Rap o Rei? - Cartes al Director - Notícies d'Opinió - e-notícies\nCartes al Director · 23 de Febrer de 2021. 09:09h.\nDonats els aldarulls per diferents ciutats en defensa d’una llibertat d’expressió justificada, conjuntament amb actes vandàlics injustificables, fora una ajuda que el Rei fes acte de presència per tal d’apaivagar els ànims.\nSi un rap del Rei n’ha estat l’instigador, potser cal que el monarca posi aigua on altres encenen el foc. Sols dient que es posa a la disposició del seu poble per tal de resoldre això, amb l’afegit que els radicals aturin les seves accions pel bé comú, quedaria força bé. El seu absentisme en tot això, i la manca de les seves declaracions, poden fer pensar que no es guanya el sou que el seu poble li paga.\nEn tal cas que no faci un discurs com el del 3 d’octubre de fa tres anys, així no, ja que encendria més els radicals perjudicant botigues i comerços que estan patint les pedrades i els robatoris. Donat el matrimoni del Rei amb la democràcia, que parli ara o que calli per sempre, és a dir que faci de cap d’Estat o que faci un pas al costat. En altre cas el país quedarà centrifugat entre dos extrems, els del Rei del Rap i els del Rap del Rei.


2016 febrero « Argelaguer Vall del Llierca\nEls helicòpters de Trànsit\nPosted by lejarza en 29 febrero, 2016\nM´arriba la notícia que el Servei Català de Trànsit es valdrà d´helicòpters per caçar aquells conductors que usen el mòbil mentre condueixen.\nDe debò cal fer-ho des de tanta altura per poder controlar aquesta imprudència?\nPenso que, sense helicòpter, només com a conductora i vianant, veig cada dia, sense excepció, un munt de conductors cometent la infracció i em sobta, per tant, la necessitat d´un helicòpter per vigilar allò que és tan evident per a tothom a peu pla i de continu, tan sols que s´hi fixi.\nCada dia em trobo que el cotxe de davant va molt poc a poc i de sobte va molt ràpid; al cap d´un moment es torna a reproduir l´escena: va molt lentament i després accelera.\nJa he més que deduït que són cotxes que fan ús del mòbil.\nUn calc de l´escena també pot veure´s als semàfors: està vermell i veus el conductor de davant teclejant el mòbil, es posa verd el semàfor i veus el conductor que posa el mòbil damunt el volant i continua teclejant mentre comença ja a circular.\nJo quan ho veig intento per prudència allunyar-me´n, però no sempre és factible. És difícil.\nA la vegada, quants cotxes que em vénen de cara no trobo cada dia amb conductors amb el mòbil enganxat a l´orella!\nCosta fins i tot d´imaginar que mai se´ls posi cap multa de tant normal i escampat com està el que ja és un costum.\nSi mai es fa alguna enquesta sobre el tema, els infractors declaren que són conscients del perill que suposa el seu hàbit tant per a ells com per als altres; però jo crec que no ho són en absolut.\nSi realment s´adonessin de com de malament condueixen, fent esses i variant la velocitat i del que això pot arribar a suposar, prou se n´estarien.\nEls helicòpters de Trànsit per Eulàlia Isabel Rodríguez Pitarque (Foto. Lejarza Argelaguer – Garrotxa)\nPSOE i Ciutadans proposen una moratòria per la fracturació hidràulica o “fracking”\nDins el document d´acord entre el PSOE i Ciutadans per a un hipotètic pacte de govern es proposa una moratòria per a les prospeccions que impliquin la fracturació hidràulica o “fracking”. Així mateix, es proposa restringir les futures exploracions de gas o hidrocarburs.\nRespecte a aquestes últimes s´enten que afectaria exploracions convencionals sense aclarir si implicarien sondejos terrestres o marins i entenent-se que les exploracions convencionals ja plantejades no estarien afectades per aquesta proposta.\nSens dubte, la curta extensió del text proposat pels dos partits polítics deixa més interrogants que respostes: “Establecer una moratoria durante esta legislatura para las prospecciones con fractura hidráulica (fracking) y restringir las autorizaciones de nuevas exploraciones de gas e hidrocarburos” Pàg. 13 Apartat 3.º TRANSICIÓN ENERGÉTICA Y LUCHA CONTRA EL CAMBIO CLIMÁTICO\nDe manera formal, s´entén per “fracking”, la fracturació hidràulica d´alt volum i la mateixa tècnica, però amb l´ocupació d´un menor volum d´aigua i per tant menys invasiva, es considera com perforació convencional.\nAixí, mentre que el PSOE regional a Castella-la Manxa vindria treballant sobre un document que contemplaria fortes regulacions al fracking, a la Andalucia de Susana Díaz, els socialistes han estat acusats per grups d´activistes d´obscurantisme i d´intentar passar el que podria ser “fracking” com una perforació convencional en els permisos que afecten aquesta comunitat autònoma.\nCiutadans mai s´ha manifestat contrari al fracking en termes absoluts, definint-se des d´un equilibri entre els costos i els beneficis. Plantejament que podria portar en última instància a rebutjar les prospeccions més insegures i veure bé les mateixes a les zones amb més potencial.\nA Catalunya, Ciutadans van acordar en una reunió celebrada al municipi de Riudaura fer front comú contra el “fracking” al Parlament de Catalunya. La decisió va arribar en una reunió a porta oberta al mas Bover de Riudaura a la Garrotxa.\nDe fet, a la zona amb més potencial, la conca basc-cantàbrica que implica també al nord de Burgos, PSOE i Ciutadans no s´han destacat per la seva oposició.\nEl PNB, la dreta nacionalista, ha vingut fent una clara defensa del fracking en contra dels grups opositors. El PP de Juan Vicente Herrera, recolzat en el seu govern per Ciutadans, porta el mandat del frackinista Mariano Rajoy de facilitar els primers pous de fracking a Espanya.\nI finalment a Cantàbria, Miguel Ángel Revilla, líder del PRC, la dreta regionalista, ningú li ha pogut treure una paraula sobre el fracking en declaració oficial.\nL’única proposta de prohibició ha vingut de Podem (Podemos) i IU, en quant a partits amb entitat en el joc polític nacional.\nSi una moratòria es materialitzés en un futur proper tampoc seria una garantia a llarg termini. Amb l´excés actual de petroli al mercat i l´entrada de nous perforadors convencionals en el panorama internacional, el fracking s´ha ressentit i en aquest últim any s´han succeït les fallides de companyies de fracking amb deutes mil.lionaris.\nHistòria del Bisbat de Girona seu episcopal\nPosted by lejarza en 26 febrero, 2016\nLa primera notícia que a Girona hi havia seu episcopal la conté una carta del Papa Innocenci I, escrita entre els anys 397 i 400. La presència de cristians a Girona pot datar, per les restes arqueològiques, de finals del s. III. Des de principis del segle IV veneraven el màrtir Feliu, titular de l’església que en temps visigòtics fou seu del bisbe.\nL’extensió de la diòcesi en època romana i visigòtica degué comprendre només una part del territori que ha tingut assignat des dels temps carolingis, atesa l’existència del Bisbat d’Empúries. Aquests límits han estat, al nord, els Pirineus fins al pic de Bastiments, la divisòria d’aigües entre la vall del Ter (Bisbat de Vic) i la del Fluvià (Bisbat de Girona), fins al Collsacabra i el Far, les Guilleries i el Montseny (conca de la Tordera) i la banda que mira al mar de la serra de Montnegre fins a Arenys de Mar i Torrentbó, inclusivament. El dret català reconegué als habitants d’aquest territori algunes peculiaritats, entre elles, la de poder fer testament sacramental en trobar-se fora de Catalunya.\nA conseqüència del concordat de 1953, que establia l’adequació de les diòcesis a les províncies, el 1957 hom retocà els límits diocesans, la vall de Camprodon fou agregada al Bisbat de Vic, la parròquia d’Arenys de Mar passà a Barcelona –i fou restituïda el 1978– i la parròquia barcelonina de Riells del Montseny començà a formar part del Bisbat gironí.\nTot i que el bisbe era assistit en el govern de les parròquies per ardiaques des del segle IX, la divisió del territori diocesà en ardiaconats és documentada al s. XI. Foren els de Besalú, Girona i Empúries, en consonància amb els respectius comtats: l’ardiaconat de la Selva fou segregat del de Girona possiblement el segle XII.\nL’estructuració en ardiaconats fou substituïda per la dels arxiprestats el 1835, amb capital a Girona, Figueres, Olot, la Bisbal, Santa Coloma de Farners i Arenys de Mar. Noves divisions del territori en 14 arxiprestats (1928), 17 (1965), 25 (1972), 15 (1994) i 12 (2004). Actualment són 13 els arxiprestats que, des del 2003, estan estructurats amb agrupacions de parròquies.\nL’església episcopal fou traslladada en època carolíngia a l’interior de la ciutat i intitulada a Santa Maria (primer esment, a. 842). Aquesta catedral esdevingué titular de les donacions fetes per Carlemany i els seus successors al bisbe. Els clergues que hi residien foren els primers auxiliars del prelat en el govern de la diòcesi. A principis del s. X s’encetà un procés de separació entre els béns de la catedral i els propis del bisbe, arrodonit durant el s. XII, que procurà de desenvolupar el creixement de la vila que seria anomenada la Bisbal i constituí senyories baronals a Corçà, Sant Sadurní, Vilaromà, Ullà, Bàscara, Domeny i Crespià-Dosquers; el seu conjunt formava la «bisbalia», el govern de la qual solia exercir un procurador. Les rendes del bisbe eren avaluades en el s. XVII a 8.000 lliures anuals; fou un dels bisbats més pobres de Catalunya, molt per sota de les 22.000 lliures que tenia l’arquebisbe de Tarragona.\nParal·lel al procés de separació entre el patrimoni del bisbe i el catedralici fou el de constitució d’òrgans de govern diocesà. Reduïts a càrrecs honorífics els ardiaques, hom estabilitzà el s. XIII uns notaris episcopals. D’entre els juristes assessors del bisbe, n’emergí al s. XIV l’oficial, encarregat habitual de donar sentències. El recurs a un o diversos vicaris generals no esdevingué continuat fins a finals del mateix segle. La cúria diocesana, els registres més antics de la qual daten de 1276, s’organitzà a l’entorn del tribunal i del vicariat general. A mitjan s. XVIII hom donà consistència a una secretaria, dita de Cambra i Govern, tercer organisme de la cúria que ha perdurat fins a l’actualitat.\nLes principals sèries de l’arxiu diocesà, que emana del treball d’aquestes oficines, s’inicien a principis del s. XIV.\nL’elecció dels bisbes per part dels canonges de la catedral fou pacífica fins al 1292 -data de la primera intervenció papal-: elegien membres del seu gremi. El primer bisbe foraster, posat pel rei, fou l’aragonès Pere d’Urrea (1325). Interessos conjunts de la monarquia i del papat donaren la mitra de Girona durant els s. XIV-XVI a persones que en foren absents durant llarg temps o no hi arribaren a residir, alguns dels quals assoliren el cardenalat, com Berenguer d’Anglesola (+1408) i Joan de Casanova (+1436) i fins el papat, com Roderic de Borja, futur Alexandre VI, bisbe nominal de 1457 a 1458. Precisament el 1457 els canonges elegiren bisbe per darrera vegada, en la persona de Roger de Cartellà, el qual no acceptà, sabedor com era que l’autoritat superior tenia altres preferències.\nLa celebració anual de sínodes diocesans que perdurà fins al 1867, donà origen a col·leccions de sinodals, o legislació peculiar del Bisbat, editades el 1512, 1606 i 1691. La principal peculiaritat actual consisteix en la celebració de la «comunió solemne» o «professió de fe», establerta el 1909 per decret episcopal per als infants d’11-12 anys.\nFormava part de les sinodals un breu catecisme. El catecisme propi en volum independent fou publicat el 1923, i reeditat el 1948. El Bisbat edità multitud de vegades el seu ritual propi entre 1502 i 1885. En canvi, el missal segons el costum de l’Església de Girona, fou imprès només els anys 1493 i 1546; fou la primera víctima de la centralització que havia deixat el Bisbat sense llibres propis, catequètics, litúrgics o canònics, bé que fornit d’abundant teologia sobre l’església particular.\nLa diòcesi de Girona publica el seu Butlletí oficial des de 1856, i un full dominical que es distribueix a les esglésies, des de 1919. També, des del 1999, es publica mensualment la revista diocesana «El Senyal».\nEl seminari diocesà fou fundat el 1599, amb només dotze col·legials, amb seu a la plaça de la Catedral (actual Palau de Justícia) i ampliat el 1767, quan ocupà la casa que els jesuïtes havien deixat buida arran de la seva expulsió. El nombre màxim d’alumnes, superior als 800, s’enregistrà cap al 1880; en el període posterior a la darrera guerra civil arribà a tenir-ne 300 el 1952. El 1988 els seminaristes s’incorporaren al Seminari Major Interdiocesà a Barcelona. Actualment el curs Introductori té la seu a l’edifici del Seminari diocesà.\nTradicionalment, hom ha distingit amb el nom de «parròquia major» la de Sant Feliu de Girona. De 1952 a 1982 hom creà 23 parròquies per atendre els nous nuclis urbans fruit de la immigració. D’entre els santuaris, hom pot destacar els urbans del Tura d’Olot, i la Misericòrdia de Canet de Mar i els rurals del Collell, el Mont, els Àngels, Santa Afra, la Salut de Sant Feliu de Pallerols i la Salut de Terrades.\nTot i que tradicionalment el patró de la diòcesi és sant Narcís, la figura més important dels orígens del Bisbat és sant Feliu.\nTambé, la diòcesi venera, com a sants nascuts dins de les seves terres, Dalmau Moner i Salvador d’Horta, tots dos naturals de Santa Coloma de Farners.\nNo obstant això el Sant mes universal i mes important de la diòcesi és Sant Damas I el papa del Bisbat de Girona nascut al municipi d´Argelaguer any 304 – Roma any 384)\nEls augustos emperadors Gracià, Valentinià [II] i Teodosi I. Desitgem que tots els pobles als que governant la moderació de nostra clemència es mantinguin en la religió que ha transmès als romans el Sant apòstol Pere, religió que fins el present es reconeix que ell mateix la va introduir i a la qual és clar que segueix Damas I Pontífex maximus\n“Puix que pontífex vàreu ser\namb un càrrec tan honorós\noh Sant Damas gloriós!\n“Qui per les aigües del pèlag inhòspit, petjant-les, camina;\nqui concedeix que sements de la terra revisquin, si es moren;\nqui desfermar de la mort els seus vincles letals li és possible,\nel qui allà dalt, on el sol brilla el triple, darrere la fosca,\ncrec que pot fer que Damas s¨aixequi després de ser cendra”.\nDamas I Pontífex maximus i Sant Jeroni Sant Damas I el papa de Catalunya de la comarca de la Garrotxa del Bisbat de Girona (Argelaguer any 304 – Roma any 384) Foto: Juan R Lejarza de Cal Music Argelaguer (Garrotxa)\nRegularització cadastral per satèl·lit a la Garrotxa\nPosted by lejarza en 25 febrero, 2016\nLa Direcció General del Cadastre va iniciar un procediment perquè totes les construccions no declarades de cada municipi de la comarca de la Garrotxa, obres noves, rehabilitacions, i ampliacions, tributin per aquest impost d´acord amb la realitat dels seus immobles i la seva capacitat econòmica.