La visita a l’Exposició Oliba Episcopaus que es mostra a Vic, atrau a Ripollesos i Ripolleses - Ajuntament de Ripoll\nLes Bíblies copiades al S.XI a l’escriptori del Monestir de Ripoll, destaquen a l’exposició Oliba Episcopus que es mostra al Museu Episcopal de Vic\nEl dissabte 19 de gener un autocar de 40 Ripollesos i Ripolleses es va desplaçar fins a Vic per visitar l’exposició Oliba episcopis, exposada al Museu Episcopal de Vic. La proposta, organitzada pel Museu Etnogràfic de Ripoll, va tenir molt èxit i no es descarta realitzar més propostes d’aquest tipus al llarg de l’any.\nEl nombre de persones desplaçades va permetre fer dos grups i així realitzar una visita guiada a l’exposició i gaudir d’una mostra complerta i extensa centrada en la figura d’Oliba com a Bisbe. Un dels atractius de la visita va ser la mostra de les Bíblies copiades al segle XI a l’escriptori del Monestir de Santa Maria de Ripoll. La Bíblia de Ripoll conservada a la Biblioteca Apostòlica Vaticana de Roma, la Bíblia de Rodes, conservada a la Biblioteca Nacional de París, i la Bíblia de Fluvià de la qual se’n conserven fragments dispersos. Un llegat més de la història de Ripoll com a Bressol de Catalunya.\nLa mostra proposa una visió renovada d’Oliba, el seu context i els diferents aspectes de la seva trajectòria, des de l’origen comtal, passant per la condició de monjo i abat, la consagració episcopal i les tasques pròpies del bisbe, fins a la seva obra artística, cultural i política. La mostra reuneix els testimonis materials i documentals més importants de la vida d’Oliba i del seu entorn, junt amb altres de coetanis, procedents de diferents col·leccions de Catalunya i d’Europa (Vic, Barcelona, Girona, Madrid, París, Hildesheim i Ciutat del Vaticà).


Perilla l'etiquetatge de productes només en català - Torà online\nSocietat dimecres 6 juliol 2011 Autor: editor\nPerilla l'etiquetatge de productes només en català\nEl Parlament Europeu ha deixat la porta oberta aquest dimecres perquè l'Estat espanyol pugui impedir, si ho vol, l'etiquetatge només en català.\nAmpolla d'oli etiquetada només en català\nLa nova normativa europea de l'etiquetatge aprovada avui, per 606 vots a favor, 48 en contra i 26 abstencions, permet que els estats membres puguin obligar a que tots els productes estiguin etiquetats almenys en una de les llengües oficials de la Unió Europa -entre les que no hi ha la catalana.\nLa mesura, segons una explicació que la UE va enviar per correu electrònic a l'eurodiputat de CiU Ramon Tremosa, implica que 'si un Estat Membre fa ús de l'article 15.2 i requereix l'ús d'una llengua oficial de la UE en les etiquetes, l'ús exclusiu d'una altra llengua no seria posible'.\nEls eurodiputats del PSC, PP i ICV han votat a favor de la nova normativa. L'eurodiputat de CiU, Ramon Tremosa, ha estat l'únic que hi ha votat en contra, mentre que el representant d'ERC, Oriol Junqueras, s'ha abstingut. Tremosa, que ha trencat la disciplina de vot del grup liberal i ha votat en contra, ho ha fet per 'coherència' en la defensa del català, segons fonts properes al polític.\nEtiquetes: parlament europeu etiquetatge català\nLectures: 602 Darrera: 28.05.2021


El Departament promet diàleg i recursos a l'FP però continuem amb retallades ~ Formació Professional\n14.5.18 +FP Tema: FP , Mesa General , Negociació , Nou Acord FP , retallades\nEl Departament ha presentat la resolució de plantilles d'escoles i instituts pel curs vinent amb la novetat d'augmentar els trams de taula en el paquet d'hores a direccions de centres fins a 70 grups (abans fins a 25) i l'augment de 6 hores a la coordinació d'FP, 15 hores, amb 5 o més famílies o més de 40 grups (abans 9 hores).\nA nivell de context alguns punts de tractament urgent:\nEl necessari diàleg social respecte la planificació de l'FP per evitar situacions com les de Solsona o Montcada i tractar-les amb l’antelació necessària per cercar solucions.\nLa necessària reactivació de la Mesa Tècnica d’FP per tal d’avançar en l’actualització de l’Acord d’FP, tot recordant que el de 1999 farà aviat 20 anys.\nLa quantificació respecte el què a suposat en nombre de docents la reducció d’una hora lectiva de l’Acord de 31 de gener de 2017.\nLa informació respecte a la pèrdua de grups de CAS i de nombre d’alumnat que accedeix directament de GM a GS derivats de l’aplicació de la LOMCE.\nEls recursos derivats del decret d’escola inclusiva i de la resolució de desenvolupament per l’accés amb NEE.\nRespecte a la resolució de plantilles en instituts CCOO denunciem:\nS’esmenten recursos d’orientació d’ESO però no a l’FP. Creiem que es fonamental articular l’orientació més enllà de les etapes concretes o d’episodis puntuals. Cal enfortir l’orientació en les transicions i com a sistema per l’educació i l’aprenentatge al llarg de la vida, i sota aquesta premissa cal recursos per l’orientació a l’FP. La proposta de CCOO és un orientador cada 300 alumnes.\nNo podem valorar positivament els canvis a les graelles de càrrecs directius i coordinacions doncs no es poden quantificar aquests recursos ni l' impacte que tenen. Ara les coordinacions estan subjecte a dos criteris, famílies o grups, sense tenir en compte centres amb menys de 4 grups. La proposta de CCOO feta a la Mesa Tècnica és de 6 hores per a instituts de fins a 6 grups i 1 hora addicional per cada grup addicional.\nRespecte als càrrecs directius, les coordinacions i els caps de seminari restem en uns recursos propers als del 2010 malgrat que la complexitat dels centres i les ràtios ha augmentat molt.\nCal tenir en compte que l’FP resta encara en un context de retallades, el 2010 hi havia dotacions addicionals per a mesures flexibilitzadores (p.e. 18 hores per al reconeixement acadèmic) i han desaparegut.\nLes hores d’atribució als tutors i tutores d’FCT resten arbitràriament sota criteri de les direccions passant a formar part quan convé de la bossa d’hores a disposició de les necessitats del centre. Això provoca que en molts cassos els tutors i tutores no les puguin disposar.\nCal equiparar econòmicament les tutories de postobligatòria (especialment les de Grau Mitjà) a les d’ESO.\nCal reconèixer i remunerar amb un complement les tutories de màster de secundària.\nÉs inconcebible que la tutoria de dual no estigui considerada sense una coordinació específica al respecte. Aquest fet és molt perjudicial per les condicions de treball dels equips docents, per la qualitat del seguiment i la coordinació que se’n fa. Si és una prioritat pel Departament cal demostrar-ho.\nLa revisió dels trams de taula i la proporcionalitat d'aquests, i de les coordinacions específiques va ser proposat per CCOO el 2015 en les meses tècniques d'FP impulsades amb la finalitat d'actualitzar l'Acord d'FP de l'any 1999 signat per CCOO, USTEC i UGT.\nEl diàleg i la negociació van quedar abandonats per manca de voluntat de l'administració.\nGràcies a la pressió exercida per CCOO denunciant la manca de recursos, consens, planificació i diàleg de l'administració amb l'FP hem situat de nou el debat en els estudis professionalitzadors.\nValorem positivament la voluntat de recuperar el diàleg de l’administració però cal concretar-la i tractar amb caràcter d'urgència els següents punts amb la convocatòria de la mesa sectorial d'FP demanada el passat mes de març per CCOO.\nTema: FP , Mesa General , Negociació , Nou Acord FP , retallades


SOLEMNITAT DEL CORPUS CHRISTI 23-06-2019 – Obispado de Tortosa\nInici/Paraules de vida/SOLEMNITAT DEL CORPUS CHRISTI 23-06-2019\nAvui celebrem la solemnitat del Cos i de la Sang de Crist, una festa de gran tradició a l’Església Catòlica. La nit que havia de ser entregat, Jesús va fer per primera vegada allò que nosaltres fem cada cop que ens apleguem per celebrar l’Eucaristia: agafà el pa i dient l’acció de gràcies el partí, el donà als seus deixebles i digué: “Això és el meu cos, ofert per vosaltres. Feu això, per celebrar el meu memorial” (1Co 11,23-24). Quelcom semblant va fer amb el Calze ple de vi. Per això, conclou Sant Pau, “cada vegada que mengeu aquest pa i beveu aquest Calze anuncieu la mort del Senyor fins que torni” (1Co 11,26). Anunciar la mort del Senyor és dir a tots que en Ell trobem vida i salvació.\nAquest era un gest d’amistat i generositat de Jesús envers els seus deixebles. La festa d’avui, en la que recordem aquell moment, té una especial solemnitat perquè volem agrair públicament al Senyor el regal de la seua amistat, que hagi volgut quedar-se amb nosaltres i donar-se’ns en el sagrament de l’Eucaristia. Ho agraïm i ho proclamem, perquè cada vegada que participem en ella ens unim a Crist i fem present en la nostra vida el misteri de la salvació. Els cristians mai podem deixar d’anunciar al món l’amor de Crist que es manifesta en l’Eucaristia.\nAl llarg de les darreres setmanes molts xiquets i xiquetes de les nostres parròquies us heu acostat per primera vegada a rebre al Senyor, i avui participeu en la celebració del Corpus. Segurament haureu rebut molts regals. El més gran i que més il·lusió us ha de fer és el mateix Jesús, eixe Jesús a qui heu rebut en l’Eucaristia: acolliu-lo en la vostra vida i no deixeu de participar cada diumenge en aquest sagrament; agraïu-lo fent el possible per ser i viure sempre com amics seus; i anuncieu-lo proclamant la vostra fe. El Senyor ens estima a tots, i també a vosaltres. Participar en l’Eucaristia vol dir rebre eixe amor de Jesús i fer el possible per viure com amics seus.\nAvui celebrem també la jornada de Càritas diocesana. No oblidem que celebrar l’Eucaristia ens ha de portar a solidaritzar-nos amb els més necessitats, i que una forma eficaç de fer-ho es col·laborant amb Càritas diocesana, un instrument molt important en la nostra diòcesi per ajudar-nos als cristians a viure el manament de l’amor. No sols anunciem la mort de Crist cada cop que celebrem l’Eucaristia, també quan fem present el seu amor amb els més necessitats.\nUn dels elements més característics d’aquesta festa és la processó eucarística que recorre els carrers del nostres pobles i ciutats. Amb aquest signe volem manifestar allò que som com Església: un poble que camina content i esperançat pel món, perquè sabem que el Senyor viu i camina amb nosaltres. Però també volem dir als qui passen fam o set, als qui no tenen casa, als qui sofreixen o necessiten una pregària o una paraula… a tots: Jesús us estima, Ell és la nostra Vida, Ell és l’Aliment de Vida que el nostre món i tots nosaltres necessitem.\nAmb la meua benedicció.\nMitjans de Comunicació2019-06-07T12:34:05+01:00


INS La Mar de la Frau - Part 59\nPublicat a 25/04/2017 24/04/2017\nNou article a la revista: Marta Álvarez\nAbril, 2017. Per Alejandro Rueda i Ignasi Segarra\nMarta Àlvarez és una alumna de 4t d’ESO, que ha viscut al llarg del primer i segon trimestre a Irlanda, per millorar el seu nivell d’anglès i aprendre a moure’s en un país estranger. Va realitzar aquest projecte gràcies a una agència que va facilitar la comunicació entre la família de Marta i la irlandesa que la va acollir…Llegiu l’article sencer a la revista.\nNou article a la revista: Literatura Frau Quijote News Art a la Frau Barcelona 4 d’ESO: des del MACBA a la Boqueria, passant per la ruta de don Quijote\nAbril 2017. Per Eloy Cantarero i Álvaro Riscos. Fotografies d’Isabel Castro i Francisca Cristina\nEls alumnes de quart d’ESO, acompanyats de les professores de Llengua castellana Isabel Castro i Ana Pulido, de la professora de Visual i plàstica Francesa Cristina i del professor d’Economia Ismael Fernández, van anar a Barcelona el dia 22 de març a fer un seguit d’activitats relacionades amb les matèries de Llengua castellana i de Visual i plàstica…Llegiu l’article sencer ala revista.\nNou article a la revista: Dia mundial de l’agua\nPer Joan Carles Anglès i Joel Hurtado\nEl dia 22 de març es va celebrar el Dia mundial de l’aigua i, al centre, diferents professors van organitzar activitats variades durant tota la setmana, per a fer prendre consciència de la importància d’aquest recurs natural tan vital…Llegiu l’article a la revista.\nPàgina prèvia Pàgina 1 … Pàgina 58 Pàgina 59 Pàgina 60 … Pàgina 125 Pàgina següent


