El blog petit: de setembre 2012\nPublicat per Quico a 21:28 0 comentaris\nSense cap mena de dubte, el d'ahir va ser el millor concert de l'any que hem pogut escoltar a Granollers: les portentoses veus del cor Vivaldi, amb el conjunt del Cor Infantil dels Amics de la Unió, agomobolats per l'Orquestra de Cambra de Granollers, interpretant el Glòria i el Magníficat d'Antonio Vivaldi.\nUn programa que portaven practicant des de fa uns mesos, i que l''havíem pogut escoltar en una gira conjunta que els ha portat al mateix Auditori de Barcelona i a les poblacions de la Seu d'Urgell, Esterri d'Àneu i Rialp, dins del Festival de Música Antiga dels Pirineus. A tot arreu, això sí, amb un gran èxit de públic i de crítica.\nEl fet més rellevant del programa, i que el feia excepcional, és que es tractava d'un conjunt de veus blanques, en teoria tal i com Antonio Vivaldi havia pensat aquestes obres, concebudes durant els prop de quaranta anys que va treballar al Pio Ospedale della Pietà de Venècia. Un espai on només hi vivien noies orfes -tot i que moltes d'elles només amb el pare desconegut o no reconegut-, i on l'aprenentatge de la música els permetia una posició molt rellevant dins l'ambient cultural de la ciutat.\nLes peces, el Glòria RV589 i el Magnificat RV 610, són dues obres de gran bellesa, amb alguns fragments sublims i brillants, que permeten el lluïment d'unes solistes que dignifiquen el treball dels dos cors. A més, ens oferiren un tastet inicial, amb el Beatus Vir RV 597 del mateix Vivaldi, i uns postres excel·lents amb l'Ave Maria de Vavilov (atribuït al compositor barroc Caccini).\nVivaldi en versió original a Granollers, dirigit per Òscar Boada\nLa llàstima, com sempre, ens ve donada per l'acústica. Sóc del parer que l'Església de Sant Esteve -com la dels Frares- no són aptes per escoltar bé la música que s'hi produeix (a excepció de les primeres files, i encara). La ressonància és excessiva, i als músics i cantants els costa de sentir-se a ells mateixos. Així mateix, el fet que no hi hagi aire condicionat genera un concert paral·lel de ventalls, que destorba a qualsevol melòman. No estaria de més que concerts d'aquestes característiques es poguessin fer, gestionats per la mateixa entitat, al Teatre Auditori, del qual n'és resident precisament l'Orquestra de Cambra. Una idea per al futur d'aquesta bona sèrie de concerts que ens ofereix la Fundació Pro-música sacra de Granollers. ...\nPublicat per Quico a 13:32 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Escoltat, Granollers, Itàlia, Música\nTres dies a Madrid -per feina- donen per molt. Entre altres qüestions, per fer una visita que tenia pendent a El Matadero, centro para la creación contemporánea. 60.000 metres quadrats d'un antic escorxador reconvertits en fàbrica per a la cultura més contemporània, com un laboratori únic per a l'experimentació transdisciplinar. Un espai viu i canviant al servei dels processos creatius, de la formació artística participativa i del diàleg entre les arts. Entre d'altres, hi ha espais per al teatre -las Naves del Español, cedides al Teatro Español d'en Mario Gas; per al cinema -la Cineteca, seu permanent del festival Documenta Madrid; per al Disseny -la Central de Diseño, cedida a la Asociación de Diseñadores de Madrid; les arts plàstiques i visuals -la Nave 16, per exemple, amb quatre mil metres quadrats per a exposicions; les lletres -la Casa del Lector, que gestiona la Fundación Germán Sánchez Ruipérez-; o la Música, amb una nau patrocinada directament per Red Bull. I un espai especial, Intermediae, per a la intermediació ciutadana amb el món de la cultura.\nNo cal dir que totes les comparacions són odioses, però la mirada cap a la nostra Roca Umbert i la Fàbrica de les Arts és inevitable. De fet, de totes les fàbriques d'aquestes característiques que havia pogut visitar, probablement és la que més semblances té amb Roca Umbert.\nEl doble de metres quadrats (per una ciutat molt més gran, per cert) de sòl municipal dedicats a la cultura és tot un luxe, també per a Madrid. Amb una fórmula un xic diferent: la cessió de cada nau -per conveni- a una empresa o entitat, que és qui la gestiona. (I el mateix amb la part arquitectònica, que fou dissenyada per arquitectes diferents). Les activitats són gairebé les mateixes, amb els matisos corresponents -per exemple, en lloc de mitjans de comunicació hi tenen empreses de cinema, i la Casa del lector no és una biblioteca, sinó un espai per a l'experimentació literària. I amb algunes excepcions, com ara l'exhibició teatral a Madrid, o la nau de Blancs i Blaus a Granollers, amb tota l'activitat derivada de la cultura popular i tradicional, ben viva. Potser la més diferent, però, és la feina que desenvolupa Intermediae, de mediació entre la ciutadania i els poders públics, amb l'ús de les noves tecnologies, i generant projectes transformadors de la ciutat. Una incubadora, doncs, de propostes urbanístiques -ecològiques, culturals, socials- a partir de la dinàmica del Desenvolupament cultural comunitari. Una gran mancança a la nostra ciutat, de generació d'innovació cultural entre la ciutadania.\nLes similituds també hi són en el procés de creixement de la idea. Com és normal, es tracta d'un projecte que ha anat prenent forma a partir de la proposta inicial, responent sobretot als estímuls que la ciutadania anava generant, a mesura que la gent se l'anava fent seu. L'evolució de cada una de les parts ha anat en paral·lel a l'evolució general del conjunt, gràcies a la resposta del propi sector i a la interacció amb els protagonistes reals, que són els ciutadans. I, avui en dia, el Matadero és una realitat inexcusable dins del paisatge cultural de la capital de l'estat.\nAixí doncs, satisfacció per confirmar a Madrid que, des de Roca Umbert, vàrem ajudar a obrir camí. I amb una sorpresa granollerina incorporada: la de trobar-me publicitat de Dieu, moviment creatiu, i en català!\nPublicat per Quico a 11:09 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: creativitat, cultura, cultura popular, Espanya, Granollers, Innovació\nContinuen les aventures d'aquest pirata i alliberador d'esclaus, en aquesta ocasió per viatjar a la Nova França de l'any 1702, amb motiu del casament del seu germà, en un retorn a les terres d'Amèrica del Nord.\nPerò, tot i la tranquil·litat d'aquest objectiu, es trobarà al bell mig dels merders monàrquics, aquest cop entre anglesos i francesos. I, com sempre -i aquesta és una de les virtuts dels llibres de l'Enric Larreula- els més perjudicats n'acabaran sent els indígenes del país, que prou feina tindran a sobreviure i a adaptar-se als nous temps. Mostrar el festival de la diversitat de Woodstock i Saint John, amb tribus d'iroquesos, ottawa, fura, delaware, miami, txauni, txikasaw, tuscarora, txeroquesos, ... és una manera clara d'explicar als més joves els orígens de l'Amèrica actual, però també de com es varen fer grans desgràcies per la voluntat d'expoli de les grans potències europees. Els drets dels més febles és una constant en l'obra de l'Enric, i les seves històries sempre porten l'optimisme com a rerefons.\nJa ho deia en el darrer comentari de la sèrie, que l'Ona de Foc -i la mona Pallofa- anirien guanyant protagonisme. Aquest cop, plantejant la importància de protegir la natura, d'acord amb la filosofia dels indis (La terra és un cos viu, i tots els ésser que l'habiten formen part d'aquest cos), i parlant de pau als adults, com una persona plenament entenimentada als seus quinze anys. (De fet, m'atreveixo a entreveure que ens anem acostant al 1714, i l'Ona de Foc es va aproximant cada cop més a Catalunya. Una jove heroïna per a la nostra causa nacional no ens sobrarà pas. I més, després del Victus d'en Sanchez Pinyol!).\nLes il·lustracions, plenes de ratlles molt encertades, d'en Jordi Vila Delclòs, t'ajuden a viure la història des de dins i a posar-te en la pell dels personatges.\nEn resum, doncs, un llibre dedicat al rebel que tots portem a dins, i que us farà passar una bona estoneta de lectura emocionant.\nPublicat per Quico a 15:39 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: diversitat, il·lustració, Llegit\nÉs un d'aquests mots que, de cop i volta, es posen de moda, tot i que, de fet, es va donar a conèixer ja fa uns quants anys, amb la bombolla tecnològica d'internet, amb tota una pila d'empreses punt.com que es varen crear aleshores. Una start-up, doncs, és una empresa de recent creació, especialment quan es troben en una fase de desenvolupament de producte i de cerca de mercats. I, molt sovint, se la relaciona amb empreses d'alt creixement -i alt risc-, associades a noves tecnologies o models de negoci innovadors, i tenen gran importància en el creixement de determinats sectors, com les TIC o la biotecnologia. A diferència de les empreses d'alt risc, les start-up resulten atractives per als inversors, perquè desenvolupen projectes amb alt potencial de rendibilitat, en mercats de creixement, i amb productes i serveis clarament diferenciats, i amb un ús intensiu de les noves tecnologies.\nDoncs en això, ni més ni menys, és en el que ens convertirem els catalans, de cop i volta, si tot va com sembla que està anant: en una nova start-up -política, és clar- d'Europa. Un país de tamany evidentment petit -donem-li temps per poder créixer, també- que faria la funció de laboratori experimental per a nous processos polítics, socials i econòmics a Europa. Avui en dia, són els estats petits els que dinamitzen l'economia, presenten uns resultats molt millors en gairebé tots els àmbits, i s'enfronten amb èxit als diversos reptes que té plantejada la societat europea. De fet, són molt més eficients que les grans estructures pesades i lentes, de difícil adaptació a un procés, el de creació d'una Europa forta, al qual no han fet res més que posar-hi traves constantment des del seu nacionalisme ranci.\nEl procés que s'està engegant aquests darrers mesos al continent -i accelerant els darrers dies a casa nostra- és més que interessant, entre altres qüestions, pel que suposa d'innovador. Queda veure quina serà la política europea respecte als nous països start-up que puguin sortir (Catalunya, Escòcia, Flandes, ...), en funció de la valentia política dels seus dirigents. Si entenen que cal reforçar la innovació -política-, la democràcia, la transferència de coneixement i el valor afegit de l'economia, les experiències catalana i escocesa poden ser del tot encoratjadores per al mateix futur de Unió Europea. Si, pel contrari, es queden tancats en el manteniment de l'status quo i dels privilegis dels grans estats actuals, la dinàmica serà molt més complexa.