EL RACÓ DEL KUS: de novembre 2007\nI ara en Woody...\nPrimer va ser la Red Bull Air Race i ara és en Woody Allen qui anuncia que no rodarà les dues pel.lícules addicionals que estaven previstes en el nostre territori. Realment sembla que és més interessant promocionar la nostra ciutat a base d'alcohol barat i deixar destrossar la ciutat als hooligans britànics. Una llàstima l'ocasió perduda davant d'un dels millors directors del cinema actual.\nEscrit per sukkus a les 19:55 7 comentaris\nAhir publicava la Vanguardia una entrevista al líder de la oposició a Catalunya, Artus Mas. Sense haver estat mai votant de CiU (ni tinc intenció a curt-mig plaç de ser-ho), crec que estic d'acord en moltes de les coses que comenta. I si mal no recordo és ja el segon cop que destaco en aquest espai manifestacions seves.\nEstic d'acord amb què el poble català (i aquí incloc com en Pujol a tothom qui hi visqui i hi treballi) hauria de tenir el dret a decidir sobre qualsevol tema, arribant com a punt culminant a tenir el dret a l'autodeterminació, sense que això impliqui necessàriament, com molts espanyols es temen, la independència del país. De fet, actualment qualsevol referèndum crec personalment que es perdria per majoria, i en cas de poder-lo fer oficialment, encara més. Estic d'acord amb ell en què actualment plantejar la independència és un tema que divideix més que uneix, i que estem en un punt on la societat catalana ha de mostrar unió per lluitar contra una sèrie de grans temes que afectaran el nostre futur proper (especialment econòmics, que són els que ens haurien d'unir a tots). Estic d'acord en què s'haurien d'acordar una sèrie de prioritats primordials (especialment en infraestructures i educació, que també crec són els principals temes a resoldre, tema vivenda a part que és un problema més nacional i dono per utòpic), i tots els partits unir-se per buscar i reclamar solucions concretes. Estic d'acord amb l'anàlisi que fa d'ICV (i trobo molt gran l'exemple dels 80 km/h, ja sabeu àmpliament criticat des d'aquesta pàgina).\nNo acabo d'estar d'acord amb l'anàlisi empresarial que fa de Catalunya. Oblida que moltes empreses catalanes són depenents de multinacionals estrangeres, que en qualsevol moment poden decidir marxar cap a d'altres localitzacions més barates (motiu pel qual en el seu dia també van venir aquí). Estem d'acord en què a més de SEAT i tot l'entramat que mou, hi ha bons ciments en televisió, alimentació, química-farmacèutica i bancs i caixes. Afegiria que a més tenim un grandíssim potencial en biomedicina i biotecnologia, sector on entenc caldria apostar fortament per convertir-nos verdaderament en referència mundial. Ara bé, a més de la iniciativa empresarial, no cal oblidar que ni les nostres universitats són grans referències investigadores, ni hi ha un bon feeling universitat-empresa, som dels països que inverteixen menys en I+D i a més Catalunya és dels llocs on es posen més tràmits burocràtics per a la creació d'empreses. Així que no espantem responsabilitats, que des del Govern hi ha moltíssim a millorar.\nAra bé, què falla del seu discurs? Doncs el què ell mateix denuncia, la falta de credibilitat de la classe política actual, començant especialment per ell. I és que aquesta unitat que ell reclama, s'havia de començar demostrant en aquell Estatut que havia sortit del Parlament (i que ara sembla que tothom reclama), i no en aquesta broma de mal gust que ens van acabar venent, amb una gran part de culpa del protagonista d'aquesta entrevista que, novament amb una clara tàctica (fallida) personal i partidista per tornar ràpidament al poder perdut, va vendre a la nació per un plat de llenties. Si aquest és l'home que ha de dirigir la refundació del nacionalisme anem ben arreglats.\nEscrit per sukkus a les 20:36 1 comentari\nEl circ de la F1\nAhir llegia la notícia de què l'escuderia Mc Laren havia entregat interessadament a la premsa una sèrie d'informació, segons la qual es demostrava que l'escuderia Renault havia tret profit de secrets tècnics a través d'un ex-empleat seu. Després d'anys on la Formula 1 per mi ha anat perdent interés degut a la dificultat dels avançaments en carrera (ai, què lluny queden aquelles boniques lluites Prost-Senna), sembla que el circ del motor vol afegir un ingredient més a l'emoció de les tàctiques d'equip i parades en els boxes: els tribunals. I és que aquest any, quasi que l'emoció màxima l'hem tingut amb decisions (controvertides) dels comisaris de les curses i amb processos judicials, a part de la disputa personal entre els dos candidats al títol de Mc Laren, que van acabar regalant el campionat a Ferrari. Sincerament no crec que sigui la millor manera d'incrementar l'interés per veure les curses, que un servidor personalment ja fa anys que no mira.\nAra bé, el què em sorprèn de la notícia és la frase "McLaren afirma que 33 fichas con datos técnicos fueron copiadas en 11 disquetes en marzo de 2006 y cargadas en septiembre en un ordenador propiedad de Renault". Per favor, en plena època de DVDs, Pendrives, discs durs portàtils miniatura, algú prèn la informació amb 11 disquets??? De 3 i mig o de 5 i quart? Va home va. Crec que l'últim programa que em vaig gravar amb disquets múltiples va ser el mític Day of the Tentacle.\nEscrit per sukkus a les 11:11 6 comentaris\nPollastre a la Bitburger\nFeia molt que no em posava a experimentar a la cuina. Crec que l'últim cop que vaig preparar quelcom que no sabia com sortiria, va ser a Manresa, amb el Lluc, amb els llibrets de llom farcits de salmó fumat. Va ser un experiment casual fruit d'una distracció. Com els dos feiem de vegades la compra setmanal junts, ens repartíem el què havíem comprat, per fer una sèrie de plats a casa d'un o altre durant la setmana. I aquella, doncs bé, el llom va quedar a casa meva, i el pernil i el formatge a casa d'ell i en canvi el salmó fumat (pensat per una altra cosa) amb mi. Va ser mirar-nos i dir, perquè no? I efectivament, deliciosos, sencillament recomenables.\nI ara, en aquesta tarda d'hivern alemany, esperant a què a les 8 comenci el Barça i ja amb gana perquè he esmorzat frugalment a les 11 i m'he cascat una hora de piscina sense haver jalat res més, doncs he decidit tornar a experimentar:\n1 patata. 1 ceba. 2 cuixes de pollastre. Espècies variades (sal, pebre, orenga, basilisc). 1 Bitburger.\nFregir prèviament la patata, la ceba i el pollastre. I després tirar totes les espècies i la Bitburger i deixar-ho fer a foc lent tapat. El resultat? Als comentaris quan ho hagi provat.\nEscrit per sukkus a les 17:01 4 comentaris\nSomnis que s'esvaeixen\nDes de ben petit sempre m'han agradat els cotxes. A EGB quan m'avorria a classe dibuixava (suposo com tants altres nens) cotxes en els marges de la llibreta. A pesar de la sempre meva poca habilitat i paciència per dibuixar a mà o per qualsevol activitat que tingués a veure amb la plàstica (sempre la meva gran creu en l'expedient escolar), a casa podia passar-me hores dibuixant i pintant els cotxes que veia per la televisió del Paris-Dakar. Ja de més gran, quan vaig tenir el primer PC i sortien els primers programes rudimentaris de dibuix CAD, vaig dissenyar (vista lateral) tota una gama de cotxes d'una hipotètica marca pròpia, passant per tots els nínxols de mercat possibles. Suposo que si algun dia em posés a regirar per casa encara els trobaria en la carpeta on els tenia guardats i de tant en tant els contemplava.\nAixí que quan va arribar el moment d'elegir què volia fer la vida, vaig acabar desestimant altres idees que havien passat pel cap (astrònom, biòleg marí) i vaig decidir-me per la carrera d'enginyeria industrial amb un clar objectiu: acabar en una marca de cotxes desenvolupant models. Malgrat lògicament tenir el somni de poder treballar algun dia en alguna gran marca puntera (sempre he tingut especial predilecció per BMW), hi havia una empresa clara candidata on acabar fent carrera professional, la marca que sempre he viscut a casa, tant a través del meu pare com del meu tiet, clients incondicionals de la marca.\nLa carrera em va obrir la mentalitat i vaig descobrir moltes altres coses que m'agradaven, però finalitzada aquesta, vaig decidir començar pel camp que sempre m'havia atret. Així vaig començar a Gestamp, un important proveïdor del món de l'automoció, on pel fet de ser una empresa gran fusió de moltes petites i en procés de creixement, vaig poder adquirir una experiència increïble en els dos anys que vaig estar. Aquesta em va portar a fer el salt (professional que no econòmic) que m'oferia la possibilitat de fer una estada participant en el procés de desenvolupament d'un futur model d'una marca premium. Actualment sóc el responsable a del Vorbau (estructura davantera de la carrosseria estructural del cotxe), de tots els carenats i passarrodes de sota pis, de totes les plaques anticalòriques de les zones motor i túnel de transmissió i de tots els insonoritzants acústics de la zona motor del futur model. A la meva edat sencillament ni en els millors somnis podia haver imaginat tant.\nNo tot han sigut camins de roses. He patit l'infravaloració de categoria per la feina que estava realitzant (finalment solventada), he patit la sobreexplotació d'assumir responsabilitats al.lienes, finalment parcialment solventada després de llargues queixes, no per les hores adicionals que suposava, sinó per la imposibilitat de realitzar correcta i professionalment totes les tasques que estava assumint. Finalment he patit el què considero (subjectivament) una injustícia econòmica, que sabent que no ha estat malintencionada sinó fruit de la burrocràcia d'una gran empresa, ningú sembla capaç de solventar. A pesar de tot això, passades les ires inicials, un seguia disposat a aguantar tot per treballar en el què sempre havia somniat.\nFins ara, on un està desorientat. Un simple mail, sí redactat i promogut inicialment per mi, però recolzat per una gran majoria que hi va participar activament, fart d'escoltar cada dia queixes de companys que progressivament augmentaven el seu descontentament, purament per una falta d'informació clara. Un simple mail on es transmeten una sèrie de dubtes que es volen aclarar aprofitant una propera visita (llargament esperada) de personal. Purament una acció en favor de l'empresa per discutir obertament els sentiments i preocupacions d'un personal que estem desplaçats 1500 km de la nostra empresa orígen, on se'ns porten automàticament molts assumptes personals. Una acció per millorar la satisfacció de tots, sense amenaces, sense crítiques a cap persona, sense reclamacions que no siguin aclaracions o la possibilitat d'oferir el nostre punt de vista sobre determinats punts.\nUn mail massa innocent per una gran roda que gira indefectible i independentment dels membres que en formin part. Un mail, que ben o malintencionadament malentès, sembla haver-se convertit en una caça de bruixes en busca del líder d'una rebel.lió que només existeix en les ments d'unes persones que precisament estan massa allunyades de la realitat i per això els hi demanem que vinguin. Una rebel.lió que imaginen capitanejada pel benjamí de tots els residents, per un dels nouvinguts, que si disposés de la capacitat imaginada d'erigir-se en líder sobre una sèrie de professionals amb molta més experiència i edat que ell, no entenc com no el proposen per un càrrec important.\nI ara ha començat la pressió psicològica sobre aquesta ovella negra que trenca el moviment harmònic dels engranatges invariables que mouen una gran empresa. Ara entenc a l'amic Carles, que canviava una feina a Siemens per una a una enginyeria més modesta, fart i desmotivat de formar part d'una empresa on un no podia influir en res.\nPotser tampoc sóc un home per una gran empresa? Quin preu té treballar en el què sempre has somniat? Cal renunciar als teus ideals, manera de ser i caràcter per sobreviure a una gran empresa? Estic disposat a fer-ho?\nIncertesa i desconcert. Actualment descobreixo que a pesar de mostrar públicament el caràcter fort i segur que tenia el meu pare, interiorment tinc un caràcter més sensible i dèbil com el de ma mare. Meravelles combinatòries de la genètica.\nEl mail del Charly esperant resposta a una proposta d'anar a fer la volta al món junts. Potser és el què necessito per reflexionar i decidir què vull fer a la vida. Tic tac tic tac.\nEscrit per sukkus a les 12:06 6 comentaris\nMeme, avui va d'escriptoris\nFeia temps que no recollia un meme, però aprofitant que estic païnt l'esmorzar abans d'anar a nedar i degut a la sencillesa d'aquest, em permeto recollir l'últim del meu transmissor personal d'aquest tipus de posts.\nAvui us obro les portes doncs al meu escriptori. La foto és del Nil, lloc on no he estat, però em va encantar la foto. En aquest cas va ser feta per la Marta, la pàgina flickr de la qual aprofito l'ocasió de recomenar. A diferència del Marc, mai he tingut fotos pròpies o d'experiències viscudes en primera persona. Passada l'època de tenir la foto d'algun amor platònic famós, sempre he tingut fotos de paisatges (terrestres o espaials) capturades de la web. De fet actualment en l'ordinador fix de Barcelona hi tinc una foto d'un eclipsi lunar. També sóc en aquest sentit bastant conservador i la mateixa imatge es pot quedar durant anys sense canvis.\nA diferència del Dani, la meva disposició d'icones o accesos directes no presenta cap ordre especial. Sencillament és el fruit de com s'han anat instal.lant els programes en l'ordinador. Els dos forats que es poden observar són resultat de descàrregues d'arxius posteriorment borrades que han deixat la seva petjada en la imatge.\nCom es pot comprovar l'escriptori no és una part essencial del meu ordinador, però si algú vol recollir aquest meme, seguiré xafardejant el què tingueu la resta de la gent.\nEscrit per sukkus a les 11:31 0 comentaris\nI avui... client!!\nRealment una de les coses dolentes que tenia treballar en un proveïdor era l'actitud "òbvia" que sempre havies de mantenir de "el client sempre té raó"i haver-te d'empassar coses que en igualtat de condicions no faries, lògicament tot per el bé de l'empresa.\nAmb el canvi d'empresa en principi passava a l'altre banda, al costat obscur del poder (bé, el client final són els compradors, però com a éssers individuals realment normalment el poder és limitat). La teoria però no es va cumplir: per una banda marxava a Audi a fer de "proveïdor d'enginyeria" i convertir-me en un esclau (d'ambdues empreses), on quan convé sóc un Audianer més i quan no un extern sense més. Quedaven els proveïdors de les meves peces, on un comprobava que a Alemanya els proveïdors porten uns fums... que sorprenentment Audi almenys permet. I sense ser un Audianer de veritat doncs ja et pots imaginar.\nPerò avui sí, avui un s'ha sentit client. Tot s'ha de dir, gràcies a l'únic proveïdor amb el què hi ha hagut un bon treball, l'únic al què quan m'han demanat favors, els he fet de gust, perquè també són els únics que han ajudat quan ho he necessitat, els únics que entreguen les coses quan les demanes, els únics realment proactius amb el disseny... a pesar de no ser proveïdors de desenvolupament. Ja van ser els què em van donar entrades per l'IAA (junt amb Gestamp, però aquí era fàcil tirar dels antics companys) i avui, doncs m'han portat els regals de Nadal. Un rellotge-termòmetre-alarma electrònic que tinc a partir d'avui a la taula (per fi podré tancar finestres o engegar l'aire acondicionat amb una prova objectiva). I un Sudoku-Kakuro electrònic per entretenir-me als avions. Gràcies Lydall-Gehardi!! (propaganda gratuïta però no crec que els lectors d'aquest espai comprin mai plaques anticalòriques per un cotxe).\nEscrit per sukkus a les 19:01 2 comentaris\nSegon cap de setmana consecutiu per Ingolstadt, però lògicament no era plan de seguir amb la tranquilitat de l'anterior, així que aprofitant que aquesta setmana m'he plantejat (per fi) posar-me seriosament a fer una mica d'esport cada dia (tres dies a la piscina i flexions i abdominals a casa els dies que no hi anava), calia muntar algun plan que a l'hora que visitàvem quelcom nou, fèiem una mica d'esport. Així que després de preguntar entre residents, el David i jo vam decidir anar, a pesar del mal temps, a veure el castell de Prunn, aconseguint timar a última hora al Roger i la Mireia, així com el Ricard que degut a la seva lesió de genoll ens esperava a les parades programades.\nLa sortida de l'excursió era des d'Essing, poble situat a l'est del Altmuhltal, d'on surt un camí de dues hores i mitja enmig del bosc en direcció al castell de Prunn. Després d'una primera pujada bastant forta i constant, el camí es tornava més suau, però entre la nevada i la neu que hi havia, i algunes zones mal senyalalitzades hi va haver moments de petit dubte sobre si arribaríem al destí final. El paisatge boscós era bastant monòton, però poc acostumats a fer excursions amb neu (que a més era neu pols), va fer les nostres delícies. De pas estrenava les meves botes de trekking impermeables comprades el dia anterior. Finalment vam arribar al castell, que ni era gran cosa, ni es podia visitar perquè l'estaven restaurant, així que el premi final en realitat va ser el gran dinar que ens vam fer en el poble de Prunn.\nPer la tarda, tornada més ràpida per la vora del riu Altmühtal, on les botes vam començar a demostrar que eren noves i em van destrossar els turmells. Com a final d'etapa, novament Essing i el seu pont de fusta més llarg d'Europa. La tornada també mereixia un premi, concretament unes Kristallweizen al poble de Kehlheim, per tancar un dia d'esport, neu i molts riures.\nEscrit per sukkus a les 11:50 1 comentari\nUna mica d'humor si us plau...\nRealment en aquest país els polítics sempre han de gastar temps i recursos en tonteries. La noticia catalana del dia és la "indignació" que el president ZP fes broma sobre les Rodalies. Entendria l'enuig si això es fes en el Parlament, però en un programa d'humor, on el presentador et deixa la broma a ou, doncs trobo molt bé que el president la faci. És de salut mental i democràtica poder fer humor sobre qualsevol tema, les nostres misèries, defectes, tragèdies i complexes, sempre que es sàpiga fer sense mal gust i no em sembla el cas.\nQue la situació de Rodalies és inadmissible i que s'ha de demanar responsabilitats al govern central i el president està clar. Però en comptes de criticar tonteries com aquesta, podrien també ser més proactius i ajudar a reconduir la situació. Més indignant que fer broma trobo la majoria d'aquests polítics que tan critiquen van en cotxes oficials amb una patrulla que els hi obre pas davant dels embussos diaris que es formen. Davant la incompetència que cada dia ens demostren, més valdria que es quedessin també col.lapsats, així no podrien provocar els merders que monten.\nEscrit per sukkus a les 19:54 7 comentaris\nI avui fa ja un any...\nPaco Ibáñez. Coplas a la muerte de su padre (Jorge Manrique)\nEscrit per sukkus a les 19:23 3 comentaris\nRatsch & Tratsch i Catan\nDesprés d'uns últims mesos frenètics on no he parat massa, ha arribat l'hivern a Ingolstadt i amb ell s'han acabat els plans de cap de setmana (tot i que alguna cosa haurem de fer). En tot cas, la veritat és que de tant en tant va bé i realment necessitava un de descans, d'estar molt per casa, mirar pel.lis, tennis, aprofitar per netejar i planxar una miqueta i mirar per la finestra com neva. De totes maneres alguna coseta sí que vaig fer, entre elles anar per segon any a l'obra de teatre que fa anualment el meu coordinador d'Audi, en un grup amateur. Aquest any s'havia millorat l'acústica, el sopar només es podia fer abans de l'obra (beure sí podies demanar per sort) i sobretot la meva comprensió del bavarès ha millorat bastant, el què em va permetre entendre un 25% (molt millor que el 5% de l'any passat). Gens malament tenint en compte que altres alemanys no baveresos entenien el 50% (com els companys seatons de departament estan de vacances em va tocar anar amb els Audianers). I és que encara que a Audi es parli molt bavarès, en el llenguatge de feina només canvia l'accent i pronunciació, però en una obra teatral d'ambient rural fins i tot les paraules poden ser molt diferents. L'obra era una comèdia sobre la rumorologia que es crea al poble quan un pagès rep una carta de Minga (Munich en bavarès) i no vol dir el seu contingut. Malgrat no entendre la majoria d'escenes gracioses, vaig entendre la trama, el final (important, saber què cony deia la carta) i la dedicatòria que e van fer en les paraules posteriors del coordinador (actor i director), acabada l'obra.\nDesprés, doncs un any després, per fi he pogut estrenar el Catan amb gent d'aquí. Dues partides intenses que ens van mantenir fins les 4h, la segona amb victòria local en una d'aquestes partides que m'agraden tant en què tothom està amb 9 punts (bé, jo estava amb 8 però vaig fer el salt al 10 en una ronda). La primera, una de les partides més rares per distribució dels materials. Espero que en aquest fred hivern que ens espera aquest hagi sigut l'inici per futures nits de vici.\nEscrit per sukkus a les 20:37 0 comentaris\nWoody Allen sempre ha dit que volia ser un escriptor de tragèdies, però que com en els seus inicis agradava més el seu costat còmic, li acabaven sortint tragicomèdies. I sembla que instal.lat en la seva veterania i amb una llarga filmografia a les seves espatlles està disposat a cumplir el seu objectiu inicial, més proper a la seva visió de la vida.\nCassandra's Dream tanca la trilogia fílmica a Londres (després de Match Point i Scoop) i forma junt amb "Delitos y faltas" i "Mach Point" una trilogia noir de melodrames criminals que plantegen dilemes morals sobre els motius que arrosseguen a un a perpetrar un crim i les seves conseqüències posteriors. És sens dubte la tragèdia que l'autor estava buscant. Delitos y faltas barrejava una història d'infidelitat molt semblant a la posterior Match Point, però combinada amb la tragicomèdia amorosa típica del director i en aquell cas actor a la vegada, constant en moltes de les seves obres. Match Point era un drama en tota regla que ja trencava l'estil habitual d'Allen, però no penetrava tant en els sentiments del protagonista i es centrava en bona part en analitzar la sort que influeix tan decisivament en les nostres vides. En la seva última obra, Allen aprofundeix molt més en les consciències dels dos actors principals (molt bona interprtació d'Ewan Mc Gregor i menció especial per un Colin Farrell que borda el seu personatge), consumant un drama autèntic amb tints de tragèdia grega.\nCassandra's Dream explica la història de dos germans de classe mitjana-baixa londinenca (Allen s'allunya finalment del món aristocràtic d'obres anteriors) amb moltes dificultats econòmiques. Ian (McGregor) és un jove emprenedor amb somnis de fer grans negocis per instal.lar-se en la classe alta. La seva falta d'èxit el porta a estar ajudant al restaurant del seu pare, home mortificat per l'èxit del seu cuñat, ric empresari amercià que sempre ha ajudat a la familia. El conèixer a Angela (Hailey Atwell), jove actriu arrogant arribada a Londres, el farà embogir sobremanera. Terry és un mecànic que porta una vida simple amb la seva nòvia, però que la seva ludopatia el carrega de deutes. Ambdós compren un veler de segona mà, el Cassandra's Dream, per navegar els caps de setmana i somniar en les seves fantasies. La visita sorpresa del tiet Howard (Tom Wilkinson) els hi obre les portes a l'esperança... però aquest voldrà un gran favor a canvi.\nAmb una excel.lent banda sonora de Paul Glass i la mencionada excel.lent interpretació dels dos protagonistes, la pel.lícula atrapa a l'espectador en el dilema amb el què s'enfronten els dos germans, transmetent perfectament els sentiments humans d'ambició i culpa. Però finalitzada la visualització del film a un li queda la sensació de què li falta quelcom a l'obra per arribar a l'altura de les millors creacions. Probablement un final excessivament precipitat, que no conclou com es mereix l'excel.lent disecció humana de tot el film.\nEn tot cas una bona notícia que Woody Allen torni al terreny de les bones pel.lícules, després d'una obra molt més fluixa com va ser Scoop. Esperem que mantingui la tònica en l'esperada Vicky Cristina Barcelona rodada en la nostra estimada ciutat.\nEscrit per sukkus a les 15:27 3 comentaris\nAquesta setmana la gent d'Audi va decidir tenir un premi cap als SE-Sprechers (responsables de peces) que tant dur estem treballant en el desenvolupament del futur Q5 i ens van invitar un parell d'hores al circuit de proves de Neustadt. Aquest es troba a una mitja hora de camí i malgrat ser relativament petit, permet als experimentadors i responsables de cotxe complet fer proves rodant sobre el cotxe sense haver de fer un viatge especial.\nL'experiència va estar divertida. Desgraciadament cap teníem el carnet per conduir prototips, així que en el Q5 només vam poder anar com a paquets, el què no va impedir poder comparar les sensacions generals del cotxe amb les dels competidors més immediats, que sí vam poder conduir: BMW X3 i VW Tiguan.\nTot i ser un circuit més petit que el d'Idiada per exemple, i molt més que el d'Ehra (situat al nord d'Alemanya i on es realitzen les proves més serioses), Neustadt disposa de diferents pistes: Schnellbahn (circuit oval), Schlechtweg (pista de curves amb asfalt en mal estat), dos Handlingskurse (carreteres de muntanya amb bon asfalt) i d'altres que no podíem accedir (recta amb diferents tipus de sotracs, circuit acústic en pista forestal, descens prolongat, etc. Naturalment el què més gràcia fa per algú que com jo mai havia estat en un circuit d'aquestes característiques és el circuit oval, per ser diferent al què un es troba en la realitat. La veritat que a la primera volta no dóna massa sensació de seguretat el carril de l'esquerre que té una inclinació que sembla quasi una paret vertical, i menys amb cotxes 4x4 que semblen més fàcils de volcar. Però un cop un agafa confiança descobreix que efectivament estan ben dissenyats i que un pot agafar la corba a 200 km/h i deixar les mans del volant. Divertida és la senyal al final dels revolts: final de limitació màxima a 200 km/h.\nEn quant als models provats, he de reconèixer (malgrat que la meva opinió naturalment és imparcial) que em quedo amb el nostre model. Queden algunes coses a millorar, però encara queda fins el SOP, i ja en la fase que estem la dinàmica, acústica i confortabilitat del cotxe estava per sobre la competència.\nUna gran experiència i tot un detall per part d'Audi, que sens dubte en quant a polítiques de motivació al personal està a anys llum de la nostra empresa origen.\nEscrit per sukkus a les 11:28 1 comentari\nPrimera nevada de l'any\nEscrit per sukkus a les 11:23 1 comentari\n07 de novembre 2007\nFa poc més d’any Guillermo del Toro saltava a la fama després de deleitar, primer al públic espanyol i després a la resta del món, amb la seva esplèndida obra El laberinto del Fauno. Instal.lat ja en aquest pendestal el director mexicà presenta i produeix (a l’estil Tarantino) l’òpera prima de Juan Antonio Bayona, que ha acabat fent-se amb la plaça destinada pel cinema espanyol per intentar guanyar l’Òscar a millor pel.lícula de parla no anglesa.\nEl orfanato és una obra d’aquest gènere tan difícil de trobar, com és el terror piscològic. I és que pel.lícules de terror mai falten a les cartelleres, però costa molt veure quelcom diferent a una pel.lícula d’ensurts on assassins o éssers esfereïdors (més o menys sobrenaturals) apareguin instàntaniament acompanyats d’una pujada del volum de la música. El terror de El orfanato (malgrat incloure algun ensurt que altre) és més proper al Resplandor de Kubrick que a l’Alien de Ridley Scott (que no per això deixa de ser una obra mestra referent del gènere). La història és en realitat un drama que comença quan Laura (correcte Belén Rueda) i el seu marit compren l’orfanat on ella es va criar per instal.lar-hi una petita residència per nens discapacitats. Simón, el seu fill adoptat, començarà a jugar amb amics imaginaris, el què s’acabarà convertint en un malson per la mare.\nAmb un ritme lent però sense pausa, amb una música tranquil.la allunyada de les estridències habituals en el gènere, la pel.lícula endinsa a l’espectador en un sentiment d’angustia i por cap al sobrenatural, inquietant-nos fins i tot en escenes completament previsibles (un, dos, tres, pica paret...). La trama intenta combinar la realitat quotidiana (amb la constant investigació de la policia del cas, per trencar l’efecte d’irrealitat de moltes pel.lícules on les víctimes mai recorren a mitjans disponibles) amb els efectes sobrenaturals, i acaba lligant perfectament al final tots els fils argumentals que ha anat creant. El final, sense ser sorprenent, és una correcta conclusió per a una obra, que es sustenta molt en les grans interpretacions femenines. Tant amb el pànic, desconcert i amor cap al seu fill de Belén Rueda, com les interpretacions secundàries però inquietants de les veteranes Montserrat Carulla i Geraldine Chaplin (en la gran escena de la mèdium).\nLluny de la perfecció i crítiques desmesuradament eufòriques de certs mitjans nacionals, l’obra també té alguns punts criticables. Argumentalment es fa difícil de vendre que els fets passats narrats no fossin ni descoberts, ni investigats ni sospitats per ningú i per tant passin ràpidament a l’oblit. El personatge del pare (Fernando Cayo) tampoc està especialment treballat, tant a nivell de guió com interpretativament, actuant de formes més que discutibles i sense expressar convincentment a l’espectador la desesperació que en teoria també pateix.\nRespecte a la comentada semblança a d'altres films (Los Otros i el Sexto Sentido), malgrat que entri en el seu terreny argumental de la interacció entre els vius i els morts, és una pel.lícula amb una història independent. Està clar que El orfanato no és especialment innovadora i recorre a recursos del gènere ja ensenyats prèviament. Per aquest motiu no serà una obra mestra. Però això no li treu que sigui una molt bona pel.lícula, recomenable per als seguidors del terror fílmic i que representa un gran debut d’aquest director espanyol en un camp on el cinema nacional tradicionament no sol destacar especialment.\nEscrit per sukkus a les 20:07 4 comentaris\nLa (ir)responsabilitat periodística\nDurant les últimes setmanes ha estat notícia més o menys constant el cas del noi d’Olesa que va agredir física i verbalment a una menor sudamericana, essent gravat per les càmeres del vagó del tren on ambdós circulaven. El fet, lamentable, va ser inicialment obviat a nivell judicial, el què va significar una magnificació irracional i irresponsable per part de molts mitjans periodístics, les conseqüències de la qual estan encara per veure. Vagi per davant que condemno l’actuació de Sergi Xavier i que defenso que aquest tipus de comportament hauria de tenir un càstig sever per part de la justícia, tant si es tracta d’una agressió racista, com sexista, com completament gratuïta. Seria la manera d’acabar amb certs dominis de minories violentes degut a la por que la majoria té a aquesta violència. Però no és menys cert que lamentablement sucessos com aquest (o molt més greus) són molt habituals en la nostra societat, sense crear-se tant rebombori. La magnificació desproporcionada del cas ha portat a tota una sèrie de despropòsits que haurien d’invitar a la reflexió de tots plegats:\n- L’agresor protagonista s’ha convertit en una estrella mediàtica fugaç, rebent fins i tot ofertes astronòmiques per donar exclusives a certs mitjans (on està el codi deontològic del sector?) i en alguns moments quasi incentivant a què gent com ell repeteixi agressions semblants degut a aquesta propaganda gratuïta.\n- Una part de la societat llatinoamericana s’ha volcat en una campanya mediàtica demanant una justícia desproporcionada. A l’embaixador que ve aquí a donar lliçons democràtiques li diria que se’n torni al seu país, a arreglar els molts problemes que tenen i que provoquen l’emigració en massa del seu poble.\n- Els clans violents sudamericans (que també existeixen) han iniciat una sèrie d’accions intimidadores contra l’agresor, que de moment han provocat que hagi de canviar de domicili. Ens imaginem el què pot passar si ara alguna banda de Latin Kings matés a l’agresor? Una greu esquerda social completament innecessària d’haver tractat el cas com es mereixia.\n- El testimoni passiu que va tenir la desgràcia de ser gravat (doncs ara sabem que no anava sol al vagó) i l’identitat del qual ningú va pensar en protegir, ha estat sotmès a un linxament mediàtic i social que no mereix. Què còmode és jutjar a algú sentat en el sofà de casa o rodejat de xofers i guardaespatlles (quina ràbia em van fer els polítics que es van afegir a les crítiques). El cert és que la resposta de cadascú en aquests casos és imprevisible i un si ha de trobar per saber què hauria fet ell en el mateix cas. Però queda clar que la majoria de gent que normalment roman immòbil davant de casos semblants (com he comprovat en les experiències personals viscudes) no és ningú per criticar a aquest pobre xicot, que va quedar paral.litzat per la por esmentada anteriorment.\nUna por de la societat que augmenta si la justícia és excessivament tova, com desgraciadament tenim, però que també augmenta davant del periodisme catastròfic que s’està imposant, com molt bé reflexava en els EEUU el documental Bowling for Columbine.\nEscrit per sukkus a les 19:23 2 comentaris\n05 de novembre 2007\nAvís important: lectura no recomenada als que encara no hagin vist les anteriors entregues de la saga i tinguin pensat fer-ho algun dia.\nA un ritme frenètic que no deixa passar ni un any entre pel.lícules, ha arribat a les pantalles la quarta entrega de la nova saga de terror d’èxit. Sense el seu director original (James Wan), que ha passat a produir la resta i deixar la direcció en mans de Darren Lynn Bousman, la nova història macabra de Jigsaw segueix mantenint la tònica general de les anteriors entregues.\nQuan acabava la tercera i sabent ja que com a mínim quedaven dues obres més (com efectivament es confirma en un final que novament deixa clarament oberta la porta a una cinquena -i definitiva?- entrega més), els seguidors de la saga es preguntaven com seguirien les futures històries: serien preqüeles o seqüeles de la història fins llavors explicada, un cop mort l’assassí protagonista? Doncs aquí novament ens sorprenen els guionistes i finalment no és ni una cosa ni l’altra, però tranquils que Jigsaw no ressucita. El què no implica que els seus sàdics jocs hagin perdut espectacularitat ni sentit purificador per als condemnats, i és que fins després de la seva mort encara queda molta corda per recórrer. En aquesta quarta entrega, al més pur estil Lost, una sèrie de flaixbacs ens introduiran en la història del nostre protagonista i com es va convertir en l’assassí en sèrie més temut dels EEUU. En el “present”, aquest cop la seva víctima principal és el comandant Rigg, a qui sotmet a una “gincama” de proves preparades que l’acosten (i ens acosten) a la ment de Jigsaw.\nSaw IV ofereix tots els ingredients que han donat esplendor a la saga. Per començar un guió treballat, en aquest cas força complicat i recomenable portar fresques les anteriors, especialment la tercera, malgrat que com sempre una sèrie de flaixos ens aniran narrant els punts més complicats de la trama. I per descomptat una bona dosi de sang i fetge, que acosta més l’obra al cinema gore que al de terror. El problema? Doncs que ja en van quatre i lògicament l’efecte sorpresa cada cop està més gastat, a més que la història general es va fent menys creïble. Però realment importarà massa això als fans de la saga? Vistes les nul.les alternatives existents podem predir la probable continuïtat de bones taquilles per aquesta i per la següent.\nEscrit per sukkus a les 20:19 0 comentaris


