estableix calendari ni es defineixen les urgències, les prioritats i l’ordre de les actuacions; que no es comprometen recursos ni s’estableixen responsabilitats; que no es compromet ni es vinculen instruments concurrents tan importants com el Pla hidrològic 2021-2027; que no es té en compte tota la bibliografia cientificotècnica existent, la molta feina i coneixement científic que es té a Catalunya; que no es té en compte l’espai natural protegit –el parc natural i la Xarxa Natura 2000– ni els seus objectius de conservació; que manca d’ambició en la gestió dels sediments fluvials i de les sorres litorals. El Pla de protecció presentat per l’Estat, tal i com explica el conseller de Territori Damià Calvet i reflecteix el document presentat pel departament, “també segueix sense definir el rol de la Generalitat en la protecció del delta i no preveu l’espai de governança per al disseny, seguiment i aplicació del Pla que s’ha reclamat insistentment des de Catalunya”.\nEl Departament demana que el Pla detalli un calendari per a l’aprovació dels projectes específics necessaris per al seu desplegament, especialment pel que fa a les actuacions necessàries a curt i mig termini. Com a mínim que identifiqui les urgències i les prioritats i defineixi l’ordre de les actuacions. No és el mateix començar per crear una franja d’acomodació com a primera actuació i considerar la gestió de sorres litorals com una actuació accessòria, que és el que proposa el Ministeri, que definir com actuació més urgent l’aportació de sorres al front litoral i condicionar la necessitat d’una franja als resultats obtinguts. En el cas d’actuacions recurrents perquè tenen una eficàcia temporal limitada, com és el cas de l’aportació de sorres litorals, el Pla no estableix la periodicitat o els criteris a partir dels quals s’han d’activar. Tampoc garanteix la seva continuïtat mitjançant la tramitació prèvia d’un projecte avaluat ambientalment o la licitació d’aquestes actuacions com un servei. Falta previsió i anticipació per tal de poder activar amb antelació suficient les actuacions.\nEn la mateixa línia, es proposa l’establiment de plans de contingència davant temporals extraordinaris per a la regeneració de les defenses costaneres i la reactivació d'infraestructures crítiques; i l’ampliació de l’horitzó temporal del Pla per establir una planificació més flexible i anticipada als horitzons temporals de 2030, 2050 i 2100.\nEl Departament de Territori i Sostenibilitat també demana una major concreció pel que fa als mecanismes de finançament i previsió de riscos. Es considera necessari abordar com a part del Pla els mecanismes de finançament de les diferents actuacions i possibles alternatives en cas de no disponibilitat i definir clarament quina Administració assumirà el seu cost. Al mateix temps, s’incideix en la necessitat de comprometre finançament europeu per a la protecció del delta i, en concret, s’aposta decididament perquè compti amb fons de reactivació de la UE Next Generation. En aquest capítol, es fa notar la manca d’un estudi d’impacte socioeconòmic. El Pla no disposa d’un estudi d’aquestes característiques a mig i llarg termini que permeti tenir una perspectiva global de cost-benefici de les diverses solucions i de quines són les més idònies per a garantir el màxim desenvolupament sostenible econòmic i demogràfic possible a l'entorn del Delta de l'Ebre. Entre d’altres, es demana que es calculi el cost de no actuar.\nEl Pla sembla obviar que el front litoral del delta és un espai natural inclòs en la Xarxa Natura 2000 i, en bona part, protegit com a parc natural. Cal recordar que l’espai Xarxa Natura 2000 del Delta de l'Ebre comprèn el front costaner, incloent les dues fletxes litorals, una franja d'amplada variable a l'interior de les badies i un espai marí de més de 35.000 hectàrees. Per aquest motiu, la Generalitat demana que el Pla integri l’objectiu del manteniment d’un estat de conservació favorable dels ecosistemes naturals i tingui en compte els objectius inclosos en l’instrument de gestió de Xarxa Natura 2000.