\nÉs evident també que amb les start-up s'adquireixen riscos. I això els fa més interessants per als inversors, perquè la seva taxa de retorn és més elevada. A més, els bons gestors estan preparats per afrontar-los i superar-los a mesura que se'ls van trobant. Tot depèn, doncs, de si el procés s'entoma des d'una mentalitat oberta i creativa a noves perspectives, avui encara desconegudes, però que aportaran dosis importants de federalisme europeu, respecte a la diversitat i retorn social, o bé amb un esperit de què no canviï res per tal que tot segueixi igual. L'exemple més evident és el dels empresaris: aquells que només pensen en el mercat espanyol no tenen futur a la Unió Europea, ni amb la independència ni sense. Al contrari, qualsevol altra solució que els aporti mirades més àmplies els és molt més positiva. I el mateix passarà amb la universitat, la sanitat, la recerca, els drets socials i laborals, els esports, ...\nI és que l'Europa -i la Catalunya- del futur, o són innovadores o no seran!\nPublicat per Quico a 19:40 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Catalunya, economia, empresa, Europa, Innovació\nPoc a poc i bona lletra, que deia aquell! I així vaig seguint la col·lecció familiar de Petits Prínceps. Lluny encara de l'excel·lent col·lecció de la Nuri, he afegit un altre exemplar, en l'idioma oficial de l'estat del Vaticà: el llatí. Regulus, d'Antonius A Sancto Exuperio, scripsit et ipse picturis ornavit.\nPerò, com sempre, la curiositat és on l'he trobat: a Madrid. Així doncs, la pregunta que em vaig fer era clara: és per què la influència vaticana ja comença a fer estralls a la capital de l'estat? O per què el retrocés institucional els porta a segles enrere, quan aquesta era la llengua d'ús oficial? Tot i amb això, jo em decanto per la versió més acadèmica, per a l'aprenentatge del llatí més escolar, ja que el vaig trobar a la secció de llengües. Per tant, vaig poder practicar un xic una llengua que tinc més que rovellada.\nEn tot cas, val la pena recordar-ne algun trosset: Id unum noveris quod mansueveris. Homines nullius jam rei cognoscendae spatium habent. Res ad usus domesticos confectas ac praeparatas a propolis emunt. Cum autem amici nusquam veneant, homines amicos jam nullos habent. Si igitur amicum parare vis, mansuesce me. (Tot i amb això, portem molts anys domesticats, i encara no ens coneixen ni es reconeixen!).\nPublicat per Quico a 16:23 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: diversitat lingüística, Llegit, llengua\nLes eixides són els patis del darrera d'abans, quan les cases tenien sortida pel carrer del darrera. Allò de la caseta i el jardí d'en Macià, aplicat a les ciutats, però a un nivell modest. Avui, rodejats d'edificis ben alts, costa que el sol hi toqui una estona cada dia; però les famílies que en disposen el consideren un dels seus béns més preuats. I aquest és el títol d'aquest llibret d'en Ramon Bufí, que és el que em va atreure de bon principi. Aquest pintor nascut a Palou, ja fa un temps que s'ha iniciat també en l'art de l'escriptura. I a fa que ho fa prou bé, això d'escriure! Paisatges d'infantesa, o Amics meus, en són dos bons exemples). Tot i que potser el que fa és descriure, talment com si pintés un dels seus quadres, les escenes quotidianes d'allò que veu -i viu!- per la seva eixida, plena de vida.\nL'altre aspecte que em va atreure és en el preàmbul: fer la volta a l'illa de cases, tot passejant, també pot ser una aventura. Recordo que el pare sempre explicava que la pel·lícula que li hauria agradat de filmar -i mai no ho va fer perquè sempre deia "ja ho filmaré demà"- era l'anada del meu germà petit a l'escola, quan marxava tot sol fins a l'Escola Parroquial, i ell tenia tot just cinc anyets. (Cal dir que, ja fa molts anys, els nens podíem anar a escola tot solets sense que els pares es preocupessin dels perills i riscos d'avui en dia). Una casa buida, un pal al terra, un aparador de botiga, ... qualsevol cosa, per petita que fos, era una excusa perquè en Vicens la convertís en una gran aventura. Doncs això és el que retrata en Ramon Bufí: les petites aventures que s'esdevenen en el dia a dia de la seva eixida. "Només cal parar-te i posar l'atenció deguda a les petites coses que tots tenim a l'abast, però que no sabem veure, o ens semblen coses insignificants, quan és tot el contrari., A la vida de la meva eixida hi ha treball, vida, mort, naixements ... exactament com passa en la vida humana". I, amb aquesta excusa tan senzilla com evident, fa una repassada als dragons, aranyes, formigues, granotes, tortugues, pardals, gats, eriçons, papallones, libèl·lules, papes-marieta, i caragols, que també són retratats, amb un estil i un color excel·lent, per la seva néta Mariona, de tan sols cinc anys. (Com els que tenia en Vicens quan anava a escola!).\nL'estil d'en Ramon és molt planià -senzill, sense estridències, descriptiu, ben adjectivat-, fins que es posa a definir els colors: el pintat de núvols rogencs i malva; el xiprer, que es torna moreu i fosc; el pou, que agafa un to plomés de blau i carmí.\nUna bona proposta de lectura, per compartir amb els més petits de la casa.\nPublicat per Quico a 14:54 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Granollers, il·lustració, Llegit\nCentre de Barcelona, 11 de setembre de 2012 a la tarda\nLa impactant fotografia aèria de la jornada de dimarts passat m'ha fet venir al cap la imatge d'un niu de formigues. (Evidentment, formigues obreres -manobres, com diria aquell). Una multitud -un milió i mig, com diria l'altre- incomptable de petites formigues que treballa infatigablement i anònima per bastir un espai de llibertat. I prou gran que va ser, aquest espai!\nÉs clar que a les formigues se les pot aixafar, però n'hi ha tantes -i mai no se'n cansen- que és molt difícil que el seu projecte de niu pugui ser esbotzat.\nDe la resta de fotos -a banda de les que vàrem fer cadascú-, les panoràmiques de LV són també excepcionals, ja que permeten veure de ben a la vora la diversitat present a la manifestació. Famílies, joves, gent gran, parelles, grups d'amics, bombers, geganters, castellers, ... D'aquí, d'allà o de més enllà. Parlant en català, en castellà o en altres llengües.\nI tots manifestant-nos amb alegria, sense cap condicionant i, això sí, a favor de la independència. Per què independència és llibertat i, com deia el poeta, els homes no podem ser si no som lliures!\nPublicat per Quico a 7:43 0 comentaris\nPublicat per Quico a 10:45 0 comentaris\nPublicat per Quico a 10:44 0 comentaris\nAvui és el darrer dia\ni ja no ens queda energia;\nens caldrà fer un esprint\no no arribarem als vint!\n(XI Tòmbola Solidària)\nUn darrer comentari\npels que tingueu esperit\ncooperant i solidari,\npasseu-vos, durant el dia,\nper la Plaça del Cabrit\na jugar a la Loteria,\nÉs un gest voluntari,\n-ja sé que sou minoria-\nperò del tot necessari.\nPublicat per Quico a 13:23 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: cultura popular, Festa Major, Granollers\nLa Passada de rajoles infantil\n(XI Tòmbola solidària. Ajuda en Acció)\nEs fa del tot necessari\nla feina que Ajuda en Acció\nfan per la conscienciació\nd’un món molt més solidari.\nNo hi ha un sol protocol\nper jugar als jocs de rol.\nCadascú pren el paper\namb el que es troba més bé.\nPublicat per Quico a 23:27 1 comentaris\n(Taller de tai-txi)\nOn és la gent tranquil·la?\nLa que fa Kung-fu i feng-shui,\ni quan cal es pren la til·la?\nFent tai-txi també avui.\n(Campionat de futbolí 1-0)\nPels blancs va tot vent en popa\njugant al futbol dels nans,\ni per ’xò s’enduen la copa\namb unes pallisses ben grans.\nPublicat per Quico a 16:56 0 comentaris\nEl Ball del Giravoltes dels Gegants, a la Cerimònia del Pregó. Foto: Nació Granollers\nAvui és dia de xàfec\no de tempesta d’estiu.\nAixò ens afecta el tràfec\ni suposa un revulsiu.\nTot es capgira d’horari;\nde canvis, una pila,\ncal remoure el calendari\ni suspendre el Cercavila.\nA Palou hi plou, però poc\ni a Granollers hi plou més;\ni com que plou en excés,\ntot ho canviem de lloc.\nPublicat per Quico a 14:24 0 comentaris\nBufant al Correvent\n(Taller de tai-txi. Org.:Yin Yang Blaus)\nSi us prepareu per fer un rajol,\nque normalment són de fang,\nfeu tai-txi tot el juliol,\nsigueu del yin o del yang\n(BlaugustFest. Taller de cervesa artesana. Vermut amb vers. Tast de cerveses. Cercavila BSMB. Final de festa)\nLa banda dels Blaus Streets\nvolen fer de cervesers\ni ja s’hi llepen els dits,\nper les places i carrers.\nLa cervesa artesana,\nsi se la fa un mateix,\nté bon gust, és cosa sana,\ni no porta gens de greix.\nSempre és molt d’agrair\nque a finals del mes d’agost\npuguem ballar i sentir\nOs Sambeiros del Congost.\nPublicat per Quico a 10:06 0 comentaris\nLes Dametes al Cercavila infantil\nEl dia de Sant Agustí,\nno pot ser d’altra manera,\net lleves tot fent tai-txi,\nabans no et vingui pixera.\n(Aprèn a jugar a Fantasma Blitz)\nEls del Menrood Club de Rol\nfa que juguen al Fantasma\ndes de l’escola bressol,\ni amb molt d’entusiasme!\nPublicat per Quico a 19:59 0 comentaris\nGran espectacle de les Dametes al Parc!\n(A la Festa, deixa-t hi la sang! )\nTota la gent de l’Hospital\nno es pren mai ni un respir\nper la donació de sang\nque et xuclen, com un vampir!\nNo hi ha res més bo i més sà\nque llevar-se i, de bon matí,\na la Plaça d’en Trullàs\nseguir un taller de Tai-txi.\nPublicat per Quico a 9:29 0 comentaris\n(Marxa ANC per la independència)\nComença el dia amb una marxa\namb la que es vol, amb paciència,\nposar els alcaldes en xarxa\ni assolir la independència.\nJugar a bitlla és cosa sana\n-segons els Foteu-li Canya-;\nperò ha de ser ben catalana,\ni no provinent d’Espanya.\nPublicat per Quico a 10:37 0 comentaris\nEls Blanqarivm en ple Cercavila\n(Caminada per anar escalfant la festa. Esmorzar potent amb els de Ponent)\nPer si hi ha algú que no ho creu,\nsón els Amics de Ponent\nels que s’escalfen el peu\ntot fent caminar la gent.\nI acaben, a bon preu,\namb un esmorzar potent.\n(Elaboració de cartellisme reevolucionari)\nEls blancs, armats amb pinzells,\navui entren en acció\nelaborant grans cartells:\nVisca la Re-Evolució!\nFoto: Xavier Santfeliu, per a Nació Digital\n#Garrotuits FM 2012\nCom sempre us demano perdó\nper omplir-vos amb quartetes\nexplicant la Festa Major\nviscuda amb les meves donetes.\nSeguint actes tots els dies,\ni amb la llargada d’un tuit,\ndic les meves tonteries\ni m’ho passo divertit.\nPublicat per Quico a 16:02 0 comentaris