Un instrument fonamental en el procés de coneixement i maduració personal és la lectura. Quan topem amb una bona lectura se'ns desperten nous interessos, fomenta la fantasia la creativitat i la imaginació.\nEls nens/es lectors tenen avantatges a l'hora de redactar i facilitat en exposicions orals. Incrementa el seu vocabulari i augmenten la capacitat de retenir i memoritzar, comprenent i assimilant amb rapidesa els conceptes nous.\nLa tasca de les famílies per aconseguir l'hàbit lector dels nens i nenes és molt important. Heu de fomentar la lectura en ells/es des dels primers mesos de viada i acompanyar-los en tot el procés.\nUs presentem el Decàleg per a pares i mares per despertar l'hàbit lectors en els vostres fills/es.\nPublicat per biblioteca escolar a 11:01\nEtiquetes de comentaris: Activitats d'hàbit lector, Famílies\nSi voleu saber quines són les últimes novetats de la nostra biblioteca, no dubteu a fer una ullada a l’Epergam. Fes clic sobre la imatge de la dreta, i aquí trobareu les últimes adquisicions! A més, a la Guia de Lectura trobareu un recull de llibres ple de jocs perquè poseu a prova les vostres habilitats d’observació!\nPublicat per biblioteca escolar a 11:20\nEtiquetes de comentaris: Educació primària, Famílies, Professorat\nBenvinguts al blog de la Biblioteca de l'Escola Pau Romeva, un espai que convida a tota la comunitat educativa a gaudir i participar de les activitats i recursos que es poden oferir des de la biblioteca.\nS'ofereix, doncs un punt de trobada des del que, a banda d'oferir-vos informacions per facilitar la vostra etapa en la comunitat educativa, pretén també donar veu a tots els protagonistes de l'educació amb la intenció de compartir idees, presentar experiències i contribuir a fer una millor feina en l'educació.\nPodeu posar-vos en contacte amb nosaltres a través de l'apartat "Contacta amb la biblioteca" que us facilitem.\nEsperem poder fer una molt BONA FEINA!!\nPublicat per biblioteca escolar a 18:00\nEtiquetes de comentaris: Educació primària, Famílies, General, Infantil, Professorat