Dijous sectorials | ANC – Sabadell per la Independència\n← Endavant República!\nReinicia.cat. Posem les bases del futur de Catalunya →\nDijous sectorials, és el nom que pren aquest cicle de xerrades organitzades per diferents sectorials de l’ANC.\nEl cicle neix de la voluntat de donar a conèixer els treballs experts de les diverses sectorials de l’ANC. És a través d’aquest treball expert que ens dotem d’argumentari i consolidem les bases de la futura República catalana.\nLes xerrades es fan quinzenalment i les poden seguir en directe a través del vostre ordinador si us connecteu al següent URL: http://www.assemblea.cat/directes.\nUs convidem a veure les que ja s’han fet fins a data d’avui pel canal de youtube:\nLa legislació transitòria\nLa transició de l’administració pública cap a la República catalana.: arguments i dubtes.\nGoverns locals i República catalana\nCatalunya: proposta empresarial de futur\nI també us convidem a seguir la de dijous vinent, 17 de març: Proposta empresarial de futur. Aquí teniu l’enllaç: https://assemblea.cat/directes\nAquesta entrada ha esta publicada en Argumentari, General, Vídeos. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Romania durant la Segona Guerra Mundial - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nAl juny de 1941, després d'un breu període de neutralitat sota el regnat de Carol II, Romania s'uní a les Potències de l'Eix durant la dictadura d'Ion Antonescu. A partir de juny de 1941, amb la invasió alemanya de la Unió Soviètica, diversos centenars de milers de soldats romanesos passen a combatre a l'Exèrcit Roig al costat de la Wehrmacht alemanya. Centenars de milers de jueus moririen de resultes d'actes de barbàrie, la responsabilitat dels quals recau directament sobre l'estat romanès. L'agost de 1944, el fill del rei Carol II, Miquel I deposà a Antonescu per mitjà d'un cop d'estat, i situà a Romania al costat dels Aliats. No obstant això, tot i aquest canvi de bàndol, la Gran Romania no va sobreviure a la guerra, i el país va perdre territoris en benefici de Bulgària i de la Unió Soviètica.\n1 L'entrada a la guerra\n2 Arribada al poder d'Antonescu\n3 La guerra al Front de l'Est\n4 El bombardeig de Romania\n5 Relacions amb Alemanya\n6 L'Holocaust a Romania\n6.1 Vista del conjunt\n6.2 Situació dels jueus abans de l'aliança amb Alemanya\n6.3 Les matances de jueus a les regions perifèriques\n6.4 La situació dels jueus a la Romania central\n7 La guerra en territori romanès\n8 El cop d'estat del rei\n9 La Postguerra\nL'entrada a la guerra[modifica]\nLlavors, Romania era un estat relativament recent, creat a mitjans del segle xix a partir de Valàquia i Moldàvia, territoris que es disputaven entre si els imperis Otomà, Rus i Austrohongarès. El primer rei de Romania, Carol I, provenia d'una família d'origen alemany, els Hohenzollern-Sigmaringen, i havia estat reconegut rei per les potències europees. El 1913, Romania va créixer amb l'annexió de Dobrudja, arran del Tractat de Bucarest. Durant la Primera Guerra Mundial, Romania restà inicialment neutral, per a unir-se finalment als Aliats a canvi de la promesa d'obtenir el territori de Transsilvània; això no obstant, aïllada geogràficament dels aliats occidentals, i després de la pau signada per la Unió Soviètica sorgida de la Revolució Russa, Romania es va veure obligada a signar el tractat de Bucarest, que l'obligava a acceptar l'ocupació del país per part dels Imperis Centrals.\nAmb la derrota patida a la guerra pels Imperis Centrals el 1918, Romania tornà a trobar-se al camp dels vencedors en dita guerra. Mitjançant els tractats de Saint-Germain-en-Laye (1919) i de Trianon (1920), Transsilvània, Bucovina, Besaràbia, així com una part de Dobrudja, que estava sota control búlgar, passen a formar part del que es coneixerà com la Gran Romania (Romania Mare) que va existir al llarg del període interbèl·lic i fins al començament de la Segona Guerra Mundial, amb una població de 18 milions d'habitants (contra els 8 milions d'abans de la guerra).\nDesprés de la guerra, amb l'inici de l'obertura de les explotacions petroleres i l'inici de la industrialització del país, la situació econòmica de Romania passa a ser relativament pròspera, la qual cosa no impedeix, a partir de 1927, l'ascens d'un moviment de tipus nacionalista, ortodoxista i antisemita, la Guàrdia de Ferro, dirigida primer per Corneliu Zelea Codreanu i, posteriorment, per Horia Sima.\nRomania intentava mantenir un cert equilibri entre Alemanya, la influència de la qual als Balcans no deixava d'incrementar després de l'Anschluss al març de 1938, i França i el Regne Unit, sense oblidar la presència de la Unió Soviètica, amb la qual el país tenia frontera. Així doncs, Romania signà un acord amb el Tercer Reich al març de 1939 mitjançant el qual garantia el subministrament de petroli romanès a Alemanya, però no participa en la partició de Txecoslovàquia, la qual cosa comportaria que se signés un acord pel qual França i el Regne Unit garantirien la independència romanesa.\nPocs mesos després, Alemanya i l'URSS signarien el pacte germano-soviètic, en el qual una clàusula secreta subratlla l'interès soviètic sobre Besaràbia, que havia format part de la Rússia Tsarista des de 1812 (quan se la van prendre a l'Imperi Otomà) fins al 1918.\nVuit dies després de la signatura del pacte, els alemanys van envair Polònia. Oficialment, Romania es va mantenir neutral, garantint fins i tot el dret d'asil als membres del Govern Polonès que fugien de l'ocupació del seu país. El 21 de setembre, el Primer Ministre romanès, Armand Călinescu, que al maig havia decapitat la Guàrdia de Ferro al detenir a bona part dels seus dirigents, va ser assassinat per militants de la Guàrdia per ordre d'Horia Sima. Armand Călinescu era sospitós de voler una aliança amb el Regne Unit. El rei Carol II s'esforçà per mantenir encara la neutralitat del seu país durant alguns mesos més, però la derrota de França al maig de 1940 i la petició d'armistici van convertir en gairebé il·lusòries les garanties abans atorgades pels Aliats respecte a la independència romanesa.\nEl 26 de juny de 1940, la Unió Soviètica llançà un ultimàtum contra Romania. L'ambaixador alemany a Romania va aconsellar al rei Carol que contemporitzés i, al juliol, la Unió Soviètica ocupà la Besaràbia. Dues terceres parts de la regió, juntament amb una porció del terreny ja anteriorment rus a l'altra riba del riu Put van passar a formar part de la República Socialista Soviètica de Moldàvia. La resta de Besaràbia (la Bucovina del nord i el Budjak van ser incorporats a Ucraïna.\nPèrdues territorials de Romania al 1940, després de l'ultimàtum soviètic, el Tractat de Bucarest i els Acords de Craiova\nEl 30 d'agost, amb el Segon Arbitratge de Viena, Alemanya i Itàlia obliguen a Romania a la cessió de la Transsilvània septentrional a Hongria. El 7 de setembre, Romania cedeix a Bulgària, mitjançant els Acords de Craiova la part sud de Dobrudja, que havia passat a mans romaneses després de la Segona Guerra Balcànica el 1913. Contràriament a l'Arbitratge de Viena, els Acords de Craiova no obeeixen a pressions alemanyes, sinó que pretenien desactivar problemes amb Bulgària. Però el fet que es fessin tantes concessions territorials sense haver disparat ni un sol tret va suposar un gran cop al prestigi intern del rei Carol II.\nEl govern de Ion Gigurtu, constituït el 4 de juliol de 1940, va ser el primer govern romanès en el qual un militant de la Guàrdia de Ferro ocupava una cartera. Es tractava d'Horia Sima, que assumí el lideratge del partit després del traspàs de Codreanu.\nArribada al poder d'Antonescu[modifica]\nDesprés de la pèrdua de la Transsilvània septentrional, la Guàrdia de Ferro de Sima i el general Ion Antonescu es van unir per compartir el poder, forçar l'abdicació del rei Carol II en favor del seu fill Mihai, un xicot de només 19 anys d'edat, i governar el que ells denominaven l'"Estat Nacional Legionari", que indefectiblement s'uniria a les forces de l'Eix durant la guerra.\nUn cop al poder, la Guàrdia de Ferro reforçaria la legislació antisemita, posant en marxa una altra legislació paral·lela de caràcter xenòfob, dirigida contra els empresaris i negociants d'origen grec o armeni, i que s'aplicaria especialment per a permetre el cobrament de suborns per part dels no afectats. El 8 d'octubre de 1940, amb usant com a pretext una suposada petició del govern romanès, els soldats alemanys travessen la frontera romanesa sense disparar ni un sol tret, i al novembre, Romania s'uniria a l'Eix. Ben aviat seran més de 500.000 els soldats alemanys estacionats a Romania, que no només controlen la producció petroliera sinó que, a més, preparen el proper atac contra la Unió Soviètica.\nAntonescu manté el càrrec i, per estar en condicions de recuperar almenys la Besaràbia, accepta fer avenços en el compromís de col·laboració de Romania amb els nazis. Però abans de l'entrada a la guerra de Romania, al juny de 1941, té lloc una revenja interna entre els romanesos:\nLa Guardia de Ferro seguia sent la facció dominant, però el 27 de novembre de 1940, més de 60 antics dignataris i dirigents van ser executats pels legionaris a la presó de Jilava com a venjança per l'assassinat de Codreanu dos anys abans. Entre els morts apareixen l'historiador i antic primer ministre Nicolae Iorga o l'economista i antic ministre Virgil Madgearu, tot i que mai no havien estat detinguts.\nLa cohabitació entre la Guàrdia de Ferro i Antonescu no va ser realment senzilla. Després dels fets del 27 de novembre, la policia al servei dels legionaris va ser dissolta, i els assassins de Iorga van ser morts. El 20 de gener de 1941, la Guàrdia de Ferro intentà assaltar el poder mitjançant un cop d'estat acompanyat d'un Pogrom antisemita a Bucarest, però Antonescu aconseguí resistir el cop i, quatre dies després, la Guàrdia va veure's obligada a abandonar el govern. Sina i molts altres legionaris van escapar cap al Tercer Reich, on van aconseguir asil polític, tot i que molts altres van ser empresonats. Al març, Antonescu va convocar un plebiscit, on va obtenir dos milions de "si" davant només 3.360 "no". Els sindicats van ser prohibits des de finals de 1940.\nLa guerra al Front de l'Est[modifica]\nFronteres de Romania entre 1941 i 1944).\nEl 22 de juny de 1941, la Wehrmacht atacà la Unió Soviètica en un ampli front, des del Bàltic fins al Mar Negre. Des de l'inici de l'ofensiva, l'exèrcit romanès prengué part activa juntament amb els alemanys. En total 473.000 soldats romanesos van prendre part en l'ofensiva, enquadrats en els III i IV Exèrcits Romanesos. D'entre les tropes de l'Eix, es tracta del contingent més nombrós (òbviament, a part dels alemanys). Les tropes romaneses van travessar el riu Put i, juntament amb els alemanys, van recuperar la Besaràbia cedida poc abans als russos, per conquerir després les ciutats d'Odessa i Sebastòpol. Els romanesos van tenir un paper essencial en el dispositiu del setge d'Odessa, finalitzat el 14 d'octubre de 1941 amb l'evacuació de la ciutat per part de l'Exèrcit Roig.\nRomania s'annexionà els territoris soviètics que es trobaven a l'est del riu Dnièster, és a dir, a l'est de Moldàvia, una regió anomenada Transnistria i, després de la Batalla d'Odessa, van annexionar-se la ciutat i la seva rodalia. Els exèrcits romanesos van endinsar-se cada cop més profundament a l'URSS durant 1941 i 1941, abans de patir el desastre de la Batalla de Stalingrad, en la qual l'exèrcit romanès, que ocupava els flancs de Stalingrad, fos objecte directe de l'ofensiva de l'Exèrcit Roig. Al novembre de 1942, el general romanès més destacat del període, Petre Dumitrescu, que es trobava al capdavant del III Exèrcit Romanès, quedà temporalment al comandament del VI Exèrcit alemany com a suport per a resistir l'ofensiva soviètica.\nEl govern d'Antonescu també considerava inevitable a mitjà termini una guerra oberta amb Hongria (també aliada dels alemanys), amb motiu del contenciós obert pel control de Transsilvània, però al febrer de 1943, amb la rendició a Stalingrad del VI Exèrcit del mariscal Paulus, així com de les forces romaneses que l'acompanyaven a causa dels diversos atacs de l'Exèrcit Roig, l'Exèrcit Romanès queda delmat, veient-se obligat a procedir a la retirada juntament amb els alemanys.\nEl bombardeig de Romania[modifica]\nArticle principal: Operació Sisme Submarí\nDipòsits petrolífers en flames a Ploieşti, després d'una incursió de bombardeig de la USAAF\nDurant tot el període de govern d'Antonescu, Romania havia estat el proveïdor pel Tercer Reich i pels exèrcits de l'Eix de diversos subministraments d'importància estratègica, com el petroli, els cereals o alguns productes manufacturats. Per tant, des de 1943 passà a ser un objectiu clau de les bombardeig estratègic dels Aliats. Segons Geoffrey Regan, l'Operació Sisme Submarí, d'agost de 1943, va ser una de les més importants dutes a terme per les Forces Aèries de l'Exèrcit dels Estats Units: el dia 1 d'agost de 1943, 178 bombarders B-24 Liberators van enlairar-se des de Bengasi amb l'objectiu d'atacar les refineries petroleres construïdes al costat dels jaciments petrolers de Ploieşti. Com que els alemanys havien interceptat i desxifrat alguns missatges relatius a l'operació, la incursió va haver d'enfrontar-se a una forta resposta dels caces de la Luftwaffe, i únicament 88 bombarders van poder tornar a les seves bases a la Cirenaica. Per tota la resta, els danys causats durant el bombardeig van poder ser reparats amb facilitat, i la producció petrolífera va recuperar el seu nivell previ a l'atac en poques setmanes.\nVa haver-se d'esperar fins al 1944 perquè els bombardeigs en massa, efectuats des de bases més properes situades a Itàlia, causessin danys més seriosos al complex petrolífer romanès. Pel seu costat, Bucarest va ser atacada simultàniament el 14 i 15 d'abril de 1944 pels avions de la USAAF i de la RAF.\nRelacions amb Alemanya[modifica]\nDes de la seva ascensió al poder el 22 de novembre de 1940, Antonescu s'havia inclinat cap a Hitler. Aquest li va informar en aquell moment de les seves intencions respecte a la Unió Soviètica, la qual cosa ajuda a entendre el nivell de preparació de l'exèrcit romanès durant l'Operació Barbarroja. Durant una nova visita a Hitler, el 12 de juny de 1941 (només 10 dies abans de l'inici de la invasió), Antonescu va declarar que Alemanya sempre podria comptar amb l'ajut romanès, sempre que no es tractés d'un atac contra els eslaus. Això no expressava els sentiments del conjunt del país, però sí que expressava clarament els sentiments dels grups de tal feixistes com la Guàrdia de Ferro. També s'ha de tenir present a la minoria alemanya de Transsilvània, relativament ben situada econòmicament i bastant ben organitzada per a poder exercir una notable influència, òbviament favorable a la tesi d'una posició dominant d'Alemanya en el conjunt del continent europeu.\nEls alemanys s'havien convertit en propietaris de la part de capital que el govern francès tenia en la indústria petroliera romanesa, conseqüència de la llarga vinculació de Romania amb França. Dita apropiació es va produir, ja que aquest capital va ser un dels mitjans emprats pel govern de Vichy per a saldar l'elevat deute de guerra que li havia estat imposat a les clàusules de l'armistici del 22 de juny de 1940. El Tercer Reich va fer servir aquest capital com a mitjà parcial de pagament a Romania; però la majoria dels productes enviats per Romania a Alemanya no van rebre cap mena de compensació financera, produint-se una espectacular inflació al país com a conseqüència.\nL'ambaixador alemany a Bucarest durant tot el període va ser Manfred von Killinger, i el representant del RSHA va ser Gustav Richter.\nL'Holocaust a Romania[modifica]\nVista del conjunt[modifica]\nAl desembre de 1930, el padró d'habitants indicava l'existència de 756.930 jueus a Romania, dels quals, uns 420.000 vivien en regions cedides el 1940 a la Unió Soviètica, Hongria o Bulgària, amb la qual cosa en quedaven uns 330.000 als territoris romanesos en aquelles dates.\nRomania presenta el cas particular d'un país en el qual l'Estat s'implica directament, juntament amb els alemanys, en un conjunt de matances, així com en l'organització de camps de concentració, provocant així la destrucció de la meitat de la població jueva existent abans de la guerra; però en el qual aquest mateix estat es desvincula finalment del projecte nazi de l'extermini, rebutjant des de 1942 la deportació dels jueus romanesos cap als camps d'extermini nazis; la qual cosa ajuda a comprendre com la meitat dels jueus romanesos es va salvar de l'Holocaust al final de la guerra. Segons la Commission Wiesel, l'Estat de Romania va assassinar de maneres diverses entre 280.000 i 380.000 jueus a les regions de Besaràbia, Bucovina i Transnistria.\nSituació dels jueus abans de l'aliança amb Alemanya[modifica]\nFins i tot abans que Romania passes oficialment a l'estat d'aliada de l'Alemanya Nazi i entrés a l'esfera d'influència d'aquesta darrera, les autoritats romaneses ja havien desenvolupat una política d'un marcat tall antisemític, de la que les principals víctimes havien estat els jueus residents a les zones orientals del país, car se'ls associava persistentment amb el comunisme i a una potència estrangera com la Unió Soviètica; així com als jueus transsilvans se'ls associava amb l'antic règim de l'imperi Austrohongarès i, a la pràctica, com a agents d'Hongria. Diversos moviments d'extrema dreta, amb grans dosis de populisme i fraseologia revolucionària, com la mateixa Guàrdia de Ferro, es van beneficiar d'un fort suport popular, gaudint a més de suport a les esferes governamentals quan sol·licitaven que els jueus romanesos quedessin exclosos de la possibilitat d'ocupar càrrecs des d'on poguessin exercir una mínima influència, o directament, que se'ls expulsés del país.\nL'aprovació de les primeres mesures d'exclusió va tenir lloc al desembre de 1937, sota el mandat del primer ministre Octavian Goga: 120.000 jueus van ser privats de la nacionalitat romanesa. Els successors de Goga van prosseguir amb la mateixa línia d'actuació, aprovant mesures de prohibició d'exercici de determinades professions per a jueus. El 8 d'agost de 1940 es donà un nou pas en aquesta política, amb l'aprovació de noves prohibicions d'exercici de diverses professions, però també s'apliquen a aquells d'origen jueu però batejats. També queden prohibits els matrimonis mixtes entre jueus i cristians. Les diferents discriminacions, això no obstant, només s'aplicaren parcialment a jueus la ciutadania romanesa dels quals era anterior a 1918.\nCom a conseqüència de tot plegat, a la tardor de 1940, diversos milers de jueus van abandonar Romania, marxant cap a Palestina, la qual cosa va permetre que les mesures de prohibició d'exercici laboral fossin cada vegada més dures.\nLes matances de jueus a les regions perifèriques[modifica]\nFins i tot després de la caiguda de la Guàrdia de Ferro, el règim d'Antonescu, que mantenia l'aliança amb el Tercer Reich, seguí endavant amb la política d'opressió i de matances respecte als jueus, i en una mesura inferior, contra els gitanos.\nA les regions cedides a la Unió Soviètica o a Hongria, l'entrada a la guerra de Romania al juny de 1941 comportà per a la població jueva l'inici d'una fase de persecució especialment ferotge i mortífera. La major part de les matances van ser perpetrades per les tropes romaneses en zones de guerra, sovint amb la col·laboració dels Einsatzgruppen de les SS, però també van haver moltes persecucions a la rereguarda.\nAmb anterioritat a l'esclat de l'Operació Barbarroja, el govern romanès havia expulsat als jueus de les zones frontereres amb la Unió Soviètica, car s'acusava sistemàticament als jueus de ser partidaris de l'URSS. Poc després del 22 de juny de 1941 es produí un incident amb desertors que van disparar contra l'exèrcit, sent el detonant del pogrom de Iasi: 120.000 jueus van ser assassinats o tancats en trens on van morir lentament de fam o set. A finals de juliol, Romania expulsà entre 25.000 a 30.000 jueus de Besaràbia (a l'est del riu Dnièster) a la, d'on són expulsats de nou pels alemanys. Quan el control de la Transnistria és finalment adjudicat a Romania, els romanesos hi enviaren a 160.000 jueus en condicions tan precàries que només 135.000 arribaran al seu destí. La meitat dels 320.000 jueus de Besaràbia, Bucovina i del districte de Dorohoi van ser assassinats durant els mesos que van seguir a l'entrada de Romania a la guerra. Després d'aquestes matances inicials, els jueus van patir més pogroms, van ser tancats a ghettos per, finalment, ser enviats a camps de concentració a la Transnistria. I respecte als 150.000 jueus de la Transilvania septentrional, la seva sort no va ser millor, car 120.000 van ser assassinats poc després pels hongaresos.\nLes tropes romaneses van tenir una gran implicació en la massacre comesa a la ciutat d'Odessa a la tardor de 1941, en la qual van ser assassinats uns 100.000 jueus. Durant aquest període Ion Antonescu va estar en contacte amb Wilhelm Filderman, president de la Federació de Comunitats Jueves de Romania. El 19 d'octubre de 1941, Antonescu es justificava davant Fildermant dient "A Odessa, els jueus havien empès a les tropes soviètiques a una resistència inútilment prolongada, únicament per a causar-nos més baixes".\nLa situació dels jueus a la Romania central[modifica]\nA la mateixa Romania, la corrupció s'alimentava amb l'espoliació dels jueus en totes les seves variants possibles. A partir de 1943, s'implantà un treball forçat pels jueus, mitjançant el qual 40.000 homes van quedar subjectes a treballs de peó propers als seus habitatges, havent-se de presentar a trenc d'alba amb pics i pales i portant el seu propi menjar. 26.000 jueus van poder pagar per comprar quedar exents d'aquesta mesura.\nParal·lelament a la política de la Romania d'Antonescu respecte als jueus, els nazis van exercir a més pressions perquè la dita política es conformés i s'adeqüés amb les grans línies de la Solució final, posada en marxa a partir de 1942. No obstant això, la mateixa Romania, que havia participat en l'extermini dels jueus a Besaràbia, Bucovina o Transnistria, va tenir reticències, mogudes per una mena de fosc sentiment de tipus nacionalista.\nA finals de 1941, Gustav Richter, membre de les SS, i Radu Lecca, ministre plenipotenciari romanès per a assumptes jueus, havien obtingut d'Antonescu la creació d'un Consell Jueu fantasma, el Centrala Evreilor din Romania, però paral·lelament Fiderman i la Confederació van seguir exercint les seves activitats i organitzant ajuts pels jueus de la Transnistria.\nAl novembre de 1941, l'ambaixada alemanya a Bucarest va aconseguir que Romania es desinteressés per la sort dels jueus alemanys, si bé al protektorat de Bohèmia-Moràvia i en altres països conquerits, els consols romanesos van seguir protestant i intervenint quan es presentaven amenaces contra jueus de nacionalitat romanesa, i al juliol de 1942, l'Ambaixada de Romania a Berlín va fer constar que els jueus hongaresos no eren deportats, i que el Govern Romanès difícilment podria acceptar que els seus jueus fossin pitjor tractats que els hongaresos.\nSempre al juliol de 1942, i amb gran alegria d'Adolf Eichmann, cap de la RSHA, els nazis semblava que havien aconseguit reunir totes les voluntats per a poder procedir a la deportació de tots els jueus romanesos al districte de Lublin, a la Polònia ocupada i, a l'agost, Radu Lecca es traslladà a Berlín per a negociar l'assumpte, tot i que es considerà mal rebut i des de llavors es dedicà a retardar l'operació.\nEl caràcter definitiu del gir a la política romanesa no va ser evident pels alemanys fins a desembre de 1942, quan van saber que Antonescu es plantejava autoritzar que entre 75.000 a 80.000 jueus emigressin a Palestina mitjançant una forta indemnització.\nContràriament al cas d'altres països d'Europa central i oriental, on la major part de la població jueva va ser dirigida cap als camps d'extermini, bona part dels jueus romanesos van sobreviure a la guerra, tot i les diverses persecucions de les que van ser víctimes: treball forçat, espoli i lleis d'exclusió. La Comissió Wiesel resum així una situació tan complexa:\n« D'entre tots els aliats de l'Alemanya nazi, Romania carrega amb la responsabilitat de la mort de més jueus que qualsevol altre país llevat la pròpia Alemanya... Iasi, Odessa, Bogdanovka, Domanovka i Peciora, per exemple, es troben entre les massacres més odioses contra els jueus durant la Shoah. Romania va cometre un genocidi contra els jueus. El fet que alguns jueus hagin sobreviscut en algunes zones de Romania no ha d'amagar aquesta realitat »\nLa guerra en territori romanès[modifica]\nCampanya aliada de Romania\nA partir de febrer de 1943, i amb de l'ofensiva de l'Exèrcit Roig després de la victòria a Stalingrad, començava a ser evident que la guerra havia donar un gir contrari als interessos de les forces de l'Eix.\nEl 1944, com a conseqüència dels desastres patits al Front Oriental i dels bombardeigs aliats, l'economia romanesa cada cop més es trobava en una situació més delicada. El ressentiment contra les càrregues cada cop majors de la presència alemanya a Romania anava en augment, i era compartit fins i tot per aquells que havien estat els més fervents partidaris de l'aliança militar amb Alemanya i la subseqüent entrada a la guerra.\nAl maig de 1944 va tenir lloc la primera batalla en territori romanès, la batalla de Târgul Frumos, però no va ser fins a l'agost en què l'Exèrcit Roig travessà massivament la frontera romanesa i tingué lloc la Batalla de Romania.\nEl cop d'estat del rei[modifica]\nEls habitants de Bucarest aclamen a l'Exèrcit Roig, el 31 d'agost de 1944, a la seva entrada a la ciutat com a nou aliat romanès\nEl 23 d'agost de 1944, el rei Miquel I donà un cop d'estat que va tenir èxit, amb l'ajut de polítics de l'oposició i de part de l'exèrcit romanès. Es deposà a Antonescu i el rei proposà a l'ambaixador alemany, Manfred von Killinger, que les tropes alemanyes presents al territori romanès es retiressin, indicant que no serien inquietades pels romanesos. Els alemanys intentaren donar un gir a la situació, però l'exèrcit romanès es posà al costat del rei per resistir-se als atacs alemanys. Miquel I proposà llavors als Aliats posar a la seva disposició l'exèrcit romanès per a continuar la lluita, però ara contra els alemanys. Les respostes britànica i soviètica es van fer esperar fins al 12 de setembre; i mentre que se celebraven les negociacions, els soviètics tractaven a Romania com a un enemic, amb un Exèrcit Roig travessant el país i lliurant-se a episodis de pillatge, saqueigs i violacions sistemàtiques. Uns 140.000 soldats romanesos van ser fets presoners pels soviètics.\nEl 10 d'octubre de 1944 a Moscou, Churchill i Stalin van arribar a un acord sobre el futur dels Balcans després de la caiguda del Tercer Reich. Romania, igual que Bulgària, quedarien dins de l'esfera d'influència soviètica, mentre que Grècia quedaria sota influència britànica.\nL'article 18 de l'acord de l'armistici signat el 12 de setembre de 1944 estipulà que "El Govern Romanès haurà de sotmetre's a la Comissió de Control Aliada...", i l'article 14 preveia que haurien de ser els tribunals romanesos qui jutgessin als criminals de guerra romanesos.\nFinalment, l'exèrcit romanès acabaria la Segona Guerra Mundial lluitant juntament amb l'Exèrcit Roig contra els alemanys a Transsilvània, Hongria i Txecoslovàquia. Durant aquests darrers combats, els romanesos van patir un elevat nombre de baixes.\nMés informació als articles: Ocupació soviètica de Romania, República Socialista de Romania i Ocupació soviètica de Besaràbia i Bucovina del nord\nMapa de Romania després de la Segona Guerra Mundial, amb els territoris perduts pel país indicats\nEl 1947, el Tractat de París no reconeixia a Romania l'estat de co-bel·ligerant. Transsilvània era reconeguda de nou com a part integrant de Romania, però Besaràbia i el nord de Bucovina van ser annexionades de nou per la Unió Soviètica. Romania quedà així disminuïda en prop de 60.000 km² i uns 3 milions d'habitants.\nLa presència militar de l'Exèrcit Roig, que suposava l'ocupació soviètica del país, va conduir a l'abdicació del rei Miquel I i a la formació d'un govern comunista el mateix any 1947. Antonescu va ser executat el 1946, mentre que l'ambaixador alemany, von Killenger, s'havia suïcidat el 1944.\nBatalla de Stalingrad - 1942/1943\nBatalla de Romania - 1944\nOfensiva d'Iaşi–Chişinău - 1944\nOfensiva de Praga - 1945\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Romania durant la Segona Guerra Mundial\n(en anglès): Romania durant la Segona Guerra Mundial\n(en francès) Enciclopèdia multimedia de la Shoah: Romania\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Romania_durant_la_Segona_Guerra_Mundial&oldid=22135142»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 oct 2019 a les 10:15.