El finançament de les pensions a Andorra - FÒRUM.ad\nEl 06/12/21 7:30\nAl costat de les cotitzacions, la llei preveu el finançament de les pensions de vellesa, mitjançant altres fonts, que per llei es determinin, com podria ser les taxes sobre el consum de carburants, tabac, alcohol, cànon d’electricitat, els guanys generats per Andorra Telecom, l’IRPF, el joc o altres. Fins ara, res s’ha fet sobre el particular.\nRespecte al Fons de Reserva de Jubilació, l’estat es compromet per llei a mantenir-lo com a mínim amb l’import que presenti el 31 de desembre de l’any anterior al primer any en que els ingressos per cotitzacions i recàrrecs d’aquesta branca siguin inferiors a les aportacions contributives al seu càrrec més les despeses administratives que corresponguin.\nTanmateix crec que el compromís és insuficient. Hi trobo a faltar que de forma explícita directament garanteixi les pensions i llur poder adquisitiu mitjançant la vinculació de les pensions a la variació real dels preus, en lloc d’utilitzar el factor de sostenibilitat o l’IPC. Per un altre costat, considero que una disposició legal hauria de fixar l’origen dels fons públics que ja des d’ara es volen destinar al Fons de Reserva de Jubilació, precisant a la vegada en quants anys es vol assolir l’objectiu d’esmerçar en pensions un 12% del PIB en lloc d’un insuficient 6% com ara. D’Europa, som un dels països on es cotitza menys per vellesa.\nDurant 40 anys, poques modificacions legals s’han dut a terme que contemplin una major expectativa de vida. Voler corregir de cop aquesta mancança em sembla imprudent. Si s’adopten una sèrie de mesures complementàries, crec que pujant de 2 o 3 punts la cotització per vellesa serà suficient pel mig termini. L’estudi actuarial que es fa cada tres anys permetria corregir trajectòria, si cal. He de dir que tots els estudis actuarials duts a terme fins ara han fallat en dir a partir de quan es produirà el dèficit de la branca de vellesa, data que sempre es sobrepassa, sense que els negres vaticinis es compleixin. Estic convençut que llurs apreciacions són desencertades a causa d’un llarg seguit de variables aleatòries imprevisibles com pot ser el nombre d’assegurats que reclamaran la seva pensió o be el nombre de cotitzants per cada jubilat. De moment, cada any, les cotitzacions per vellesa són superiors a l’import que s’esmerça en pensions de jubilació. Fins quan? No ho sé, però crec que encara hi ha un cert marge per ser optimistes, perquè, les pensions, estic segur que es podran continuar pagant 50 o més anys, a condició d’efectuar esglaonadament alguns canvis i retocs, a partir d’ara.\nLes mesures més importants per intentar rellançar el sistema, al meu parer serien les següents:\nAjustar el factor de conversió als valors vigents d’esperança de vida.\nAugmentar gradualment la cotització per vellesa, que és troba entre les més baixes d’Europa.\nLimitar a un import determinat la suma de la pensions, tenint en compte les de fora.\nSuprimir que legalment sigui compatible la pensió de vellesa amb el treball remunerat.\nEstablir imports màxims de les pensions i també de cotització, suprimint les vigents reduccions per trams.\nFer cotitzar als assegurats indirectes\nDemanar més anys de cotització entre Andorra, França, Espanya i Portugal, per tenir dret a pensió de jubilació vitalícia.\nRetornar a l’assegurat les cotitzacions per vellesa acumulades més interessos legals, en forma de capital, en tots els supòsits en que no es pugui optar a la pensió vitalícia.\nFer contribuir per vellesa les pensions d’invalidesa anteriors al 2008.\nBlindar que el trànsit d’invalidesa a vellesa anticipada no perjudiqui a l’assegurat.\nPrendre exemple de Luxemburg, on cotitzen a parts iguals, govern, empresari i obrer.\nEncomanar als economistes, en plantilla del Fons de Reserva de Jubilació, que directament gestionin i prenguin a càrrec la custodia de la cartera d’actius de propietat de l’ens, ara dipositats en entitats financeres, de dins i fora del país.\nDeixar de deduir cotització per malaltia a les pensions pagades a l’estranger, si a l’assegurat corresponent no se li dona cobertura sanitària.\nAlliberar les pensions de despeses bancaries a destí.\nRecuperar el vell projecte CASS de caixa hipotecària, promoure habitatge de venda i, si es vol, de lloguer com ara.\nFer anar a càrrec de l’estat, i no de la CASS, totes les prestacions socials no contributives, com per exemple l’estada en residències de persones grans que no pateixen cap malaltia o disfunció.\nConcedir als pensionats una mensualitat extraordinària anyal o almenys una de lineal.\nImplementar el tercer pagador generalitzat, pels pensionistes.\nPer determinar quin model de seguretat social sostenible, volem (o podem) dotar-nos, crec que en el marc d’ un procés participatiu, s’hauria d’obrir un debat a l’entorn del tema, entre els partits polítics i entitats socials essent llurs conclusions objecte d’un plebiscit vinculant.\nAl meu parer, no cal endarrerir l’edat de jubilació. Considero que mantenir les persones grans treballant més enllà dels 65 anys compromet llur seguretat per les professions anomenades de risc. Hom sap que conforme entrem en anys perdem reflexes. Des del punt de vista econòmic no resol el tema i fa postergar l’entrada dels joves al món del treball. Si obrim el mercat laboral als joves tindrem com avantatge que cotitzen per vellesa mentre que els jubilats que encara treballen no ho fan. És obvi que, si es duu a terme , el relleu generacional als 65 anys per la CASS comportarà majors ingressos de cotització per vellesa. De romandre al món laboral fins als 72 anys, a partir dels 65 amb compatibilitat del treball amb la pensió de jubilació, només en surten beneficiats, en general, els treballadors sedentaris, les professions liberals i sobretot les persones amb alt poder adquisitiu, perquè tenen millor salut i per tant viuen més anys . En canvi, aquelles persones que tenen la salut delicada o deteriorada pel desgast que han patit es veuran perjudicades. Mònaco acaba de passar dels 62 als 65 l’edat de jubilació. No veig per quina raó nosaltres l’hauríem de traslladar més enllà.\nCal reduir les pensions de jubilació? De fet, les actuals, ja han estat reduïdes perquè, en congelar-les durant tants anys, han perdut, de llur poder adquisitiu, un 28% o un 40%, segons quina font informativa es consulti. Pel càlcul de les pensions futures, la normativa vigent fa una distinció clara entre els punts adquirits abans del 2014, respecte dels cumulats després, penalitzant fortament aquests darrers, a l’hora d’establir l’import de la pensió, amb reducció, per trams, d’un 25%, 50% i 75% segons es superi 2, 2’5 o 3 vegades el salari mínim. En aquest moment, l’import mig de la pensió de jubilació és de 643 euros, la d’invalidesa passada a vellesa és de 666ˋ66 euros, imports a tota llum extremadament baixos per a que a sobre se’ls apliqui noves reduccions de la mena que siguin. Al meu entendre, en lloc de reduir-les, el que s’hauria de fer és augmentar-les, sobretot les més baixes, posant-les al nivell de la resta de països europeus i de l’alt cost de la vida a Andorra.\nUna major expectativa de vida, al meu parer hauria de ser motiu de goig per a la societat i malauradament sembla que ho és de preocupació, tant pel poders públics, com per part del ciutadans.\nSón temps per millorar la gestió i evitar errors com els comesos en el passat. Convindreu amb mi que als nostres fills els hem de deixar una seguretat social que tingui validesa per cinquanta anys més, com a mínim, si cal amb algun retoc de tant en tant.\nNotícia Anterior: Horòscop del 6 al 12 de desembre\nSegüent Notícia: Fricandó de vedella amb bolets