Taller pràctic :”Eines i estratègies per comunicar-me millor amb el meu equip” (horari de 16h a 21h) | Consell Comarcal del Maresme\nInici Notícies Taller pràctic :”Eines i estratègies per comunicar-me millor amb el meu equip”...\nTaller pràctic :”Eines i estratègies per comunicar-me millor amb el meu equip” (horari de 16h a 21h)\nDarreres places! Inscripcions obertes fins el 19 de maig.\nObjectius Adquirir eines i destreses personals per a la millora de la comunicació i el lideratge assertiu, afavorint així un millor funcionament de l’equip. Contingut És un taller pràctic i vivencial, de 10h de durada repartides en dues sessions, en el qual l’alumne aprendrà a partir de la pròpia experiència, podent així després aplicar aquest coneixement en la coordinació i conducció d’equips humans (laborals i esportius). Referència Tallercomunicació/maig2014 Públic Persones amb càrrec com a comandaments intermitjos i al front d’un equip (caps d’àrea, coordinadors, caps de serveis, entrenadors…) tant a ajuntaments, com empreses o equips esportius. Modalitat Presencial Horari De 16h a 21h tarda Hores 10 Dates: Dimecres 21 i 28 de maig de 2014. Lloc Viute, desenvolupament humà: C/ Santa Marta, 15 bx (costat de Pl. de les Tereses i a 10min. estació Renfe Mataró) Població Mataró Dates d’inscripció 2014-03-21 Data fi d’inscripció 2014-05-16 Nombre de places Mínim de 15 i màxim de 20 Requisits d’accés Estar motivat per a la millora de les habilitats personals i professionals. Per ordre d’inscripció. Com s’ha de fer la inscripció\nPodeu accedir al formulari d’inscripció següent: http://www.ccmaresme.cat/formulari.php?id=10284\nCost Aquest taller està subjecte a Preu Públic (50€) segons Ordenança nº 22 del CCM (publicada el 21 de maig de 2013). Forma de pagament Un cop realitzada la inscripció, el CCM farà arribar per e-mail la carta de pagament per a liquidar el Preu Públic. Entitat que realitza la formació Viute, Desenvolupament humà. Contacte\nOrganitzen i col·laboren: Maresme Capacita/Consell Comarcal del Maresme i Viute, desenvolupament humà.\nArticle anteriorCursos de formació en seguretat alimentària per als membres del cens de la Xarxa Productes de la Terra\nArticle següentInscripció al taller pràctic “Eines i estratègies per comunicar-me millor amb el meu equip”