Cafè per oficines de qualitat | Vending Pons\nCafè, Màquines de vending, Nestlé Professional\nPosted on 6 de January de 2020 20 de December de 2019 by VendingPons\nPer fi ha arribat el dia tan esperat… Un dia en el que només s’esperen bones noticíes i bons regals. A Vending Pons us portem 3 ofrendes màgiques per aquest dia de Reis. Tres cafès per oficines, tres sabors i tres tamanys deliciosos que us porten els Reis d’Orient de part nostre. Com aconseguim els cafés per empreses que veieu a la fotografia? Ara us ho expliquem…\nL’ingredient número 1 per aconseguir aquests cafés és el producte. A Vending Pons ens assegurem d’aconseguir el milllor producte per els nostres clients, es per això que nosaltres hem escollit un de molt especial. El café en gra 100% Sostenible Rainforest de Nestlé Professional. Un café de qualitat hosteleria que ha deixat bocabadat als mateixos Reis d’Orient.\nEl punt número 2 i no per això menys important són les màquines de vending. Un bon café necessita un tracte especial. Les nostres màquines automàtiques de café han estat creades i configurades per tal d’oferir cafés igual o millors que les cafeteries. La imatge superior no menteix, es una mostra de lo que són capaçes de fer… Intensitat, escuma, volum i aroma. No només ofereixen cafés de qualitat, sinó que també s’hi suma la varietat. A les nostres màquines de vending trobareu més de 24 varietats (café a la vainilla, a la avellana, café praline, chocolata blanca, té a la menta…).\nL’ultim ingredient ens el porten cada any els mateixos Reis d’Orient. Cada any aporten a Vending Pons ganes i ilusió per seguir millorant en el món del vending. Oferir el millor café per empreses és la nostre visió desde ja fa uns quants anys i seguirem sempre per el mateix camí!\nThis entry was posted in Cafè, Màquines de vending, Nestlé Professional and tagged Nestlé, Rainforest, Vending Pons.