Girona acull dissabte una gran marató de donació de sang - Empordà\nGirona acull dissabte una gran marató de donació de sang\nAlbert Martín de Vidales 04.06.2019 | 06:30\nVila, Madrenas i Torrado presentant la marató. aniol resclosa\nVila, Madrenas i Torrado presentant la marató.\nLa comunitat evangèlica de la demarcació de Girona ha organitzat per a aquest dissabte una gran marató de donació de sang amb l'objectiu d'aconseguir el miler de donacions. La marató, anomenada Salvem 1.000 vides, va ser presentada en una roda de premsa que va comptar amb la presència de l'alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, el director adjunt del Banc de Sang a la demarcació, el doctor Jordi Vila, i el delegat del Consell Evangèlic de Catalunya a Girona, Jaume Torrado.\nLa jornada, en la qual a més de donar sang es podrà gaudir de gastronomia de diversos països, actuacions musicals, exposició de cotxes antics i inflables, se celebrarà entre les nou del matí i les nou de la nit a les naus de les esglésies d'Elim, situades al carrer Can Torroella. En aquest sentit, el doctor Vila va destacar la importància d'aquestes maratons a les portes de l'estiu, una època en la qual les donacions es redueixen un 30 per cent.


Escola Mowgli - Rikkis\nMestres que intervenen a Rikkis\nActivitats interactives 1r\nDissabte, 21 Novembre 2020 20:42\nAhir divendres vam tenir un gran concert a l’Escola Mowgli.\nDissabte, 21 Novembre 2020 11:42\nEl dia 20 de novembre de 1959 va ser signada la convenció dels drets dels infants per l’Assemblea General de les Nacions Unides. Per aquest motiu, cada dia 20 de novembre se celebra el dia internacional de la infància.\nDivendres, 20 Novembre 2020 17:42\nJa tenim la porta nova!\nDegut a la situació de la pandemia del coronavirus, aquest any a l’escola hem hagut d’adaptar nous espais.\nDimecres, 28 Octubre 2020 18:27\nProjecte dels personatges de la classe (Cicle Inicial)\nEls grups Índia, Himàlaia i Selva (Cicle Inicial) estem a punt d'acabar el projecte de la mangosta i de l'elefant.\nDiumenge, 25 Octubre 2020 18:22\nArtClass&JungleGym (Mètode AiCLE)\nEl terme Aicle (Aprenentatge Integrat de Continguts i Llengües Estrangeres) fa referència a qualsevol activitat en què s’utilitza una llengua estrangera per ensenyar una, o parts d’una matèria no lingüística amb un doble objectiu: aprendre els continguts i simultàniament la llengua estrangera. Llengua i contingut s’ensenyen i aprenen alhora, de manera integrada.\nA la nostra Escola aquest any, per tal d'afavorir la comunicació oral en l'àmbit lingüístic, es parla anglès a les classes d'Art, de Rikkis a Akeles, i a les sessions de Psicomotricitat a Educació Infantil, amb l’activitat JungleGym (de Follets a Pinotxos). A part d’augmentar les hores d’exposició a l’anglès i els seus aprenentatges, els nens i nenes la utilitzen en altres àmbits diferents de la pròpia immersió a l’aula. D’aquesta manera, s’usa l’anglès en un context més motivador, més real i prenent consciència de la seva utilitat. L’aprenentatge es torna més significatiu i els continguts es poden assimilar més bé.\nEs millora la fluïdesa de l’anglès, sense afegir més hores de llengua a l’horari escolar (traient hores d’altres àrees) o extraescolar (omplint l’agenda). En aquestes sessions d’AICLE, prioritzem sempre els continguts de l’àrea d’Educació Visual i Plàstica (a Primària) i de Psicomotricitat (a Infantil), la llengua emprada és l'anglès i els alumnes no estan pendents de fer servir l’anglès perfectament sinó d’aprendre la matèria.\nAiCLE 20-21 https://photos.app.goo.gl/WA93CYq8EfcRp2mn7\nDilluns, 05 Octubre 2020 20:33\nPrimera assemblea d'alumnes\nAvui al matí a primera hora, hem pogut fer la primera assemblea d'alumnes i mestres post- confinament.\nReunió de Cicle Superior\nReunió de Cicle Mitjà\nLudoteca: jocs matemàtics\nCamp d'Aprenentatge Cicle Mitjà\nDel 21 al 25 d'octubre a Olot\nCamp d'Aprenentatge Cicle Superior\nReunió de Pinotxos\nSortida de Projecte al Teatre Nu de Tous\nReunió Follets i Esquirols\nSortida de Projecte a Rubió\nSortida de Projecte a la Llacuna


Programa del 16 d'octubre del 2020.\nTiempo de lectura: 2' 16 oct 2020 - 20:13\nAvui, a La Linterna Catalunya, hem tractat els següents temes.\n-Projecte d'enfortiment de l'economia de mercat a Santa Coloma\nDavant la necessitat d’enfortir el comerç local i de proximitat afectat per l’augment de compres a les grans superfícies, l’organització ACPP, que treballa per la cohesió social i la construcció d’un model econòmic just, està desenvolupant una sèrie de projectes per donar suport i posar en valor la comunitat, també pel que fa al comerç.\n-Sitges encara la recta final del seu festival amb un alt nivell de programació\nLa pandèmia i el confinament no han minvat ni des de lluny la bona selecció de pel·lícules programades en aquesta 53a edició.\nCom cada divendres a La Linterna Catalunya, el Víctor Esquirol, crític de cinema de "otros cines europa" ens proposa tres pel.lícules.\nAquesta vegada ens porta una selecció en plena recta final de la 53ª edició del festival de cinema fantàstic de Sitges.\n-La COVID-19 encén el debat sobre la diferència de condicions entre treballadors amb fills i sense fills\n-Afecta la vacuna de la grip a la COVID?. El grup sanguini et pot fer més vulnerable?


El reciclatge a l'Eixample s'enfila del 51% al 73% amb els contenidors intel·ligents - Empordà\nEl reciclatge a l'Eixample s'enfila del 51% al 73% amb els contenidors intel·ligents\nL'Ajuntament de Girona considera que el nou sistema «s'ha demostrat molt eficaç» en els primers quatre mesos de prova pilot en aquest barri Un 15% dels residus encara queden fora dels contenidors, a causa de comportaments incívics\nJUDITH VILADOMAT PUIGGRÒS. GIRONA 08.05.2021 | 06:30\nEl sistema de contenidors intel·ligents ha permès al barri de l'Eixample de Girona passar d'un 51,2% de recollida selectiva a un 73% en quatre mesos. Així ho indica el primer balanç d'aquesta prova pilot, implementat al desembre. El nou sistema també ha permès disminuir la quantitat de vehicles recol·lectors que s'enduen les deixalles, que han passat de 24 vehicles a 8. I pel que fa als vehicles pre-recollida, ara tan sols en circulen 3 dels 13 que ho feien.\nL'Ajuntament de Girona va presentar ahir les dades de la mà de l'alcaldessa, Marta Madrenas, i el regidor de Neteja, Eduard Berloso, els quals van defensar que el sistema «s'ha demostrat molt eficaç» en aquests quatre mesos. A més, el model està en la línia d'actuacions per combatre els efectes del canvi climàtic, «una prioritat» per al Govern.\nEl sistema de contenidors intel·ligents ha canviat els 5 contenidors oberts tradicionals i que es recullen cada dia, per un contenidor multiús (on s'hi llença cartró, envasos o vidre, en funció del dia), un altre per la fracció orgànica i un tercer per als residus sanitaris. A la zona de l'Eixample, això ha permès passar de tenir 124 contenidors a 61.\nUn 71% de veïns tenen la targeta\nEls contenidors s'obren mitjançant una targeta i cada dia es recull una fracció diferent (com en el sistema porta a porta). Dels 3.794 habitatges on es fa la prova pilot, 2.172 vivendes han recollit la targeta (és a dir, un 71,48%). I d'aquests domicilis, un 83,29% la utilitza freqüentment. Tot i això, prop d'un 30% de veïns encara no l'ha recollit.\nMadrenas va subratllar que els fa ser optimistes per complir els objectius marcats per la Unió Europea en termes de reciclatge, i no només això, sinó que els permetria superar-los. Des del consistori han calculat que la taxa de reciclatge puja un 0,85% per any de mitjana a Girona amb el sistema tradicional de cinc contenidors. Així, partint del 51,2% de recollida selectiva assolit l'any 2020, en cinc anys Girona se situaria a un 55,54% (la UE estableix que el 2025 s'hauria d'assolir un 55%). Però si s'implanta el sistema de contenidors intel·ligents a tota la ciutat, es podrà arribar a un 70% ràpidament i superar la recomanació europea.\nBerloso va destacar dos avantatges més d'aquest sistema. D'una banda, permet «recuperar espai públic» perquè es passen de cinc contenidors a dos. De l'altra, la disminució de vehicles que hi circulen fan baixar les emissions de CO2. Per tot plegat, l'alcaldessa va afirmar que «paga la pena que s'implementi a tota la ciutat». Tot i això, no seria un canvi «immediat», sinó gradual, i que també depèn d'altres passos previs, com la disponibilitat pressupostària.\nUn 15% de residus queden fora\nEn aquests quatre mesos, han detectat que fins a un 15% dels residus es queden fora del contenidor, a causa de motius incívics, de comoditat o com a mostra de rebuig al sistema de contenidors intel·ligents. Des del govern afirmen que «treballarem incansablement» per trobar una solució al que reconeixen que és un problema. Per això impulsaran una campanya de sensibilització.\nEls representants municipals han reiterat que es tracta d'una prova pilot. Fruit de l'experiència, estudien un seguit de millores, com la creació de «zones d'emergència». Seran contenidors on els veïns que marxin de casa uns dies podran dipositar-hi totes les fraccions de brossa, encara que no toquin aquell dia, i així evitar la problemàtica de tenir-les a casa. Això sí, es limitaria el nombre de vegades que es poden obrir en un període de temps.\nUna altra problemàtica detectada és el vessament de certs contenidors quan queden plens de bosses. Per evitar que passi, analitzaran quines són les àrees de contenidors més utilitzades de forma natural pels veïns. Així, preveuen poder «fer una planificació més tranquil·la i evitar els vessaments».