\nPreocupa molt que el Pla no comprometi ni vinculi instruments concurrents tan importants com el Pla hidrològic 2021-2017. El Pla hidrològic sortirà a informació pública aquest mes de juny i es tramitarà abans que el Pla per a la protecció del delta i hauria d’incorporar algunes de les actuacions que són claus per a la protecció del delta com la garantia de cabals variables i la mobilització de sediments fluvials. Fins ara, la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre no ha mostrat cap receptivitat a incorporar aquests aspectes en el Pla hidrològic i aquest Pla per a la protecció del delta hauria de ser vinculant.\nFinalment, es demana que el Pla estigui sotmès a una avaluació ambiental estratègica ordinària. En aquest sentit, es recorda que l’avaluació ambiental és un instrument fonamental per prevenir els efectes que sobre el medi ambient poden tenir els plans, programes i projectes. L’adopció d’aquesta via aportaria seguretat jurídica i certesa a totes les parts interessades i permetria, posteriorment, major celeritat en el desplegament i execució.\nNo es concreta el rol de la Generalitat ni s’atén, un cop més, la reclamació catalana d’un òrgan de cogovernança\nEl Pla presentat pel Ministeri segueix sense aclarir el rol de la Generalitat de Catalunya en el marc de competències de caràcter exclusiu o concurrent que aquesta té en matèria ambiental, canvi climàtic, gestió de l'aigua, urbanisme, planificació agrícola i de producció aqüícola, geodèsia i cartografia, gestió de litoral i ports, entre altres. De la mateixa manera, el Pla segueix sense atendre la demanda de crear un òrgan de cooperació i codecisió constituït per representats de la Generalitat de Catalunya, l’Administració General de l’Estat (inclosa la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre) i la Taula de Consens pel Delta i altres actors socioeconòmics rellevants del territori. Per al conseller Calvet “la resposta als grans reptes que ha d'afrontar el Delta difícilment serà adequada i efectiva sense la implicació activa d'aquelles institucions, entitats i comunitats afectades directament pel Pla”. Per això considera bàsic que, “en el disseny i adopció de les mesures necessàries per garantir a llarg termini la protecció de delta de l'Ebre, es tinguin en compte les observacions i recomanacions elaborades pels agents locals com els ajuntaments, el Parc Natural, les comunitats de regants, les associacions de productors, les universitats i centres de recerca i les entitats ecologistes i de defensa de l’Ebre”. També s'ha de garantir la participació activa d'aquestes entitats en l'execució i seguiment de les actuacions per tal d’anar ajustant el Pla als resultats i l’evolució dels diversos indicadors.\nPoca ambició i sentit d’urgència en la gestió dels sediments fluvials i de les sorres litorals\nEl pla no es concretarà de forma immediata. Encara s’ha de redactar, avaluar ambientalment, posar a informació pública i aprovar. Després s’haurà de desplegar mitjançant programes i projectes que, al seu torn, s’hauran de redactar, tramitar, aprovar i licitar. Fins aleshores, hi ha coses que s’han de fer d’urgència si es vol protegir el delta i el Pla no ho té en compte. El Departament, juntament amb la Taula de Consens per al Delta i la major part dels actors socioeconòmics del delta reclamen que s’iniciïn ja els estudis sobre la disponibilitat de sediments fluvials, costaners i marins i l’impacte ambiental de la seva mobilització. Es demana que s’avancin i prioritzin els estudis, els projectes i l’avaluació d’impacte ambiental necessaris per a les actuacions més urgents i es deixi d’actuar de forma reactiva, sense projecte i sense avaluació ambiental, quan hi ha temporals. El conseller Calvet detalla que “la Generalitat considera igual de necessàries la solució estructural, la de mobilitzar fins el mar els sediments fluvials retinguts als embassaments, i la solució d’urgència, la de protegir el front litoral amb translocació de sorres litorals mentre no arriben els sediments esperats. I en les dues s’ha de passar a fase de projecte amb la major brevetat.”