\nDes de 2013, són més d´un centenar els ajuntaments de les comarques de Girona que ja s´han acollit i que estan tramitant un nou IBI.\nAl desembre de 2012, el Govern central va aprovar una mesura que permet als propietaris d´immobles amb característiques que no estan recollides en el cadastre regularitzar la seva situació a través del pagament d´una taxa de 60 euros i dels impostos com l´IBI i interessos de demora que s´hagin deixat d´abonar. En cas que no es faci en el temps de la regularització, les multes poden arribar a ser de fins a 6.000 euros.\nEl procediment de regularització cadastral té com a finalitat la incorporació al Cadastre Immobiliari dels béns immobles urbans i rústics amb construcció, així com de les alteracions de les seves característiques, en supòsits d´incompliment de l´obligació de declarar de forma completa i correcta les circumstàncies determinants d´una alta o modificació cadastral.\nAquesta actualització es porta a terme amb fotografies per satèl·lit, de manera que han vist si el propietari del terreny tenia construccions, de quants metres, si hi ha afegit una piscina, etc. Així detecten els canvis que han pogut desenvolupar els seus propietaris en els últims anys i han creuat les dades amb les que estaven disponibles al Cadastre.\nTortellà fa una comissió de seguiment per la pedrera dels Comuns a l´Alta Garrotxa\nL´Ajuntament de Tortellà i els veïns del Barri de Dalt amb constituït una Taula de Seguiment sobre la pedrera dels Comuns.\nL´Ajuntament fa pocs dies va rebre una proposta de Cales Yesos i Cementos d´Olot S. A. (Cycosa), l´empresa del President de la Cambra de Comerç de Girona, Domenec Espadale Verges, que va explotar durant anys la pedrera.\nL´alcalde de Tortellà, Rafel Domínguez (Independents Tortellà-CP) va informar ahir d´una proposta de Cycosa, empresa situada al terme municipal d´Argelaguer al riu Llierca, per restaurar la pedrera de la muntanya dels Comuns a l´Alta Garrotxa.\nLa proposta està condicionada al tancament de l´expedient sancionador que l´Ajuntament manté obert contra Cycosa per incompliment del programa de restauració de la pedrera dels Comuns.\nL´any 2000, l´empresa Cycosa va aconseguir una autorització administrativa per ocupar durant 10 anys els Comuns per realitzar-hi una activitat extractiva. L´activitat extractiva s´hi va desenvolupar durant 10 anys. El termini de vigència de l´autorització per ocupar la pedrera i el bosc d´utilitat pública es va acabar el 22 de març del 2010.\nL´Ajuntament de Tortellà va demanar sancions a la Secció de Mines i Energia del Govern i als Serveis Territorials del Departament de Medi Ambient de la Generalitat de Catalunya.\nFa uns 5 anys, els veïns del veïnat de Dalt es van queixar de l´explotació, les detonacions amb explosius, d´esquerdes a les cases i que el trànsit dels camions provocava polseguera, també van indicar que l´eixamplament del camí va causar danys ecològics, d´incompliment i van indicar que Cycosa incomplia la restauració.\nL´Ajuntament va executar el desnonament administratiu i va ordenat la retirada de la maquinària extractiva. A més va requerir l´execució de la fiança. La fiança pujava uns 20 milions de les antigues pessetes. A criteri de l´Ajuntament, la Generalitat havia de valorar la despesa d´una regeneració ben feta i fer que Cycosa la pagués.\nL´empresa va deixar de fer extraccions al 2006. Llavors van proposar l´Ajuntament de fer un dipòsit de runes i començar a fer la restauració. El compromís de l´empresa era de tornar a omplir l´esquerda que hi ha a la muntanya dels Comuns, amb material provinent d´altres extraccions.\nDavant l´acabament del termini al març d´aquet any, per exigir responsabilitats a l´empresa encarregada de l´extracció de la pedrera dels Comuns, per incompliment del programa, l´Ajuntament de Tortellà ha decidit tramitar l´expedient sancionador.\nCycosa, per la seva banda, ha tornat a presentar a l´ajuntament la proposta de conveni que ja va presentar al 2013, però amb algunes modificacions. L´empresa proposa restaurar la pedrera a partir d´un monodipòsit, a partir del qual, una empresa podria abocar en el forat de la pedrera runa d´obra. La variació respecte de la proposta del 2013 seria que Cycosa continuaria vinculada a la pedrera encarregant-se de la seva restitució. L´equip de govern municipal considera que aquesta decisió no la pot prendre unilateralment, i l´ha de decidir juntament amb els veïns de Tortellà.\nL´equip de govern a acordat crear una Taula de Seguiment conjuntament amb l´oposició i els veïns del Veïnat de Dalt. La voluntat és que el seguiment d´aquest procés conclogui amb la celebració d´una Consulta Popular en què els veïns podran decidir si restituir la pedrera amb un conveni amb l´empresa o a través d´una sanció.\nLa Taula de Seguiment és el resultat de les reunions informatives per donar a conèixer la proposta de l´empresa primer als veïns del Barri de Dalt i ahir al conjunt del poble.\nEl conflicte per la restauració de la muntanya dels Comuns al Espai Natural (EIN) de l´Alta Garrotxa fa anys que dura. L´Ajuntament anterior volia que la Generalitat de Catalunya es fes càrrec de la restauració i que la pagués Cycosa, perquè consideraven que havia incomplert els tractes.\nFoto: Maquinaria de Cycosa empresa situada al terme municipal d´Argelaguer al riu Llierca (Foto Lejarza Garrotxa)\nAjuntament d´Argelaguer revisió del Pla de protecció civil municipal\nPosted by lejarza en 23 febrero, 2016\nButlletì Oficial de la Provincia de Girona (BOP) Núm. 36 – 23 de febrer de 2016 Núm. 1268\nEdicte sobre l´aprovació inicial de la revisió del Pla de protecció civil municipal\nEl Ple de l´ajuntament de data 12 de febrer de 2016 ha aprovat la Revisió 01 del Pla de Protecció Civil municipal, el qual se sotmet a informació pública pel termini de trenta dies hàbils, comptats a partir de l´endemà de la publicació de l´edicte al BOP de Girona, a fi que qualsevol que ho desitgi pugui examinar-lo a la secretaria de l´Ajuntament en horari d´atenció al públic i formular les al·legacions que considerin oportunes.\nEn cas de no presentar-se reclamacions, esdevindrà definitivament aprovat sense necessitat d´adoptar un nou acord.\nArgelaguer, 15 de febrer de 2016 Artur Ginesta Rambla Alcalde\nLes universitats de Girona i Vic impulsen un projecte pedagògic de 7 anys que comença a Riudaura (Garrotxa)\nPosted by lejarza en 22 febrero, 2016\n“Catalunya esquitxos totalitaris, requisits és que siguin funcionaris”\nArgelaguer – Vall del Llierca – Elisabet Escriche\nEs busquen mestres per a una escola rural. Han d´assumir el compromís d´estar-s´hi un mínim de set anys, estar disposats a rebre formació durant quatre hores setmanals fora del seu horari laboral i a visitar diverses escoles del país i estrangeres durant dos cursos.\nAquest és el càsting que han iniciat les universitats de Girona i Vic per desenvolupar un nou projecte pedagògic -que ja ha rebut el vistiplau del departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya- i que de moment s´iniciarà a l´escola rural de la Garrotxa Lluís Castells de Riudaura, que és de titularitat pública: Adreça: C/ de l’Escola, 1 – 17179 Riudaura Telèfon: 972 266 944 Fax: 972 272 025 Web: http://blocs.xtec.cat/ceiplluiscastells/ E-mail: b7003082@centres.xtec.es\nFa dos anys que professors de les dues universitats treballen en el projecte que gira entorn de quatre eixos: fer una escola amb nens feliços, savis, sans i democràtics.\nEl 90% del currículum serà “vivencial i experimental”. “No es prepararan els nens per al món que es trobaran sinó per al que és”, puntualitza Jordi Feu, que, conjuntament amb Margarida Falgàs, coordina el projecte.\nPer aconseguir-ho se substituiran les tradicionals hores de català, matemàtiques o ciències per projectes en què es treballen alhora diverses matèries; cada dues setmanes la jornada escolar es farà fora del centre; s´utilitzarà el cinema de forma regular i s´introduirà la passió per l´escriptura i la lectura. Alhora es treballarà l´expressió oral i un cop a l´any es farà un “viatge de descoberta”. “L´objectiu serà conèixer un entorn o poble durant uns dies”, detalla Feu.\nSobre el paper, el projecte recorda alguns que ja s´estan impulsant des d´altres escoles.\nEl coordinador, però, matisa que la seva particularitat és el diàleg que s´ha aconseguit entre les diferents tradicions d´aprenentatge i de diversos punts del món amb els quatre principis bàsics. Del model finlandès, per exemple, s´incorpora el respecte pel ritme de l´infant a l´aula o l´arquitectura amable que tenen les escoles. De l´educació suïssa, la importància de donar un espai educatiu al pati i a l´hora del menjador: “Hi ha d´haver un ambient tranquil i que s´hi mengi bé”.\nEn el càsting se seleccionaran tres mestres que s´incorporaran al centre amb els altres tres que ja tenen plaça fixa a Riudaura. L´elecció de l´escola no s´ha fet a l’atzar.\nEl primer contacte es va fer fa un any i mig i l´equip directiu es va mostrar “molt receptiu”. La mateixa resposta van tenir els pares: de les 40 famílies, 37 van aprovar aplicar el projecte. “És petita -té una seixantena d’alumnes-, fa poc que es va construir, té un bon entorn i un ensenyament cíclic: els alumnes de 1r i 2n estudien junts i els de 3r i 4t i els de 5è i 6è, també”, argumenta Feu.\nEls set anys o la formació no són les úniques condicions que hauran de complir els mestres escollits. Altres requisits és que siguin funcionaris, relativament joves, que tinguin “fortes conviccions ètiques, democràtiques i socials”, que hagin interioritzat que el seu ofici és un treball “d´acompanyament més que de transmissió” i que prescindeixin dels llibres de text com a “recurs principal del procés d´ensenyament”.\nLa primera fase del càsting -la presentació de candidatures- acabarà el 15 d’abril i abans del mes de setembre es constituirà el claustre.\nA partir del curs que ve ja s´aniran fent “esquitxos” del projecte a tot el centre i es desplegarà a tots els cursos fins a implantar-lo totalment el curs 2022-23.\nTot i el vistiplau d´Ensenyament, l´administració no té pressupost per ajudar a materialitzar el projecte.\nPer finançar-lo, doncs, els seus impulsors s´han presentat a diversos premis i han sol·licitat ajudes a fundacions. “Obrim les portes també a donants, filantrops i fins i tot no descartem un Verkami”, reconeix Feu.\nDes que es va donar a conèixer el càsting de mestres a la web (mestresinnovacio.wordpress.com) i a les xarxes socials -Facebook i Twitter- ja han vist la crida més de 10.000 persones i ja s´han rebut 180 sol·licituds.\nLa intenció de les dues universitats és estendre el projecte a altres escoles interessades a fer la seva particular renovació pedagògica.\nEn els últims anys són molts els centres que han liderat aquesta revolució educativa tot i la imposició de lleis com la Lomce, basades en continguts memorístics, revàlides, l´excés de protagonisme del professor i una estructura organitzada per assignatures, exàmens i llibres de text.\nEls Jesuïtes, per exemple, han creat una etapa intermèdia entre el cicle de primària i secundària per fer un camí més planer a l´estudiant.\nA l´institut Baix Camp es fa un seguiment personalitzat dels seus 1.600 alumnes d´ESO, batxillerat i cicles formatius, i a l´escola Sadako l´alumnat busca les respostes a les seves pròpies preguntes.\nEscola de Riudaura a la Garrotxa experiments educatius esquitxos totalitaris els requisits és que siguin funcionaris (Lejarza Catalunta)\nL’Arxiu Municipal de Girona posa en marxa una iniciativa per descarregar-se els documents digitals en alta qualitat\nPosted by lejarza en 21 febrero, 2016\nArgelaguer – Vall del Llierca – Gironanoticies.com\nJa fa més d’una dècada que el Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP) de l’Ajuntament de Girona publica al seu web la documentació que es custodia a l’Arxiu Municipal. Actualment ja es pot accedir a més de 3 milions d’objectes digitals, des d’un pergamí del segle XII a una fotografia de la cavalcada de reis d’enguany, per posar dos exemples ben allunyats entre si. D’aquest ingent volum de documentació digital, 2.648.742 són pàgines de premsa digitalitzada, mentre que 439.067 són documents de diferents tipus (textuals, en imatge, gràfics, cartogràfics, etc.) als quals es pot accedir a través del web de consulta de l’SGDAP.\nQui ho vulgui podrà cercar, per exemple, entre més de 27.000 retrats la foto de l’avi o l’àvia i descarregar-la en alta resolució (3.500 píxels) al seu ordinador, la qual cosa li permetrà fer una impressió estàndard amb bona qualitat; obtenir els PDF dels cartells de les fires i festes de Sant Narcís, de la correspondència de Carles Rahola o dels llibres d’actes del Govern de la ciutat; disposar d’una reproducció digital d’una postal de Girona de principis del segle passat, d’un daguerreotip del s. XIX o d’un gravat de la Guerra del Francès. La manera de fer-ho és ben senzilla: només cal localitzar el document i fer un clic a la pestanya de descàrrega, i al cap de pocs segons s’obté una còpia del fitxer digital a l’ordinador. També es poden seleccionar diversos documents i el programa crearà una carpeta comprimida (.zip) amb tots els fitxers seleccionats.\nAmb aquesta decisió l’SGDAP segueix les petjades d’organitzacions tan prestigioses com el Rijskmuseum d’Amsterdam o la Library of Congress de Washington, al catàleg de la qual es poden descarregar, fins i tot, algunes de les fotos més rellevants de la història de la fotografia com pot ser Migrant mother, que Dorothea Lange va fer el 1936.\nLa Diputació de Girona aprova el Pla de Serveis d´Assistència als Municipis i les ajudes per nevades\nLa Diputació pretén col·laborar econòmicament en el finançament de les despeses municipals derivades d´actuacions per neteja de neu i estesa de sal a les carreteres i vies públiques afectades per nevades i glaçades, i també de les despeses d´inversió efectuades amb la mateixa finalitat.\nAquestes actuacions de competència municipal generen unes despeses significatives a determinats ajuntaments, els quals no disposen de cap finançament específic o complementari.\nLes subvencions per a actuacions municipals de neteja i manteniment de carreteres i vies públiques per nevades i glaçades aprovades per la Diputació preveuen una partida total de 240.000€ dividida en dues línies: despeses en béns corrents i serveis (120.000€ ) i despeses en inversions reals (120.000€).\nTanmateix, si nevés molt en el que resta d´hivern aquesta quantitat podria augmentar.\nL´import que podrà rebre un mateix ajuntament en cada línia de subvenció, despeses corrents i inversions, serà d´un màxim de 30.000€ i d´un mínim de 1.000€.\nLes ajudes no es podran sol·licitar fins d´aquí a un mes, quan s´aprovi la convocatòria, però tindran caràcter retroactiu i atendran les actuacions que hagi calgut fer fins llavors.\nArgelaguer Santa María d´Albis del Guilar nevades i glaçades (Foto Lejarza Garrotxa)