Se salta un control d’alcoholèmia i obliga la policia a perseguir-lo - Altaveu el diari digital d'Andorra\nSe salta un control d’alcoholèmia i obliga la policia a perseguir-lo\nEls agents acaben detenint l’home, de 27 anys, sense permís de conduir, begut i drogat, quan podria haver volgut marxar del país\n24/08/2020 (12:31 CET)\nAquesta darrera setmana s'han practicat vuit detencions per alcoholèmies positives. ARXIU\nUn control d’alcoholèmia estàndard al centre d’Andorra la Vella. La patrulla diligentment disposada amb tots els elements característics preparats per fer controls rutinaris ordinaris. S’acosta un cotxe la marxa del qual aixeca certes sospites i els agents fan indicacions perquè el conductor s’acosti, s’aturi i se sotmeti al pertinent control. Però lluny d’això, pitja l’accelerador i tira enllà obligant la policia a dur a terme una persecució.\nEls fets van passar a altes hores de la matinada de dilluns passat. Durant una estona els agents van estar perseguint el cotxe, fins a Sant Julià. Encara que no va ser fins al cap de dues hores pràcticament que se’l va poder localitzar i controlar. És possible que en tractar-se d’un no resident, l’home pretengués marxar del país el més aviat possible.\nEn tot cas, se’l va fer sotmetre a la prova d’alcoholèmia i al test de tòxics. En totes dues ocasions va donar positiu. Pel que fa a l’alcohol, 1,43 grams per litre de sang. Faltaven vint minuts per les 4 de la matinada de dilluns passat quan l’home de 27 anys va ser formalment detingut. A més a més, no disposava del pertinent permís de conduir. I en saltar-se el control, també se li va imputar un delicte contra la funció pública.\nDurant la darrera setmana, la policia ha practicat dinous arrestos, dels quals tretze tenien a veure amb la seguretat en el trànsit i alcoholèmies positives\nAquesta és una de les tretze detencions que hi va haver relacionades amb alcoholèmies positives la setmana passada. Sis més van ser degudes a d’altres circumstàncies, la més rellevant de les quals la malaurada detenció del conductor que en va atropellar mortalment un altre. La resta, detencions per conduir amb el permís retirat o per ser localitzat tenint una ordre d’expulsió dictada. O un parell de casos de violència domèstica.\nEn aquest sentit, el més rellevant seria l’arrest a Encamp, dimecres passat a la nit (22:45 hores), d’un home resident de 54 anys com a presumpte autor d'un delicte de maltractaments (àmbit domèstic). Requerits a la via pública, en concret al carrer de la Vena, els agents van haver d’intervenir ja que una dona havia patit una agressió durant una discussió amb la seva ex-parella. Van ser els veïns els que van alertar davant els cops i bufetades que estava rebent la dona.


La figura de Sant Felip Neri\nELISEU MASSANA ESTRADA\n17/03/2014 04:54 Actualizado a 17/03/2014 12:55\nEn la plaça de Sant Felip Neri, l'arquitecte Ros de Ramis edificà una font de base octogonal i amb columna central d'on surten uns brocs d'aigua. El cim d'aquesta columna l'ornava una petita estatueta d'una figura infantil, avui desapareguda. Per restituir l'aspecte i el disseny ornamental de la font, seria convenient tornar a proveir la figura del nen que honora la memòria dels infants que van morir en el bombardeig de l'escola d'aquesta plaça durant la Guerra Civil.\nEn l'indret del carrer Comtal cantonada amb Via Laietana, 49, s'hi aixecava un mur de pedra, restes dels jardins del desaparegut palau comtal de Jofre el Pilós. Una placa feta amb rajoles de ceràmica memorava aquest indret. En l'actualitat, no hi queda cap referència d'aquesta ubicació històrica que dóna raó del nom del carrer, ni de la placeta irregular que conformava l'antiga tanca medieval. En lloc seu hi ha un hotel. Per això, crec que seria convenient restablir la memòria de la ubicació de l'antic palau que dóna nom a la ciutat qualificant-la de comtal.\nValdria la pena recuperar-la\nL'escultura de la font, anomenada L'estudiant i cisellada per Josep Miret, va ser robada el 1970. S'ha demanat diverses vegades de tornar a posar-hi una còpia, però el departament artístic municipal argumenta que no disposa de prou documentació gràfica per fer-la amb garanties. Crec que valdria la pena recuperar aquesta figura, més que res per una qüestió de principis.\nLes converses entre l'associació de veïns del carrer Comtal i l'hotel han estat ben encarrilades per tal d'aconseguir-ne la restitució. Tant és així, que s'ha arribat ja a l'acord de tornar a situar una nova làpida al mateix indret: serà més petita, però contindrà la mateixa informació.


La UPC Manresa adapta als nous temps el pla d'estudis de l'enginyeria de mines - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa UPC Manresa adapta als nous temps el pla d'estudis de l'enginyeria de mines\nEl grau s'ha rebatejat com Enginyeria de Recursos Minerals i el seu Reciclatge, i s'impartirà a partir del curs vinent\ngemma camps. manresa 13.04.2021 | 21:49\nLa UPC Manresa adapta als nous temps el pla d'estudis de l'enginyeria de mines Regió7\nL'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Manresa (EPSEM) de la UPC ha renovat el pla d'estudis del grau en Enginyeria Minera per adaptar-lo als nous temps. A partir del curs 2021-2022 passarà a anomenar-se Enginyeria de Recursos Minerals i el seu Reciclatge. El pla d'estudis ja ha estat aprovat per l'Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya (AQU).\nDavid Parcerisa, secretari acadèmic de l'escola i professor del Departament d'Enginyeria Minera, Industrial i TIC, explica que, a banda del fet que «els temps van canviant i les demandes són una mica diferents», el relleu ha vingut donat perquè «els darrers anys la Unió Europea ha posat èmfasi en les matèries primeres fonamentals (crítiques), que necessiten la major part del sector industrial i tecnològic, i el subministrament de les quals no està garantit, ja sigui perquè provenen d'un país en risc de conflicte o per què un canvi polític pot generar problemes en aquest subministrament». L'objectiu és «ser capaços de saber on són i aprofitar-les a nivell de la UE» i, alhora, adaptar el grau a l'economia circular de manera que quan acabin la seva vida útil «es converteixin en un recurs i no en una residu», remarca.\nEl Campus Manresa farà la jornada de portes obertes en format virtual.\nLa Politècnica de Manresa promou un nou espai de divulgació de la geologia.\nNo és el primer cop que es posa al dia el pla d'estudis d'aquesta enginyeria, recorda Parcerisa, atès que la professió s'ha anat diversificant i renovant amb els anys.\nUn altre canvi significatiu del nou pla d'estudis a partir del curs vinent és que el primer any del grau serà comú amb el de l'Enginyeria Electrònica Industrial i Automàtica, l'Enginyeria Mecànica i l'Enginyeria Química, que ja comparteixen actualment el primer curs. Una manera que els estudiants tinguin més clara la branca que seguiran i, alhora, que en un futur es pugui desenvolupar un programa de dobles graus, també seguint la demanda de la UE.\nPer a un futur més proper, la UPC treballa per convertir en semipresencial el màster en Enginyeria de Mines per atraure mercat de Llatinoamèrica i perquè hi ha enginyers tècnics de mines d'aquí que el voldrien cursar i que només sigui presencial el fa incompatible amb la seva vida laboral.


Després de l'èxit de l'espectacle del llibre-disc 'Tots a menjar', Marc Parrot i Eva Armisén tornen amb 'Tinc un paper' (Flamboyant), que ens acosta a la feina en equip. Tots aquests treballs que no es veuen, que no són obvis però que són vitals perquè alguna cosa funcioni; agafant com a punt de partida la producció d'una obra de teatre. Les cançons parlen de la figura de la directora, de l'actor, de la tècnica de llums, del productor... sense oblidar-se, per descomptat, de l'autora de l'obra.\nMarc Parrot cantarà les cançons del llibre i Eva l'acompanyarà amb il·lustracions en directe. Un xou on la música i la pintura van de la mà i ens despertaran tots els sentits.


El Reus sobreviu a Níjar i puja a 2a B en un partit que acaba amb incidents - Diari de Girona\nEl Reus sobreviu a Níjar i puja a 2a B en un partit que acaba amb incidents\nLa Muntanyesa intentarà fer valer el factor Nou Barris per remuntar el 2-1\ncontra el Sestao River\nníjar | ddg 26.06.2011 | 02:00\nLa festa va haver de ser al vestidor. reus24.com\nEl Reus es va convertir ahir a la tarda en nou equip de Segona B després de guanyar el Comarca de Níjar (0-1) en la tornada de la darrera eliminatòria del play-off d'ascens. Amb el 2-0 aconseguit en el partit d'anada, el Reus temia l'ambient hostil que l'esperava al camp andalús. Els temors es van fer realitat sobretot al final del partit quan els aficionats locals van increpar a l'expedició catalana i un jugador del Níjar va ventar un cop de puny al fisioterapeuta del Reus. L'àrbitre va indicar als reusencs que entressin ràpidament al vestidor per celebrar l'èxit. Amb l'ascens del Reus, el Vilanova s'assegura continuar un any més a la Tercera.\nDel partit, el més destacat va ser el gol de Chumbi en el minut 31 de la primera part que va servir per deixar el partit pràcticament sentenciat a favor dels homes de Santi Castillejo. A més a la represa, els d0Almeria van veure com Gabi i Mérida eren expulsats. El Reus retorna a 2a B després de cinc temporades. De la seva banda, la Muntanyesa intentarà aquesta tarda (18.00 h) al Municipal de Nou Barris capgirar l'eliminatòria (2-1) contra el Sestao River i acompanyar així Reus i Llagostera a la Segona Divisió B.