\nPel que fa a la translocació de sorres litorals i marines es demana la identificació urgent dels possibles jaciments, un projecte concret i avaluació d’impacte ambiental. En cap cas pot ser una solució estructural però sí que és necessària i urgent en la situació actual i en una primera fase. Pel que fa a la mobilització dels sediments fluvials, la Generalitat considera que manca ambició en el Pla del Ministeri. En un context d’urgència, el Pla segueix fent propostes d’estudis preliminars en lloc de proves pilot per passar a l’acció. Planteja estudis de petit format als embassaments laterals de Guiamets, Siurana, Margalef en lloc de fer-ho allà on hi ha retinguts realment els sediments que és als grans embassaments de Riba-roja, Mequinensa i Flix. Per contra, la Generalitat, amb la col·laboració de l’IRTA, ha posat sobre la taula una prova pilot de gran format, un autèntic assaig previ proper a la realitat de mobilització de sediments a Riba-roja. En les seves aportacions, el Departament informa de molts estudis i treballs fets a Catalunya que els autors del Pla no han tingut en compte i que permetrien avançar amb major celeritat. El Departament també fa notar que el Pla no aborda les qüestions relatives a la distribució dels sediments per la plana deltaica per compensar la subsidència. La divisió del document en dos àmbits d'actuació (fluvial i costaner) trenca amb la continuïtat dels processos hidrològics, geomorfològics i ecològics que hi ha entre el riu, el delta i el mar. El Pla hauria d'integrar de manera adequada la continuïtat dels sistemes naturals del tram final de l’Ebre, evitant una divisió basada en àmbits competencials (gestió de la conca i gestió de la costa). Finalment, ja s’ha destacat, no està clar com el Pla vincularà el Pla hidrològic 2021-2027 actualment en tràmit per tal que la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre incorpori un pla de sediments i comprometi recursos dins del període.\nUna franja d’acomodació que no pot ser, en cap cas, la solució primera\nEl Pla del Ministeri proposa la creació d’una franja d’acomodació just darrera la platja, que actuï com a zona de protecció davant llevantades, mitjançant l’adquisició dels terrenys afectats i amb una superfície de més de 800 hectàrees.\nEl document d’aportacions de la Generalitat, en la línia de la Taula de Consens i el document aprovat per la Junta rectora del Parc natural del Delta de l’Ebre, no la considera necessària amb caràcter general a tot el delta (cal ajustar-la a les particularitats de cada sector de la costa) ni en una primera fase. En el primer horitzó temporal del Pla recomana potenciar decididament la gestió de sediments del riu i del litoral com a les mesures més adequades i urgents. En tot cas, abans de plantejar una actuació de tal abast social i econòmic cal exhaurir les altres alternatives.\nFinalment, per a l’interior de les badies, zones amb una baixa intensitat d’onatge, en substitució de les franges d’acomodació es proposa continuar amb la implementació de camins de guarda costanera amb capacitat suficient per assegurar que no entri l’aigua del mar als camps de cultiu. De la mateixa manera, cal sospesar la possibilitat d’un recreixement del perímetre de les llacunes interiors per protegir-les de futurs desbordaments.