REMULLADA D’ESTIU. EL MONTALT 19.08.2007 - BiCiCORRiOLS Ciclisme i muntanya\nQuan tot just el camí comença a enfilar-se, trenquem a la dreta per un corriol amb marques verdes que el dia abans havien tastat en Martí i en Miquel i que mena tot rialler a les cases més enlairades de la urbanització dels Tres Turons. És un molt bonic senderó amb les típiques característiques i el prototipus del que voldríem que fos teixida tota la nostra comarca. Li mancava però un xic de dificultat.\nEl cel s’ha enfosquit amenaçant pluja i tot just començar la davallada cap a Torrentbò, comença a ploure. Alguns ens equipem els anoraks. Gaudim del descens. El terra està en òptimes condicions. Arribem xops al restaurant que encara han d’obrir. En Manel se’ns acomiada tornant cap a Mataró per la carretera i no passen ni cinc minuts que cau un ruixat que ens fa venir esgarrifances. Pensem que en Manel no deu pas gaudir. S’ha refredat l’ambient i agafem fred entaulats a la terrassa tot esperant l’esmorzar. Ens ve un airet molt fi de llevant.\nBen peixats, ens preparem per marxar encara amb la roba humida i continua plovent. En Marcel se’n torna també per carretera. Nosaltres ho fem en sentit contrari cap al Coll del Pollastre. Hom proposa de baixar una mica més i enfilar pels cirerers fins el Corral. Cap allà anem. En principi es puja en pinya tot comentant l’estat del terreny que és tou i es fa feixuc el progressar, però en començar el primer revolt ja amb forta pendent, cadascú agafa el seu ritme i amb un pedaleig esportiu anem progressant fins a dalt. Ha estat una bona escalada per païr l’esmorzar.\nQuan ens agrupem discutim per on seguir i optem per pujar a la Ferradura per un camí que tot desfent-lo veiem que amb els anys ha canviat. Al coll plou amb ganes. L’Andreu, l’Anscari i en Sergi opten per tornar. La resta decidim d’enfilar cap a la Brolleta del Montalt al vessant nord de la serra. L’aigua s’escola impetuosa pels xaragalls fent-los pregons. En arribar al capdamunt, la davallada es presenta espectacular: el corriol es pot dir que és un rierol i xalem mullant-nos més amb les branques que amb l’aigua que aixequem del terra. Parcs temàtics? Per a què? Tant sols inoblidable.\nPel Camí Ral primer i per les Planes d’en Pepons, d’en Pere de la Pepa i del Sastre després, enllacem amb el camí de la Font dels Avellaners i pels vorals de can Xerrac tornem al camí de la Moreneta. L’aigua fa que els plats ens xuclin les cadenes. Ho adobem amb una mica d’oli. Passem la font i encarem el camí de la font de n’Noms. Només hagués calgut una mica de boira per fer idílic el paisatge. Passem per cal Gaig i comencem una tertúlia bibliogràfica derivada dels efluvis que emanen del bosc humit. Amb bici es pot fer de tot.\nAl coll de la Brolleta agafem aire i planejant arribem a la Creu d’en Serra. Fem el darrer descens pel Turó d’en Dori, el Parc Forestal, el repetidor de can Vinardell i fins a can Giovanni. El nostre amic ha tingut la gentilesa de deixar-nos rentar la cara a les bicicletes i li agraïm.Fins el dimecres,\nEls corriolaires: Albert G., Albert V., Andreu C., Anscari N., Giovanni\nL., Joan Ll., Joan V., Manel T., Marcel T., Martí M., Sergi C. i\nDistància recoreguda: 43 km.\nDesnivell + acum.: 1360 m.


VÍDEO Sabina cau de l'escenari en ple concert el dia que compleix 71 anys | NacióDigital\nper NacióDigital , 12 de febrer de 2020 a les 21:50 |\nJoaquín Sabina ha patit una dura caiguda en ple concert aquest dimecres 12 de febrer, dia en què complia 71 anys. El cantant, que actuava al WiZink Center de Madrid, s'estava adreçant al públic per presentar la cançó Mediterráneo quan ha ensopegat i ha caigut de dalt l'escenari, donant-se un fort cop a l'espatlla.\nEls serveis sanitaris l'han atès immediatament mentre el públic guardava silenci. Al cap de pocs minuts, els infermers se l'han emportat en llitera per examinar-lo dins una sala situada al mateix recinte.\nMitja hora després de patir l'accident, l'artista ha aparegut de nou a l'escenari en cadira de rodes acompanyat de Serrat per anunciar que suspenia l'actuació. "Me'n vaig a l'hospital perquè estic molt adolorit; no saben el greu que em sap", ha dit Sabina. Posteriorment, ha estat traslladat a un centre hospitalari.\nAbans d'abandonar l'escenari, però, Sabina ha recordat al públic que no tiri les entrades. "Confirmem que realitzarem el concert el pròxim 22 de maig", ha dit. Des de la promotora de l'acte, totes les persones que han assistit a l'actuació podran reclamar els diners de l'entrada o assistir al concert del maig.\nCultura i Mitjans, escenari, Joaquín Sabina, cantant, concert, caiguda, Madrid, aniversari, WiZink Center, ambulància


Aquest brillant Collar Cosmos, té el secret de el cel nocturn estrellat. Amb preciós or groc i 5 diamants a la part davantera, el collaret Grau, és ideal per a lluir-lo amb aquells escots menys amplis i amb camises. Porta al teu coll màgia de cel i brilla amb llum pròpia allà on vagis.\nEl Collar Cosmos és minimalista, però té tant brillantor, que semblarà que estàs lluint un trosset de cel en les teues looks quotidians. Es tracta d'una joia emblemàtica amb perfecte or groc de 18K i 5 diamants de 0,09 ct. en boca russa que desprenen autèntic brillantor de constel·lació d'estrelles. El collaret Grau té 41 cm de llarg i 2 cm extra per ajustar-se amb precisió a el tancament de mosquetó. Si t'enamora la narrativa de el cosmos i tot el que abraça, aquest collaret en or groc és la teva opció ideal.


Notícies - C's acusa el director del CAR de no voler reunir-se amb representants del partit\nC's acusa el director del CAR de no voler reunir-se amb representants del partit\nL'agrupació local de C's no ha pogut reunir-se amb Joan Fontseré\nel 28/jul/14 P Vázquez / M Vilalta Política PDF\nLa secció local de C's, sense representació al ple, acusa el director del CAR, Joan Fontseré, de rebutjar reunir-se amb representants del partit. Davant el possible trasllat de 130 esportistes del CTE Esplugues a les instal·lacions de l'equipament local, C's s'ha interessat per les dades d'ocupació del centre i ha demanat, sense èxit, explicacions al seu director.\nSegons les dades que la secció local ha pogut veure a la web del centre esportiu, la capacitat del CAR és de 300 esportistes. La formació es mostra preocupada pel fet que es pugui sobrepassar aquesta capacitat, ara que, a més, arriba un període en què s'acostumen a incrementar les beques esportives, a causa de la proximitat d'uns Jocs Olímpics.\nC's recorda que el CAR és un consorci amb un 50% de participació pública, amb la qual cosa té l'obligació de donar explicacions a qualsevol persona que les demani, 'encara que no estigui acostumat a donar-les'.\nSegons ha explicat Fontseré a Cugat.cat, es tracta d'un tema supramunicipal que ha sortit al Parlament i que, per tant, no correspon al CAR respondre a la sol·licitud, sinó al mateix Consell Català de l'Esport. El responsable ha explicat que, en cas de confirmar-se aquest trasllat, seria una circumstància positiva que enriquiria tant el centre com els nous esportistes.