Ville à Dômat | Radio Magazine about Barcelona's indie and alternative music & culture scene. Live broadcast every Thursday from 10.00PM to 11.00PM and Saturdays from 1.00PM t0 2.00PM at Barcelona FM 100.5 | Page 631\nMillors Sèries: Nº 11 DEXTER (SHOWTIME)\n27 December, 2013 villeadomat\tLeave a comment\nEnguany hem assistit al final de Dexter. La sèrie sobre el psicòpata amb el qual tots vàrem arribar a empatitzar ens deixa després d’haver-nos acompanyat durant vuit temporades. Les primeres quatre temporades foren meravelloses i tant l’evolució del personatge com dels que l’envoltaven atenyerien el seu climax amb el poderós capítol final de la quarta temporada. És veritat que les temporades següents no varen estar a l’alçada de les primeres quatres i la sèrie va començar a fer tentines i que el final no ha agradat a una gran majoria; tanmateix, sigui per nostàlgia, perquè la trobarem a faltar o perquè, simplement, s’ho mereix li hem atorgat la posició nº 11.\nDexterels 11Millor sèrieShowtime\nEllen Allien, la multiartista\nLa multiartista berlinesa Ellen Allien arriba avui la sala Apolo. Disenyadora, productora, cantant i DJ està de gira per tot el món presentant el seu nou disc Dust. Un disc que desti·la techno electrònica i minimal amanit per un toc pop sempre molt personal.\nMillors Cançons: Nº 11. KURT VILE "Walkin on a pretty day"\nKurt Vile ha aconseguit fabricar amb el seu cinquè àlbum un disc rodó. El disc s’obre amb aquesta cançó de deu minuts de cadències agradables que inviten a relaxar-se, a no tenir pressa per res, a gaudir del paisatge i de la vida. Walkin on a pretty day és un tema optimista amb pinzellades de pop dels 70 que durant una bona estona té la capacitat de fer-te oblidar de la rutina.\nels 11Kurt VileMillor cançó\nMillors Discs: Nº 11 JAGWAR MA "Howlin"\nAquest duo d’australians han entrat en força dins del panorama musical actual. Noel Gallagher ex Oasis i actual líder de Beady Eye s’ha declarat un fan incondicional de Jagwar Ma. Gabriel Winterfield i Jono Ma han elaborat un disc Howlin que té forma calidoscòpica i, per tant, dóna cabuda a un estol de gèneres diferents amb clares influències psicodèliques i àcides. Un disc ple d'”atzucacs” on destaquen cançons com Save Me, The Throw o Man I Need.\nels 11Jagwar MaMillor disc\nL’empremta de Lori Meyers\nEls granadins Lori Meyers seran aquesta nit a la Razzmatazz presentant el seu cinquè disc Impronta produït pel reputat Ricky Faulkner. Una de les bandes indies més rellevants del panorama espanyol que combinen una forta personalitat melòdica amb èpica rock i una nova afició pel synth-pop més ballable.\nMúsica, Ville à Dômat a fons\nNIU DE PARDALS: Apollo Flytrap\n26 December, 2013 villeadomat\tLeave a comment\nAquesta setmana us portem al Niu de Pardals als Apollo Flytrap, un grup de Barcelona que fa pop rock i del potent amb punts R&B. La banda està formada per la Sarah Díaz (veu principal), Núria Malapeira (teclats i cors), Chris Torruella (guitarra), René Creus (baix) i el basc Joseba Iturbe (bateria). Gaire bé a un any d’haver format la banda, graven el seu primer disc, anomenat “Catch You On The Fly”.\nUn disc amb molt bones cançons i ple d’energia positiva. sorprèn la qualitat tècnica que brinden en aquest primer treball. El disc ha estat produït i mesclat per la Sylvia Massy mà dreta d’en Rick Rubin (que ha treballat amb mega estrelles de la talla d’en Johny Cash, Red Hot Chili Peppers, Prince, The Black Crowes, Tool…); als RadioStart Studios de Califòrnia; i ha sigut masteritzat pel Tony Gillis, un altre pes pesat del gremi (que ha realitzat treballs pel Prince, JayZ, i 3 Doors Down entre d’altres) als estudis The Cutting Room de Nova York.\nLa web del grup és apolloflytrap.com\nPodeu escoltar-los també a apolloflytrap.bandcamp.com\nAvui us deixem un tema anomenat “Flytrap”.http://bandcamp.com/EmbeddedPlayer/album=277619602/size=medium/bgcol=ffffff/linkcol=0687f5/t=1/transparent=true/\nNiu de Pardals\nRave Tapes el nou disc de Mogwai\nMogwai acaba de publicar nou disc Rave Tapes. El quintet de Glasgow segueix facturant grans discs i aquest Rave Tapes ho és sense cap mena de dubte. Sona als Mogwai de sempre, però a la vegada és modern i fa un petit viratge cap a textures més electròniques. Cançons com Remurdered, The Lord is out of control o Deesh són la resposta al secret de l’equació entre bellesa i equilibri que desprèn el nou disc de Mogwai.\n← Previous 1 … 630 631 632 … 649 Next →


B&B Villa Thibault Lieja Bèlgica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nB&B Villa Thibault5 Rue Hullos, Centre de Liege, Lieja, Bèlgica, 4000 - Veure al mapaExcepcional9,1Basada en386comentarisB&B Villa ThibaultVeure més fotos"Very large room, authentically decorated, atmosphere created..."PascaleBelgiumVeure més fotosVeure totes les 25 fotosMolt bona ubicació 8,7Veure al mapa8,7UbicacióParticularitats que li encantaranProp de transports públicsWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaparcament de cotxes\nComparar amb allotjaments semblantsSelecció actualB&B Villa ThibaultHotel Husa de la CouronneRamada Plaza Liège City CenterCampanile Luik HotelValoració dels clientsExcepcional 9,1 (386 comentaris)Notable 7,9 (17 comentaris)Notable 7,6 (10 comentaris)Bé 6,9 (25 comentaris)BarriCentre de LiegeCentre de LiegeCentre de LiegeCentre de LiegeWi-Fi Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTA Wi-Fi GRATUÏTADesdejuni Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòs Desdejuni inclòsSeleccionar datesVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjamentVeure aquest allotjament\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Lieja, B&B Villa Thibault és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Cinema Churchill, Antic Palau dels Bisbes-Prínceps, Perron. B&B Villa Thibault ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix biblioteca per garantir el més gran comfort possible als seus clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, estació d'Ipod, llits extrallargs (> 2 metres), plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Lieja, el B&B Villa Thibault és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisiócalefaccióestació d'Ipodassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxaMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal informar l'establiment de l'hora d'arribada prevista amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'establiment. Comentaris recents de clients