Cunit rememora la Xarel·lada com a acte consolidat – RàdioCunit\nCunit rememora la Xarel·lada com a acte consolidat\nPost published:18 de juny de 2020\nDonat que aquest any no es pot celebrar la Xarel·lada per l’actual situació de crisi sanitària, des de la Regidoria de Turisme i Patrimoni es vol recordar un esdeveniment altament consolidat que des de fa 8 anys dóna la benvinguda a la temporada estiuenca.\nEnguany, es celebraria la VIII edició el proper 27 de juny, però les actuals circumstàncies han fet que totes les activitats lúdiques per a aquest estiu siguin cancel·lades pel consistori.\nRecordem que es tracta d’un esdeveniment enogastronòmic que va néixer de la cooperació entre la Sommelier cunitenca Carme García del Restaurant l’Arrosseria i la Regidoria de Turisme i Patrimoni. Es va crear amb la voluntat de donar rellevància al Penedès, terra de vins i caves, que ens ofereix una gran varietat de raïms que donen un producte de gran qualitat reconegut arreu del món.\nUna d’aquestes varietats és el xarel·lo, la més conreada a la DO Penedès amb una superfície que sobrepassa les 7.000 ha i gaudeix d’una excel·lent adaptació als terrers i climes del Penedès. Els vins joves són suaus, amb un caràcter sedós però amb cos, bona acidesa, afruitats, aromàtics i amb excel·lent graduació alcohòlica.\nLa jornada sempre ha constat de dues parts; una més didàctica al matí amb xerrades a càrrec de bodeguers i historiadors i una més lúdica al vespre nit al Passeig Marítim amb la venda de tiquets per a poder tastar els vins, caves, tapes i postres dels cellers i establiments participants acompanyats de música en directe.\nL’any passat van participar els restaurants de L’Arrosseria, Gastrobar Cocteleria Ronsito, Pizzeria Mistral, Casa Carmiña da Castañeira i Hotel – Restaurant Adia. Les postres van anar a càrrec del Forn Pastisseria Casas i Forn Pastisseria Vilamajó.\nEls cellers participants van ser: Castellroig, Esteve i Gibert, Costadors Terroirs Mediterranis, Finca Viladellops, Montrubí, Jané Ventura, Finca Mas Perdut, Loxarel, Mas Candí i Vinyes 7 Pams.\nL’entrada Cunit rememora la Xarel·lada com a acte consolidat ha aparegut primer a Ajuntament de Cunit.


Uni� �s la prova del cot� - Gerard Coca - Els blogs d'e-noticies\nQue a Convergència Democràtica de Catalunya hi ha militants i dirigents independentistes és innegable. No només és innegable sinó que és molt positiu per al país. Els darrers anys, coincidint amb el seu pas a la oposició, les veus i posicions sobiranistes semblen haver guanyat pes en el si de la formació, coincidint també en un moment polític que fa molt més difícil defensar “el peix al cove”. Ara però s’acosten unes eleccions, i per tant toca concretar. Esquerra ha marcat la consulta sobre el futur de Catalunya com una condició clau per a la propera legislatura, la resta de partits hauran de dir si o no. Artur Mas en el seu discurs de proclamació no va anar tan enllà, però va semblar que volia dibuixar un horitzó que superes el marc autonòmic. Això si, condicionat a una sentència adversa de l’estatut. Però la marca electoral és diu CIU i no CDC, i aquí entra en joc l’amic Duran.\nDuran i Lleida no ha estat, no és i no serà mai independentista. És d’agrair la sinceritat amb que sempre s’ha manifestat contrari a qualsevol projecte per al futur del nostre país que no vagi de bracet amb Espanya. Res fa pensar que la federació entre CDC i Unió no repeteixi, i per tant és lògic pensar que el programa amb que es presenti CIU a les eleccions sigui compartit per els dos partits que formaran les llistes. El problema és que si intentes buscar un punt intermedi entre independentisme i autonomisme sempre hi surt guanyant l’autonomisme. Amb espanya o si vol trencar o no, però el “potser” no és una opció.\nSi l’aposta de CDC i d’Artur Mas per superar el marc actual i avançar decididament cap al dret de decidir és un objectiu estratègic i no una mera tàctica electoral (jo em quedo els votants més sobiranistes i tu Duran els autonomistes) haurem d’assistir necessàriament a un xoc frontal entre aquestes dos formacions. Si pel contrari Unió no protesta o ho fa amb la boca petita sabrem que tot era una escenificació per tal de fer servir l’independentisme com a ganxo electoral.\nEsperem que la primera opció sigui la certa, el país necessita una força conservadora independentista. Restarem expectants.\nJordi Riera (Girona) 22-01-2010 - 12:52\nNom�s una esmena, crec que rellevant. A Uni� hi ha molts militants i dirigents de pes obertament independentistes. Que en Duran no ho sigui no vol dir que UDC no aposti per un marc (en origen i de facto ut�pic) l'alternativa del qual �s la separaci� total\nEls blogs d'e-noticies - Gerard Coca - Uni� �s la prova del cot�


Homenatge a la família Roca\t<< Notícies\nLa família Roca amb el president Mas . FOTO: Jordi Bedmar - Generalitat de Catalunya\nEn Josep Roca va ser l'encarregat d'agrair l'homenatge en nom de tota la família. FOTO: Ajuntament de Sant Esteve de Llémena\nLa Plaça de l'Església es va omplir de gom a gom per l'homenatge a la família Roca. FOTO: Jordi Bedmar - Generalitat de Catalunya\nLa família Roca va rebre diumenge 23 de març al migdia un emotiu homenatge a Sant Martí de Llémena. Montserrat Fontané i Josep Roca, originaris d’aquesta població, van ser nomenats fills predilectes i els tres germans Joan, Josep i Jordi, fills adoptius del municipi.\nL’acte va comptar amb l’assistència del president de la Generalitat, Artur Mas, nombrosos representats de la societat civil que van donar suport al nomenament de la família Roca, així com molts veïns que van omplir de gom a gom la plaça de l’Església on es va celebrar l’acte.\nMontserrat Fontané es va mostrar molt emocionada després de rebre la distinció com a filla predilecta i va assegurar que es tractava “del millor homenatge que li podien fer”.\nJosep Roca, que va parlar en nom dels tres germans, va fer un discurs ple d’emoció i de records sobre els seus pares i la seva relació amb Sant Martí de Llémena. “Gràcies a aquest poble per fer als pares el millor regal possible”, va assegurar Josep Roca, que va afegir que Sant Martí és “el rovell de l’ou de la cuina que hem mamat”.\nPer la seva banda, el president de la Generalitat, Artur Mas, va destacar la rellevància internacional de la cuina catalana. “Podríem dir que la cuina catalana és avui el Silicon Valley de la cuina mundial”, va explicar.\nEl reconeixement als artífexs del restaurant El Celler de Can Roca i als seus pares és fruit de la moció unànime que van aprovar el 27 de gener tots els membres del consistori on es destaca el paper de la família Roca a l’hora de donar a conèixer el nostre territori a tot el món i el fet de fer-ho amb una modèstia i una senzillesa que, segons la mateixa moció, “hauria de ser exemple per a tots”.\nSant Martí de Llémena i la iaia Angeleta, l’origen de tot plegat\nEls pares dels germans Roca són originaris de Sant Martí de Llémena, on les seves famílies tenen un llarg historial relacionat amb el món de la hostaleria. Josep Roca és fill de Can Reixach, actualment encara un restaurant, mentre que Montserrat Fontané va néixer a Can Batista.\nAllà va ser on va entrar en contacte amb el món de la cuina gràcies a la seva mare Angeleta, que donava menjar als passavolants i boscatans de la muntanya de Rocacorba. I és a partir d’aquí que Montserrat Fontané ha transmès als seus fills l’ensenyança de cuinar amb respecte, afecte i generositat, uns valors que també són els que ara han fet que el consistori vulgui distingir els membres de la família Roca.


05-07 Martorell a Olesa de Montserrat - CycloCat\nPublicat per el juliol 4, 2016\nAquest tram continua remuntant el riu Llobregat fins on és transitable. Llavors us proposem una alternativa segura (però amb desnivell) per a continuar remuntant.\nDel node 05 Martorell, sense creuar el Pont del Diable, continuem per la pista i passem per sota del pont de la A-2. Al centre de la imatge es veu la pista de terra que segueix paral·lela al Llobregat:\nVista aèrea de la pista al costat de la A-2:\nRemuntarem per aquesta pista fins a trobar la riera del Morral del Molí. Podem travessar la carretera per sota el pont o per sobre i accedim a la urbanització Les Carpes:\nProposem remuntar la riera seguint aquest camí, que una mica més endavant té molt pendent. Com a alternativa es pot anar per dins la urbanització.\nDetall del camí paral·lel a la riera sota l’urbanització Les Carpes:\nAquest és el troç amb més pendent. És una mica estret depenent de si l’han netejat de vegetació. Finalment arribem al carrer del Pí. Si optem per anar per dins la urbanització, és el carrer a trobar.\nQuan sortim de la urbanització Les Carpes, el carrer de Pí segueix com a camí del Suro, que és un antic camí que comunicava les poblacions d’aquesta carena.\nTravessem el paratge de Santa Maria de Vilalba, just on creuem la carretera que vé d’Ullastrell. Ara el camí també rep el nom de Castell de Voltrera.\nAquest és un camí asfaltat que comunica les urbanitzacions Oasi i Ribes Blaves. Hi ha molt poc trànsit de cotxes i aquests ho fan a velocitats normalment baixes.\nÉs una carretera habitualment usada per a ciclistes de la zona per evitar trànsit.\nTé constants canvis de rasant degut a que ressegueix la carena de la serra d’en Ribes.\nQuan estem al centre de la urbanització Ribes Blaves, en un revolt de 180º, podem deixar el camí asfaltat per seguir les traces de la GR. Ens portarà directament a Olesa de Montserrat. Aquest camí té força pendent i el ferm està molt sòlt. Una altre opció vàlida per baixar a Olesa és seguir per la pista asfaltada fins al final de la urbanització i incorporar-se a la carretera B-120. En sentit Olesa, la velocitat de la bicicleta no és tant diferent a la dels cotxes degut a les corbes i aquests no intenten adelantar. Si feu aquest tram en sentit invers, recomanem anar per la GR, però el pendent és molt fort.\nImatge del traçat de la GR per a baixar de Ribes Blaves a Olesa de Montserrat. A l’esquerra es veu el tram final de la carretera B-120.\nAmb això hauriem arribat al node 07 Olesa de Montserrat i tornariem a estar al nivell del riu Llobregat.\n05-41 Martorell a Sant Esteve Sesrovires « CycloCat\t· setembre 12, 2016 a les 6:59 pm\n[…] 05-07 Martorell a Olesa de Montserrat […]