NOUS LIDERATGES, el repte de les primàries. Comunicació Política i Institucional. Divendres dia 16 de 2014. - ACICOM\nDocumentació Formació Política i Institucional Vida associativa\nNOUS LIDERATGES, el repte de les primàries. Comunicació Política i Institucional. Divendres dia 16 de 2014.\nDes d’ACICOM venim mantenint diverses activitats i accions relacionades amb la comunicació política.\nTenim la intenció de crear un grup permanent dedicat a la Comunicació Institucional i Política, entenent la comunicació institucional com la que es realitza de manera organitzada per una institució i dirigida a les persones i grups de l’entorn social on realitza la seva activitat. El seu objectiu és establir relacions de qualitat entre la institució i els públics als quals s’adreça, donant-se a conèixer socialment i projectant una imatge pública adequada als seus fins i activitats . La Comunicació Política és l’intercanvi de signes, senyals o símbols de qualsevol classe, entre persones físiques o socials, mitjançant la qual s’articulen la presa de decisions polítiques així com l’aplicació d’aquestes en la comunitat .\nTotes dos poden millorar la informació i capacitat de decisió de la ciutadania, acostant els assumptes públics a les persones, empoderant-les i fent-les partícips de les decisions públiques.\nACICOM, junt amb RedPública, ACOP i la Universitat de València hem organitzat unes jornades pel proper divendres, dia 16 de maig de 2014, dedicades especialment a la comunicació política i els processos de primàries com a via d’elecció dels líders polítics.\nLa Jornada tindrà lloc a la Facultat de Dret, a la sala d’actes Tomás Villarroya (1er pis), Departament de Dret Constitucional, Ciències Polítiques i de l’Administració.\nJa pots confirmar assistència i interaccionar mitjançant l’esdeveniment que hem creat en facebook:\nSi desitges implicar-te en aquesta nova àrea, no tens més que escriure-nos a ciutadaniaicomunicacio@gmail.com\nacicomACOPciutadaniacomunicaciocomunicació políticademocràciaformaciójornadesperiodismepodersRedPúblicaUniversitat de València


Portada > Notícies ENTREGATS ELS PREMIS...\nENTREGATS ELS PREMIS DEL CONCURS D’INSTAGRAM #FIRASARRAL18\nAquest divendres al vespre la sala de plens de l’Ajuntament de Sarral acollia l’acte d’entrega de premis del Concurs d’Instagram #firasarral18, un certamen que es va instaurar el 2015 per la Fira, i que en aquesta nova edició, ha batut totes les estadístiques dels anys previs amb un total de 155 imatges participants. En l’actual edició cal destacar la gran importància que de nou, els participants han donat a l’alabastre, tenint com a novetat una categoria especial a la foto més alabastrera.\nEl guanyador del primer premi ha estat Josep Amill Fontanals, amb una imatge que mostra parcialment a una artesana treballant les seves cadires de vímet. Com a premi ha rebut un rellotge d’Alabastres J.M. Sanahuja. El segon premi ha estat per Núria Guinart, amb una imatge on s’observa el treball del Mestre Artesà de l’alabastre Isidre Magre en el torn que va instal·lar a l’exterior del Museu de l’Alabastre durant el dia de la Fira. El seu guardó ha estat un llum d’Alabastres Alfredo (United Alabaster). El tercer premi ha estat per Maite Blasco amb una imatge del sabater artesà, que ha aparegut cada any entre les fotos guanyadores per la Fira. El seu premi han estat dos penjolls d’AlabArt Bijuteria. Degut a la gran quantitat d’imatges participants i l’alta qualitat d’aquestes, el jurat, format per Leandre Romeu, de la Conca 5.1 i Anna Bonet, dissenyadora gràfica sarralenca, decidia fer una menció especial a una imatge de la Nau Vella de la Cooperativa Vinícola de Sarral captada per Marga Roqueta, que rebia un penjoll d’AlabArt Bijuteria. El premi especial a la foto més alabastrera era per Núria Pérez, que guanyava un braçalet de plata i alabastre de Joies Mireia Magre. Durant l’acte s’ha pogut veure una mostra de les millors imatges participants.\nLa jornada va estar presidida per l’Alcalde de Sarral, Josep Amill, acompanyat per la cap de premsa del consistori, Marta Arjona, que després d’entregar els premis van fer una valoració global de la Fira, apuntant de nou a l’alabastre com un dels plats forts de l’edició d’enguany. Per finalitzar l’esdeveniment, es va presentar el vídeo de la Fira, que aquest any presenta la novetat de mostrar-la també a vista d’ocell.


Sant Jordi llum verda a la creació de l´hort solar | 7 DIES ACTUALITAT\nInici COMARQUES BAIX MAESTRAT Sant Jordi llum verda a la creació de l´hort solar\nSant Jordi llum verda a la creació de l´hort solar\nL’Ajuntament de Sant Jordi ha donat llum verda a la pròxima creació en el municipi del major hort solar de la província de Castelló. Així, el consistori ha conclòs la tramitació que autoritza l’empresa NRG Investment, després del compliment de tota la normativa, a la creació d’aquestes instal·lacions que suposaran una inversió d’entre 16 i 17 milions d’euros a Sant Jordi en una planta foltolvoltaica que generarà 20 megavats, la de major intensitat de la província de Castelló. Ara, la companyia tramita davant la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat la Declaració d’Interés Comunitari dels terrenys que albergaran la planta fotovoltaica, molt pròxima al camp de golf de Sant Jordi.\nL’alcalde, Iván Sánchez, ha explicat que “en els pròxims dies ens reunirem amb els promotors d’aquest projecte i explicarem a la població els detalls perquè coneguen aquesta iniciativa que arriba a Sant Jordi com una oportunitat de futur en temps d’incertesa com aquests. Per part de l’Ajuntament continuarem sent aliats del desenvolupament i del millor futur per al nostre poble, sempre vetlant pel compliment de totes les normatives com estem fent fins ara, perquè Sant Jordi continue sent exemple de desenvolupament sostenible, d’oportunitats laborals i de consolidació de població en un entorn rural d’elevat valor natural i paisatgístic com el nostre”.\nI és que cal tindre en compte que el funcionament d’aquesta futura planta fotovoltaica a Sant Jordi és tal que evitarà l’emissió de 12.000 tones de diòxid de carboni (CO₂) a l’atmosfera a l’any. La planta tindrà capacitat per a cobrir el consum energètic anual d’unes mil famílies amb la instal·lació d’uns 50.000 mòduls fotovoltaics.\nArticle anteriorDelta de l’Ebre: Visita als camps d’arròs (2)\nArticle següentL’ampliació del cementeri de Vinaròs ja està finalitzada


EL LLIBRE DEL TAO: DAO DE JING – CETR\nAtribuït a Lao Tse, aquest petit llibre té més de 2000 anys i resulta del tot contemporani. On és el seu secret? Val la pena explorar-lo.\nData: dimecres 19 d’octubre, de 19:30h. a 21:00h.\nÉs la primera sessió del cicle Què en saps de…? de breus presentacions d’obres destacades de la saviesa universal.\nEs tracta d’un llibre ben petit que no deixa d’editar-se i reeditar-se (Edaf, Siruela, Alianza, Trotta, Siglo XXI, Olañeta, Sirio, Casa del Libro, etc.)! Sens dubte és l’obra més traduïda de la literatura xinesa i una de les més traduïdes de la literatura universal.\nCriden l’atenció tant aquells fragments que no semblen presentar dificultat com els que poden resultar del tot enigmàtics.\nCom a petita mostra, per exemple, un fragment del primer dels textos:\nSense nom és el principi de l’univers\ni amb nom és la mare de totes les coses.\n[…] ser i no-ser tenen el mateix origen\nperò diferent nom.\nLa seva identitat és el misteri.\nI en aquest misteri es troba la porta a la meravella.\nO aquest fragment del text nº 11:\nEl fang es modelat per a poder fer el recipient,\nperò és el seu buit el que fa útil el recipient.\nS’obren portes i finestres en els murs d’una casa,\ni és el buit el que permet habitar-la.\nCentrem l’interès en l’ésser\nperò en el no-ésser es fonamenta la utilitat.\nEns suggereixen alguna cosa? L’obra reuneix un total de 81 textos sota el títol de LLibre (King, o Jing) del Camí (Tao, o Dao) i de la Virtut (Te, o De). També se la coneix com a Laozi (Mestre Lao), en referència al seu autor, Lao Tse (o Lao Zi) el rastre del qual es perd en la llegenda. Va ser escrita vers el segle V-IV a.C. (fa 2.500 anys!!) i podríem dir que és el text essencial del taoisme.\nPerò, què és el taoisme? Una filosofia? Una religió? Una actitud vital? Per què aquest atractiu del Daodejing? Què ens aporta avui?\nLa sessió que li dedicarem inaugura el cicle de breus presentacions de grans textos de la saviesa universal, un cicle que hem titulat Què en saps de…?\nA cada sessió s’oferiran les claus per a poder-se situar i introduir en el text, i practicarem la lectura pausada d’alguns fragments, per a donar temps a que el text pugui fer camí en nosaltres.\nDe cada un dels textos que reuneix el Daodejing se’n poden desprendre diversitat d’ensenyaments, intuïcions, interrogants. Procurarem assaborir-ne alguns, com a invitació a continuar –després– amb la lectura.\nOferim un petit dossier amb una introducció i la selecció dels textos que veurem. Per assistir-hi no és imprescindible haver-s’ho mirat abans però, qui ho pugui fer, segur que en traurà profit.\nPreu de les sessions d’aquest cicle: aportació voluntària, segons possibilitat i criteri de cadascú. A Cetr desitjaríem que els preus no fossin mai un obstacle.\nTeresa Guardans és filòloga i doctora en Humanitats. Ha recorregut els testimonis de l’experiència silenciosa a l’art, a la mística, allà on la veu aparèixer, procurant recollir tot allò que pugui servir per a facilitar viure, avui, l’àmbit del coneixement silenciós. S’apropa a les diferents tradicions de saviesa de la humanitat amb el desig de poder desentranyar el seu llegat, un esforç recollit en publicacions com: Les religions: cinc claus (Octaedro, 2007), La verdad del silencio: por los caminos del asombro (Herder, 2009), Una història de les religions, tal qual (Octaedro, 2011).


El Consell de Ministres aprova demanar al Congrés la sisena i «última» pròrroga fins al 21 de juny\nLa reunió del Consell de Ministres encapçalada pel president del govern espanyol, Pedro Sánchez.\nEl nou decret preveu cedir la gestió a les CCAA en fase 3\nActualitzada 02/06/2020 a les 14:42\nEl Consell de Ministres ha aprovat demanar al Congrés dels Diputats la sisena i última pròrroga fins al 21 de juny. El nou decret, que es debatrà a la cambra baixa aquest dimecres, preveu canvis respecte de les anteriors, fruit dels acords amb els partits que permetran la seva aprovació. Entre ells, el pacte amb ERC- i també amb el PNB- que inclou cedir a les CCAA la gestió de la desescalada en fase 3, tot i que amb CS s’ha compromès a aplicar mesures «idèntiques» a tot l’estat espanyol en la «recta final» del confinament «sense perjudici de la progressió sanitària de cada territori», a banda de presentar abans del 15 de juny una regulació de la sortida de l’estat d’alarma per als territoris que l’assoleixin.\nLa ministra portaveu, María Jesús Montero, ha fet una crida a la resta de formacions, en especial al PP, a la «responsabilitat» donant suport a la nova pròrroga per poder articular «l’únic instrument que resulta eficaç».\nTres alumnes de l'Institut Gabriel Ferrater...\nComenta el contingut : El Consell de Ministres aprova demanar al Congrés la sisena i «última» pròrroga fins al 21 de juny