Assalten un jove amb un gran ganivet per a furtar-li el mòbil a Castelló\nHi ha dos detinguts\ndivendres, 14 de desembre 2018 - 11:40h\nPolicia Local de Castelló | Cedida\nDos homes han sigut detinguts per la Policia Local de Castelló després d'agredir un jove a la capital de la Plana. Els fets van ocórrer este passat dimecres quan el jove va ser amenaçat per dos homes amb un ganivet de grans dimensions per a furtar-li el mòbil. Els arrestats dons un home de 37 anys, i un altre de 27, als quals se'ls considera presumptes autors d'un delicte de robatori amb violència i intimidació, segons van informar fonts policials. El succés va ocórrer la vesprada del dimecres quan els dos assaltants es van acostar al xic de 23 anys que anava pel carrer i de sobte el van assaltar, el van agredir i agafant-lo del coll, el van amenaçar amb un ganivet de grans dimensions per a aconseguir el seu telèfon mòbil.\nLa víctima va contar als agents molt nerviós la seua versió, i va proporcionar una descripció dels assaltants al Grup d'Intervenció de Proximitat i va proporcionar una descripció dels assaltants, la qual cosa va servir als policies per a poder localitzar-los pocs minuts després en el creuament del parc de l'Oest amb el carrer República Argentina. Després de registrar-los, van trobar entre les seues pertinences el telèfon mòbil de la víctima, així que a continuació van ser detinguts. Els agents van tornar el dispositiu al jove i li van explicar els tràmits a seguir per a recuperar-lo i com denunciar l'agressió.\n"L’Ajuntament d’Alzira adequa els passos elevats reductors de velocitat al nucli urbà" "Col·lapsat amb kilòmetres de retencions el by-pass i la V-30 per dos cotxes avariats"


El batlle d'Elx s'indigna quan La Sexta titlla de masclista el Misteri d'Elx\nEl PSPV garanteix que la AP-7 serà de franc quan acabi la concessió el 2020\tEl PSPV garanteix que la AP-7 serà de franc quan acabi la concessió el 2020\nCarlos Gutiérrez reivindica que és una tradició que s'ha mantingut durant 500 anys, però la falta de veus femenines a la Festa és un debat obert a la ciutat\nEl batlle d’Elx, Carlos González, ha fet públic un comunicat indignat pel tracte que La Sexta ha dispensat cap al Misteri d’Elx. La cadena l’ha titllat de masclista perquè només hi ha veus masculines i l’ha inclòs en un recull de festes masclistes que es continuen celebrant a l’estat espanyol. Segons González, l’enfocament de La Sexta ‘evidencia el desconeixement, la visió simplista i parcial de la Festa.\n‘Per a analitzar el Misteri des de la perspectiva de la igualtat de gènere, cal posar de manifest que aquesta tradició cultural es ve representant durant més 500 anys i el fet d’haver-la conservat intacta, malgrat les adversitats i prohibicions, ha sigut una dels factors essencials pels quals la UNESCO li va atorgar el reconeixement de Patrimoni de la Humanitat’, diu el batlle. ‘La raó per la qual són homes els qui interpreten els papers en les representacions es deu precisament a l’origen litúrgic del Misteri.’, afegeix.\nGonzález ha argumentat que les dones participen activament ‘e el pla organitzatiu, com també en facetes significatives i imprescindibles per al desenvolupament de les representacions’. També ha explicat que la vice-presidenta del patronat és una dona i que les funcions de tramoista, de cambreres de la Verge, de sastresses i de patrones de l’òrgan rector també les exerceixen dones. Per últim, ha destacat el nombre de noies que formen part del cor juvenil.\nLa no presència de veus femenines respon a una herència medieval que s’ha mantingut durant mig miler d’anys. Un fet del qual Elx se’n sent especialment orgullosa, com reivindica el batlle, però que xoca amb el debat sobre si cal o no incloure veus femenines a la Festa. En aquest cas, l’escenificació i la interpretació dels cants es fa com a l’edat mitjana, quan les dones tenien prohibit de participar en representacions escèniques, i això topa amb la reivindicació feminista que considera que no pot haver-hi espais vetats a les dones malgrat les tradicions.