31è Campionat dAtletisme de Fons del Ripollès | Q-Life\n31è Campionat dAtletisme de Fons del Ripollès (Anna Comet)\nEncarna Núñez i Otmane Btaimi vencen a Ripoll\nAquest diumenge 15 de novembre s'ha disputat el 31è Campionat d'Atletisme de Fons del Ripollès, la mitja marató de Ripoll, sota un dia esplèndid i amb una temperatura molt agradable poc comuna en aquestes dates.\nMés de 700 atletes han pres la sortida a Ripoll, superant així el nombre d'anteriors edicions amb la qual cosa l'organització ha quedat molt contenta i els corredors molt agraïts amb el temps que els ha acompanyat.\nEl marroquí Otmane Btaimi ha millorat el rècord de la prova amb 1h06.53, seguit de Benito Ojeda i de Juan Ramon Muñoz. Btaimi ha encapçalat la prova durant els 21 km, fins al km 9 amb un grup de 8 atletes, que ha anat perdent fins a quedar sol i ha arribat a Sant Joan de les Abadesses en solitari, posició que ha mantingut fins a l'arribada al Santuari de Ripoll.\nEn quant a les dones, Encarna Núñez, l'atleta del CAVic, ha revalidat la victòria de l'edició anterior i ha rebaixat el seu temps en gairebé 2 minuts. Encarna ha declarat que ha corregut més relaxada ja que coneixia el circuit. Per darrere d'Encarna han entrat Rosa M. Mas i Eva Montero.\n1. Otmane Btaimi 1h06.53\n2. Benito Ojeda a 2.54\n3. Juan Ramon Muñoz a 3.52\n4. Víctor Gonzàlez a 4.02\n5. David Guimet a 4.17\n1. Encarna Núñez 1h22.17\n2. Rosa M. Mas a 3.36\n3. Eva Montero a 5.02\nL'atleta local millor classificat ha estat el corredor de muntanya Dani Ballesteros que va creuar la línia de meta amb 1h22.46. Així mateix cal destacar la 12º posició de Dani Bayès del CAVic.


L'Institut Montsià uneix empreses, administració i educació pel futur professional de l’Ebre - EbreDigital.cat\nL’Institut Montsià té la voluntat de continuar col·laborant amb les empreses del territori per tal de millorar la preparació del seu alumnat. Per això, posa en comú l’experiència professional, valoracions, expectatives i necessitats. Tot per millorar el perfil professional de la gent de la comarca i les Terres de l’Ebre.\nAixí arriba el VII Fòrum de Trobada amb Empreses de l’Institut Montsià, posant en comú el punt de vista dels diferents actors implicats del món empresarial, l’administració i la comunitat educativa. Per això han convidat a més de trenta empreses com són Mastebre SL, APASA, Amiblu Pipes Spain SA, Balfegó, Cambra Arrossera d’Amposta, Cambra Arrossaires del Delta, PYMERALIA, Eurecat, Estellé Parquet, Pentamatik, Teicar, Cooperativa Soldebre, Oficina turisme Tortosa o L’Onada Serveis a les Persones. Tot per crear un espai de trobada per intercanviar punts de vista sobre el present i futur del món professional.\nUna de les claus que es treballa actualment és la incorporació de la Formació Professional Dual, que naix amb la vocació que l’alumnat pugue formar-se en l’entorn d’una empresa i aprendre per mitjà del treball. Per això hem d’estretir els vincles entre tots els actors implicats en la formació de l’alumnat: empreses, organitzacions, administració, alumnat, professorat.\nLa jornada s’ha dividit en dos parts. En la primera, realitzada a l’institut, empresaris i alumnat participen en una dinàmica per debatre sobre les oportunitats professionals del futur. La segona part consisteix en un dinar de treball on l’empresariat i representants de l’administració i professorat conversen sobre les necessitats i expectatives actuals i de cara al futur professional a les Terres de l’Ebre. El següent programa ha sigut el següent:\n12 h – 12.30 h Presentació de la jornada a l’Institut Montsià.\n12.30 h – 13.30 h: Trobada de l’alumnat amb empreses.\n14 h – 16 h: Work-dinar al restaurant Citta Alta d’Amposta, compartint idees i bones pràctiques.\nMés de 59.500 terceres dosis contra la covid-19 en les darreres 24 hores\nL’Ajuntament d’Amposta obre la convocatòria d’ajuts per a les persones usuàries dels espais de coworking\nEnllesteixen les obres de la pasarel·la de vianants que uneix Ulldecona amb Sant Rafael del Riu\nLa llar d’infants Gruneta d’Amposta estrena una nova aula per donar resposta a l’augment de demanda


Agent de la Propietat Industrial (2022)\nUniversitat de Saragossa, Llicenciat en Dret (2016)\nUniversitat Carles III de Madrid, Màster en Dret de la Propiedad Intel.lectual (2017)\nUniversitat Nacional d’Educació a Distància (UNED), Màster en Accés a l’Advocacia (2019)\nEl Rodrigo és advocat especialitzat en Dret de la propietat intel·lectual i industrial. Es va incorporar al Departament de Legal & Litigació el 2019. És Agent Oficial de la Propietat Industrial (2022).\nLa seva pràctica es dirigeix a l’assessorament legal en matèria de propietat intel·lectual i industrial a clients nacionals i estrangers, tant en fase precontenciosa com en procediments davant dels tribunals. En el marc dels seus treballs d’assessorament, el Rodrigo participa amb freqüència en procediments de negociació i redacció d’acords de tot tipus referents a actius intangibles (patents, models d’utilitat, marques, dissenys industrials, copyright), i especialment de transferència de tecnologia entre empreses i institucions.\nPrèviament a la seva incorporació a ABG, el Rodrigo va desenvolupar la seva activitat professional en una boutique espanyola especialitzada en Dret de propietat intel·lectual i industrial.\nEl Rodrigo va rebre el Premi Extraordinari al Millor Expedient Acadèmic per la Universitat Carlos III de Madrid després de finalitzar el seu Màster en Propietat Intel·lectual, especialment enfocat als drets de autor i afins.