Jordi Del Río: Conducció de l’acte “Punt i seguit” de Nou Cicle (22.02.2011) – L'Hora\nInici/Portada/Jordi Del Río: Conducció de l’acte “Punt i seguit” de Nou Cicle (22.02.2011)\nJordi Del Río: Conducció de l’acte “Punt i seguit” de Nou Cicle (22.02.2011)\n0 215 6 minuts de lectura\nBona tarda a tothom. Amics, amigues. Companys i companyes . Per a aquells que no em coneixeu sóc en Jordi del Rio. Això no és important, en sóc plenament conscient . Els que em coneixen saben que em ruboritza parlar de mi en públic. Però deixeu-me fer-vos una petita introducció a la meva persona que crec s’escau en un acte com el d’avui. Quan els amics i amigues em van proposar conduir aquest acte de Nou Cicle , aquest vaporós ens al que la llum vermella sembla no afectar-li i que quan la vam fundar no sabíem si duraria uns minuts o mil anys , vaig tenir dues sensacions d’una certa esgarrifança. La primera em situava en aquest majestuós entorn , el Col.legi d’advocats, i en la sensació de que “cualquier cosa que dijera pudiera ser tomada en contra mia”. I el que és pitjor, en contra de Nou Cicle, de qui no sóc el seu portaveu.Perquè no ho té.\nLa segona té a veure amb una paraula que planejarà sovint en el decurs de l’acte : simpatia. Diuen que sóc un paio simpàtic, però com que avui en dia tots els que ens acostem a la política en aquesta conjuntura, diuen, de desafecció semblem tan acomplexats, no m’en vaig estar de pensar que ràpidament seria pres com un pallasso. I un té el seu orgull. Però no, mira per on , que vaig fer una recerca semàntica de la paraula simpatia en el diccionari trobant-me amb aquesta magnifica definició : tendència de dues coses a unir-se o a actuar l’una sobre l’altra. No mal interpreteu això d’ actuar l’una sobre l’altra. Per a això que esteu pensant també es necessita simpatia. M’estic referint a la simpatia com la base de qualsevol aliança, de qualsevol enteniment. La base de qualsevol procés d’enraonament. Per cert, enraonar, parlar entrant en raons : gran paraula genuïnament catalana i iexistent , per cert , en la rica i meravellosa “lengua del imperio” . La recuperació de la simpatia, la capacitat d’unir-se , conformen segurament bona part de la nostra rosa dels vents socialista. Fet aquest preàmbul, us diré que l’acte d’avui l’hem preparat des d’una inequívoca voluntat d’esperança en el futur, volem que sigui una ocasió per a mirar endavant, però ens ha semblat oportú començar donant una mirada enrere, recordar en uns minuts la nostra història, que ve de lluny. Per a saber on volem anar, hem de saber d’on venim. Amb les seves llums, moltes, i amb alguna ombra. Per això hem preparat en temps de crisi pressupostària aquest senzill audiovisual fet amb moltes ganes i il.lusió per en Santi Lapeira i jo mateix. Bàsicament per en Santi Lapeira que és una de les persones lliurepensadores que conec que millor rendibilitza el seu perímetre cranial. I amb l’ajut i la saviesa del Jordi Font. Dir-vos que aquest audiovisual vol ser l’embrió d’un projecte cinematogràfic més ambiciós. Sobretot ara que el Santi i jo hem assistit perplexs al descobriment d’un nou Pere Portabella en l’escenari polític català: el mateix Raimon. Us anirem informant. Punt i seguit… (projecció audiovisual, música : “Para la libertad” M.Hernández/J.M.Serrat i “Yesterday is Here”Tom Waits).\nNo volem que aquest acte públic que ha convocat Nou Cicle es faci pesat. No l’hem preparat com un seguit de parlaments, sinó més pròxim a una conversa, a la que us convidem. Avui, no tothom podrà parlar, i per tant, volem que aquest acte sigui el simbòlic començament d’una conversa. Una conversa a la que tots esteu cordialment convidats. Per tal d’enraonar, de pensar plegats, celebrarem al llarg dels propers mesos reunions de format més petit, impulsarem grups d’opinió en el territori i en els diversos àmbits socials i culturals. O simplement entre amics. També, com ens comentarà després l’Eduard Rivas, estendrem la nostra presència a Internet i a la Xarxa. Però abans li vull demanar a un dels principals impulsors de NC, Daniel Font, que expliqui qui som i què som. Què és Nou Cicle. Una vegada li vaig sentir dir , crec que al propi Raimon, que en realitat Nou Cicle era un “ ectoplasma”. Vaig tornar al diccionari: “un vapor, ja ho he dit abans, o esperit que apareix i es comunica prenent formes variades”. És a dir, una mena de miracle . Això si , laic. En certa manera és un miracle que Nou Cicle hagi actuat de manera permanent, al llarg de quasi quinze anys, sense presidències ni secretaries generals, sense juntes directives, sense local social . I deliberadament sense ni un duro, sense subvencions, sense pressupost. Amb l’únic combustible de la passió política i de l’amistat, que són autèntiques energies renovables.\nAra li vull fer algunes preguntes al Daniel : Que és Nou Cicle? Una tendència del PSC? L’ala catalanista? Una fundació? Un “think tank”? I sobretot: què serà Nou Cicle? Què es proposa fer de cara al futur? (Intervenció Daniel Font)\nEn el document “Per un nou cicle” es parla de la necessitat de respostes locals, nacionals i europees. Impossible deixar de parlar avui de les eleccions municipals de maig. Tenim entre nosaltres una nova candidata a l’alcaldia de Girona, Pia Bosch. Pia, com afrontem aquestes eleccions ? (Intervenció Pia Bosch)\nMaria Badía és vicepresidenta del grup socialista al PE i coordina un procés de reflexió i debat sobre el nou cicle de la socialdemocràcia i de l’esquerra a Europa. Maria, diu un famós publicista que sinó ofereixes un cel mai tindràs creients. La socialdemocracia és un bon cel ? Ho hem fet tot bé?. (Intervenció María Badía).\nHem parlat de passat i de present. El més important avui és parlar del futur. Del continguts però també de les formes. Sovint m’imagino un jove que il.lusionat s’acosta a les nostres agrupacions : Hola bona tarda, vull fer-me, com li dieu ? militant? Si, si, fantàstic. Omples aquesta butlleta que li passaré al secretari d’organització per tal que li faci arribar al primer secretari i s’aprovi en la propera comissió executiva local. Ah, I per cert, diga’m en quina sectorial vols participar. I m’imagino la reflexió del noi o la noia: no se si creuar el rubicón ¡¡ . Som conscients que els problemes del PSC , com diu Pepe Zaragoza, no són de nomenclatura. I té raó. A títol personal us diré , té poca importància, que Pepe es un paio que em cau bé, especialment bé. Que ningú s’equivoqui, aquest no és un debat sobre persones però també és veritat que es fa necessari renovar la terminologia dels càrrecs per a superar codis jeràrquics que ens allunyen d’una simpatia més pròxima i acollidora. O potser aquest aspecte és la punta de l’iceberg.\nNàtius, queda una mica malament que sigui jo qui te introdueixi, fa molts anys que som amics, i fa molts anys que juntament amb altres amics et parlàvem de la necessitat que tenies de perdre pes físic. I ara que el perds vas i guanyes pes específic. Fora bromes, sovint parles de recuperar la passió per la política. I de l’autenticitat que ha de transmetre. Lluny de les inventives fredes de tal o qual gabinet de comunicació amb pocs o cap escrúpol i que , per exemple, tenen unitats de negoci enfocades a administrar comunicativament els casos de corrupció en el si dels partits polítics. Tots els que estem aquí plegats sabem que és el millor que es pot fer en aquests casos. I de franc. Potser l’esquerra s’ha dormit en la realitat de les coses i cal despertar-se amb la recuperació d’unes bones dosi d’utopia . Però les idees, moren o fracassen? O són els que les representen qui les fan fracassar o les porten a la glòria? Tots els polítics són iguals? (Intervenció de Joan Ignasi Elena ).\nPotser algú esperava que ara, que és el torn del Raimon, comencés a sonar música de romàntics violins. Aquest no és un acte de Raimon Obiols, que també, porta la seva petjada irrenunciable si més no en l’àmbit de les idees. Que no està amortitzat ho demostra cada dia. Del que es tracta avui és de fer una crida , millor dit , una doble crida que , emmarcada en un debat congressual, vol anar molt més enllà . És ambiciosa i té vocació majoritària . És una crida a recuperar i modular aquest punt i seguit que hem vist abans . I de com reformulem certs conceptes. Un punt i seguit en relació a una fèrtil tradició del socialisme català. D’una tradició col.lectiva. Que ens permet capitalitzar-lo amb orgull i projectar-lo al futur. És un acte que en bona part vol reclamar l’herència d’aquells socialistes que ens van ensenyar a posar per sobre de tot les persones i el seu benestar. Que I’exercici del poder té una inequívoca funció : la transformació de la societat en benefici , sobretot, dels més desfavorits. I amb coherència . I d’això , de com hem de modular aquest punt i seguit del socialisme català i del catalanisme progressista és del que en bona part, ens parlarà en Raimon. (Intervenció de Raimon Obiols)


Boira i Bassi deixen el niu | DiaDia\nInici Els Ports Boira i Bassi deixen el niu\nBoira i Bassi deixen el niu\nBassi i Boira, imatge de la Conselleria de Medi Ambient\nA partir de certa edat arriba la necessitat de ser independent i volar fora de casa. En això, els crebalossos no són una excepció. I és que Bassi i Boira són dos dels trencalossos reintroduïts al Parc Natural de la Tinença de Benifassà per la Conselleria de Medi Ambient.\nEl més precoç en deixar el niu va ser Bassi, tal vegada incitat pel comportament dominant de Boira. El salt va ser en juny i amb certa incertesa, les contradiccions formen part de la vida, uns dies sense menjar li van fer traure l’instint i va aprendre, al quart, a trobar el seu propi aliment .\nBoira va saltar del niu un poc més tard, en juliol, potser per imitació va aprendre ràpidament a buscar-se el menjar. Però, de moment i potser per més experiència, Bassi és el més hàbil explorant la salvatge puresa del cel de la Tinença.\nAlòs i Amic, un cel sense fronteres\nVist des del cel, a les ales d’un trencalòs, les fronteres humanes no deixen de ser il·lusions i quimeres. D’açò donen bona fe Alòs i Amic, altres dos crebalossos reintroduïts abans a la Tinença. El viatger Alòs s’ha deixat veure recentment per la vall d’Ordesa i la zona francesa d’Aragnouet i Saint-Lary Soulan. I l’explorador Amic reparteix el seu temps entre els Pics d’Urbión, la Serra de la Demanda a Burgos i a Soria, el Maestrazgo de Terol, Penyagolosa, Moncayo, la Serra de Cucalón a Terol, La Rioja i la Tinença.\nA la Gaseta del Crebalòs podeu trobar tots els detalls d’aquestes aventures alades: http://bit.ly/2MU42bw