Ábalos defensa els pressupostos com "els més avantatjosos" per a la Comunitat Valenciana - À Punt\nÁbalos defensa els pressupostos com "els més avantatjosos" per a la Comunitat Valenciana\nEls comptes de Foment han incrementant un 51% i que es tradueixen en 433 milions d’euros.\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, compareix amb el ministre de Foment, José Luis Ábalos , per analitzar les inversions que els pressupostos generals de l'Estat de 2019 / Kai Försterling (Efe).\n15 de gener 2019 - 22:35\nEl ministre de Foment, José Luis Ábalos, ha posat aquest dimarts en valor l’augment de les inversions del seu departament a la Comunitat Valenciana, que s’han incrementant un 51% i que es tradueixen en 433 milions d’euros. Després de presentar els comptes públics al president de la Generalitat, Ximo Puig, el ministre ha dit que els pressupostos són “els més avantatjosos” per a la Comunitat Valenciana i ha ressaltat, entre altres partides, la inversió en rodalia, que augmenta un 62,5% respecte a la de l’any anterior.\nAixí ho ha afirmat en la roda de premsa a València en què ha comparegut al costat del president de la Generalitat, Ximo Puig, i el delegat del govern espanyol, Juan Carlos Fulgencio. Prèviament, Ábalos s’ha reunit amb representants de la UGT, CCOO i la Confederació Empresarial Valenciana (CEV).\nEn total, Foment destinarà en 2019 un total de 1.033 milions d’euros a la Comunitat Valenciana, 433 milions més que l’any passat, de manera que es recupera i, fins i tot, se superen els nivells d’inversió pública de 2011, any en què es va situar en els 1.018 milions d’euros, segons ha subratllat el ministre.\nLes comarques de València disposaran d’un pressupost de 594 milions, un 75,9% més que el 2018; les d’Alacant, de 209 milions, un 63,4% més; i les de Castelló, de 230 milions, un 71% més. A carreteres es destinen 232 milions, 89,1% més que en l’any anterior i, vinculat a la seguretat, es contemplen 93 milions d’euros per a conservació i manteniment, fet que suposa un 75,5% més que el 2018.\nPel que fa al transport marítim, el pressupost augmenta un 21,4%, i arriba als 89 milions d’euros. Mentre que l’aeri ho fa en un 92,8%, amb una dotació de 40 milions.


El passat desembre el Conseller de Cultura, Ferran Mascarell, va inaugurar aquest nou espai permanent del museu. L’espai fusiona il·lustracions, fotos i pintura en una única panoràmica contínua de més de 70 metres.\nTot i la base fotogràfica, l’exposició no pretén ser una representació estricta de la realitat: nord i sud, hivern i estiu, alba i capvespre es barregen en pocs centímetres. Una imatge impossible, un collage que pretén només recollir, de forma sintètica, una gran part de la riquesa natural i cultural de l’Empordà.\nL’Empordà és un territori extraordinari pel que fa al patrimoni natural, en ells s’hi concentren quatre espais naturals catalogats que presenten un gran interès per al seva biodiversitat i la seva geologia. Un indret natural únic, on l’empremta de l’home també ha deixat un patrimoni cultural extraordinari.\nL’Espai EmpordàNA’T et proposa un tast dels quatre grans espais protegits de l’Empordà, una passejada per deixar-te seduïr pel seu patrimoni natural, cultural i intangible, i descobrir com gaudir-ne.


Les comissions temàtiques\nLes comissions de treball són autònomes en el seu funcionament i han d’informar, de forma periodica, a l’Assemblea Plenària. La comissió té la funció de promoure el debat i de fer propostes d’acció municipal.\nL’Assemblea Plenària decideix les propostes plantejades per les comissions.\nLa intenció és crear les comissions necessàries per abordar i debatre totes aquelles temàtiques i problemàtiques de Vilassar de Mar. El fet d’aconseguir-ho dependrà del nivell de participació ciutadana que Babord aconsegueixi i del nivell de compromís de les persones que formem Babord.\nEn aquests moments hi ha 9 comissions creades: 6 comisions temàtiques i 3 comissions d'organització o gestió.\ncomisions temàtiques comissions d'organització\nDefensa del territori i sostenibilitat\nDemocració i Participació\nLa Comissió de Suport Municipal està formada per les persones que representen Babord a l'Ajuntament (regidores i membres del consell d'administració de la societet municipal) i una persona d'enllaç per cadascuna de les altres comissions.\nLa Comissió de Comunicació se n'encarrega de divulgar l'activitat de Babord.\nLa Comissió Coordinadora és un òrgan de gestió i no de decisió. És la Comissió que facilita la planificació de les assemblees i el pla de treball. L'impuls de les activitats de Babord ve de l'assemblea plenària i de les comissions.\nEducació, cultura, esports


Langroyd Hotel Blackpool Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n47 Station Road, Costa Sud, Blackpool, Regne Unit, FY4 1EU - Veure al mapa\nMés informació sobre Langroyd Hotel\nSituat a Costa Sud, Langroyd Hotel és el lloc perfecte per gaudir de Blackpool i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLangroyd Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Blackpool. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Langroyd Hotel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, plat de dutxa, servei de planxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Blackpool, faci de Langroyd Hotel la vostra llar.