Cristina Candanchú (Osca)\nTelèfon: 974 37 23 78, 664 012 867\nAdreça: Accés pista gran, s/n. Edifici Santa\nAlberg Pep Consciències\nTelèfon: 974 37 31 23, 619 545 929\nAdreça: Fernando el Catòlic, 2\nAdreça: Avinguda d'Arañones, 26\nAdreça: Plaça del Pilar, 2\nAdreça: Albareda, 19\nAdreça: Plaça Migdia, s/n\nAdreça: Partida de les Corones, s/n\nAdreça: Conde Aznar, s/n\nA 1.630 metres d’altitud, en ple Pirineus oscense, l’alt de Somport és el lloc somiat per iniciar una peregrinació a Santiago de Compostel·la. Per davant, 161 quilòmetres i sis jornades fins a arribar a Obanos i Puente la Reina, localitat en la qual aquesta ruta conflueix amb el Camí Francès que parteix de Roncesvalles. Rumb nord-sud i guiat sempre per la bretxa del riu Aragó, el traçat de l’etapa d’avui descendeix la fresca vall a la recerca de l’altiplà jaquesa.\nKm 0. Somport (Alberg. Bar)\nUn senyal de fusta amb la indicació “GR 65.3 Canfranc Estació” i una fita jacobeo llaurat amb les distàncies a Santiago de Compostel·la (858 Km) i Undúes de Lerda, última població aragonesa (87 Km), inciten a donar el primer pas. Baixem les escales que es troben al costat de la fita per seguir descendint al costat de la marge dreta del riu Aragó. Amb prou feines recorreguts 800 metres envoltem la planta excavada de l’hospital de SantaCristina , reconegut hospital de pelegrins fundat en la Baixa Edat Mitjana. Després de deixar l’estació hivernal de Candanchú a mà dreta creuem la N-330, salvem el petit desnivell gràcies a unes escales i reprenem la marxa barri a baix. La presència d’alguns búnker de formigó i el desafiador panorama de la nostra dreta, amb vàries mols pirinenques alçant-se sobre el campament de Rioseta, faciliten la travessia fins a topar-nos amb la xemeneia de la fundería de l’Anglasé, una torre de cadirat que representa l’únic vestigi d’una antiga mina de coure i ferro.\nDesprés d’una breu trobada amb el bosc sortim a una pista i girem a l’esquerra per salvar la llera del riu procedent de la Canal Rosegui. Tot seguit obrim un portell de fusta i reprenem la senda. Un quilòmetre més endavant, un pont de fusta permet creuar les aigües del barranc d’Hisses, que també es desplomen cap al riu Aragó. Continuem baixant per una estreta sendera menjada per l’exuberant vegetació i a esquena del Coll de Lladres, dos forts defensius de 1758 i 1900 mimetitzats sobre el penyal. L’aroma d’un forn de pa obre l’apetit arribant al voral de la N-330, carretera que seguim per entrar a Canfranc Estació.\nKm 6,8. Canfranc Estació (Tots els Serveis)\nUna vorera pavimentada permet abandonar la població al costat del riu, encara que després de les últimes cases es torna al voral de la carretera per creuar un túnel. A la sortida es gira a l’esquerra per prendre unes escales que baixen al peu de la presa de Canfranc (Km 8,5). Creuant el riu Aragó ens internar-nos en una senda que zigzaguea sobre el tallat format per l’erosiva acció del riu. Des d’aquest mirador pot observar-se la torre de Fusileros, fortificació militar del segle XIX emplaçada a la vora de la N-330. En alguns trams el camí es torna ombrívol gràcies a la cobertura dels fajos i descendeix fins al barranc d’Ip, on saluda una freda cascada (Km 10). Creuem el pont, encara amb la frescor de les falgueres i el bosc, per recórrer el quilòmetre que ens separa de Canfranc.\nKm 11,2. Canfranc (Alberg. Bar)\nLa localitat es travessa pel carrer Albareda, que divideix el poble en dues meitats iguals. Deixem a mà esquerra l’església parroquial de l’Asunción per creuar el riu Aragó pel pont medieval. Abrigallats entre la muntanya i el riu seguim durant més de dos quilòmetres fins a arribar a un pas subterrani que travessa la N-330 i que obliga gairebé a ajupir-se (Km 13,6).\nUn altre tram de dos quilòmetres, amb la perspectiva del riu sota els nostres peus, ens porta a passar al costat de la cova de les Güixas, una gruta d’estalactites i estalagmites. Immediatament s’arriba a l’entrada de Villanúa, on sorgeix la primera alternativa de l’etapa La primera opció, la GR-65.3 gira cap a la dreta, creua el pont sobre l’Aragó i continua fins a Castiello de Jaca per una cabañera (cañada per al bestiar) paral·lela a la N-330 i posteriorment per una planicie sobre la vall. La segona opció, senyalitzada com GR-65.3.1 ens porta primer fins al centre de Villanúa. Passem a descriure a continuació les dues opcions:\nKm 15,8. Villanúa (Alberg. Bar. Tenda. Farmàcia. Caixer)\nGR-65.3: Al costat de la font de Villanúa girem a la dreta. Després de deixar enrere el poble creuem el riu, trobant les fletxes grogues a la nostra esquerra. Avancem pel camí al costat de la carretera durant aproximadament 2 quilòmetres fins al Parc Oci Aventura Villanúa (quiosc amb refrescs i cafè durant l’estiu i els caps de setmana de primavera). Reprenem el camí i en arribar a la zona de tir amb arc creuem la N-330. Deixem a la dreta l’edifici-escola i ascendim suaument uns 700 metres per aconseguir una planicie. A través d’ella continuem el nostre camí albirant la vall de l’Aragó. Dos quilòmetres després ens topem amb la comarcal que uneix la N-330 amb Aratorés. Seguim la carretera a l’esquerra durant 200 metres, reprenent el camí al costat del voral dret. Després de creuar un petit rierol per un pont de fusta pugem uns metres fins a una altra planicie sobre la vall, l’antiga morrena glacial que ens porta en un parell de quilòmetres a Castiello de Jaca.\nGR-65.3.1:Al costat del supermercat de Villanúa torcem a l’esquerra i abandonem Villanúa després de deixar enrere l’església de Sant Esteban.. Ens fiem de les marques vermelles i blanques del GR, que ens guien durant més d’una hora, primer per pista asfaltada i després per pistes terreres, fins a un pont sobre l’Aragó (Km 21,4). Ho passem per arribar a la N-330, que creuem amb atenció per pujar fins a Castiello de Jaca.\nKm 22,6. Castiello de Jaca (Alberg. Bars. Tenda a partir d’abril-maig de 2015)\nDeixant a mà dreta l’església de San Miguel, es descendeix carrer a baix fins a la carretera nacional. La creuem per arribar a la zona de serveis del poble i de seguit tornem a salvar per un altre pont el riu Aragó. Un gratificant passeig per la marge del riu ens porta a creuar sobre una passarel·la habilitada en 2010 sobre una altra llera, aquesta vegada el del riu Ijuez (Km 23,8). Solucionat aquest punt, abans conflictiu i que gràcies a la passarel·la ha quedat en el record, reprenem la marxa mitjana hora més fins a creuar la carretera. Després continuem més de dos quilòmetres pegats al voral de la N-330 i per algunes cabañeras paral·leles. Arribem així fins a l’ermita de Sant Cristóbal (Km 28,3).\nDesprés del pont afrontem el fort repecho de la costa de la Salut per entrar a Jaca. De front, per l’avinguda de França, arribem fins a la plaça de la Catedral i continuem per la carrers Bellido i Porta Nova per girar a la dreta pel carrer de l’Hospital i de nou a la dreta per Conde Aznar, on es troba l’alberg. Fi d’etapa.\nKm 30,5. Jaca (Tots els Serveis)\nLlarga i en continu descens:\nPer ser la primera etapa del Camí el kilometraje és elevat, encara que se suporta relativament ben perquè el terreny és favorable. A la sortida de Somport cal parar esment on i com vam trepitjar perquè existeix el risc de torceduras.\nLa credencial es pot obtenir a l’església de Santiago de Jaca, situada en la confluència dels carrers del Cuso i el Ferrenal.\nPer pujar a Somport cal agafar un autobús en l’estació de Jaca, situada en l’avinguda la Jacetania, s/n. La Mancomunitat de l’Alt Valle de l’Aragó s’encarrega d’aquest servei. Hi ha 5 freqüències horàries amb sortida a Jaca: 8:25, 12:00, 14:55, 19:30 i 21:55. Els horaris poden variar segons l’estació de l’any. Una altra opció és dormir a Jaca i pujar a Somport en el primer servei del matí.\nEn l’alt de Somport hi ha un parell d’albergs privats orientats a muntanyencs i esquiadors. El Gîte du Somport, situat en el costat francès de la frontera (Telèfon: 00 33 559 34 52 53) i l’alberg Aysa (Telèfon: 974 37 30 23). Si arribem a Somport a mitjan tarda recomanem caminar els primers 6,8 quilòmetres fins a Canfranc Estació i allotjar-se en qualsevol dels 3 albergs proposats. També és possible dividir aquesta llarga etapa gràcies als albergs situats en Villanúa (Km 15,8) i Castiello de Jaca (Km 22,6)\nUna pena per als ciclistes, però gran part del traçat de l’etapa no es pot recórrer amb bicicleta donada la seva dificultat tècnica. El més assenyat és baixar per la N-330 fins a Villanúa i continuar per qualsevol de les variants senyalitzades fins a Castiello de Jaca. A partir d’aquesta població és preferible tornar a circular per la N-330 fins a Jaca.\nUna altra DADA IMPORTANT a tenir molt en compte és saber que, després de Jaca, no hi ha caixers automàtics fins a arribar a Sangüesa (final de la quarta etapa). Així que cal tirar comptes i treure a Jaca els diners necessaris per a les etapes segona, tercera i quarta.\nDes de l’Edat Mitjana, l’anar i venir dels pelegrins europeus cap a la tomba de l’Apòstol Santiago va ser conformant quatre grans itineraris o vies que penetraven a Espanya: la via Turonense, la Lemovicense, la Podense i la Tolosana. Les tres primeres s’unien abans d’arribar a Saint Jean Pied de Port i es feien una sola fins a Compostela pel Camí Francès.L’última, la via Tolosana, entrava a Espanya pel pas de Somport, port del pirineo oscense on comença el branc aragonès del Camí de Santiago Francès i que avui comunament es denomina Camí Aragonés.\nProper a Candanchú, el camí de Sant Jaume envolta la seva estructura abans de creuar el riu Aragó pel pont de Santa Cristina. Des del segle XI va suposar un reconfortant allotjament per als pelegrins. Encara que en ruïnes des del segle XVII, el capítol IV del llibre V del Codex Calixtinus ho defineix, al costat de l’hospital de Jerusalem i l’hospital de Mont Joux, com “una de les columnes que el Senyor va establir en aquest món per a sosteniment dels seus pobres”. Entre el 2003 i el 2005, l’empresa Sargantana S.L va dur a terme tasques d’excavació i consolidació.\nEl nucli conegut anteriorment pels Arañones va créixer amb la construcció de l’Estació Internacional en 1928. Es va traslladar l’Ajuntament fins a aquí després de l’incendi que va assolar Canfranc poblo en 1944. Bon lloc de provisió per a l’etapa, ja que té multitud de bars restaurants, fleca, carnisseria i tendes d’alimentació.\nEstació Internacional de Canfranc:\nInaugurada en 1928 pel rei espanyol Alfonso XIII i el president francès Gaston Doumergue, l’Estació Internacional de Canfranc va formar part de l’ambiciós projecte de comunicació ferroviària entre Espanya i França a través de la vall de l’Aragó. El trànsit de materials i viatgers entre tots dos països va perdurar fins a 1970, any en el qual es va esfondrar un dels ponts al pas d’un tren de mercaderies. Afortunadament sense víctimes. El desmesurat edifici, amb 241 metres de façana, avui està cobert de bastides i grues que pretenen convertir-ho en hotel.\nSortint de Canfranc Estació, després de passar el túnel de la N-330 i abans de baixar a la presa de l’embassament, ja es pot veure aquesta fortificació militar de l’última cambra del segle XIX. Va servir de suport a l’estrenada via de comunicació amb França i ara s’ha aprofitat com a sala d’exposicions. La torre, de planta ovalada, té quatre pisos i està construïda en cadirat.\nA causa de l’encajonamiento de la població entre la N-330 i el riu Aragó i els penyals pirinencs, el carrer Albareda, que divideix la localitat en dues meitats iguals, constitueix la seva única via de pas. L’escarpado terrè no li ha permès canviar la seva fisonomia des de la seva fundació al segle XI. Fins al segle XX va ser la població més propera a la frontera, així que el continu trànsit de gents i el consegüent comerç i cobrament de peatges es van convertir en la seva manera de subsistència. Gran part de la població va abandonar el poble després del devastador incendi de 1944 i la capitalitat va passar al nucli de Canfranc Estació.\nVa haver-hi un temple romànic consagrat a l’Asunción però l’actual és el resultat de diferents etapes constructives. En una d’elles va participar Juan de Segura, destacat mestre oscense del segle XVI. A l’interior hi ha quatre retaules barrocs en les capelles laterals.\nConegut comunament com a pont d’a baix, es tracta d’una construcció medieval restaurada al segle XVI que permet creuar el riu Aragó en direcció a Villanúa.\nEn l’Edat Mitjana, com altres llogarets de la vall d’Aragó, en un escenari convuls, Villanúa es va constituir i va poblar de gents atretes amb la finalitat que explotessin els fèrtils camps de la ribera de l’Aragó. Al segle XX, amb l’esplendor de l’activitat agropecuària i les obres del ferrocarril de Canfranc, Villanúa va superar els mil habitants. Avui només frega el mig miler i basa la seva autosuficiència en els serveis derivats del turisme.\nCova de les Güixas:\nAbans d’entrar en Villanúa la senda passa al costat de la cova de les Güixas (bruixotes), un conjunt de galeries subterrànies adaptades al turisme. Destaca la gruta coneguda com la Catedral, de 16 metres d’altura i amb variopintas columnes d’estalactites i estalagmites. L’empresa Sargantana s’encarrega d’organitzar les visites, i es pot contactar amb ells en el telèfon 974 373 217 o en l’adreça: cuevas@sargantana.info. A causa de la humitat i les baixes temperatures, és convenient portar roba d’abric per visitar-les.\nEsglésia de Sant Esteban:\nConserva algun testimoniatge del seu passat romànic però el seu aspecte actual és del segle XVIII. L’interior està constituït per dues naus i dues capelles i guarda una talla policromada de la Verge dels segles XI o XII.\nAssentat en la part baixa de l’alta vall de l’Aragó, Castiello és també entrada natural a la vall de la Garcipollera, entorn natural i de caça amb diversos despoblats. Conegut com el ‘poble de les cent relíquies’, gràcies a la llegenda d’un pelegrí valencià que va donar als veïns de Castiello tots els béns que portava amb si. Aquestes relíquies es guarden en una arqueta que s’obre el primer diumenge de juliol.\nEmplaçada en la part alta de la localitat, és el primer edifici que veu el pelegrí en entrar en Castiello de Jaca. La seva construcció primitiva data del segle XII però el seu aspecte ha anat variant fins al segle XIX. Destaca en el seu interior el retaule barroc de l’altar major.\nParada i fonda oficial de la primera etapa del Camí de Santiago Aragonés, Jaca es troba a 820 metres d’altitud, envoltada pels rius Aragó i Gas. Les bondats del seu emplaçament natural no van passar desapercebudes i ja les tribus cèltiques van poblar d’una manera o una altra aquest lloc. El mateix els romans, després de la seva conquesta l’any 195 a.C pel cònsol Marco Poncio Catón. Per a l’any mil, tres nuclis s’havien consolidat sobre les ruïnes d’una Jaca abandonada després del desplomi de l’Imperi Romano: el Castrum Real, el nucli de Santiago i el de Sant Pere. El conjunt d’ells va formar la ciutat de Jaca, a la qual el rei Sancho Ramírez li atorgo el Fur i va nomenar capital del jove Regne d’Aragó l’any 1077*.\nA més de visitar els monuments, després de més de 30 quilòmetres de caminada el que més ve de gust és asseure’s en una terrassa i gaudir de l’ambient de la plaça de la Catedral o passejar tranquil·lament per la comercial i bulliciosa carrer Major.\n*Informació recopilada de l’obra d’Albergo Gómez García: Guia invisible de Jaca. Construcció i desaparició de la ciutat antiga i medieval.\nCatedral de Sant Pere:\nVa començar a construir-se entre 1075 i 1094 sota el regnat de Sancho Ramírez. Conserva en el bàsic la seva estructura i configuració romànica: una planta basilical de tres naus, capçalera amb tres absis semicirculars i dues portes d’accés, la meridional i la porta occidental o principal. El que el pelegrí pot contemplar en l’actualitat és el resultat de diverses etapes constructives que han anat aportant nous espais edificats i decoracions. En l’absis meridional es troba resumit el llenguatge propi del romànic jaqués, que no és un altre que el famós ajedrezado, un relleu en forma de petits cilindres que decora frisos i arquivoltes de finestres i portades.\nCreat en 1963, es va inaugurar en 1970 per preservar valuoses pintures romàniques, talles en pedra i fusta, etc. de les esglésies de la diòcesi de Jaca. El museu es troba en el claustre romànic de la catedral i en sales contigües.\nTorre del gòtic civil aixecada cap a 1445 com a residència particular. Situada a la plaça del Marquès de la Cadena, actualment és seu de la Comunitat de Treball dels Pirineus. Batejada per l’àlies del rellotge, va anar també coneguda com a Torre del Merino (representant del rei a la ciutat) i per Torre de la Presó, ja que es va convertir a la seu de les presons de la ciutat de Jaca.\nFa cantonada entre els carrers Ferrenal i Cuso, en el que un dia va ser el barri de Santiago, lloc on també es trobava la desapareguda Porta de Baños, per la qual sortia el pelegrí de Jaca per prendre l’adreça cap a Navarra. L’església es va construir en 1088 i va anar clarament restaurada al segle XVIII. Destaca en ella les finestres geminades (de doble arc enllaçat per una columna) de la torre campanar.\nCiutadella de Jaca:\nRecinte defensiu pentagonal construït per ordre de Felipe II entre finals del segle XVI i el XVIII. Fins al segle XIX va ser conegut com Castillo de Sant Pere. En el fossat del recinte campan els cérvols a pler.\nPerfil de l’etapa 1 per Somport: Etapa de Somport a Jaca del Camí Francès