Associació Zulogaarden Cervecers Artesans: març 2009\nUn altre lloc on hi havien rastres de cervesa artesana a la ciutat de París era al Museu del Louvre i no precissament al bar del Museu sinó a la galeria egipciaEn la següent foto podem veure un sèquit de dones amb una capsa al cap i una oca a la mà. Van a fer una ofrena a algú importnat... sabeu el que porten a la capsa?k CERVESAAAAAA. Els egipcis, pobres, no tenien capses de cervesa ni recipients de vidre, així que feien amb el que podien i en comptes d'ampolles tenien els següents recipients cònics que transportaven en caixes (el que seria una caixa de cervesa egipcia) Capsa de Faraon IPAPer últim a la següent foto podem observar una escena costumbrista de tres Brewers molturant el gra de manera manual per fer cervesa. És per flipar. 6000 anys de Homebrewing i la cosa no ha evolucionat gaire.PD. Un altre lloc on podeu trobar cervesa artesana és a les botigues de vins que hi ha per tota la ciutat. En esepecial ens va sorperende una tendeta de vins propera a la Universitat de la Sorbona on disposaben de totes les varietats d'una cervesa artesanal Normanda amb motius vikings a l'etiqueta i en apolles de 75 cl.\nLa segona i darrera barsserie que varem visitar a París és el Pub “Frog and Rosbif”, de la cadena Frog Pubs. Aquests establiments elaboren la seva pròpia cervesa al soterrani dels PUBS i tenien cosetes interessants. Per exemple, tres sortidors “handpulled” a més de 4 tiradors més “convencionals”. En aquells momentes tenien diponibles de tirador handpulled una bitter anglesa (Inseine) i una bitter torrada, mentre que de tirador convencional disposaben d'una ginger, d'una negra (Dark de Triomph) i una Blanca (White House). Totes de tipus Ale. Les que més envs van agradas per orde van ser la bitter Inseine (brutal, monovarietal Styrian Goldings), la negra Dark de Triomph (chocolat malt a dojo) i la blanca White house (cremosa).El tastet ens el van fer gratis perque van veure el nostre interès per aquest tipus de cervesa i per que erem els únics clients a les 11.00 am. Molt recomanabla la bitter Inseine, molt bona i rica. El brewer a més ens va ensenyar les instal·lacions preparades per elaborar 800L per tirada Ens van ensenyar de pe a pa totes les instal·lacions, ens van explicar com s'ho feien, però jo tenia totes les energies destinades a entendre el que em dien i no pas per fer fotos. Una llàstima. Desde aquí moltes gràcies al brewer del Frog and Rosbif.Intenteu visitar aquest tipus de pubs en hores "no punta" i tingueu compte que jo em vaig quedar atrapat dos hores i mitja allà dins i em va costar recuperar-me.\nFa uns dies varem estar per París i per variar, una de les primeres coses que varem fer és assabentar-nos on estan les cerveseries artesanals locals (Les Brasseries). Aquest és un primer post sobre aquesta temàtica (cervesa artesana a París) però n’hi hauran més.Sembla que, pel que ens varem enterar, no hi han molts locals que produeixin la seva pròpia cervesa a París, i de fet, la majoria de els que la fabriquen són d’origen Anglès. Aquest és el cas de la Brasserie O’Neil. Les instal·lacions de que disposa aquest local estan a la vista només entrar i vam tenir la sort que aquell dia a aquella hora s'estaba elaborant una tirada. Allà matiex pots comprar un barrilet de 5L d'alguna de les seves 4 variets per 20-24€ o fer un tastet per 5€ de cadascuna de les 4 varietats (tipus Ale). Obiament també pots veure allà mateix tota la que vulguis. "Tastet de les 4 varietats"Les varietats disponibles aquell dia eren Blanca, Torrada, Negra i Rossa tot i que també fabirquen tipus Bock i de Nadal. Les més aconseguides pel meu gust eren la torrada i en especial la rossa, bastant llupolitzada i de burbuixa una mica picant. Cap comentari:\nEstrenem una nova etiqueta: "Diari d'un brewer" ja que ens està essent d'utilitat el fet d'anar publicant aquí el dia a dia del que ens va passant per d'enrrecodar-nos de diversos fets, dades o dates d'una manera ràpida i accesible.El següent gràfic mostra quina és l'evolució de la nostra producció en litres de la nostra curta història. Seguim treballant per ampliar la producció... voliem passar de 40 a 100L per tirada però només ha pogut ser de 40 a 65. kAltres esuclls amb els que ens estem trobant:k- Començem a tenir problemes d'espai- Tenim dos barrils buits. Un de 50 (mahou) i un de 30 (Damm). Al descollar la part de dalt (per on s'omple) sembla que hi ha un tope per dintre que impedeix obrir-lo per reutilitzar-l, és a dir, no podem utilitzar-los.- Necessitem soldar peçes metal·liques - Necessitem preveidors barats de matèries primeres (malta i llúpol) ja que gairebè qualsevol cosa ens surt més a compte importar-la de EEUU o UK i pagar el trasport que compar aquí, sobretot el llúpol en flor.\nDiari d'un brewer


La méteo de l’Abel: Ensurt en primera persona\nLes flames han amenaçat aquesta tarda una part del poc bosc que ens queda a Tiana després de l’incendi del 1994\nLes flames s'han iniciat als volts de les quatre de la tarda entre Can Roca i Can Parxet i s'han escampat empeses per la marinada. // Roger Giménez\nActualitzada el 28-07-2021 08:00\nPortem unes quantes setmanes de patiment amb els incendis de l’Empordà i el dels últims dies entre la Conca de Barberà i l’Anoia. De patiment en veure el foc i de patiment de veure com està gran part del país de sec i saber que qualsevol dia es pot declarar un incendi que esdevingui de grans dimensions. De fet, d’incendis en podem tenir tot l’any, però és a l’estiu quan són més possibles i perillosos i quan n’estem més pendents. I més en un un estiu com aquest. Ja escrivia fa cosa d’un mes i mig que se’ns presentava un estiu que podia ser complicat quant a incendis. I prou que ho estem veient.\nPersonalment porto setmanes, a part de patint, molt pendent de les condicions meteorològiques i més d’un dia i de dos i de tres pendent de les condicions de zones devorades pels incendis. A l’Arnau Toledano, nou fitxatge de l’equip de méteo de RAC1 i que ara podeu sentir els caps de setmana fent el torn del Martí Oliveras, que al seu torn està fen tel torn de la Mònica Usart, a l’Arnau, deia, li va tocar aquest cap de setmana fer el seguiment del que fins ara ha sigut l’incendi més important de l’estiu a Catalunya (i esperem que acabi sent el més important de tot l’estiu). I a mi, avui, m’ha tocat seguir-ne un en primera persona, a Tiana mateix, on visc i des d’on treballo des del març de l’any passat.\nPer sort, només un ensurt\nLa qüestió és que jo ja estava immers amb els meus mapes, de fet acabava de fer justament una connexió al Versió estiu amb el Rocamora i companyia per parlar de les condicions meteorològiques a la zona de l’incendi dels últims dies i, de cop, agafo el mòbil i el meu germà Moisès havia enviat un vídeo des de casa seva en el qual se’l sentia espantat i es veia una columna de fum encara incipient, però també un vent que feia patir. Un vent de component sud, la típica marinada que tenim aquí en aquest llogaret cada cop menys llogaret del Baix Maresme, que portava hores bufant amb una certa insistència i amb alguns cops moderats.\nA Tiana vam patir un incendi molt important el 1994 que va cremar gran part del bosc que teníem. 27 anys després, seguint el seu ritme, tot plegat s’ha anat regenerant, però de bosc en tenim poc, al poble. Queda, però, algun reducte que no es va cremar aquell cop, com ara el Rocar, la carena sinuosa que tinc aquí davant amb una catifa de pins pinyoners, amb la seva copa gran i rodona, que a aquesta hora, mentre escric això amb el sol ja baix, pren un color i a vegades una textura que és una delícia. I justament el foc s’ha iniciat en una zona on, empeses per la marinada, les flames hi haurien pogut arribar amb certa facilitat.\nEl Rocar vist des de casa, un dels últims boscos que ens queden a Tiana i que avui ha estat en perill per la proximitat de les flames i la insistència i intensitat del vent. // Abel Queralt\nBombers i ADFs, però, han fet una gran feina i tot plegat ha acabat en un ensurt. S’ha de dir, també, que malgrat que el vent era un element que jugava en contra, era un vent marítim que aportava humitat. Al matí teníem vent terral i la humitat relativa era baixa a Tiana, però a les 5 de la tarda rondava entre el 65 i el 70% i la temperatura era de 28 graus. Amb vent de garbí o ponent, sec i reescalfat, la situació hauria sigut més crítica. Al final, un gran ensurt i un avís més del perill que tenim aquest estiu. I una hora llarga de patiment. I és que el Rocar, la muntanya d’aquí davant, és un tresor que cal conservar i que em té amb una engoixa latent que avui ha aflorat. Molta prudència a tot el país, sisplau!


El rellotge de Huawei s'escampa per l'aeroport de Barcelona - YCOM\nEl rellotge de Huawei s'escampa per l'aeroport de Barcelona\nEl rellotge de Huawei s’escampa per l’aeroport de Barcelona\nI comencem un matí de bojos. Tots els assistents al Mobile World Congress que arriben amb avió aterren a Barcelona i comencen a veure que la ciutat viu la fira. Huawei, marca que diumenge té el primer esdeveniment per a la premsa, ha decidit escampar per tot l’aeroport publicitat sobre un dispositiu que no ha presentat encara.\nAquest és el Huawei Watch i com podeu veure és el primer rellotge intel·ligent de la companyia. Arribarà en dues versions i apostarà per Android Wear, la plataforma de Google per a dispositius portables.\nVeurem què aporta aquest rellotge intel·ligent al mercat que ja trobem saturat per a molts dispositius d’altres marques i veurem a quin preu arriba. Nosaltres apostaríem per uns 200 euros la versió d’entrada, ja que segurament ens trobarem amb un ventall de rellotges de la companyia.\nNomés ens queda esperar al diumenge al migdia, al voltant de la 1:30 comença l’esdeveniment i tindrem tota la informació del rellotge intel·ligent i de tot el que presenti Huawei, que segurament no serà poc. Apostem per un nou portable (la renovació de la TalkBand), un smartphone com pot ser el Huawei Ascend Mate Compact i el rellotge que hem vist anunciat a l’aeroport de Barcelona avui mateix.\nFont | Android Central


Mors Omnia Aequat | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEva Baltasar ('Boulder', Club Editor), estava entre els tres finalistes del premi Òmnium a la Millor Novel·la. Joan Sánchez\n19 DES 2020 - 21:18\tCET\nL’any 1956, Roland Barthes (Mythologies) deia que “el mite és una parla”. Una manera d’ordenar el món donat que ens acompanya des que hi som.\nPassen coses. Si no en som els factòtums, se’ns escapa per què passen. La realitat parla però mai no ens acaba de parlar clar. Aleshores fem servir la mitologia: busquem un sentit a la realitat, a base d’anar relacionant els fets amb les causes que, creiem, els han produït. Fa sis mil anys: plou, serà que els déus ploren. Fa pocs dies: els tres finalistes del premi Òmnium a la Millor Novel·la són Miquel Martín (La drecera, Periscopi), Eva Baltasar (Boulder, Club Editor) i Sebastià Perelló (La mar rodona, Club Editor) —segur que hi ha una mosca a l’arròs!\nL’espurna del pensament mític salta gràcies a la desconfiança. Sense desconfiança no hi hauria mai preguntes. Un cop sabuts els finalistes, una petita multitud hi hem volgut trobar el sentit i la màquina mitològica s’ha posat al roig viu. Les queixes han vingut d’editors, autors, opinaires i afeccionats.\nD’una banda, hi ha autors amb bones novel·les que, ai las, ja han estat premiades i per tant s’ha pensat que quedaven fora de l’Òmnium per aquest motiu. De l’altra s’ha pensat que el jurat només es fixa en les editorials del dia, prestigiades, les ara màquines de fabricar èxits —amb un glamur concret. També s’ha especulat amb prebendes, amistats, deutes i afalacs, lluminosos segons com, del jurat vers els autors en doina, els editors, el sistema, l’ambient polític.\nTornant a Barthes, també deia que tot sistema literari tendeix a moure’s a còpia de grans onades estètiques. I que sobretot premia allò que no el destrueix. Barthes parla de “novel·les sanes”, en el sentit que concorden amb la sensibilitat hegemònica, amb les projeccions hegemòniques, una mica com quan el botiguer o l’artesà contracta un aprenent, un noi de la casa, l’amo que no serà pas tan boig com per triar el deixeble que l’ensorri.\nTornant al real, és un fet que l’Òmnium de moment només ha premiat “novel·les sanes”, a diferència de, per exemple, l’últim Crexells. És un fet, també, que la suculència de la dotació i l’absurditat del només en pot quedar un generen inquietud. És un fet, al capdavall, que dels tres finalistes actuals dos són autors d’una mateixa editorial. En aquí el pensament mitològic pot donar pas a un pensament més de tall polític, sistèmic. En quatre anys, l’Òmnium només ha fet arribar a la final sis editorials que, a raó de tres finalistes l’any, en podrien haver estat dotze. No cal dir que totes tenen llibres que són, o eren, candidats meritoris, però ja tornàvem a caure en el pensament mitològic, que busca patrons.