Destí dels embrions congelats d’un cicle de fecundació in vitro\nEn un cicle de fecundació in vitro (FIV), els embrions viables, però que no són transferits a l’úter matern, són congelats i criopreservats en nitrogen líquid per tal de mantenir intacte el seu potencial reproductiu.\nAquests embrions poden ser descongelats i transferits en cicles posteriors ja sigui perquè:\nNo s’ha aconseguit embaràs en el primer cicle de FIV i es vol fer un nou intent.\nEs vol ampliar la família després d’un primer intent exitós.\nPerò com que la medicina no és una ciència exacta, és freqüent que un cop satisfet el seu desig reproductiu (i no volent tenir més fills) encara quedin embrions congelats.\nTot i que els centres de reproducció assistida s’ocupen de la correcta crioconservació i custòdia d’aquests embrions, són els progenitors, és a dir, o la mare (en el cas que no tingui parella masculina) o la parella, els que són responsables de decidir quin volen que sigui el destí dels seus embrions congelats.\nPossibles destins dels embrions congelats sobrants\nDonació amb finalitats reproductives, és a dir, donar els embrions perquè puguin ser transferits a l’úter d’una altra dona.\n- La donació sempre serà anònima, tant per part dels progenitors com per part de la dona receptora.\n- Per poder escollir aquesta opció, els òvuls i els espermatozoides (que han generat els embrions) han de complir amb les exigències de la donació de cèl·lules reproductora (edat en el moment del tractament; en el cas de la dona <35 anys), serologies negatives, antecedents familiars, etc).\nDonació dels embrions a projectes d’investigació. Sempre en centres autoritzats sota el control estricte de les autoritats sanitàries y previ informe favorable de la Comissió Nacional de Reproducció Humana Assistida (CNRHA)\nDescongelar-los sense cap finalitat reproductiva ni d’investigació. Aquesta opció només és aplicable quan la pacient superi els 50 anys d’edat (edat en què es considera que mèdicament ja no és aconsellable quedar-se embarassada) o bé perquè hi ha causes mèdiques que desaconsellen un nou embaràs, pel perill que podria suposar per la mare o pel futur nadó.\nCada dos anys se sol·licita a la dona o a la parella progenitora la renovació i modificació del consentiment firmat prèviament sobre el destí dels seus embrions congelats, de manera que poden manifestar si han canviat d’opinió o bé mantenir l’opció que ja havien escollit.