Fàbrica i fabricants de la Xina TUNLAND | Foton\nUn cavall de batalla robust amb tot terreny\nPotència 85-96-120-130 / 3600kw\nParell motor 360/1800 ~ 3600、365 / 1600 ~ 3200N.M\nDesplaçament 2776 ml\nTipus de conducció 4 * 4/4 * 2\nMides generals 5310 * 1880 * 1860\nCaixa de canvis 5MT / 6AT\nReixa en forma d’ala amb far de diamant de vidre, que us proporcionarà una experiència visual diferent i impressionant.\nL’excel·lent sistema dinàmic equipat de TUNLAND és potent i fiable, no només estalvia combustible i redueix les emissions, sinó que també garanteix estabilitat, permetent gaudir plenament de la passió i portar-lo més enllà dels límits.\nExcel·lent estalvi i fiabilitat de combustible, inclòs el disseny lleuger, integrat i modular;\nEl concepte de desenvolupament de combustió eficient per doble VVT i quatre vàlvules;\nL'aplicació de tecnologia avançada de control electrònic;\nLa transmissió en cadena sense manteniment i la superació de la prova de resistència nacional de més de 10.000 hores.\nL’estructura del cos d’alta resistència compleix els estàndards de col·lisió C-NCAP de 4 estrelles\nEstructura del marc antilliscant anticol·lisió Columna de direcció plegable, coixins de seguretat dobles laterals del passatger Cinturons de seguretat estrenyents\nSistema més segur\nSistema ABS + EBD de quatre canals Bosch. Bloqueig diferencial antilliscant LSD de l'eix posterior.\nDisseny estàndard de col·lisió internacional\nTakumi que pren la iniciativa de protegir la seguretat del propòsit de la fundació per crear el màxim rendiment de seguretat, l'ús de disseny de carrosseria d'alta rigidesa persecució de protecció contra seguretat de xoc d'alt nivell\nXassís de capacitat tot terreny. Capacitat màxima del 60%. Angle de lliscament lateral de 40 graus.\nEstabilitat Tot el vehicle supera de manera acumulada la prova fiable de 1,6 milions de quilòmetres d’atroces condicions, incloses les proves d’alta temperatura, fred alt i altiplà i la valoració de resistència de descàrrega nacional de 160.000 quilòmetres.\nExcel·lent capacitat de tasca Velocitat màxima 160 km / h Capacitat màxima de remolc 2500 Kg Càrregues màximes 1500 Kg


Un estudi per posar en valor la creació musical femenina durant el segle XIX - Diari de Girona\nUn estudi per posar en valor la creació musical femenina durant el segle XIX\nGarrigsa ha indexat un repertori no estudiat fins ara de 500 obres que van compondre 25 dones\nalba carmona girona 05.04.2020 | 00:58\nGarrigosa amb el tribunal. UAB\nGarrigosa amb el tribunal.\nLa recera de Garrigosa ha permès formar una llista de 25 compositores, gairebé totes nascudes a Barcelona, tot i que també a Sabadell, Terrassa, Palma o Milà, que van dur a terme una creació musical significativa al segle XIX i, sobretot, tombant dels segles XIX al XX, durant el modernisme català, un moment de transformació política, social i cultural en què van jugar un paper important. Més de la meitat de les compositores estudades es va dedicar professionalment a la música.\nGarrigosa ha sistematitzat i indexat un repertori que no s'havia estudiat fins ara, que inclou un total de 500 obres i que comprèn des de la primera compositora de la qual hi ha referència, Maria Dolors Vedruna (1810-?), fins a la darrera de què és objecte aquesta tesi, Maria Lluïsa Ponsa (1879-1919), passant per Maria Lluïsa Casagemas (1873-1942), considerada la més professional de totes.\nLa tesi, llegida a la UAB el 10 de març i qualificada amb cum laude, fa aportacions noves al bagatge musical català del segle XIX, com ara que la primera obra musical escrita per una dona va ser Música para pianoforte (1820), de Maria Dolors Vedruna, que va veure les seves obres interpretades a un espai privilegiat com era el del Teatre de la Santa Creu. També el primer lied català d'una dona: Suspirs (1876) d'Agnès Armengol (1852-1932), que en va compondre la música i la lletra.\nI especialment la troballa de la partitura de Schiava e Regina, de Maria Lluïsa Casagemas, la primera dona a escriure una òpera a Catalunya, l'any 1892, a l'edat de disset anys, i que ja es va donar a conèixer l'any 2017.\nA més, Garrigosa ha trobat la referència d'obres de què, tot i conèixer la seva existència, encara no s'ha trobat la partitura, com la notícia de la segona compositora catalana autora d'una òpera: Josefina Abella, que va escriure Glorianda (1897) i que va ser estrenada al teatre pràctic del Liceu el 1898.\nLa tesi reflecteix també com aquestes dones, que procedien d'una classe social culta i de pensaments polítics diversos, van dur a terme canvis amb impacte transformador en la creació artística, la pedagogia i la consciència social. Moltes d'elles van adquirir un compromís important per millorar la situació de les dones, lluitar per uns drets socials més justos i ampliar l'accés de la música a estrats socials més diversos.\nCatalunya també preveu una dura davallada aquest any.


Fruits petits al bosc d'aliments - Agrocultura\nPublicat el 25 març, 2022 Seccions:Permacultura\nEls petits fruits boscans estan recuperant l’espai que probablement ja havien tingut segles enrere en la vida rural. Gerds, mores, groselles, aranyons i fins i tot gojis i també les clàssiques i populars maduixes poden tenir un espai en el nostre tros que ens ajudi a omplir el cistell de fruita. En aquest article, els autors ens expliquen com integrar-los en un disseny perenne a l’estil del que a vegades anomenem bosc comestible.\nText i imatges de Gisela Mir i Mark Biffen,\nCreadors del projecte permacultural “Phoenicurus” de Cardedeu (Vallès Oriental) – www.phoenicurus-permacultura.org Autors del llibre Bosques y jardines de alimentos\nEn articles anteriors ja us hem parlat del concepte de “bosc d’aliments” (altrament dit “bosc comestible” o, de manera més evocadora, verger); com se´n pot enfocar el disseny; i del conreu de certes verdures pluriennals i menys conegudes que hi tenen cabuda1. Aquesta vegada toca donar protagonisme a un altre grup d’espècies que solen tenir un paper molt prevalent en aquests tipus de plantacions: els fruits de bosc.\nPrimer de tot, recapitulem molt breument de què va aquesta manera alternativa de conrear. Tal com apareix en el primer article citat, la definició més succinta podria ser “un sistema productiu perenne i polivalent”. En paraules més planeres, ens estem referint a una combinació de plantes (arbres, arbustos, herbàcies, enfiladisses) que viuen i interactuen juntes en el mateix espai durant molts anys.\nSón policultius autònoms i eficients que, a més, ens proporcionen no només aliments, sinó tota mena de productes vegetals que ens puguin ser d’utilitat. Atenció, però, al fet que encara que pugui tenir una estètica molt assilvestrada, es tracta tanmateix d’una plantació dissenyada (el bosc ens serveix d’inspiració i no pas com a punt de partida). Per tant és agricultura, tot i que segons la gestió i les intervencions dutes a terme, es pot deixar que la natura i els seus cicles tinguin un rol més o menys preponderant, cosa que fa que sovint s’acostin molt més a un ecosistema “natural”, que no pas els típics horts, fruiterars o camps.\nNo s’ha d’oblidar que poden ser espais d’alta biodiversitat, tot i que l’experiència demostra que on hi sol haver més diversitat d’espècies (les herbàcies i entapissants) també pot ser font de més feina, sobretot durant els primers anys, ja que es requereix més temps i energia per assegurar la dominància de les espècies plantades per sobre de les silvestres “poc desitjades”. Dit això, un bon coneixement de la flora autòctona justament ens permetrà augmentar diversitat i reduir feina.\nEn canvi, si es vol crear un d’aquests vergers amb un manteniment sota mínims, hem d’enfocar-nos més aviat en els estrats dels arbres i arbustos (tot acceptant una reducció de diversitat), i aquí és on entra tota la gamma dels anomenats fruits petits o fruits de bosc.\nTot i ser reticents a donar receptes per tal de no fomentar el copiar-enganxar, a continuació presentem algunes espècies que són molt bones aportacions per al verger, evidentment allà on l’espai, el clima i les necessitats ho permetin:\nGerdera – Rubus ideaus:\nEl primer a la llista per ser-ne possiblement el preferit. Encara que teòricament es troba millor a altitud (entre 800 metres i 2.200 metres segons la base de dades de Flora Catalana, consultables a floracatalana.cat ), l’experiència ens diu que en el nostre espai, a 190 metres sobre el nivell del mar, dona unes collites abundants, fins i tot a ple sol i amb només un mínim reg de suport dos cops per setmana a l’estiu. També resulta molt fàcil propagar-lo (agafant simplement un tros d’arrel amb algun brot) i, de fet, si haguéssim de buscar-li un inconvenient seria la seva capacitat d’expansió que fa que, si li agrada el lloc, es posi a explorar els entorns.\nMaduixera – Fragaria vesca:\nIncloem aquesta espècie, i no el maduixot (Fragaria x ananassa), per ser una mica menys coneguda i per tenir un gust sublim. Això sí, sent un fruit tan petit i delicat, quasi no val la pena intentar fer-lo arribar a la cuina, sinó directament de la planta a la boca. Més fresc i local, impossible.\nRiber o groseller – Ribes rubrum i R. nigrum:\nArbust que arriba a ocupar més o menys un metre cúbic. Mentre que el gerd implica una collita molt entretinguda cada dos dies i durant els dies més calorosos, les groselles són més primerenques i normalment s’enllesteixen amb dues collites – una per dos terços de l’arbust, i una altra per les que maduren una mica més lentament. Per aconseguir-ne més exemplars, se’n poden fer esqueixos amb una taxa d’arrelament força alta de manera natural.\nNabiu o mirtil – Vaccinium spp.:\nMentre que moltes plantes tenen una tolerància prou ampla (de pH, textura, etc.) per adaptar-se a diferents tipus de terres, aquest és el gènere per excel·lència per a terres molt àcides i fins i tot amb un excés d’humitat. Pot ser una situació poc comuna a Catalunya, però val la pena tenir-ho en compte.\nFeijoa – Acca sellowiana:\nPer ser un arbust més gran, triga més a entrar en plena producció, però una vegada assolit és molt productiu, amb uns fruits de la mida d’un ou de gallina i molt aromàtics. Fa unes flors molt vistoses (també comestibles, tot i que és millor deixar-les quallar, ja que els fruits atipen més) i, per ser de fulla perenne, fins i tot pot ser una opció per a una tanca vegetal.\nEsbarzer de mores – Rubus ulmifolius :\nEncara que la versió silvestre pugui semblar una inclusió polèmica, no es pot negar que ens ofereix uns fruits boníssims. Així doncs, aprofitem per citar l’existència d’algunes varietats sense punxes (característica que en facilita moltíssim la collita) i també alguns híbrids amb gustos i cicles lleugerament variats, que permeten allargar la temporada. Destaquen el “tayberry” (Rubus fruticosus x R. idaeus) i el “loganberry” (Rubus x loganobaccus). Tots dos coincideixen en la seva manera de créixer – unes tiges molt llargues que, cap a finals d’estiu, s’arquegen i s’arrelen allà on toquen a terra.\nGoji – Lycium barbarum o L. chinense:\nCom l´esbarzer, el goji també acaba agafant un aspecte de núvol despentinat. Tingui o no les propietats meravelloses que se li han atribuït, és una planta que creix bé aquí i el seu fruit és fàcil d’assecar, la qual cosa fa que es complementi bé amb altres espècies que s’han de menjar crues o/i amb alguna conservació més elaborada.\nAquest gènere inclou diverses espècies que tenen en comú, per una banda, petits fruits comestibles, i per l´altra, la capacitat de “fixar” nitrogen, tal com fan de manera molt més coneguda les lleguminoses, propietat que pot tenir interès per al conjunt del sistema del verger. Pel que fa als fruits, són de mida petita, amb una alta proporció de llavor i aptes més aviat per a melmelades. Les espècies més conreades són E. x ebbingei (de fulla perenne), E. angustifolia, E. umbellata i E. multiflora.\nAranyoner – Prunus spinosa:\nL’ús més conegut del seu fruit a la península és segurament en el licor “Patxaran”, però no és l’única manera de consumir-lo. Sigui com sigui, sempre és millor deixar que els toqui una primera gelada. L’arbust mateix té unes punxes molt agressives i, conjuntament amb el fet que s’estén molt ràpidament, brotant d’arrel, el fa poc idoni per estar plantat al mig d’un verger o jardí. En canvi, aquestes mateixes propietats poden encaixar molt bé en el context d’una tanca vegetal, on es busca espessor, creixement ràpid i dificultat de passar-hi, ja sigui de fauna o de persones.\nAixí doncs, una vegada plantada i collida tanta varietat i abundància, què en fem? Evidentment, hi ha molts fruits que simplement es consumeixen crus; molts que es poden conservar mitjançant melmelades (o gelees en el cas de les groselles i les mores, que tenen moltes llavors petites, i a més molta pectina que fa que prenguin molt fàcilment). Quan es presenta una bona excusa per deixar lliure el nostre esperit llaminer, molts d’aquests fruits (crus o en melmelades) poden ser una molt bona addició a postres i pastissos.\nUna altra opció n´és l’assecat, que ja s’ha citat en l’exemple de les baies de goji. Una versió més elaborada que es pot posar en pràctica amb qualsevol fruita són els “cuirs” de fruita. Essencialment són purés assecats (s´escampa una capa molt prima de puré sobre una safata i es posa al forn o a una deshidratadora), un refrigeri molt sa per a canalla i excursionistes. També, és clar, hi ha moltes begudes derivades d’aquests tipus de fruits –sucs, batuts, licors, etc.– i encara ens deixem compotes, gelats i macedònies.\nPer altra banda, encara que el tema nutricional no sigui la nostra especialitat, només cal fer una petita recerca de qualsevol dels fruits esmentats per trobar que solen ser molt sans, plens de vitamines i de nutrients diversos, a vegades fins i tot fregant l’etiqueta mediàtica de “superaliment”.\nEn conclusió, esperem haver-vos fet descobrir alguna espècie que no coneixíeu o, si més no, haver-vos transmès el fet que els fruits de bosc són plantes en general molt fàcils de conrear, collir i consumir, i que tenen un encaix perfecte en un bosc o jardí d’aliments. ✿