Un Servei Públic Educatiu que garanteixi la igualtat d’oportunitats i la inclusió educativa\nL’educació és una peça clau per al progrés del país i de la seva ciutadania. I la qualitat d’un sistema educatiu es mesura per la capacitat que té d’aconseguir l’èxit educatiu de tot l’alumnat sense cap mena de discriminació. Tots els centres que integrin el servei públic hauran d’assumir aquest compromís. El salt de millora qualitativa del nostre sistema només serà possible des del diàleg, l’acord i el compromís de tota la societat. El Servei Públic d’Educació estarà integrat per tots els centres de titularitat pública així com per aquells d’altra titularitat que assumeixin els principis i objectius d’equitat i qualitat educativa que determini el Parlament de Catalunya i, en conseqüència, siguin sostinguts amb fons públics a partir d’aquest compromís. Una educació de qualitat requereix del compromís i la participació de tothom més enllà de l’estricte marc escolar. El servei públic ha de garantir la corresponsabilitat de tots els agents implicats en l’entorn educatiu: centres, ajuntaments, zones educatives, administracions, famílies, recursos d’educació no formal i, en darrer terme, el conjunt de la societat. L’educació ha d’estructurar-se sobre tres projectes: el de centre, el de municipi i el de país.\nPacte Nacional d’Educació que elabori les bases de la nova llei d’educació de Catalunya per organitzar el trànsit de l'actual sistema educatiu -fortament depenent de lleis estatals- a un de propi i que determini, des del consens educatiu i social, quina és l'educació que volem oferir, com s'organitzen els centres, com es garanteix la pluralitat de projectes educatius de qualitat, quin paper han de jugar les famílies, el professorat i els ajuntaments i com garantir de manera efectiva la igualtat d'oportunitats, la inclusió i la cohesió social.\nDestinar una inversió mínima del 6 % del PIB a l’educació obligatòria i postobligatòria.\nPla de xoc contra l’abandonament escolar prematur i la segregació\nPla de xoc contra l’abandonament escolar prematur i la segregació, amb una inversió específica en els centres d’alta complexitat social i actuacions d’educació inclusiva i que potenciï el retorn educatiu i la inserció socioprofessional.\nUniversalització dels ensenyaments entre els 3 i els 18 anys amb gratuïtat real a l’educació obligatòria.\nFinançament del sosteniment del primer cicle d’educació infantil (0-3 anys).\nBeques de transport i menjador i ajuts\nBeques de transport i menjador i ajuts en el primer cicle de l’educació infantil (0-3 anys) i en els ensenyaments postobligatoris per a totes les famílies que ho necessitin.\nAsimetria en el finançament dels centres\nAsimetria en el finançament dels centres, adaptat a les necessitats reals de cadascun i al seu context social, garantint l’adequada escolarització de l’alumnat i les condicions eficients de cada centre.\nCorresponsabilitat entre les diferents administracions\nCorresponsabilitat entre les diferents administracions per evitar la dispersió de recursos en l’atenció als centres i les famílies, especialment en zones escolars complexes amb un alt risc d’absentisme i abandonament escolar; desenvolupament de projectes comunitaris que afavoreixin el treball educatiu d’entorn; treball comú entre administracions i comunitat escolar i social per a la formulació dels Projectes Educatius de Ciutat.


Guillem Ferrer, rei del Memorial Josep Nicolau\nby Club Ciclista Lloret · Published 15 d'abr. de 2012 · Updated 16 d'abr. de 2012\nEl ciclisme illenc va escoltar el nom de Guillem Ferrer per primera vegada a l’any 2010. Aquella temporada, el ciclista natural de Ca’n Picafort va guanyar el Pla de Mallorca Petit per davant de l’incombustible Rafel Cerdà, amb un domini absolut de la cursa durant les cinc etapes. Però el primer avís de que ens trobàvem davant un home a tenir en compte va ser uns mesos abans. Concretament al II Memorial Josep Nicolau, quan Ferrer va imposar-se a la categoria de Promoció a dos corredors del Club Ciclista Lloret de Vistalegre, Tomeu Amengual i Jaume M. Pastor. Ahir, el IV Memorial Josep Nicolau, Guillem Ferrer va demostrar de nou que té la mida presa a la cursa lloritana. La diferència amb la victòria anterior és que aquesta vegada fou amb els millors, a la prova Open. El ciclista del Bicicletes Caldentey va cornonar-se com el rei del Memorial Josep Nicolau amb la seva segona victoria a la prova per davant de Javier Peris (AEG) i un altre ciclista que va quedar-se ben a prop de repetir victòria, Joan Batlle (Penya Establiments). Els tres homes varen arribar amb una avantatge de 19 segons respecte al pilot principal del que només van arribar la meitat dels 140 inscrits.\nLa cursa, ja amb un recorregut dur de per si amb les tres pujades a Sa Llimonera, va veure com el fort vent i la pluja convertien el Memorial en una carrera de màxima exigència. Vicente Pastor (Penya Establiments) i Marc Pons (ACS) varen ser els dos primers valents en desafiar al pilot. El seu relleu el varen agafar altres homes com Sebastià Vila i Albert Muntaner, els dos de la Penya Establiments i Kiko Bernat (AEG). Especialment fructífera va ser l’escapada del menor dels Muntaner i el ciclsita del AEG. Els dos varen tenir una avantatge de quasi 40 segons a la darrera volta i tot semblava que la victòria estava a les seves cames. El pilot però no va opinar el mateix i conduit per l’Agrupació Ciclista de Sineu va reduir les distàncies fins a neutralitzar l’aventura. Pilot compacte a poc més de 10 quilòmetres i el guanyador encara per decidir. Després de la darrera pujada a sa Llimonera, Guillem Ferrer, Javier Peris i Joan Batlle varen llançar-se en un descens rapidíssim i només a l’abast dels millors amb l’objectiu de fer-se amb el triomf final. I així va ser. El senior de Bicicletes Caldentey va aprofitar la seva punta de velocitat per davant dels dos rivals per emportar-se a casa el trofeu més desitjat.\nPel que fa als corredors del Club Ciclista Lloret de Vistalegre, el millor va ser de nou Montserrat Mateu, que va finalitzar la prova dintre del pilot principal. Jaume M. Pastor va abandonar després de quatre voltes, fet que demostra que es troba en el bon camí després de les dues curses anteriors. Per la seva banda, Tomeu Amengual va abandonar a la seva primera cursa de l’any.\nA la resta de categories, el millor júnior va ser Aejandro Barrera, mentre que Sebastià Mascaró (Ciutat d’Oviedo) ho va ser en Sub-23. Ja en Elit, el triomf va ser per a Javier Peris, com el de Sèniors per Guillem Ferrer, el de Màster 30 per Manuel Santi Pinto (Bicicletes Caldentey) i el de Màster 40 per Miguel ÀngelCirer (Binbit). El premi especial de les Metes Volants va ser per a Francisco Bernat i el de la Muntanya per a Javier Peris, els dos del AEG.\nEn la prova de Promoció, disputada sobre un recorregut de 31 quilòmetres, Xisco Rosselló (Ca’n Picafort) va arribar en solitari a la meta amb cinc segons d’avantatge sobre el pilot principal. El ciclista del Ca’n Picafort va escapar-se a falta de quinze quilòmetres del final i va ressistir fins l’arribada el seu pols amb el pilot principal. El millor màster 50 va ser Jaume Font (AEG) i la millor fèmina Catalina Llamp (Bizakia-Durango). El premi de Meta Volant en aquesta cursa va ser per Llàtzer Sanchez (Porrerenca), mentre el guanyador del Memorial a Promoció, Xisco Rosselló, va aconseguir també el Premi Muntanya.\nSupermercats A prop col·labora amb la I Cursa Popular Es Sequer\nby Club Ciclista Lloret · Published 6 de set. de 2013\nNova secció de duatló i triatló per aquest estiu\n19 d'abr. de 2012\nby Club Ciclista Lloret · Published 19 d'abr. de 2012 · Last modified 20 d'abr. de 2012\nEl Hihioui confirma la seva participació al Campionat d’Espanya de BTT\nby Club Ciclista Lloret · Published 10 de jul. de 2014


AraGirona.cat ja disposa d'aplicació per a dispositius iOS i Android - El Gerió Digital\nDijous, 21 de març de 2013 05:25h\nEl diari digital de les comarques gironines, AraGirona.cat, disposa des d'avui d'una aplicació per a dispositius Apple (iOS) i també per a smartphones Android. La app -que es pot descarregar de forma totalment gratuïta a la Apple Store i a Google Play- situa AraGirona.cat com el primer mitjà de comunicació digital de la demarcació de Girona que permet la lectura dels seus continguts sense haver de pagar una subscripció.\nL'aplicació ha estat programada per l'empresa gironina IconTouch, encarregada també de crear la app del "Girona In" per a l'Ajuntament de Girona (premiada als Premis Carles Rahola). Pel que fa al disseny aquest l'ha realitzat l'empresa de Vilajuïga, Visual13.\nEl director d'AraGirona.cat, Marc Estarriola, ha valorat molt positivament el nou aplicatiu, assegurant que "és un pas cap endavant pel que fa a l'accés i la distribució de la informació sense haver de rascar-se la butxaca". En aquest sentit, destaca que "la principal diferència rau en que tots els altres diaris de la província has de pagar per a descarregar l'edició del dia i aquesta no s'actualitza fins l'endemà". Amb tot, la nova aplicació d'AraGirona.cat es comunica en temps real amb el web i els continguts es renoven contínuament.\nUna de les principals novetats amb les que compta l'aplicació i que la diferencia de la resta, és la possibilitat de que cada usuari pot enviar notícies a través del seu dispositiu mòbil. En un apartat dissenyat específicament per aquesta funció, es podrà adjuntar una fotografia de qualsevol succés que es sigui testimoni i així enviar-la immediatament a la redacció d'AraGirona.cat per a ser publicada.


La imparcialitat i independència dels auditors els situen com els experts apropiats per revisar l’informe integrat – Auditores Barcelona\nLa imparcialitat i independència dels auditors els situen com els experts apropiats per revisar l’informe integrat\nEls valors professionals que representen els auditors de comptes, especialment la seva imparcialitat i independència, els converteixen en els experts millor posicionats per revisar el futur informe integrat. Aquesta és la principal conclusió extreta del col · loqui que ha tingut lloc en el XXI Congrés Nacional d’Auditoria en què han intervingut tres experts en la matèria: el director adjunt de l’International Integrated Reporting Council (IIRC), Philippe Peuch, el director general Econòmic Financer i de Desenvolupament de Repsol, Miguel Martínez, i el membre de la Comissió Tècnica de l’Institut de Censors Jurats de Comptes d’Espanya (ICJCE), Stefan Mundorf, moderats pel vicepresident primer de l’ICJCE, Mario Alonso.\n«El que es requereix per revisar l’informe integrat ho estem fent ja. Sabem molt més d’allò sobre el que formulem opinió i la independència i imparcialitat que apliquem al nostre treball són valors essencials «, ha afirmat Stefan Mundorf. Els auditors tenen un profund coneixement de diferents àmbits de les empreses que els situen com «el col · lectiu que millor cobreix els aspectes inclosos dins de l’informe integrat».\nMiguel Martínez també s’ha referit a la idoneïtat d’aquest sector professional per realitzar l’auditoria de l’informe integrat. «Els auditors tenen un actiu molt important en la seva independència i en la confiança dipositada en la tasca que desenvolupen».\nL’informe integrat és, sobretot, «una nova manera de pensar», segons ha subratllat Philippe Peuch que exerceix la seva tasca en l’organisme internacional designat per a la implantació d’aquest tipus d’informe que recollirà informació financera i no finaciera (de gestió de riscos , de govern corporatiu, d’entorn econòmic, social i mediambiental i de model de negoci) «de manera concisa perquè es racionalitzi l’intangible de cada empresa, com es genera valor i amb una visió a llarg termini».\nPhilippe Peuch ha manifestat que el IIRC ha publicat recentment un resum del treball realitzat per explicar els obstacles que s’estan trobant i les possibles solucions ia finals de 2013 es farà públic el marc de l’informe integrat. «2013 serà el començament de la implantació i el desplegament de l’informe integrat que durarà de 5 a 10 anys depenent de la cultura del país», ha matisat Peuch.\nEn l’actualitat, l’únic país en què hi ha una obligació en l’aplicació de l’informe integrat és Sud-àfrica, tot i que Peuch ha comentat que «Holanda podria ser un país a la frontera del desplegament i Espanya està ben posicionada, ja que hi ha cinc empreses que estan participant en el projecte pilot d’IIRC (BBVA, Indra, Enagás, Inditex i Telefónica) «.\nAl col · loqui també s’ha analitzat la possibilitat que l’informe integrat sigui aplicable per a totes les empreses, independentment de la seva mida. En aquest sentit, Stefan Mundorf considera que «si es demostra que és bo, ho serà per a tot tipus de companyies, ja que hi ha grans avantatges en el pensament de l’informe integrat per a la gestió empresarial». Miguel Martínez creu que «es farà de forma gradual, al principi el realitzaran les grans companyies i poc a poc s’aniran unint la resta».\nL’informe integrat també pot ser considerat com «un pas avançat per solucionar el problema de manca de confiança sorgit arran de la crisi financera», segons Philippe Peuch. «Per descomptat, l’informe integrat és una bona notícia, una bona dada i una bona eina», opina Miguel Martínez. Per Stefan Mundorf «l’informe integrat no serà una\nsolució per a la crisi, però sí un element per educar la gent amb un pensament diferent\ni una visió més global de la situació de les companyies «. mparcialidad i independència dels auditors els situen com els experts apropiats per revisar l’informe integrat\nPor auditbcn|2013-07-04T12:33:19+00:00julio 4th, 2013|Sin categoría|Comentarios desactivados en La imparcialitat i independència dels auditors els situen com els experts apropiats per revisar l’informe integrat