Les Aviateurs Perpinyà França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n16 Rue Des Freres Mongolfiers, Saint-Martin, Perpinyà, França, 66000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Les Aviateurs\nConvenientment situat a Perpinyà, Les Aviateurs és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes Aviateurs ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, caixa forta, àrea de fumadors.\nL'ambient de Les Aviateurs es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Perpinyà, el Les Aviateurs és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Les Aviateurs de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 150 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.\nTots els tipus de viatgers (15) Parelles (3) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (4) Grups (3)


Moderació - FÒRUM.ad\nEl 08/11/13 7:00\nSer moderat està de moda. Dins del que són les modes ara, és clar, que duren de Nadal a Sant Esteve. La moda actual és a la temporada allò que un tuit a una conferència, podríem dir per posar-nos una mica apocalíptics. Com si les models desfilessin per la passarel·la a ritme de pel·li de Harold Lloyd.\nEl cap visible de la família (inclosos els dos membres que ja n’he esmentat, moda i model) era el moderador, un personatge que a mi sempre m’ha decebut una mica perquè no l’he vist mai fent la feina que li suposava, descompartir dos ponents massa encesos. Al contrari, sovint a qui caldria moderar és a ell: pres de la ‘síndrome d’en Duran’, el moderador acaba enervant el públic amb la seva fal·lera protagonista.\nQue el polític unionista (d’Unió) és el moderador per antonomàsia ho demostra l’etimologia del mot: prové de modus, ‘mesura’, i si d’alguna cosa va sobrat el paio és de modes. De modos, que en dèiem quan també dèiem xampany. Vaticans, viscosos, maquiavèl·lics. I d’aquí, tot de derivats que li escauen com anell al dit: acomodat, acomodatici, modulat… En Duran ha fet de la moderació el seu modus vivendi.\nPerò tota cara té la seva creu. La mesura de les coses canvia, i els pantalons que antany es cordaven a l’altura del melic avui tens feina que no baixin per sota de mig cul. Al segle XXI la modernor (sí, també és de la família) ja no són les ulleres de pasta lluents combinades amb un trajo clàssic i elegant, avui la modernitat té molt més a veure amb les quatre barres i l’estel, amb el desig immoderat de llibertat. El professor Lluís de Yzaguirre l’altre dia li va fer un vestit a mida, en forma d’acròstic, a través de les xarxes: el moderat d’avui és un Manifestant Obstinadament Democràtic i Europeista que Reclama Autodeterminació Total.\nEls compositors de música disposen d’un seguit de termes per indicar als instrumentistes la velocitat a què cal que interpretin un fragment (allegro, andante…). Quan un passatge ha de ser interpretat a velocitat mitjana, ni gaire ràpida ni gaire lenta, hi claven un moderato. El nostre aixafaguitarres nacional (o els nostres, més ben dit, perquè la claca d’articulistes i tertuliares de la moderació és notòria) s’ha passat tant de moderato que s’ha convertit en un frenato, i ara està descol·locat perquè la nova mesura de les coses l’ha situat en un extrem. Ara mateix el pactista, el federalista, és un radical, i al centre del ventall hi ha el somiatruites, el que, si cal, menja amb moderació, beu amb moderació i fins i tot circula amb moderació, però a l’hora de votar…\nNotícia Anterior: Josep Roig es planteja acudir a ‘d’altres estaments’ si el Comú no respon les seves preguntes\nSegüent Notícia: beautyPèl: ¿quina zona del pèl és la responsable del color del meu cabell?


Acabament de l'etapa 3 (Liverpool) - Acabat de simulacres tècnics - Nivell 3 - Entrenament professional del futbol\nJugadors: 8 + GK Àrea: 1 / 4 Pitch\nDesenvolupeu l'acabat en diversos escenaris al voltant de l'àrea 18yrd.\nDesenvolupa l'acabat de creus.\nÀrea penal amb 1 objectius de la mateixa mida.\nCons ataronjats 3 posicionats com es mostra a dalt com a punts de partida per a cada grup.\nCon 1 groc situat al centre de la zona de la pena 'D'. Aquest con pot ser mogut depenent de la capacitat.\nGrups 3 de jugadors col · locats darrere de la línia de CA, aproximadament a tres jugadors darrere de cada estació.\n2 GK (ideal) rotar en un fora després de cada sis intents de gol.\nLes boles es col · loquen en les línies A i B només.\nEls jugadors roten a través d'una seqüència fixa que genera tres oportunitats d'anotar entre els tres davanters jugadors.\nCaminar a través de la seqüència amb els jugadors per primera vegada com el moment és força complex.\nEl primer jugador de la línia A (A1) dribla i colpeja el con (simulant un defensa passiva).\nUna vegada que s'ha realitzat una jugada feta per vèncer el con. A1 colpeja un tir llarg a la porteria.\nA1 després trota al voltant dels jugadors a la línia B ia una posició en la qual pot creuar la pilota.\nCom A1 és un bucle al voltant de posar-se en posició per lliurar una creu, B1 passa una altra bola com una passada en diagonal a través de l'àrea de C1 per funcionar en.\nC1 corre a la trobada de la passada.\nC1 colpeja a porta, preferiblement a l'abast col · locat (tècnica empenya en una cantonada).]\nEl jugador darrere de B1 (o el propi B1) a la línia superior passa una altra pilota fora davant d'A1.\nB1 corre cap a la caixa per aconseguir en condicions d'ajudar a acabar la creu.\nC1 també continua la seva carrera per ajudar a acabar la creu també.\nA1 lliura una creu (tipus pot ser especificat per l'entrenador)\nDe qualsevol B1 o C1 ataquen la creu i dóna la pilota.\nDesprés d'aquesta seqüència dels tres jugadors tornen a diferents línies i els propers tres jugadors van.\nObjectiu 1 = Puntuació en l'objectiu de mida completa normal. Es poden establir objectius individuals per tal que els jugadors competeixin entre ells.\nLa coordinació de moviments.\nTècnica d'acabat. Trets impulsats i tirs de col·locació.\nTècnica de creuament. Jugat a la segona àrea de 6yrd.\nCalendari de carreres en encreuaments i POST s'executa a prop i lluny.\nAcabats de qualitat, trets alts percentuals, en el blanc!\nRealitzar des d'ambdós costats del camp, de manera que els encreuaments vénen en des del costat esquerre també.\nJugar amb un jugador passiu real en el con groc que defensa 50%.\nAfegir un defensa passiva per commemorar un dels jugadors a la pilota creuada.\nL'equip atacant juga màxima 2 Touch.\nRequereix un tipus específic de creu o tir en cada estació. Instep, lobbed, impulsat per trets. Per a les creus: baixant, baix, primerenca, etc.\nCol·loqueu un jugador 'sniffer' davant del GK, per acabar els rebots només si el GK aboca un tir.


Es dispara la compra d'alarmes i panys - Diari de Girona\nEs dispara la compra d'alarmes i panys\nL'augment de vigilància policial ha fet desistir els veïns de Campdevànol d'organitzar patrulles nocturnes\njordi remolins | campdevànol 11.05.2016 | 08:55\nEl barri de Vistalegre vist des de l´estació de Campdevànol. mapio.net\nEls robatoris que han patit els veïns del barri de Vistalegre de Campdevànol durant les darreres setmanes ha afavorit un augment en la compra de passadors per a les portes i d'alarmes en tot el municipi. Així ho explica el portaveu dels veïns Jaume Bassaganya, que considera que hi ha tingut a veure el què ha passat en el seu barri, però també l'acció dels lladres a les Cases Barates i a una casa de pagès.\nBassaganya va ser un dels veïns que dijous passat va assistir a la xerrada que van oferir els Mossos d'Esquadra a la sala La Confiança de Campdevànol, i alhora un dels més crítics amb la situació. La mobilització dels afectats es va produir després que 48 hores després de dos robatoris i quatre intents, es reproduïssin sis intents més i dos fets consumats. Malgrat l'amenaça dels veïns, finalment no s'han organitzat patrulles nocturnes «per l'augment de la presència policial». De totes maneres la inquietud va ser elevada «sobretot entre la gent més gran i aquells que viuen sols» perquè en alguns casos els lladres van arribar fins a la tauleta de nit.\nUn altre veí de Vistalegre és en Ferran Martínez. Ell havia estat alcalde del municipi entre 2003 i 2006 liderant la llista d'ICV, i també va ser-ne regidor durant diversos mandats més, i no recorda que en aquella època, ni de fet mai, s'hagin produït aquesta mena de robatoris a Campdevànol.\nEn el seu cas els lladres no van arribar a entrar-li a casa «perquè tenim un gos» un dels aspectes dissuasius dels pispes. Actuaven de tres a cinc de la matinada, rebentant els panys i agafant carteres o bosses; «anaven directament pels diners» explica Martínez. No s'entretenien ni a buscar mòbils ni aparells de televisió.\nMartínez mai ha tancat casa seva amb clau, només ho feia de cop, però des que s'han produït aquests fets que s'ha acostumat a fer-ho. Afirma que és un barri «tranquil i de gent confiada», molt d'acord amb el tarannà general de la comarca.\nEl barri de Vistalegre és a la carretera que condueix al cementiri de Campdevànol, i està conformat majoritàriament per cases individuals i unifamiliars, a banda d'algunes torres.\nEn la reunió amb els Mossos els van recomanar diversos tipus de panys i fins i tot utensilis que en obrir-se la porta facin soroll, per tal de foragitar els lladres.\nLa policia considera que no es tracta de lladres violents, i que més aviat defugen els problemes. També van advertir als veïns que no els va agradar que s'organitzés una roda de premsa per alertar de la seva problemàtica.\nSigui com sigui haver informat de la situació ha ajudat que durant els darrers dies, cap de setmana inclòs, no s'hagin reproduït nous robatoris a la zona de Vistalegre.\nAcampaven de dia a la muntanya i de nit robaven en domicilis . Comarques