2020 | IES Algarb\nConvocatòria ajudes llibres de text i dispositius digitals.\nJordi De Font Ferrer21/12/20\nComuniquem a les famílies la publicació al BOIB núm. 208 de dia 15 de desembre la convocatòria d’ajut d’un màxim de 150€ per part de l’Ajunt. de Sant Josep a alumnes empadronats al municipi per donar support econòmic a la compra de llibres de text… Llegeix més»\nLliurament de notes 1ª avaluació\nMa Carmen Escandell Cózar09/12/20\nA continuació vos deixam un comunicat amb la informació relativa al lliurament de notes de la primera avaluació. Aquesta informació és vàlida per ESO, Batxillerat, FP Bàsica i Cicles Formatius.\nMa Carmen Escandell Cózar26/11/20\nA causa dels incidents que s’han produït darrerament ens hem vist obligats a prendre una decisió que vos explicam en aquest comunicat.\nJordi De Font Ferrer20/11/20\nA l’IES Algarb no ens hem volgut quedar endarrere en el conegut repte, a nivell mundial, del “Jerusalema Challenge”, mitjançat una convocatòria per aprendre i ensenyar a fer un bon rentat de mans, seguint les recomanacions de la OMS.\nAquí teniu la nostra contribució.\nGeneral, Portada #JerusalemaChallenge 0\nEnsenyaments Esportius de Règim Especial: Presentació i calendari\nMa Carmen Escandell Cózar09/10/20\nEl dilluns 19 d’octubre a les 18:30 es durà a terme la presentació dels EERE (Nivells I i II) a l’aula 205 i a continuació ja es començarà amb les classes.\nAls següents arxius podeu consultar els calendaris de curs de Nivell I i Nivell II.\nMa Carmen Escandell Cózar01/10/20\nVos informam que els dies festius triats pel centre són:\nEnsenyaments Esportius de Règim Especial: Procés d’admissió\nDel dia 25 al 30 de setembre (ambdós inclosos) romandrà obert el període d’admissió a EERE.\nPodeu consultar la resolució amb tota la informació al següent enllaç: EERE. Per favor, llegiu-la detenidament per tal de preparar tota la documentació que necessiteu.\nNo oblideu adjuntar DNI/NIE, títol… Llegeix més»


El Pare Oriol Maria Diví rep la distinció de Museu vivent de la Xilografia Catalana per part de la FUMH | La Garriga Digital\nEl proppassat divendres dia 9 el Pare Oriol M.ª Diví, monjo de Montserrat, rebia al seu Monestir la distinció de “Museu vivent de la xilografia catalana” de la Fundació Universitària Martí l’Humà, a través de la seva Aula de Promoció Cultural i el seu coordinador Josep Lluís Albajar. Aquesta distinció vol reconèixer els 50 anys dedicats pel nostre monjo a la xilografia (gravat en fusta).\nLa seva obra ha estat reconeguda arreu a través de múltiples exposicions, premis nacionals i internacionals. Va obtenir merescudament l’acreditació de Mestre xilògraf per part de la Generalitat de Catalunya. Ha dedicat bona part de la seva obra a la creació d’ex-libris, estampes de creació i nadales. Ensems, a la docència en aquesta disciplina.\nEl seu dibuix, la composició i l’ortodòxia del procés xilogràfic el fan inconfusible, amb un estil propi amarat de joia i tendresa evangèlica. La seva constància el fan ser un referent indiscutible en el món de la xilografia catalana en els últims cinquanta anys del s.XX.\nLa nostra estimada padrina de l’Aula de Promoció Cultural, Pilarín Bayés, realitzà per a l’ocasió un ex-libris evocant un Pere Diví nen, entre els encenalls que el seu pare -fuster de professió- desprenia dels mobles que anava fent. Un ex-libris commemoratiu per un fet històric: el 50è aniversari de la primera xilografia del monjo xilògraf de Montserrat que, per damunt de tot, és Monjo de Montserrat.\nFotografia: A la fotografia podem veure al centre al P. Oriol M.ª Diví, el P. Prior Ignasi Fosas mostrant la placa commemorativa, juntament amb Josep Lluís Albajar qui feu entrega en nom de la FUMH.\nArticle anteriorEl primer esbós dels pressupostos 2012, al Patronat\nArticle següentConsells davant les nevades als ciutadans


Tot comença amb un noi que esta mirant un album de fotografies. Van sortint fotografies on es veu a una parella molt feliç.\n·El primer pla que trobem és la cara del noi, més tard la cámera va enfocant l'àlbum i es pot veure com va passant les págines i les fotos que hi ha a cada pagina.\nEn les fotos es reflecteix la pasió que senten l’un per l’altre. En aquesta foto, per exemple, es troben a un parc donant un volt. Tenim un pla focal que engloba als dos, hi ha més més els hi acompanya una paisatge molt verd,amb un sol que deslumbra. Fa un dia especial, ja que estem a plena primavera, i la primavera la sang altera.\nEn la següent escena es troben a casa del noi, on tenen una escena d’amor.\nEstan a l'habitació del noi, el primer que s'enfoca son els seus rostres molt a prop l'un de l'altre.\nCom podem veure tot és molt bonic, hi ha molt amor, molts sentiments, molta passió... (totes aquestes escenes pasen quan el noi esta mirant l’album de fotos). Tornem a enfocar al noi i aquest té a la cara una expressió d'alegria, de records, s'enrecorda de tot, per això els que es veurà després d'enfocar el noi són les escenes d'amor que van vieure.\nRegals que s’han fet....\nEnfoquem un marc de fotos de fusta, que li va regalar ella a ell, que l'havia decorat ella amb un rotulador negre.\nLa parella està amb el seu grup d’amics prenent algo en un paff. Hi ha molt alchol per mig, moltes rialles massa bon rotllo entre el noi protagonista, i una amiga de la seva novia. Encara i això la novia no es dona compte. Tenim un pla general, i després tenim un pla individual de cadascun dels personatges, i de les seves expresions de les cares.\nElla, la xicota surt un moment a trucar per telèfon a fora del paff, sense sospitar-se res.\nEs de nit, i ni hi ha ningú a fora. La càmera només enfoca a ella i es veu clarament que està parlant per telèfon.\nQuan torna a entrar, primer passa pel lavabo, i allà es troba al seu xicot i a la seva millor amiga liant-se.\nL’ expressió de la cara de la noia es de sorpresa, no sap com reaccionar.Aquest dos s’adonen del que ha passat.\nEl primer que enfoquem es quan la noia obra la porta i de cop i volta li canvia la cara radicalment. Després tenim un segon pla on els altres dos s'estan liant i es donen compte que els han pillat.\nElla agafa les seves coses i marxa plorant.\nTornem a enfocar la cara de la noia, se l'hi estan caient les llàgrimes, la pintura se l'hi ha corregut.\nDarrera seu va el seu xicot que li està demanat perdó, que siusplau el perdoni, que s’arrepenteix molt del que ha passat. Però ella no l’escolta i marxa.\nDesprés d’aquestes escenes, es tornen a veure les fotografies de quan ells dos estàben junts, i el noi està molt trist per tot el que ha passat.A l’hora que ell està veient aquestes fotos, la lletra de la cançó diu: “Hecho demenos lo que haciamos tu y yo”.\nHi ha un pla focal dels dos, després enfoquem a la xicota, on es veu que no l'hi vol perdonar. Per acabar s'enfoca al noi, i de cop i volta mira a la càmera amb els ulls plorosos.\nUn altre pla focal,(L'ÚLTIM): el noi tanca l'àlbum de fotos i tots els records s'en van amb ell. I al final de tot es veuen uns noms i una data a la contraportada.


robertr | Garonuna\nArxiu de l'autor: robertr\nRepassant vells papers en el nostre arxiu ha aparegut aquest conte nadalenc de Robert Roqué que ens és plaent reproduir-lo.\nAquesta entrada s'ha publicat en Varis el 7 desembre 2007 per robertr.\nFigueres elegida Capital de la Cultura Catalana 2009\nEl dia 19 de novembre la ciutat de Figueres, municipi de 42.000 habitants de l’Alt Empordà, va ser elegidaCapital de la Cultura Catalana 2009 per un jurat constituït per rectors d’universitat dels territoris de parla catalana.\nAquesta entrada s'ha publicat en Varis el 4 desembre 2007 per robertr.\nSardanes per invidents\nCurset a l’ONCE\nL’Associació de la Gent Gran de la Delegació Territorial de Catalunya de la ONCE, ubicada al carrer de Sepúlveda número 1 de Barcelona, està organitzant des de el passat mes de novembre d’enguany, un curset d´ensenyament de sardanes pel seus associats.\nAquest curset és impartit per l’entitat Amics de la Sardana de Cornellà, i és porta a terme tots els dimarts de 4 a 5 de la tarda en estatge citat de l’ONCE.\nAquesta entrada s'ha publicat en El món sardanístic i s'ha etiquetat amb once el 1 desembre 2007 per robertr.\nSant Climent de Llobregat, Ciutat Pubilla 2008\nLa festa de proclamació se celebrarà el 26 i 27 d’abril de 2008\nEls Amics de la Sardana de Sant Climent de Llobregat i l’Ajuntament d’aquesta població del Baix Llobregat encapçalen la Comissió del Pubillatge de Sant Climent, amb l’objectiu d’organitzar les activitats que l’acreditin com a Meritíssima en la Sardana. Cal remarcar que aquest nomenament ha estat ampliament recolzat per tota la població i en especial pels Amics de la Sardana, que ja van presentar la candidatura del Pubillatge de Sant Climent de Llobregat fa 8 anys. La seva proclamació, l’any 2008, coincidirà amb el quinzè aniversari de l’esmentada entitat.\nAquesta entrada s'ha publicat en El món sardanístic i s'ha etiquetat amb Ciutat Pubilla el 1 desembre 2007 per robertr.\nL’Escolania de Montserrat a Girona\nL’escolania de Montserrat, una de les escoles de música més antigues d’Europa, actuarà el proper 14 de desembre, a les 9 del vespre, a la Catedral de Girona en un concert solidari organitzat per l’Obra Social de Caixa Penedès.\nAquesta entrada s'ha publicat en Varis el 30 novembre 2007 per robertr.\nIII Certamen Musical Violetes del Bosc\n“Memorial Fèlix Martínez i Comín”\nL’obra Sardanista Violetes del Bosc, convoca el III Certamen Musical “Memorial Fèlix Martínez i Comín”, per fomentar la composició i enriquir el patrimoni músicocultural de la nostra societat amb sardanes que recordin aquesta efemèride.\nAquesta entrada s'ha publicat en Concursos i premis el 30 novembre 2007 per robertr.\nLa Cultura Tradicional de Catalunya\nEL CONSELLER DE CULTURA I MITJANS DE COMUNICACIÓ PRESENTA AL PARLAMENT ELS PRESSUPOSTOS DEL SEU DEPARTAMENT PEL 2008.\nEn la seva intervenció no fa cap referència al Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional ni al moviment associatiu cultural català.\nAquesta entrada s'ha publicat en Varis el 24 novembre 2007 per robertr.\nDiccionari de Cobles\nJa és a la venda el Diccionari de Cobles, que ha escrit Jordi Puerto i Parramon, correspon a la Col·lecció MOS que edita el GISC. Continua llegint →\nAquesta entrada s'ha publicat en El món sardanístic i s'ha etiquetat amb DICCIONARI, GISC, Jordi Puerto, MOS el 23 novembre 2007 per robertr.


Els governs de Catalunya i Flandes signen el pla de cooperació 2019-2021\nquery_builder 4 abril 2019 13:16\nPla Catalunya-Flandes 2019-2021\nEl programa de col·laboració entre Catalunya i Flandes inclou la cooperació institucional en afers internacionals i de la Unió Europea\nAquest matí al Palau Centelles s’ha celebrat l’acte de signatura del Pla Catalunya-Flandes 2019-2021, que ha estat presidit per la directora general de Relacions Exteriors Mireia Borrell. També ha comptat amb la presència del secretari general d’Afers Estrangers del Govern de Flandes, Freddy Evens, que s’ha encarregat de fer la cloenda. Tots dos han oficialitzat la signatura de l’acord.\nSignatura del Pla Catalunya-Flandes 2019-2021\nLes relacions bilaterals amb Flandes es van institucionalitzar en un Acord de Cooperació l’any 2008, del qual deriven els Plans de Treball de caràcter bianual. El nou Pla de Treball per al període 2019-2021, fruit de la consulta interdepartamental, així com de les converses directes amb el govern de Flandes, és ja la quarta edició en la sèrie d’aquests plans.\nEls àmbits del programa de cooperació entre Catalunya i Flandes pel període 2019-2021 són la cooperació institucional en afers internacionals i de la Unió Europea, la digitalització, la cultura, la joventut, els afers socials, la salut, la innovació i internacionalització, el turisme, la ciència i la recerca, l’agricultura, la bioeconomia i el medi marí, l’agenda urbana i l’habitatge, l’educació, el medi ambient i el transport. A l’acte de signatura hi han intervingut representants d’alguns dels departaments corresponents d’ambdós governs.\nMireia Borrell ha recordat que Catalunya i Flandes també són socis a nivell multilateral. “Són membres de xarxes regionals en el camp del canvi climàtic i la biodiversitat i també cooperen a nivell multilateral en xarxes que promouen la implementació de l’Agenda 2030 i els Objectius de Desenvolupament Sostenible”, ha explicat.\nSignatura Pla Catalunya Flandes 8147\nActe signatura Pla Catalunya Flandes 8128