ᐅ Colònies Escolars a Guixers - Esportec\nCOLÒNIES A GUIXERS PER A CENTRES EDUCATIUS\nA Esportec oferim un conjunt de colònies educatives per a grups a prop de Guixers de NEU, MAR i AVENTURA als diferents cicles educatius, des d'infantil, primària, secundària i batxillerat, fins a cicles formatius i escoles d'adults; i també per als col·lectius implicats en l'educació: docents, famílies i AFA/AMPA.\nColònies esportives per escoles a Guixers\nRealitzem una gran varietat de colònies de lleure a prop de Guixers des de les esquiades de neu fins a les colònies d'aventura i les colònies aquàtiques. Volem que tots els grups aprenguin a viure l'aventura i al mateix temps descobreixin la natura. Aquestes activitats ajuden als nens a ampliar el seu entorn social i promouen les seves relacions d'una manera més lliure que a l'escola. La realització de les estades els otorga l'oportunitat de relacionar-se amb adults que no són ni mestres ni pares, a part del fet que hi ha moltes activitats d’oci que són importants per al desenvolupament d’hàbits saludables en els nens. Les estades durant les etapes formatives dels nens també fomenten i milloren la capacitat física i mental, i alhora, són activitats d'esbarjo i diversió.\nDes de l'equip d'Esportec planifiquem prèviament totes les activitats que es duran a terme. Aquesta planificació és prou flexible per poder donar resposta a possibles imprevistos. També ens preocupem de l'alimentació que oferim als nens durant les nostres estades. Als menjadors escolars durant les estades o activitats a Guixers sabem que és important poder atendre totes les necessitats dels infants i per aquest motiu realitzem els menús adaptats. Estem preparats per poder atendre als infants amb al·lèrgies i intoleràncies alimentàries, així com als vegetarians o vegans, de manera que puguin fer ús dels serveis dels menjadors escolars amb total normalitat.\nPlantegem unes convivències i colònies escolars a Guixers per a infants i joves en les quals mestres i monitors, juntament amb els nostres monitors que són tècnics esportius especialitzats, acompliran uns dies d'educació no formal a través de les nostres activitats lúdiques. Per aquest motiu, des d’Esportec, per a qualsevol estació de l’any plantegem una sèrie de colònies escolars prop de Guixers amb el propòsit d'aconseguir objectius relacionats mb la convivència en un entorn no habitual, la potenciació de l'autonomia i el treball en un medi no acadèmic.\nVine a Guixers a gaudir de les colònies des de grups de llars d'infants fins a col·lectius implicats en l'educació.\nVolem que les nostres estades siguin úniques i originals, respectant sempre el medi que ens envolta. La nostra finalitat és treballar constantment en elaborar, adaptar i millorar les nostres activitats esportives i estades per a centres educatius a Guixers, i assegurar que els programes d'activitats sempre estaran adaptats a cada cicle escolar.\nEstades escolars a Guixers\nColònies escolars a Guixers\nConvivències escolars a Guixers\nEstades per a joves a Guixers\nEsquiades escolars a Guixers\nActivitats per a centres educatius a Guixers\nEstades infantils a Guixers\nActivitats escolars a Guixers\nActivitats per als diferents cicles educatiusa Guixers\nColònies d'estiu a Guixers\nCasa de colònies a Guixers\nAlbergs per a escoles a Guixers\nActivitats per docents a Guixers\nColònies d'hivern a Guixers\nActivitats per als col·lectius implicats en l'educació a Guixers\nColònies d'estiu a prop de Guixers. Comptem amb molts anys d'experiència en activitats d'oci i de lleure.\nDes d'Esportec us oferim tot allò que necessiteu per passar un estiu que no oblidareu mai als voltants de Guixers. A les estades escolars, a banda de treballar el continguts de cada taller i activitats, també treballem el desenvolupament personal de cada un dels alumnes, l'autonomia, el hàbits d'higiene, el companyerisme...a part de gaudir d'una experiència en grup d’una forma diferent.\nAquestes activitats, a més d’afavorir l’estat físic dels infants, són imprescindibles per ampliar la capacitat de coordinació, la psicomotricitat, la flexibilitat i l’agilitat. Els esports desenvolupen valors importants en els infants, com la disciplina, l'amistat, el respecte, l’esperit d’equip, la superació i la competitivitat. Els esports d’equip són recomanables per a alumnes amb problemes de socialització o timidesa, ja que ajuden a desenvolupar relacions amb els companys i aporten seguretat. Per aquests motius tenim un seguit d'activitats escolars i grupals a prop de Guixers que us proposem.\nRealitzem esquiades escolars a prop de Guixers, durant tot l'any i per a totes les edats\nOferim colònies per escoles i instituts que promouen la convivència, l’aprenentatge i el contacte directe amb la natura. Les activitats que es duen a terme les adaptem al grup d’edat, i per això garantim que en surt una experiència màgica que segur que els infants recordaran per sempre! Per oferir la màxima qualitat i professionalisme en les nostres activitats i estades, els nostres monitors són tècnics esportius especialitzats en cadascuna de les les activitats a Guixers que oferim.\nColònies escolars per a totes les edats a Guixers per a centres educatius\nEsportec som una empresa que ens dediquem a realitzar estades i activitats de lleure orientades des d’un punt de vista pedagògic i pensat per escoles, grups, centres d’esbarjo, centres esportius... a la zona de Guixers i crear vincles entre els nens d’una forma diferent.\nL’activitat principal de les nostres estades per a escoles és realitazar activitats programades, personalitzades i fetes a mida segons les necessitats de cada grupen qualsevol època de l’any, combinant així activitats de neu, de multiaventura, aquàtiques i sortides pedagògiques per conèixer la història, geografia, flora, fauna i altres a prop de Guixers . Les activitats varien en funció de l’época de l’any, de l’edat dels participants i de l’objectiu principal de la sortida escolar, ja sigui un objectiu lúdic, pedagògic, d’entrenament, d’habilitats socials entre grups,...\nSón un element molt significatiu del sistema educatiu català. El seu paper ha estat i segueix essent fonamental en l’educació dels infants. Ofereixen oportunitats educatives diferents i complementàries i ens permeten treballar aspectes de desenvolupament social, convivència, diversió sana i respecte vers la natura en un ambient diferent a l’habitual. Des d’Esportec ens preocupem per organitzar-les seguint un eix dinamitzador sobre el qual realitzem les activitats i fem partícips als infants i joves de l’experiència del moment. En resum, seguretat, diversió, i aprenentatge en un context diferent a l’habitual . I si cap programa s’adapta a les vostres necessitats us oferim les colònies a la carta. Vosaltres ens dieu que us agradaria fer i nosaltres ho ajustem a les vostres necessitats. A Esportec som experts en activitats de lleure a Guixers per a tot tipus d'edats.


Nutrició Menjador Escolar – E.I. Mestre Victor Calatayud\nLa alimentació a l’escola infantil és molt més que un complement assistencial, perquè és, de fet, un dels moments de major valor educatiu.\nEl nostre projecte educatiu contempla l’educació infantil com un procés d’aprenentatge globalitzat en el qual totes les experiències, vivències i moments del dia ens proporcionen ensenyaments i oportunitats per a aprendre.\nUn d’aqueixos moments educatius és el temps per al menjar.\nA la nostra Escola Infantil prestem servei de menjador escolar que inclou desdejuni per als més matiners, *tentempié/esmorzar a mitjan matí per a recuperar forces, el menjar principal del dia i el berenar per als quals es queden tot el dia amb nosaltres.\nEl nostre menú ha sigut elaborat per experts nutricionistes, i la seua composició i textura s’adapta al ritme evolutiu dels xiquets i xiquetes de l’escola, perquè diferenciem entre menú passat o menú sencer.\nEl servei de menjador també està adaptat a necessitats especials com a intoleràncies, al·lèrgies o incompatibilitats per raons religioses.\nInformació d’al·lergògens, *tentempiés i suggeriments per a sopars disponibles en la direcció del centre.


Abu Harb Salm ibn Ziyad - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl califa Yazid I el va nomenar governador de Khorasan el 680/681, província en què la seva branca estava ben implantada. Salm al seu torn va nomenar al seu germà Yazid ibn Ziyad com a governador del Sistan. Salm va tenir diversos èxits militars contra els prínceps sogdians de Transoxiana (va arribar fins a Coràsmia) i fou molt popular entre els soldats àrabs; els seus generals en canvi van fracassar contra els zunbils, prínceps locals de Zamindawar i Zabulistan, i contra els Kabulshahs. i en una de les expedicions a aquesta zona va morir el seu germà Yusuf ibn Ziyad, mentre un altre germà, Abu Ubayda, fou fet presoner.\nA la mort de Yazid I va restar en funcions per uns mesos però finalment fou cridat a Bàssora i el Khorasan va passar a mans del cap del partit dels qaysites a la zona, Abd Allah ibn Hazim al-Sulami. al qual Salm havia designat per ocupar el seu lloc. Va tardar a fer submissió a Abd Allah ibn al-Zubayr i abans de fer-ho fou arrestat a Bàssora i enviat presoner a la Meca, però va aconseguir la llibertat pagant quatre milions de dirhams que s'havia embutxacat durant el seu govern, i finalment va poder fugir. Abd-al-Màlik ibn Marwan (685–705) el va nomenar altre cop pel Khurasan (602) però va morir abans de prendre possessió.\nH. Lamens, Le caliphat de Yazid I, 1913\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abu_Harb_Salm_ibn_Ziyad&oldid=28885390»\nDarrera modificació: 19 des 2021 a les 16:16\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 des 2021 a les 16:16.