Autoconsum solar - Ajuntament de Rubí\nAutoconsum solar L’autoconsum solar és una de les solucions, en matèria d’energies renovables, més interessants per a les indústries que opten per millorar la seva competitivitat. L’autoconsum redueix els costos energètics, la dependència energètica i millora de la Responsabilitat Social Corporativa (RSC). https://www.rubi.cat/ca/temes/rubi-brilla/industria/autoconsum-solar https://www.rubi.cat/ca/temes/rubi-brilla/industria/autoconsum-solar/@@images/image/preview\nConcurs d'autoconsum compartit\nEl concurs d’autoconsum col·lectiu a la indústria és una metodologia de treball que, gràcies a la col·laboració público-privada, ens permet la implementació accelerada de projectes d’autoconsum en un context d’emergència climàtica declarada. El concurs afavoreix, entre d’altres, l’economia d’escala, la competitivitat i la compartició d’energia entre empreses.\nInforme de simulació d'autoconsum\nSi estàs pensant en l'autoconsum fotovoltaic per reduir costos i evitar emissions contaminants, aquesta eina pot ser molt útil per a la teva empresa.\nEt presentem les diferents fórmules que existeixen a Rubí amb la finalitat d'incentivar la instal·lació de sistemes d'autoconsum fotovoltaic al teixit industrial.\nT'expliquem quins són els passos administratius necessaris per legalitzar una instal·lació fotovoltaica a la indústria.\nVisor potencial fotovoltaic i tèrmic\nL’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, juntament amb el Rubí Brilla, ha elaborat el següent mapa que permet visualitzar el potencial solar de la teva nau industrial. Entra-hi i aposta per l’energia solar!


Anem a la Ludoteca d'Olzinelles!\nAvui ha sigut el primer dia que hem anat a la ludoteca d'Olzinelles!\nHem pogut estar a la sala de psicomotricitat i després a la sala de joc simbólic on ens hem trobat espais nous! Hi ha la caseta, una botiga, un espai ambientat en una granja, un escenari i molts instruments, disfresses i un racó sensorial. Tots els espais ens han agradat moltíssim i ja estem esperant amb ganes el pròxim dia que ens toqui tornar!\nTallers P4 i P5: GLIFING\nJa fa uns dies que els nens i les nenes de P4 i P5 ens barregem els dimecres a la tarda, per fer 4 tallers diferents.\nAquí us ensenyem un d'ells, el taller de Glifing. Es tracta d'un programa que treballem a la pissarra digital i que ha estat creat per diferents especialistes. L'objectiu d'aquest és entrenar, de forma lùdica i sistemàtica, les habilitats lectores dels nens i de les nenes.\nAlguna de les habilitats que es treballen són:\n- Comprensió oral d'instruccions.\n- Segmentació sil·làbica.\nHi ha dos personatges que ens guien per les activitats. En Glif, que ens fa parar i pensar, i la Beth que ens deixa parlar en ordre.\nAQUÍ podeu veure que bé ens ho passem!\nHem celebrat l'aniversari de la JANA i el SIMÓN!\nDissabte va ser l'aniversari de la Jana i del Simón. Avui a la tarda ho hem celebrat amb un gran pastís de xocolata i nata! Ens hem llepat els dits! Després hem ballat una estoneta i ens ho hem passat molt bé.\nMoltes felicitats Jana i Simón!\nEls pingüins, tenen o no tenen plomes?\nA partir d'aquesta pregunta "Quin animal són els pingüins?" hem pogut saber coses noves sobre aquests animals. Aquests dies ens hem estat preguntant si eren o no eren ocells, si volaven, si tenien o no tenien plomes... I fins i tot hem fet un experiment! Aquí podeu veure un recull del que hem estat parlant, investigant i fent aquests dies.\nQuin animal són els pingüins?\nMARTÍ- Són ocells.\nELOI- És de la família dels ocells.\nCAMILA- Són especials perquè neden molt a l’aigua.\nELIAS- Volen per l’aigua.\nCAMILA- Com l’aigua és blava sembla que estan volant!\nALBA- No volen!\nAixí si els pingüins són ocells, tenen o no tenen plomes?\nELOI- Tenen plomes però blanques.\nJOEL- A la panxa tenen com una “alfombra” suaveta.\nCAMILA- Les plomes són blanques i no es veuen.\nJOANA- Tenen plomes blanquetes, blanquetes i blanquetes.\nMARTINA A.- A l’esquena són negres.\nMARTÍ- Jo crec que només tenen plomes els petitons.\nJAN- També penso que només en tenen els bebés.\nJANA- Jo penso que sí que tenen plomes.\nMARTINA A.- Jo crec que no tenen plomes i tenen pell com les persones.\nFABRIZIO- Tenen plomes. És suau.\nENNA- Jo crec que no tenen plomes. No sé que tenen.\nALBA- Si que tenen plomes!\nEls ocells tenen plomes. Si el pingüí és un ocell, això vol dir, que els pingüins tenen plomes també.\nMirant aquesta fotografia d'un llibre que vam agafar en prèstec de la biblioteca Vapor Vell, hem vist que als pingüins petits se’ls cauen les plomes per fer-se pingüins grans…\nCAMILA- Potser la pell dels pingüins grans és plomes que són molt suaus i sembla pell. Com nosaltres que tenim pell.\nELOI- Als pingüins grans també els cauen les plomes!\nELIAS- Com els pingüins s’han tret les plomes??\nMARTINA A.- Se’ls hi cauen, amb l’aire.\nMARTINA G.- Amb el fred!\nCom diu en el llibre, els pingüins muden les plomes un cop a l'any per tenir-les ben fortes i impecables, els hi cauen soles! Com les fulles dels arbres a la tardor!\nQuan hem anat a classe després del pati, hem tornat a trobar la caixa amb el llaç vermell sobre la taula! L'hem obert i hi hem trobat: uns comptagotes amb aigua, un potet amb oli, cotó i unes plomes de voltor!\nEn diferents vídeos que hem vist de pingüins, hem pogut observar que els pingüins quan surten de l'aigua no estan molt mullats! El motiu, perquè les aus segreguen una mena d'oli que fa que l'aigua rellisqui per les plomes i no es mullin la pell. Anem a comprovar-ho!!!!!\nPrimer sucarem el cotó a l'oli i el passarem per sobre les plomes. Després agafarem el comptagotes i llençarem gotes d'aigua sobre les plomes, a veure què passa!\nL'aigua rellisca!!! i la ploma per darrera no està mullada!\nAQUÍ podreu veure totes les fotos de l'experiment.\nDimarts a la tarda els alumnes de 5è ens van explicar el conte de........\nLes tortugues van escoltar amb molta atenció. Són uns campions i campiones!!!!\nDimarts vam tenir una sorpresa: la Nanda ens va portar la seva tortuga. Es diu Leo\nÉs una tortuga de terra molt bonica i valenta. Voleu veure les fotos de la "trobada"?\nAnglès amb el Jose\nAquest matí hem fet anglès amb el Jose, tots junts, i hem fet un repàs de les diferents cançons que estem treballant i aprenent. Cançons per saludar-nos i cançons dels colors. Mireu!\nAssemblea: DE QUÈ FA GUST LA LLUNA?\nAvui els pingüins hem fet la primera assemblea!\nEl primer que hem fet és posar les cadires a la rotllana i seure. Hem escollit a l'atzar el president/a i al moderador/a. Aquest cop, li ha tocat a la Joana i a la Camila!\nHem explicat el funcionament de l'assemblea: seurem tots a les cadires, el president/a recordarà les normes, i donarà pas a l'inici de l'assemblea dient: "comença l'assemblea". La mestra explicarà un conte i després podrem parlar sobre aquest. El moderador/a anirà donant el micròfon al nen o a la nena que li toqui parlar. Al final de l'assemblea buscarem unes conclusions i/o uns acords segons la temàtica del conte, que quedaran exposats a la rotllana per anar-ho recordant. I al final el president /a dirà: "s'aixeca l'assemblea" i tornarem a posar les cadires al seu lloc.\nLes normes que el president/a ha de recordar són:\n- Hem de seure bé.\n- Hem de fer silenci.\n- Hem d'escoltar.\n- Hem d'aixecar el dit per poder parlar i esperar el nostre torn.\nAvui hem explicat el conte: DE QUÈ FA GUST LA LLUNA?\nEl conte ens explica la història d'una tortuga que volia tastar la lluna, però no hi podia arribar, i pensa en cridar un altre animal perquè l'ajudi, així que l'elefant s'enfila sobre d'ella. Però tampoc hi arriben, i criden a la girafa, però tampoc poden tastar-la. Així que van cridant a diferents animals fins que el ratolí aconsegueix, amb ajuda de tots, mossegar la lluna i comparteix entre tots el tros de lluna que ha pogut mossegar.\nClicant sobre la imatge podreu llegir tota la conversa, poc a poc tots els nens i nens aniran expressant el que pensen.\ni AQUÍ podeu veure fotos.\nFOTO CLASSE TORTUGUES\nJa han arribat tots els nens i nenes de la classe de les tortugues.\nEls voleu conèixer? cliqueu AQUÍ\nSom la classe de....LES TORTUGUES!!\nPodeu veure les fotos de "l´exposició" dels treballs dels vostres fills i filles clicant AQUÍ\nAvui és l'aniversari de la RITA!\nAvui la Rita ha fet 4 anys! A més de convidar-nos a menjar pastís, la Rita ha tingut un detall molt maco amb tots nosaltres, ens ha regalat uns collarets que ha fet ella mateixa!\nMoltíssimes gràcies Rita i moltes felicitats!\nEns ho hem passat molt bé, AQUÍ podeu veure més fotos!\nAnem a la biblioteca Vapor Vell\nDesprés de rebre la carta dels pingüins que ens deien que anéssim a la biblioteca Vapor Vell, no ens ho hem pensat dues vegades i un cop hem acabat d'esmorzar hi hem anat.\nA l'arribar hem hagut de fer silenci ja que hi ha gent que està llegint, estudiant, treballant... i no els podem molestar.\nEns han ensenyat una mica com funciona la biblioteca, i que ens podem endur contes, llibres, pel.lícules... per poder fer això, necessitem un carnet. Nosaltres ja l'havíem vist, ja que el Joel l'ha portat a l'escola i ens l'ha ensenyat. A més, molts de nosaltres també el tenim!\nHem demanat al bibliotecari si uns pingüins havíen deixat alguna cosa per nosaltres, i... sí!!! un munt de contes i llibres sobre pingüins! Els hem estat mirant i ens hem endut a l'escola els que hem trobat més interessants.\nHem trobat una caixa i una carta, de qui serà?\nAvui, desprès del pati, hem trobat a la classe una caixa amb una carta.\nHem estat preguntant a veure si era d'algú, però ningú de nosaltres no en sabíem res, així que hem decidit llegir la carta.\nPrimer de tot l'hem mirat i hem vist que hi havia moltes lletres i un dibuix d'uns pingüins! Així que hem pensat que potser eren uns pingüins els que ens escrivien, i no ens hem equivocat!!!!\nEls pingüins ens han deixat dins la caixa, un trencaclosques gran i un de petit dins de sobres per cadascú de nosaltres. Ens ho hem passat molt bé fent-los i enganxant-los!\nI... ah! demà anirem sense dubte a la biblioteca Vapor Vell!!!!\nSi voleu veure com hem fet els trencaclosques cliqueu AQUÍ.