El subdelegat del govern espanyol a Tarragona reitera als veïns que no es renovarà la concessió de l´AP-7\nEl subdelegat del govern espanyol a Tarragona reitera als veïns que no es renovarà la concessió de l'AP-7\npublicat el 19/9/2016\nEl govern espanyol en funcions continua reiterant que no renovarà la concessió de l'autopista AP-7 quan finalitzi l'any 2019. Així ho va traslladar en una reunió aquest dijous al vespre el subdelegat del govern espanyol a Tarragona, Emilio Ablanedo, als veïns de les Terres de l'Ebre que reclamen la gratuïtat de l'autopista. A l'espera que s'acabi concertant definitivament la reunió prevista amb el director de Carreteres del Ministeri de Foment, Jorge Urrecho, els veïns van reclamar a Ablanedo conèixer el cost d'un possible alliberament de la via de pagament, fiscalitzant els guanys i les inversions efectuades per la concessionària Abertis. Això, asseguren, podria revelar un cost inferior al previst i, per tant, avançar la possible gratuïtat. En aquest sentit, el moviment veïnal ha tornat a insistir sobre la manca d'utilitat i els problemes que pot generar per al territori i el seu teixit econòmic la construcció d'onze rotondes i l'establiment de 66 quilòmetres de doble línia contínua en el tram ebrenc de la carretera N-340.\nEl portaveu del moviment veïnal, Llorenç Navarro, ha qualificat de "correcta" i "molt positiva" la trobada amb Ablanedo. "Vam parlar amb tranquil·litat i ens va escoltar. Es va comprometre a agilitzar la reunió" –amb Urrecho-, ha afegit. Tot i que l'anunci sobre l'extinció de la concessió de l'AP-7 el 2019 no suposa cap novetat respecte el discurs que l'exministra de Foment, Ana Pastor, havia reiterat públicament durant els últims mesos al govern espanyol en funcions, el subdelegat va intentar tranquil·litzar els veïns –que aquest divendres a la tarda efectuaran el 107 tall de de protesta a la N-340- amb el mateix argument: és a dir, que l'AP-7 passaria a mans de l'Estat i, presumiblement, seria d'accés gratuït. El subdelegat, fins i tot, hauria admès que la manca d'inversions en els trams de l'autovia A-7 pendents a les Terres de l'Ebre s'emmarcaria en aquest context: l'autopista de peatge actual passaria a convertir-se en autovia.\nNavarro, però, entoma aquest anunci amb escepticisme. Especialment, quan es posa en relació amb l'altre gran cavall de batalla obert pels veïns i que volen traslladar directament i de forma urgent al director general de Carreteres: l'aturada de les obres de construcció de les onze rotondes i la senyalització d'una doble línia contínua al llarg de 66 quilòmetres del tram ebrenc de la N-340-. Creuen que la seva implantació "destrossa" la carretera, en termes de mobilitat i econòmics. Volen traslladar a Urrecho la necessitat d'aturar els projectes, un "stand-by" que serveixi per reflexionar sobre les necessitat del territori i abordar la possibilitat de construir accessos a diferents nivell als municipis que ho requereixin –casos com Camarles o les Cases d'Alcanar-, satisfent les peticions dels alcaldes sense alterar la fluïdesa del vial ni crear retencions, com farien les rotondes.\n"Volem que siguin inversions racionals. No entenem –per què s'executen aquestes actuacions- a dos anys i mig o tres per finalitzar la concessió: ens pot donar a entendre que no serà així. Si ens fa aquesta inversió quan no l'ha fet mai, és que això va per llarg. Val més la pena escurçar el temps de la concessió, no fer cap despesa i quedarà la carretera més tranquil·litat i es podrà circular", subratlla. Per això, els veïns van posar també sobre la taula d'Ablanedo la necessitat de conèixer amb exactitud el cost que tindria el rescat de la concessió. Recorden que "ningú" ha plantejat a Abertis negociar. "Tot el món polític parla de l'AP-7 gratuïtat però ningú sap el cost real. Volem que es revisi el contracte de la concessió per veure si han complit les obres i les millores. Si això no fos així, abaratiria el seu cost i es podria avançar la seva finalització", ha remarcat Navarro, qui ha apuntat que el delegat es va "comprometre" a consultar-ho.