Mario Rosato, premi The Economist d'idees contra el canvi climàtic | Consumer\nMario Rosato, premi The Economist d’idees contra el canvi climàtic\nLa captura tecnològica del CO2 és com escombrar i amagar la mugre sota la catifa\nData de publicació: Dissabte, 12deFebrerde2011\nImatge: Mario Rosato\nMario Rosato, un enginyer mediambiental ítalo argentí establert a Espanya, no és profeta a la seva terra d’adopció. El seu projecte biològic per segrestar el diòxid de carboni (CO2) i de pas depurar aigües residuals, conrear bambú i construir cases ecològiques barates no ha rebut suport algun del món acadèmic i empresarial espanyol. No obstant això, ha guanyat a 700 participants de tot el món en un concurs d’idees per combatre el canvi climàtic, organitzat per la revista ‘The Economist’, i diversos inversors internacionals han mostrat el seu interès. Rosato es mostra crític amb els grans projectes tecnològics contra el canvi climàtic i les polítiques en matèria d’energies renovables perquè considera que no són efectives i perjudiquen als ciutadans i al medi ambient. L’investigador ha engegat Sustainable Technologies, una empresa situada en el Parc Tecnològic del Vallès, dedicada a la recerca i la consultoria mediambiental.\nEn què consistia el concurs de ‘The Economist’ i quin és la seva importància?\n“Els concursants eren gairebé 700, individuals i grups de tot arreu del món”El concurs buscava idees sobre mètodes de captura i segrest biològic de CO2. El premi consisteix en 10.000 dòlars i dos viatges a Estats Units per presentar la solució a sengles congressos durant 2011. Els concursants eren gairebé 700, individuals i grups de tot arreu del món.\nQuè proposa la seva idea?\nExtreure hidrogen de matèria orgànica residual mitjançant un procés de fermentació anaeròbica i utilitzar els fangs resultants com a substrat per al cultiu de bambú. Per a la redacció de la solució m’he basat en experiències pròpies i de tres científics de la xarxa professional de Sustainable Technologies.\n“Una hectàrea de bambú ben explotada podria salvar de quatre a deu hectàrees de boscos tropicals”Aquesta planta produeix grans quantitats de matèria amb propietats mecàniques superiors a la de la fusta. La seva utilització massiva reduiria la pressió humana sobre els boscos. Una hectàrea de bambú ben explotada podria salvar de quatre a deu hectàrees de boscos tropicals.\nHa notat ja alguna conseqüència de guanyar el premi?\nDiverses entrevistes en importants mitjans de comunicació i contactes per part d’inversors interessats en aquesta nova forma de negoci sostenible. Gràcies a Banca Intesa, un dels principals grups financers d’Itàlia, he presentat el projecte en un fòrum d’inversors a Londres l’1 de febrer i a Frankfurt, el 23 de març. Una empresa italiana del sector del compostatge analitza la inversió en una petita planta pilot amb aquesta tecnologia.\nNo obstant això, vostè assegura que ningú del món acadèmic i empresarial espanyol ha volgut considerar la idea. Per què?\n“Les solucions ‘low tech’ no són ben vistes, potser perquè tiren per terra les pretensions faraòniques i de dubtós èxit d’alguns centres de recerca i grans empreses”Les raons són múltiples. A Espanya es considera a les universitats com els únics detentores de “know how”, i els emprenedors desconfien de tot projecte que no passada per elles. És contradictori, doncs també solen queixar-se de l’escassa orientació al mercat dels investigadors universitaris. A més, i en general en l’ambient acadèmic europeu, les solucions “low tech” no són ben vistes. Potser perquè tiren per terra les pretensions econòmiques d’alguns centres de recerca i grans empreses, que consumeixen els diners dels contribuents en projectes faraònics i de dubtós èxit. Durant una presentació a Índia, vaig rebre diverses declaracions d’interès i ja treballem amb una universitat d’aquest país. Després d’una presentació a Londres, tres societats de “venture capital” es van posar en contacte.\nQuè opina sobre els projectes tecnològics de captura i emmagatzematge de carboni? A Espanya fins i tot s’han apuntat diversos emplaçaments.\n“La captura ‘tecnològica’ de CO2 i el seu emmagatzematge en formacions geològiques afavoreix solament a grans constructores, petrolieres, elèctriques…”És la situació que esmentava abans. La captura “tecnològica” de CO2 i el seu emmagatzematge en formacions geològiques afavoreix solament a grans constructores, petrolieres, elèctriques, etc. Per capturar el CO2 d’una central de carbó cal cremar un 40% més de carbó i construir una central auxiliar al costat. Sense explicar el cost energètic i emissions del transport, o les milers de tones de ciment per impermeabilitzar les mines de carbó abandonades que s’utilitzaran com a dipòsit. És com escombrar la casa i amagar la mugre sota la catifa, que costa més que comprar-se una aspiradora. I com sempre, serem els contribuents els qui pagarem.\nNo està a favor, per tant, d’aquests projectes de segrest de carboni com a sistema per mitigar el canvi climàtic.\nCrearan més danys que els que resolguin. Però és com predicar en el desert.\nQuines mesures serien en la seva opinió les més efectives per lluitar contra el canvi climàtic?\n“Avui dia construir amb maó i ciment comporta ingents emissions de CO2”Usar els nutrients continguts en les aigües residuals orgàniques per produir espècies vegetals útils en terrenys d’escassa productivitat seria molt més econòmic i eficaç, i netejaríem aigües i atmosfera al mateix temps. Però no hi ha una llei o normativa per la qual l’Estat, els fabricants de cotxes, les elèctriques, etc., paguin pel CO2 que es pugui capturar per aquest mitjà.\nEl seu projecte també suposa la producció de materials de construcció de baix cost. Aquests materials són ecològics?\nEn el sistema proposat es produiran panells i elements estructurals de bambú. Els mateixos reemplacen amb avantatge a les construccions de fusta. És el sistema més ecològic, a més de biocompatible, que hi ha. En construir amb materials d’origen vegetal, el carboni queda fixat en la construcció. Avui dia construir amb maó i ciment comporta ingents emissions de CO2.\nNo és un perill per al medi ambient que es pugui construir més a baix cost?\n“El veritable perill per al medi ambient són els especuladors immobiliaris i les empreses de construcció”El veritable perill per al medi ambient són els especuladors immobiliaris i les empreses de construcció espanyoles, que ofereixen com a bioclimàtics edificis mal projectats i pitjor construïts. A més, el consumidor no sap valorar els avantatges de les modernes tècniques de construcció bioclimàtica.\nUna de les pegues que se li posen a aquest tipus d’edificis és que són més cars.\nUn edifici bioclimàtic ben projectat i construït no costa més que un de convencional si es recorre a un elevat grau d’estandardització. A Espanya, l’experiència negativa ha estat l’especulació sobre el cost del terreny. He vist edificis a Suècia, d’aspecte convencional en les formes, que poden tenir consums energètics més baixos que la meva caseta a Terrassa, malgrat sofrir el clima escandinau. La “inversió” en major espessor d’aïllants, un projecte més refinat i instal·lacions més eficients té un pes ridícul en el cost d’una construcció. No és més que un dels tants mites inventats pels constructors “tradicionals”. No obstant això, la gent no estalvia en televisió per satèl·lit, piscina en el jardí, telèfon amb mil accessoris i altres frivolitats consumistes.\nVostè és també expert en energies renovables, un sector que a Espanya viu en els últims mesos una situació d’incertesa. Què opina sobre aquest tema?\n“Un edifici bioclimàtic ben projectat i construït no té per què costar més que un de convencional”Les polítiques adoptades per Espanya (i no és l’únic país europeu) no tenen gens de sostenibles. L’impuls de la fotovoltaica en detriment d’altres tecnologies més econòmiques i, sobretot, sobre les quals no cal pagar royalty a multinacionals estrangeres, és un exemple clar. Organitzar la legislació de manera que solament sigui convenient invertir en generació centralitzada, encara que sigui amb renovables, és absurd.\nQuè seria el més convenient?\nEl sol surt per a tots. No té sentit instal·lar una central solar a Múrcia per portar l’energia a Barcelona. És més lògic que cadascun de nosaltres tingui una petita superfície sobre el seu propi sostre. Fa poc he donat cursos de tecnologia microeólica a Itàlia. La política italiana, que incentiva la generació difusa, és molt més sostenible que l’espanyola, encara que encara es presta a especulació.\nLa seva empresa també treballa en el diagnòstic energètic i estratègies d’estalvi. Quin tipus de mesures poden assumir els consumidors?\n“Les polítiques sobre renovables adoptades per Espanya i altres països europeus no tenen gens de sostenibles”Per a una família, les mesures es poden dividir en dos tipus: de comportament i tecnològiques. Les primeres costen poc o gens i estalvien bastant corrent en un any: desconnectar TV, PC, IPOD, etc. quan no els usem, regular de forma adequada la calefacció i l’aire condicionat, utilitzar el major temps possible la llum natural, etc.\nI les segones?\nEn el plànol tecnològic, és necessari invertir una mica de diners: substituir les bombetes incandescents per les de tipus LED, substituir electrodomèstics vells per models classe A, calefacció elèctrica per biomassa, etc. En un any es poden estalviar fins a diversos centenars d’euros. La tecnologia també ajuda a millorar el comportament. Es poden comprar comptadors intel·ligents que permeten analitzar les càrregues principals de l’habitatge i optimitzar el consum.\nPerfil biogràfic de Mario Rosato\nMario Alejandro Rosato (La Plata, Argentina, 1961). La seva sala de jocs infantils era el laboratori del seu pare, investigador i professor a la Universitat local. Com a ajudant alumne va col·laborar amb diverses càtedres. Va obtenir una beca en matèria d’energies renovables a Itàlia en 1986 i es va graduar en enginyeria elèctrica, electrònica i medi ambient en 1988. Només un any més tard, es va convertir en professor d’Energies Renovables. La seva tesi sobre el disseny d’aerogeneradors es va publicar com a llibre a Espanya en 1992, patrocinat per la Comunitat Europea. En 1990 es va traslladar a Itàlia i va ser contractat per SWS Engineering com a cap de projecte de dues línies d’alta tensió en la República Dominicana, diverses instal·lacions industrials i auditorias d’energia en indústries del nord d’Itàlia. En 2000 va ser nomenat gerent general d’una companyia de programari del sector d’automoció i es va traslladar a Espanya. En 2009 va fundar Sustainable Technologies SL. Des de llavors Innocentive li ha atorgat un premi patrocinat per la Fundació Rockefeller i el premi de la revista ‘The Economist’ a la millor idea contra el canvi climàtic. Caixa Manresa i Innovacat també li han atorgat sengles premis i en l’actualitat competeix pel Premi Emprenedor XXI a Espanya. També té una patent concedida i diversos pendents en el sector de les tecnologies netes. A més, és consultor de recerca de l’Institut de Biotecnologia Marina de Gran Canària (Espanya) i del Prof. Saravanane Raman de la Facultat d’Enginyeria de Pondicherry (Índia). És professor d’energia eòlica i tecnologia de biogàs a Itàlia, en el Consorci Universitari vaig donar Pordenone i en l’Institut Aghape d’Imola. És membre de l’Associació Espanyola de Periodistes Científics (AECC) i escriu articles sobre tecnologies netes per a la revista ‘Tecno Energia’ i per a les publicacions del Grup Horticom. Està casat amb Giovanna Barbaro, una experta italiana a la tecnologia del bambú i el disseny arquitectònic sostenible.\nbioclimàtica canvi climàtic energies renovables


Les reserves hídriques de les Illes Balears creixen un 4% tot i que desembre ha estat un mes amb menys precipitacions de l’habitual\n8 gener 2019Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca\nLes reserves hídriques de les Illes Balears creixen un 4% tot i que desembre ha estat un mes amb menys precipitacions de l’habitual NNota Informativa\nEls aqüífers de l’arxipèlag es troben al 71%, de mitjana, de capacitat\nLes precipitacions d’octubre i novembre continuen revertint en l’estat dels aqüífers de les Illes Balears. Les reserves hídriques s’han situat al 71% de la seva capacitat, quatre punts per sobre dels registres del mes de novembre, tot i que desembre ha estat un mes més sec de l’habitual. Per illes, Mallorca és la que presenta un millor estat (72%), seguida de Menorca (67%), Eivissa (61%) i Formentera (58%).\nLes precipitacions del mes de desembre han estat inferiors a les normals, considerant-se un mes sec a Eivissa (47%) i Mallorca (49%), i molt sec a Menorca (36%). En qualsevol cas els percentatges interanuals son de superhàbit a totes les illes: Menorca (171%), Mallorca (137%) i Pitiüses (122%).\nPel que fa a l'Índex de sequera, tres de les quatre Unitats de Demanda (UD) que es trobaven en situació de prealerta el mes passat (Menorca, Tramuntana-Nord i Eivissa) es troben ja en situació de normalitat. Només la UD Manacor-Felanitx es manté en situació de prealerta però la previsió és que el proper mes entri en normalitat. Cal recordar que les UD no canvien de situació fins que no mantenen, durant tres mesos consecutius, valors superiors al nivell de normalitat.\nLes úniques UD que han registrat índexs inferiors al de novembre son Tramuntana Nord, Tramuntana Sud i Formentera. Només la UD de Migjorn, a Mallorca, es troba en una situació pitjor que fa un any.\nLa previsió es que el mes de gener de 2019, l’estat dels aqüífers sigui similar o millor.\nEstat de les reserves hídriques de les Illes Balears (desembre de 2018) (2464.0 KB)