La culpa és de la tele | Quadern | EL PAÍS\nLa culpa és de la tele\nSi els nostres corruptes estiguessin més al cas, si miressin una mica més la tele, no cometrien aquests errors d’imperdonables principiants\n6 DIC 2012 - 12:21\tCET\nSi els nostres corruptes estiguessin més al cas, no els passarien aquestes coses. Si miressin una mica més la tele no cometrien aquests errors d’imperdonables principiants. Haurien vist que els mafiosos de The Sopranos es prenen la molèstia d’anar a cabines telefòniques. Que faci fred o faci calor, plogui o nevi, esperen durant hores i hores la trucada al costat d’un telèfon públic. Recordarien el paper fonamental que tenen les telefonistes de Mad Men o, encara millor, la trama de The Wire, que evoluciona amb els avenços de la tecnologia dels mòbils. Hores i hores de sèrie per veure com els policies troben la manera de desxifrar els números dels traficants. Després, tot se’n va en orris quan els camells compren telèfons de prepagament i ja no els poden seguir.\nI és que fins i tot el delicte demana una mica de preparació, de know how. Aquí passem del detall a l’engròs sense planificació, sense estratègies de futur. I mira que han tingut bons mestres, però no hi ha res a fer, rucs com un sabatot. Furten un ou, es pensen que cada dia es diumenge i s’embalen, s’embalen de mala manera i pensen que de l’ou al bou no hi va res. Ha passat amb les converses del cas de les ITV o amb aquell tresorer del PP madrileny identificat com “el Cabrón”. Presumptament, Daniel Fernández, del PSC, truca a l’alcaldessa de Moncada i Reixac, del PSC, per col·locar algú que s’ha quedat descol·locat. Per telèfon! Me’ls imagino posant un mocador al presumpte micròfon o fent veu de falset perquè no els reconeguin. És que ens cau la cara de vergonya de tan presumptament inútils com són. Al seu costat, sembla que els lladres que roben el gasoil de les masies tenen un màster d’Esade, i que em perdonin si els ofenc.\nLa tele també ha d’educar i donar referents propers. Tele Panellet ens ha obsequiat amb formes culturals tan diverses com les banyes dels vinaters del Penedès o els restaurants emocionals del Maresme. És una vergonya que, tenint els guions del cas Palau, galans com Urdangarin i localitzacions meravelloses al DF de Sabadell, encara depenguem dels americans per aprendre alguna cosa de bo. Que intervingui el CAC, si us plau.


Resultats actuals S'estan mostrant 41 - 60 de 1.135 resultats.\nL'Hostal Arianel·la de Can Coral se situa en un petit turó envoltat de bosquets i vinyes, en l'harmònic paisatge de l'Alt Penedès.\nL'aparthotel Solifemar es troba a davant de la platja de Castelldefels, la més àmplia de Barcelona. Disposa de diverses habitacions i apartaments, i entre els seus serveis destaquen el jardí, la terrassa i el bar de còctels amb karaoke.\nAparthotel situat al centre comercial de Granollers que ofereix complets apartaments de 35 metres quadrats, sales d'esdeveniments i reunions, restaurant, gimnàs i spa.\nPeculiar establiment que conjuga l’art i l’allotjament en una casa del segle XVII del centre de Sant Pere de Riudebitlles, que és a l’hora un petit hotel de tres habitacions, l’estudi d’un artista i un centre de dinamització d’activitats artístiques.\nHotel boutique que ocupa un edifici del segle XIX rehabilitat i que havia acollit l'escola de les Carmelites Vedrunes de Cardona, conservant l'encant del passat i la comoditat del present. Disposa de dinou habitacions i restaurant.\nA pocs metres de la platja, Caprici Verd compta amb unes envejables instal·lacions on s'hi pot anar a gaudir de la seva piscina exterior i climatitzada, el seu gimnàs o el restaurant d'estil bufet, entre d'altres serveis.\nL'hotel H·Top Amaika és a pocs minuts a peu de les platges de Calella (Maresme). Amb una luxosa decoració interior basada en el Titanic, és un establiment ideal per a celebrar-hi banquets de noces, comunions, reunions d'empresa, etc.\nAquest establiment ofereix un allotjament modern de 72 espaioses i funcionals habitacions a l'entrada de Granollers. Disposa de gimnàs amb sauna i d'una agradable terrassa.\nUn camp de golf de nou forats s'estén als peus d'aquest modern hotel familiar, fruit de successives reformes d'un edifici del segle XVI, que presideix un turó a poc més de vint-i-cinc quilòmetres de Barcelona.\nAquest hotel de disseny circular presenta una oferta d'allotjament de 110 habitacions totalment equipades. Al restaurant Mun, el xef Santi Ortiz incorpora el concepte de cuina evocativa per definir una cuina creativa d'arrels renovades.\nL'hotel Exe Parc del Vallès ofereix allotjament a prop de l'àrea metropolitana de Barcelona, sense les incomoditats de la gran ciutat. Disposa de 83 confortables i elegants habitacions totalment renovades.\nHistòric establiment termal de Caldes de Montbui, envoltat per bonics jardins amb piscina exterior climatitzada i que ofereix una bona carta de tractaments per a la salut.\nProjecte que fusiona els serveis d'allotjament, restauració i formació per al creixement personal en un mateix espai dissenyat amb l'harmonia del feng-shui, en una gran casa de pedra abocada a un ampli paisatge natural.\nS'estan mostrant 41 - 60 de 1.135 resultats.


Cultura de Villena i la Seu Universitària presenten la programació del trimestre amb les primeres activitats presencials - LOBLANC\nLa Regidoria de Cultura i la Seu Universitària de la UA a Villena han presentat la programació cultural del pròxim trimestre que combina les activitats en línia amb els primers esdeveniments presencials, encara que amb les limitacions d’aforament establides per les autoritats sanitàries. L’oferta d’aquests tres mesos enllaça conferències, tertúlies, literatura, teatre i música en la qual s’aborden temes d’interés locals amb altres assumptes d’àmbit més global.\nL’edil de Cultura, Elena Benítez, ha qualificat la programació d’abril a juny com “molt completa, amb activitats molt lucratives que esperem que agraden molt, convidem a tota la ciutadania a participar. Vulga agrair, una vegada més, la gran faena que realitza la Seu Universitària”, ha conclòs.\nPer part seua, la directora de la Seu Universitària, María Ángeles Alonso, ha destacat que “tenim planificat tot el quadrimestre, amb moltíssimes activitats, però vull destacar el mes d’abril que és el mes de les lletres, ja que el dia 23 és el Dia del Llibre. Hem preparat tres activitats especials: trobada amb l’escriptor villenense Fernando Ugeda, el dia 6; el nostre primer club de lectura ‘Llegir i compartir’, que esperem que tinga un llarg recorregut, i s’inaugura el Dia del Llibre i una activitat que hem titulat ‘Paraules del meu poble’ en el qual mitjançant vídeos escriptors de Villena llegiran escrits, poemes sobre el costumisme de Villena, destacant les seues tradicions o llocs favorits”.\nLa programació inclou les sessions del cicle ja en marxa com ‘Villena i en el seu entorn’, que desenvoluparà les seues últimes conferències sobre la riquesa natural del terme municipal de Villena. Aquests primers dies d’abril, tindrà lloc les primeres edicions de ‘8 Cultura i Dona’ amb la interpretació a la Casa de la Cultura de ‘Cabaret a la gaditana’, que al maig també sumarà actuacions de teatre i jazz.\nEl 13 d’abril comença el cicle ‘Diàlegs en el territori’ en el qual participen altres seus universitàries de la província, i en el qual s’abasten diferents temes d’interés global que durarà fins al 6 maig, totes elles en en línia. Les sessions que es desenvoluparan des de Villena seran el 29 d’abril, ‘La Gestió de les aigües pluvials en l’àrea urbana: de risc a recurs’, i la del 6 de maig, ‘Comunicació i resposta per a la inclusió’.\nEn aquest trimestre, també s’inicia el cicle de conferències ‘Trobades de fe, cultura i ciència’, que obrirà l’alcalde de Villena, Fulgencio Cerdán, amb la seua conferència ‘Villena 2020’ el 15 d’abril. Aquestes conferències abasten temes dispars com la demografia, evolució social dels territoris, l’alimentació i els hàbits saludables, la gestió del patrimoni històric, entre altres.


Qui llegís amb paciència la meva incriminada novel·la "Penultimos castigos", descobriria des de les primeres pàgines, que vinc arrossegant al llarg de la meva biografia una frustració per l'exercici de l'escultura. A tal lector no el sorprendria gens si confessés ara, que m'agradaria esculpir com ho fa Francesc Carulla i que, si la meva carrera artística hagés estat la d'escultor, seia possiblement semblant a la d'ell: un llarg procés de síntesi de les aventures més vàlides de la modernitat figurativa dins de la convicció de la perennitat de la tradició mediterrània, irrenunciable per a un artista d'aquesta part del mon i fins i tot per la major part dels artistes moderns. Perquè l'escultura i sobretot, l'estatuària, és art permanentment semblant a sí mateix i amb les remotes arrels a la vista. L'escultura, profana, és un gest religiós, si mes no per la pretensió d'eternitat, d'eternitat mineral, geològica de les emocions humanes.\nL'obra de Carulla revela, abans que tot, honestedat-fidelitat a la tradició i honestedat d'ofici, d'artesania, lleialtat a un llinatge estètic del que n'és deutor: la tradició mediterrània i catalana del noucentisme cap aquí; Maillol, Clarà, Rebull, Manolo..., amb un accent molt gentilici i una audàcia mesurada que el defensen dels aventurismes radicals i totalitaris.\nRevela tot seguit una modernitat crítica i decantada, una morfologia passada pel cubisme i l'expressionisme sense minvar-ne la gravetat i la versemblança, un ús raonable i discret del volums negatius que no arrisquen foradar l'aparença.\nRevela finalment, maduresa. Un saber llargament adquirit que permet reintegrar qualsevol forma imaginada als límits del bloc, de l'espai matèric que l'ha de suportar. La gravetat de l'art autèntic excusat de ludisme.\nVull repetir al peu d'aquestes ratlles, que l'encontre amb l'obra de Carulla m'ha ajudat a reconciliar-me amb una part de mi mateix, ha rescatat, per una estona, una part frustrada de la meva auto-imaginació, i això és clarament una de les funcions de les arts.


Villa Patzcuaro Garden Hotel & RV Park...Habitacions per nit per només270 EUR Casa en el bosque...Habitacions per nit per només Més zones a Patzcuaro\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Los Nogales Restaurants i cafeteries\nLos Nogales és el lloc perfecte per explorar les fascinants atraccions i llocs culutrals de Patzcuaro. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Los Nogales és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'Agoda.com. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Inserti les seves dates de viatge a la nostra pestanya de recerca i busqui els millors preus en allotjaments a Patzcuaro.\nHotels destacats a Los Nogales, Patzcuaro\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Patzcuaro, no busqui més enllà de Villa...\nHotels a Los Nogales: Casa en el bosque\nLlocs d'interès a Los Nogales: El Milagrito deli