Un concurs per a l'explotació de l'edifici dels Pouets permetrà proposar un ús diferent al d'aparcament - FÒRUM.ad\nUn concurs per a l’explotació de l’edifici dels Pouets permetrà proposar un ús diferent al d’aparcament\nOn: 06/06/13 21:04\nEl Comú d’Andorra la Vella ha aprovat en sessió de Consell, aquest dijous, la proposta de concurs nacional per adjudicar l’explotació temporal de l’edifici dels Pouets, que inclourà les obres de condicionament, manteniment i millora de l’antic aparcament. La novetat que recolliran les bases serà la llibertat per als concursants de proposar l’ús que millor els sembli per a l’equipament, ja sigui el d’aparcament –respectant o no el sistema robotitzat que s’hauria de reformar–, un ús mixt, o alternatiu. El conseller delegat de Serveis Públics i Urbanisme, Eron Estany, ha confirmat, a més, que ‘el període d’explotació que proposa el plec de bases és de 25 anys, ampliable a 30’. A més, finalment, el Comú no exigirà als candidats un percentatge fix dels ingressos, sinó que seran ells mateixos els que decidiran les formes de benefici per al Comú que estimin oportunes per tal de fer-se amb la concessió.\nSegons ha confirmat el conseller de Circulació, Manel Bal, ‘vist que hi havia gent de fora interessada en explotar l’edifici dels Pouets –tancat per deficiències tècniques– i que és un edifici nou al mig de la població’ s’ha decidit treure a concurs la seva explotació, com ja va informar l’ANA. La novetat ha estat en el seu ús. Segons el conseller Estany tenen ‘ofertes diferents, no solament d’aparcament’, fet que s’hagi decidit que el plec de bases deixi la llibertat als concursants per ser creatius i proposar altres usos, ja siguin mixtos o alternatius ‘sempre que influeixin sobre l’economia d’aquest sector més aviat deprimit’ de la capital. La cònsol major, Rosa Ferrer, ha insistit que ‘es valoraran totes les ofertes’ tot i que no tenen ‘cap proposta ferma absolutament de ningú’ i que ‘han de veure si pot funcionar, perquè és un concurs susceptible de declarar-se desert’.\nTota l’oposició ha felicitat el Comú per la decisió, després que decidissin tancar-lo pel cost que representava. La consellera socialdemòcrata Dolors Carmona, a més, ha recordat que ‘es tingui en compte el funcionament anormal i les molèsties als edificis veïns que provocava’ i ha demanat que ‘una instal·lació propietat del Comú ha de revertir en algun servei que doni resposta als ciutadans, que cobreixi alguna de les mancances’. D’altra banda la licitació preveu una explotació de 25 anys ampliable a 30 i no exigeix als concursants cap percentatge en concret dels ingressos o beneficis, sinó que deixa a la seva decisió aquest aspecte del projecte.\nPrevious Post: La visita de la corporació dóna el tret de sortida a la vuitena temporada dels Horts de Terres Primeres\nNext Post: Mandicó diu que per solucionar els endeutaments comunals cal resoldre el problema de les societats participades


PCPC: Crònica I Conferència Feminista del PCPC\nCrònica I Conferència Feminista del PCPC\nDissabte 3 de març de 2012 es reuniren desenes de militants i simpatitzants del Partit Comunista del Poble de Catalunya a la seu de Santa Coloma de Gramenet amb l’objectiu de debatre sobre la política feminista que seguirem com a comunistes per avançar cap a la construcció del Front Obrer i Popular pel Socialisme.\nLa Conferència també comptà amb la presència de delegacions del Comitè Central del Partit Comunista dels Pobles d’Espanya i dels CJC/Joves Comunistes del Poble Català, l’organització juvenil del PCPC. I amb les salutacions dels consolats de Veneçuela i l’Equador.\nLa inauguració fou a càrrec del Secretari General del PCPC, Miguel Guerrero, el qual assenyalà la importància d’aquesta trobada per construir l’instrument que la classe treballadora de Catalunya necessita per avançar cap a la Revolució Socialista, realitat que ha d’incloure de forma imprescindible la dona treballadora.\nA continuació, i després de l’aprovació de l’horari, la mesa i el reglament que regirien el debat, es passà a la presentació i discussió de l’informe polític i de les 3 tesis que prèviament havien estat elaborades per la Comissió Feminista del PCPC i estudiades per la militància.\nLa primera tesi situa els elements de la història del moviment feminista des dels seus orígens amb els primers moviments sufragistes fins la realitat del mateix a Catalunya després de la Guerra Civil, la dictadura franquista i durant la democràcia de la monarquia burgesa actual.\nEl debat posà de manifest les dificultats històriques del moviment obrer i popular per incorporar, ja no tant les idees del feminisme, sinó les pràctiques adquirides del model patriarcal que, en consonància amb el model capitalista, són transmeses per les classes burgeses dominants a les classes obrera i populars a través dels seus instruments ideològics, com l’educació, els mitjans de comunicació o les institucions religioses.\nLa segona tesi desenvolupa l’anàlisi de la situació actual de la dona treballadora en el mercat laboral a Catalunya amb els següents elements:\n- Condicions laborals: contractació, jornada laboral, salari, permisos de maternitat i paternitat, segregació i discriminació de gènere.\n- Divisió sexual del treball, amb la conclusió que la major part de les dones ocupades a Catalunya tenen un mínim recolzament en el treball domèstic i familiar, i la resta, o s’ocupen elles de gairebé tot aquest treball a més de realitzar un treball assalariat, o reben suport extern si tenen millors condicions econòmiques; i diferenciant les condicions dels col·lectius de dones immigrants, en l’àmbit rural o de dones amb discapacitats.\nAquesta tesi també recull les dades d’atur de la població femenina respecte de la masculina, d’influència dels ERO (Expedients de Regulació d’Ocupació) i els aspectes relacionats amb salut laboral i ajuts socials que afecten les dones treballadores.\nLa tercera tesi recull el programa polític del PCPC i les propostes de lluita del front feminista, agrupades en diferents apartats: violència patriarcal, treball assalariat, treball domèstic, reproductiu i de regeneració de la força de treball, salut sexual i reproductiva, lluita ideològica i participació sindical i política. En aquest últim apartat, el debat posà de manifest la necessitat de treballar perquè l’organització comunista reflecteixi també en les seves pràctiques internes el nou model de relacions humanes que volem construir en la futura societat socialista i comunista. I d’aquesta manera, aconseguir la incorporació dels elements més conscients del moviment feminista, independentment de les dificultats que suportin per la seva condició personal d’opressió i atenent a la relació dialèctica que s’estableix entre l’afiliació de les dones comunistes al partit i la política d’aquest.\nLa Conferència finalitzà amb el discurs de clausura del Secretari General del PCPC i la convocatòria a la mobilització del 8 de març.


33 persones s’han beneficiat del Servei de Menjador Social de Sant Vicenç de Montalt des de gener\nTot i amb la situació de pandèmia, el servei de menjador social ha continuat treballant per garantir un àpat diari. Per fer-ho possible, tal com explica Miquel Rovira, regidor de Benestar Social del municipi, els voluntaris han seguit preparant els aliments al Centre Cívic per després repartir-los a domicili. D’aquestes 33 persones, una gran part en són dones que es troben en situació de vulnerabilitat.\nAra, aquesta metodologia de lliurament a domicili continua activa i es calcula que la mitjana d’usuaris de les últimes setmanes se situa entre 15 i 20 persones diàries.\nPel que fa al finançament, es tracta d’un servei de copagament. Per un costat, compta amb una àmplia inversió per part de l’Ajuntament, i en paral·lel, els usuaris en paguen una altra part que correspon a quatre euros i mig. En aquests moments, hi ha quatre usuaris que no paguen cap quota per la seva vulnerabilitat econòmica.


Congelades les negociacions entre els independentistes per investir Puigdemont\nJxCat i ERC intercanvien retrets a falta d'una estratègia comuna.\nLes negociacions de JxCat i ERC per investir Carles Puigdemont president de la Generalitat han quedat congelades, sobretot des de divendres, entre retrets dels dos partits que no hi ha estratègia unitària i consensuada sobre com desencallar l'inici de la legislatura.\nXoc entre JxCat i ERC per les decisions de Torrent sobre la investidura\nLa primera fricció pública es va produir el 30 de gener amb la decisió del president del Parlament, Roger Torrent, d'ajornar el ple d'investidura -decisió compartida per ERC, criticada per JxCat-, i la situació es va deteriorar una mica més el divendres de la setmana passada.\nAquell dia a la tarda, JxCat decidir presentar en solitari una reforma de la Llei de la Presidència per investir Puigdemont a distància, tot i que ERC havia advertit dies abans que no veia amb bons ulls la iniciativa perquè entenia que obria un nou i innecessari contenciós amb l'Estat.\nFonts de les dues formacions admeten que no hi ha hagut trobades des de llavors, encara que públicament han afirmat que les negociacions no estan trencades i que esperen tornar-se a veure pròximament.\nAixí, divendres es van reprendre les discrepàncies entre tots dos, i aquest dimarts s'han accentuat quan Torrent, d'ERC, ha decidit no incloure la reforma de la llei en l'ordre del dia de la Taula reunida al matí, al·legant defectes de forma, el que a la pràctica suposa frenar temporalment la iniciativa.\nTORRENT DEMANA AMPARO A ESTRASBURG\nSi ERC ha criticat que JxCat iniciés en solitari la reforma de la llei per investir Puigdemont a distància, JxCat li ha retret exactament el mateix amb la decisió de Torrent d'aquest dimarts de demanar empara al Tribunal Europeu de Drets Humans per fer possible la investidura.\nEl portaveu de JxCat, Eduard Pujol, ha criticat que Torrent no comuniqués la decisió prèviament a l'interessat, Puigdemont: "Hem rebut amb perplexitat la decisió de portar davant del Tribunal d'Estrasburg de manera unilateral i arbitrària la defensa dels drets d'investidura del president Puigdemont ".\nDes de les files d'ERC, el portaveu, Sergi Sabrià, ha assegurat que acudir a aquest tribunal és idea de JxCat -en concret, del vicepresident del Parlament Josep Costa-, i ha assegurat que Torrent s'ho ha comunicat precisament a ell, una cosa que JxCat nega.\nAixí, després d'aquestes disputes, les negociacions segueixen encallades en tots els fronts: com i quan celebrar el ple d'investidura, la composició del futur Govern i el pla de legislatura que ha de desenvolupar el nou Govern.\nERC i JxCat també van negociar la setmana passada presentar una proposta de resolució -per debatre al Parlament- amb l'objectiu de "legitimar" la presidència de Puigdemont i criticar els efectes de l'155, però aquestes converses tampoc han fructificat.\nLA CUP ES MANTÉ AL MARGE\nMentrestant, el tercer actor en la negociació, la CUP, es manté al marge de la picabaralla -encara que les seves tesis són més pròximes a JxCat, ja que van ser contraris a l'ajornament del ple-, i els 'cupaires' han demanat que només els avisin quan tinguin un acord tancat.


La Fundació Turisme Palma 365 aposta per la promoció del turisme idiomàtic - Ajuntament de Palma\nLa Fundació Turisme Palma 365 aposta per la promoció del turisme idiomàtic\nLa regidora de Turisme, Comerç i Treball, Joana Maria Adrover, inaugura al castell de Bellver el congrés anual de FEDELE: "Vamos!"\nPalma, 10 d'octubre de 2017. La regidora de Turisme, Comerç i Treball, Joana Maria Adrover, ha donat la benvinguda aquest matí als participants al congrés anual de FEDELE, "Vamos!", en un acte que ha tingut lloc al castell de Bellver. Es tracta d'un esdeveniment de caràcter internacional per a la promoció de Palma i les Balears com a destinació cultural i educativa de l'idioma. Hi han assistit, també, el gerent de la Fundació Turisme, Pedro Homar, i la directora general de Turisme de les Illes Balears, Pilar Carbonell.\nDurant la seva intervenció la regidora ha destacat l'aposta que, des d'un primer moment, va realitzar la Fundació Turisme "potenciant i impulsant el turisme idiomàtic a la nostra ciutat". "Avui hem aconseguit la fita que ens havíem plantejat des d'un principi, convertir Palma en seu del congrés anual de FEDELE", ha declarat Adrover. Així mateix, la regidora ha manifestat el compromís de continuar avançant en la promoció del turisme idiomàtic.\nFEDELE és la Federació Espanyola d'Associacions d'Escoles d'Espanyol. Actualment compta amb 89 escoles repartides per tot el territori estatal. A les Balears, està representada per l'Associació d'Escoles d'Espanyol com a Llengua Estrangera, formada per International House Palma, Berlitz Palma i l'Escola d'Idiomes d'Eivissa. Tots els centres FEDELE són centres acreditats per l'Institut Cervantes per a l'ensenyament d'espanyol com a llengua estrangera.