Meriveyron, un petit tribut al millor cotxe de la història | Colla Verglas\nSuposo que us preguntareu com pot ser que un paio com jo, a qui li agrada el motor en el sentit més ampli de la paraula, va acabar amb un cotxe tan poc passional con aquest. La resposta no és simple. El meu cotxe anterior, un Alfa Romeo 147 Selespeed, em va donar tants problemes que, un cop acabada la garantia, me’l vaig treure de sobre el més ràpid que vaig poder. Decebut i amb la moral pel terra, necessitava un canvi d’aires… tot i que vist el resultat pot ser em vaig passar tres pobles.\nBuscava un cotxe dièsel, perquè després de tres models a benzina i amb una mitja d’uns 15.000 km/any, les factures començaven a ser massa abultades. També buscava un cotxe espaiós. Quan anàvem a fer curses anàvem una mica a pèl, sense furgo i tirant de maleter tot el que es podia. I estem parlant de mitja dotzena de rodes, eines, la roba, etc. Era obvi que un compacte es quedava curt, pel que vaig començar a buscar cosetes més grans. També volia un cotxe nou. Després de la mala experiència amb un cotxe “de gerència” (van dir “de gerència” quan volien dir “els que deixem provar al Circuit de Catalunya”), no volia arriscar-me a tornar a repetir els merders de l’Alfa Romeo. I tot plegat amb un pressupost d’uns 15.000 euros.\nAl mateix temps, un amic de mons pares es va comprar un… i la veritat és que tot encaixava. Era barat, molt espaiós tot i no semblar-ho, i estava relativament ben equipat. I així és com, quasi sense meditar-ho, vaig acabar comprant-me un Opel Meriva 1.7 CDTi de 100 CV. Més de 200.000 km després, puc dir que he acabat força satisfet… tot i que les ganes de canviar-lo per alguna cosa més ben parida sempre estaven presents. Que una cosa no treu l’altre. Fins i tot ara que “estreno” cotxe ja tinc ganes de canviar-me’l per un BMW 320d Touring o un A4 Avant 2.0 TDI. Dreaming is possible…\nEn tot aquest temps, vuit anys menys una setmana, les he viscudes de molts colors. Només m’ha deixat tirat un cop, per una corretja de l’alternador trencada. Bé, i un altre, per un tub de refrigerant foradat, tot i que aquest cop vaig aconseguir arrossegar-me fins a un taller. Fora d’això, i d’unes dos-centes bombetes petades per un alternador que de tan en quan feina una mica el tonto, cap problema.\nAmb el Meriveyron he fet mil-i-un viatges. Aquí, en un hotel Formule 1.\nI aquí, en un circuit de Formula 1. Si us sóc sincer, entre Top Marques, escapades amb els amics i Rallyes Monte-Carlo, la veritat és que fa temps que vaig perdre el compte dels cops que he estat al Principat de Mònaco. Una ciutat fascinant i que no em cansaré mai de visitar.\nL’any 2006 va ser el primer any que vam anar al Monte-Carlo, i va ser precisament en aquella edició en la que va nèixer Colla Verglas com a tal.\nEn aquella edició vam anar tant a saco que mon germà i un servidor vam acabar dormint al maleter del cotxe, una experiència que ja haviem viscut a un Catalunya-Costa Brava amb el cotxe recén estrenat. No és que la recomani, que consti… però tampoc ho recordo com una experiència terrorífica.\nAmb el temps vam anar pulint detalls fins que l’any 2010 vam decidir posar pneumàtics d’hivern al davant. I sort, perquè va ser la edició en la que més neu vam tenir. Aquell any també vam pujar al Turini, i després encara vam repetir un altre cop aprofitant una escapada al Top Marques. Aquell cop, per un problema de falta de previsió, i de benzineres tancades, i de carreteres bloquejades, i de la única benzinera que et trobes que no t’agafa la targeta de crèdit… vam arribar a dalt de tot amb la re-re-reserva, pensant que sent com era el Turini, segur que tindrien una mica de benzina. Il·lusos. Fail total. I encara ens quedava la baixada. Us juro que aquell dia pensava que ens quedàvem tirats…\nEl Meriveyron no és precisament el cotxe més còmode per fer llargs viatges, tot i que tampoc el qualificaria d’incòmode. En aquest sentit l’Exeo ST és un salt quàntic en termes de qualitat. No obstant, amb bona música i uns quants Red Bull la cosa millorava una mica. Aquí, tornant d’un Monte.\nUn dels viatges més mega-mítics que vaig fer amb el Meriveyron, acompanyat de l’Albert, va ser el que vam fer a les 24 hores de Le Mans de 2006, l’any en el que va guanyar l’Audi R10 TDI. Carregats amb les bicis vam fer via pel centre de França cap a dalt. A Millau, en canvi de passar pel pont, i com a bons catalans que som, vam decidir atravessar el poble, el que ens va brindar una bona oportunitat per fer algunes fotos sota el viaducte…\nCom podeu comprobar a la foto, la infrastructura que portavem era de nivell.\nVa ser precisament a Le Mans on vaig viure una de les experiències més freaks que he viscut mai al volant del Meriveyron. Al sortir de l’aparcament (situat prop de les esses de Porsche) vaig enfilar la recta cap a Arnage accelerant a fons. “Accelerant a fons” en el Meriva és un concepte relatiu, doncs després d’estar 15 segons amb el peu abaix a dures penes havia passat de 100 km/h… i sort!!!\nDos-cents metres més enllà estaven els gendarmes amagats posant multes a tort i a dret. El tema és que em van enganxar, 102 quan el límit era de 80 km/h. Però enlloc de lamentar-me i/o emprenyar-me, al final i amb el temps ho recordo com tota una experiència “divertida”. Vale, els 100-i-escaitx euros que em van cascar van liquidar d’una tacada el pressupost que tenia per merchandising però… QUANTA GENT TÉ UNA MULTA DINS DEL CIRCUIT DE LE MANS PER ANAR MASSA RÀPID?!?!?! Ja us dic que el Meriva és especial. Un escollit.\nDesprés encara repetiria un cop més a Le Mans, tot i que aquest cop sense curses de per mig. És el que té muntar una ruta entre Normandia i els castells de Loire… i fer-la passar per on tu vulguis sense que la teva parella se n’adoni.\nNo podia faltar en aquest reportatge la típica foto del cotxe amb un dit de neu. Va ser l’únic cop en ma vida en el que he posat cadenes. I per cadenes vull dir cadenes, no les fundes moderns aquests que es posen ara i es perden al cap de 100 metres. Una odissea.\nClar que no tot han estat flors i violes. El Meriva també ha patit accidents, tot i que cap per culpa meva. El primer va ser un paio a Barcelona que es va empotrar contra quatre cotxes de costat fins acabar contra el meu. Per sort, la Urbana em va deixar una nota i tot es va solucionar. A Barcelona tinc aparcament, però aquell dia em va fer mandra entrar-lo i el vaig deixar al carrer. Llei de Murphy. És el cop que veieu a la foto, una foto corresponent a una excursió a Andorra amb mon germà, per no sé quina història de fer descens en bici.\nL’altre va ser el fill de puta cabron del meu veí, que em va hostiar i després ho va negar tot, i l’altre un paio a la A-2 tornant de Logroño que es va saltar el “ceda” de la autovia. Va picar contra la porta i em va fer un bony… tot i que la cosa podria haver estat molt més dramàtica (anàvem a més de 80 km/h).\nEvidentment, el Meriveyron també va viure el seu minut de glòria al Nürburgring. I quan dic minut dic 15 minuts. O més. De fet, en total he fet quatre voltes amb el Meriva al circuit: una primera per provar, un altre amb pluja per gastar el ticket de 12 voltes que tenia, un altre aprofitant que per un cop a la vida es podia fer el circuit complet, el que inclou el traçat de GP… i finalment la volta que vaig grabar en video. Memorable.\nJunts hem recorregut Europa, empre en companyia de la hawaiana…\nSuïssa, Àustria, Alemanya, França, Itàlia…\nJunts hem fet algunes de les millors carreteres del món, com el Grimsel Pass.\nI algunes de les millors autopistes, també. Estava una mica marrano, ho sé.\nJunts hem visitat l’antic circuit de Reims.\nI el curiosíssim Hangar 7 de Red Bull, a l’aeroport de Salzburg.\nTambé hem tingut temps de fer l’imbècil, com quan vam aixecar les quatre rodes de terra en un enllaç al rally de terra de Figueres o quan amb tota la familia baixant cap a Chamonix, mon germà va fer un canto sublim en una carretera nevada i amb pneumàtics de ping-pong indoor.\nClar que, deixant de banda totes aquestes aventures i viatgets, el Meriveyron sempre serà el cotxe en el que li vaig fer el primer petó a la que ara és la meva dona. Vale. Podria haver escollit un escenari millor, però va anar com va anar, que aquestes coses no es poden escollir…\nEn fi. Ja veieu. Digueu-me ara si coneixeu un cotxe que hagi viscut el que ha viscut aquest Meriva, que hagi fet els viatges que ha fet i que hagi estat als llocs on ha estat. Que tingui una multa a Le Mans per excés de velocitat, que hagi recorregut els carrers de Monte-Carlo, que hagi pujat al Turini i que hagi fet quatre voltes al Nürburgring. Ja us ho dic, ja. Aquest és el millor cotxe de la història. Ara el que toca és passar pàgina. Com a mínim em queda el consol que el Meriveyron estarà en bones mans.\nL'entrada va ser publicada el Opel, Opel Meriveyron i etiquetada Meriva, Meriveyron, Opel per danidmas. Guarda l'enllaç permanent.\n4 pensaments sobre “Meriveyron, un petit tribut al millor cotxe de la història”\nmllaberia el 13 Desembre 2012 a les 14:27 va dir:\nHo negaré tot, però m’han saltat unes llagrimetes\nJuan el 15 Desembre 2012 a les 4:17 va dir:\nMe disculpo por mi nula expresividad en Catalán, y no poder contestarle como debería, soy de Madrid, pero me parece una entrada soberbia y me siento muy identificado con usted, mi padre me cedió su Vannete Cargo que tantos viajes hemos hecho con ella y sus 380.000 kilómetros lo atestiguan, se han compartido grandes cosas con ella, yo por suerte la sigo disfrutando, sin ser un gran deportivo y sin ir a 100 km/h me lo paso como un enano y disfruto con ella, porque creo que es cierto, a quien le guste y apasione de verdad los coches, se lo pasa y acaba disfrutando con cualquier trasto,\nun salut y bona nit.\ndanidmas el 19 Desembre 2012 a les 13:05 va dir:\nHe de decir que tu comentario me ha hecho muchísima ilusión… ¡y mi pareja incluso se ha emocionado!\nAnónimo el 19 Desembre 2012 a les 15:51 va dir:\nHoy he leído tu entrada al completo, y no podía ser menos tratándose del entrañable Meriva .


La troballa d'una prova de cuny demostraria que la ciutat ibèrica del Castellet de Banyoles s'anomenava Kum ~ EbreDigital.cat\nLa ciutat ibèrica del Castellet de Banyoles, situada al municipi de Tivissa, probablement s’anomenava Kum. És la conclusió a la qual han arribat els arqueòlegs en la darrera campanya d’excavació del jaciment. Els darrers anys ja hi havien trobat diverses monedes amb símbols de l’alfabet ibèric que es pronunciarien com ‘Kum’, però l’aparició recent d’una prova d’encunyació de moneda en un fragment de plom els ha permès tancar el cercle. Això demostraria que la ciutat disposava de la seva pròpia fàbrica de moneda i que era un important enclavament del territori del poble iber dels ilercavons. L’Agència Catalana del Patrimoni impulsa un projecte per museïtzar les restes, que a dia d’avui només s’han excavat en un 20%.


El Barça s'adjudica la Supercopa de Catalunya en la tanda de penals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Barça s'adjudica la Supercopa de Catalunya en la tanda de penals\nCillessen brilla en un partit amb jugadors poc habituals i atura una pena màxima a la tanda\neuropa press 08.03.2018 | 07:46\nPaco Alcácer, ahir capità del Barça, va rebre el trofeu de campió fc barcelona\nEl FC Barcelona va guanyar ahir la seva segona Supercopa de Catalunya en tres edicions en superar a la tanda de penals l'Espanyol després de l'empat sense gols al final d'un partit, disputat al Camp d'Esports de Lleida, de perfil baix, amb molt poques ocasions de gol i lluny de la tensió viscuda en els quatre derbis anteriors a la lliga i a la Copa del Rei.\nArribaven empatats en el palmarès el Barça i l'Espanyol, i la tercera edició d'aquesta Supercopa catalana, després de les jugades a Girona i Tarragona, va ser blaugrana. L'Espanyol va tenir més ocasions de gol, més control del joc, amb un equip inicial íntegre del primer equip. Però el Barça, que també va perdonar algun gol durant el temps reglamentari, va acabar guanyant als penals.\nEl partit va començar boig, amb una clara ocasió de Paco Alcácer, que no va aprofitar l'oportunitat per reivindicar-se. De fet, com en el mà a mà fallat davant Pau López en els primers segons de joc, va estar erràtic tota l'estona. I l'Espa-nyol tampoc no va aprofitar un regal del jugador del filial blaugrana Sergi Palència al minut 7, ja que Piatti va enviar el seu xut al pit de Cillessen, que va ser clau per als blaugrana en el partit.\nPiatti, de nou, va perdonar una altra ocasió clara de gol, en enviar als núvols un xut a la línia de gol sense la presència de Cillessen. I també Pau López va estar bé, va agafar ritme per tornar a la titularitat amb la lesió de Diego López, que va perdre el coneixement per un cop davant el Llevant. El català va desviar els xuts d'Aleix Vidal i d'Alcácer en una segona part gairebé sense ocasions.\nA la tanda de penals, el protagonisme absolut va ser per a Cillessen, que mai havia aturat un penal a la seva carrera i ahir es va estrenar en el quart llançament de l'Espanyol, de Jurado. El primer dels blanc-i-blaus, de Sergi Darder, va marxar per sobre de la porteria. I per part blaugrana no va fallar ningú: ni Alcácer, ni Palència, ni Yerry Mina, que va marcar el seu primer gol com a blaugrana i ho va celebrar amb un ball, ni Abel Ruiz, un altre membre del filial que va debutar amb el primer equip en partit oficial.\nLa mala notícia, per a tots dos equips, van ser les lesions. Una jugada fortuïta en què el blaugrana Denis Suárez es va escapar de diversos defenses va acabar amb una recuperació de l'Espanyol i amb el gallec impactant amb Dídac Vilà, que va ser el primer a sortir del terreny de joc. Denis, que buscava recuperar pes a l'equip, va aguantar una mica més sobre la gespa però va marxar molest al vestidor, amb una lesió a l'adductor de la cama esquerra.