El periodista Jaume Barberà, ponent de l'acte institucional del Dia Internacional contra la Violència de Gènere\n25N a Vilafranca del Penedès\nCom acte previ, aquest dimecres 21 de novembre, a les 11h, s’emetrà el programa “En Clau d’igualtat” a Ràdio Vilafranca\nRedacció Vilafranca del Penedès 19-11-2012 17:44 Lectures 3306\nUn any més Vilafranca commemorarà el 25N-Dia Internacional contra la Violència de Gènere amb una conferència institucional i altres activitats. La conferència institucional serà enguany divendres dia 30 de novembre, a les 19h, al saló de sessions de la Casa de la Vila. Enguany el protagonista serà Jaume Barberà i Ribas, periodista, mestre, i director i presentador del programa “Singulars”, a TV3. La conferència de Barberà portarà per títol: “El futur és nostre. Impliquem-nos”. En el transcurs de l’acte, l’Escola d’Art Arsenal portarà a terme la lectura el manifest contra la violència de gènere.\nCom acte previ, aquest dimecres 21 de novembre, a les 11h, s’emetrà el programa “En Clau d’igualtat” a Ràdio Vilafranca, en què es tractarà el tema de l’atenció a la violència de gènere des de l’atenció interdisciplinar. Així mateix al llarg d’aquest trimestre als centres de secundària i de joves es duen a terme tallers per promoure estratègies i recursos per prevenir les conductes sexistes i discriminatòries, identificar els comportaments abusius en les parelles joves i fomentar actituds de respecte i no discriminació entre sexes.\nLa següent activitat serà el 14 de desembre, de 13 a 14,30h, a la sala capitular del claustre de Sant Francesc. Ajuntament i Consell Comarcal de l’Alt Penedès organitzen la conferència i presentació del llibre “A mí también me duele”, a càrrec de Raúl Lizana Zamudio, psicòleg, Master en Psicopatologia i Psicoterapeuta especialitzat en Violència de Gènere. Aquest llibre recentment publicat és fruit del treball terapèutic i d’anàlisi de les conseqüències que la violència té amb els membres més vulnerables i fràgils de la família, les criatures. “A mí también me duele”, és un llibre que vol ser una eina de reflexió i d’aproximació al dolor més gran, que afecta els més petits. Es convida especialment a la conferència els professionals de serveis públics i d’àmbits com l’educatiu, els sanitaris, judicials, socials, des d’on es pot detectar i tractar els nens i nenes que poden patir les conseqüències directes de la violència de gènere.\nExposició “Dones, l’exili, la bellesa”, a l’hospital\nFinalment, dins dels actes del Dia internacional contra la violència cap a les dones, 25 de novembre, Vilafranca acollirà l’exposició fotogràfica “Dones, l’exili, la bellesa”. La mostra, que es podrà visitar al passadís central de l’Hospital Comarcal de l’Alt Penedès del 20 de novembre al 5 de desembre, retrata la vida quotidiana de milions de dones i nenes que són víctimes del desplaçament forçat en diferents llocs del món.\nL’exposició pretén que l’espectador se sensibilitzi i conegui les condicions de vida que tenen aquestes dones, les quals moltes vegades ho han perdut tot i han de refer la seva vida i la de les seves famílies.\nTot considerant les dificultats a què s’enfronten les dones i nenes refugiades, aquesta exposició té com a objectiu educar en valors als espectadors sobre les causes i vulneració dels drets humans que comporta el desplaçament, centrant la seva mirada en un col·lectiu especialment vulnerable: les nenes i les dones.\nAquesta activitat forma part de les activitats de sensibilització sobre la realitat i les necessitats de les persones considerades refugiades, desplaçades, retornades i reassentades que l’Ajuntament de Vilafranca del Penedès, mitjançant el Servei de Cooperació i el Casal per la Igualtat, du a terme amb la col·laboració del Comitè Català de l’ACNUR.\n3Presó per al responsable d’una plantació de marihuana valorada en 200.000 euros a Sant Pere de Ribes\n7Ferit d'arma blanca un home a Vilanova durant una baralla al carrer\n9Un menor, en estat greu després d'haver estat atropellat al Vendrell