Buch oblida que la Generalitat té competències sobre el Metro – CATzona\nLa Generalitat ha culpat el Govern de l’Estat de les aglomeracions d’aquest dilluns al Metro de Barcelona malgrat que la gestió del transport públic metropolità depèn de la Generalitat. Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), l’organisme que gestiona el Metro de la ciutat, està integrat dins del consorci de l’Autoritat del Transport Metropolità, del qual la Generalitat n’és partícip en un 51% i l’Estat hi figura només com a observador. L’Ajuntament de Barcelona hi participa en un 25% i l’Àrea Metropolitana de Barcelona en un 24%. El conseller d’Interior Miquel Buch ha obviat que l’administració de l’Estat no té competències en la gestió del Metro de Barcelona després de les imatges d’algunes aglomeracions als combois aquest dilluns al matí. El conseller, preguntat pel director d’e-notícies Xavier Rius sobre els responsables d’aquestes aglomeracions, ha acusat l’Estat de mantenir “l’obligació d’anar a treballar” i ha demanat “no posar a les persones en risc”. “Mentre la gent tingui l’obligació d’anar a treballar, evidentment haurà d’anar a treballar, perquè si no incomplirà un dels seus acords amb l’empresa. Per això és important no posar a les persones en risc, per això és vital tenir aquest confinament que el Govern de la Generalitat ja ha aprovat i que malauradament van passant les hores i el Govern de Madrid no ens dóna resposta a aquest confinament real i necessari” ha respost Buch. La secretària general de Transports de Govern espanyol, María José Rayo, durant la roda de premsa diària després de la reunió de Comitè Tècnic de Gestió del coronavirus, ha aclarit a preguntes d’aquest mitjà que “la competència de l’autoritat de transport de Barcelona és de la Generalitat de Catalunya, i l’autoritat aglutina a diversos municipis de la zona”. Usuaris de Metro de Barcelona van publicar aquest dilluns a les xarxes socials fotografies que mostraven combois plens de gent sense respectar una mínima distància de seguretat malgrat la declaració de l’estat d’alarma. La majoria dels usuaris que apareixien a les fotografies no portaven ni guants ni màscares. Anar a la font – e-noticies


Tauler de control digital: per què el proper tauler d’instruments del vostre cotxe serà un gran LCD: 2007es.com - Electrònica\nTauler de control digital: per què el proper tauler d’instruments del vostre cotxe serà una gran pantalla LCD\nArriben els panells d’instruments LCD, que passen d’un grapat de cotxes cars actuals a cotxes assequibles. Necessiteu una pantalla LCD al davant per processar tota la informació que obteniu del cotxe i dels dispositius connectats. Qualsevol quadre d’instruments del cotxe us indica la velocitat amb què aneu i la quantitat de combustible que queda. Quan també vulgueu veure les instruccions de navegació, la informació de les cançons, l’eficiència de la bateria híbrida i el nom d’una persona que truca, és el moment d’un tauler d’instruments LCD de pantalla gran. Avui compten amb una dotzena de models de cotxes de primera qualitat. Els cotxes assequibles reben pantalles híbrides al quadre d’instruments: el velocímetre, el tacòmetre i l’indicador de combustible són dispositius mecànics tradicionals; La inserció entre ells o en una tira inferior és una pantalla LCD que pot mostrar tota la informació.\nEl quadre d’instruments del cotxe segueix el pas de la pila central per anar a pantalles LCD. El quadre d'instrumentso el tauler d’instruments és el que hi ha al costat més llunyà del volant. El pila central és on viuen la unitat de ràdio / capçal i els comandaments de control del clima. Dins de cinc anys (el 2017), gairebé dos terços dels cotxes venuts a Amèrica del Nord tindran una pila central amb un pantalla de ràdio, o unitat principal amb una pantalla LCD d'almenys 4,5 polzades en lloc d'una pantalla de text muda, d'una o dues línies, segons IHS Automotive, un grup consultor de Minnesota. Proveu de desplaçar-vos per una llista de telèfons intel·ligents de mil cançons en una pantalla de text per demostrar ràpidament el motiu pel qual voleu una pantalla LCD. Pel que fa al quadre d’instruments, el 85% dels cotxes tindran almenys una pantalla LCD parcial i més del 10% seran LCD completes. 'L'entreteniment és el principal motor de la majoria de ràdios de pantalla', diu Mark Boyadjis, analista sènior d'IHS. 'La seguretat és el principal controlador de pantalles LCD al quadre d'instruments o de pantalles petites a la unitat principal'. Els Estats Units requereixen que tots els cotxes construïts el setembre del 2014 tinguin una càmera posterior i una pantalla a la cabina. També és acceptable una pantalla de càmera de seguretat (reversió) LCD incorporada al mirall interior, tot i que són petites i es poden veure afectades per la llum solar.\nLa indústria encara no s’ha establert en un terme per a un quadre d’instruments que utilitza un LCD o un OLED més brillant, així que ho escoltarà tauler digital, grup d’instruments virtuals, quadre d'instruments reconfigurable, cabina de vidre(prestat de la indústria aeronàutica), i pantalla de quadres d’instruments digitals (ICD)utilitzat per descriure el quadre d’instruments del futur proper. La informació que es presenta al tauler d’instruments és més fàcil de veure d’un cop d’ull perquè el conductor només mira cap avall, no sobre ni cap avall com passa amb les pantalles centrals. A la visualització frontal és encara millor, però el cost és d’uns 1.000 dòlars i alguns conductors els troben distrets fins i tot quan mostren un subconjunt reduït d’informació (velocitat, velocitat de control de creuer, torn següent).\nEl muntatge complet: tauler d’instruments de 12 polzades i tot de vidre\nEls ICD digitals complets han estat en un grapat de cotxes durant 3-4 anys. Jaguar i Land Rover van ser els primers pioners en ICD digitals complets amb el Jaguar XJ i el Land Rover’s Range Rover (a la imatge superior). Tots dos utilitzen panells LCD de 12,3 polzades.\nCom a mínim, un panell d’instruments digital complet sol permetre al conductor canviar entre un velocímetre digital i analògic, o fins i tot tenir la lectura digital establerta dins del manòmetre del velocímetre analògic. Canviar de milles a quilòmetres és ràpid quan conduïu al Canadà o a Mèxic. Podria permetre al controlador de més de 40 anys augmentar la mida de la font de la informació. Per als pet vells que potser no haurien de conduir en absolut, el text podria ser molt gran. Per al conductor de quaranta anys que necessita ulleres de lectura i no les porta o que té ulleres de sol sòlides només per a la visió a distància, els tipus de lletra més grans faran que la informació de la cabina sigui més llegible. Fins ara, els fabricants d’automòbils no s’han afanyat a implementar tipus de lletra de mida considerable, tot i que parlen molt bé de ser sensibles a la població boomer.\nCadillac XTS: mou les aplicacions de la pila central al tauler d’instruments\nEl cotxe més recent que ha fet un cop d’ull amb un panell d’instruments LCD complet és el de mida completa Cadillac XTS (que apareix a la part superior de la història), anunciat a la primavera i seguit del compacte Cadillac ATS berlina esportiva, amb un ICD digital parcial. També té un panell de 12,3 × 1280 × 480 de 12,3 polzades.\nLa pantalla Cadillac XTS és altament configurable però no infinitament. En primer lloc, podeu establir quatre temes per a la visualització de l’instrument, anomenats Simple, Millorat, Equilibrat (foto) i Performance, amb menys o més informació. A continuació, podeu jugar amb els elements de visualització. El centre de 3 polzades del velocímetre (calibre mitjà) pot ser una lectura digital de velocitat o un mapa en moviment. Això forma part del paquet d'informació i entreteniment Cadillac User Experience (CUE) que també inclou una pantalla LCD tàctil capacitiva de 8 polzades. El controlador XTS pot lliscar o lliscar les finestres d'informació des de la pila central fins a la pantalla LCD del tauler d'instruments.\nPerò no podeu fer el mapa més gran al quadre d’instruments ni moure’l a l’indicador aparentment infrautilitzat de la dreta. Els corredors nois creuen que la línia recta del tacòmetre (calibre esquerre) hauria d’apuntar cap amunt en un cotxe esportiu adequat a la pista, però això és una cosa que no es pot fer, va dir un director de màrqueting de Cadillac amb una mica més d’èmfasi NFW del que pensava la pregunta trucat per. No cal dir que no podeu descarregar una plantilla del tauler d’instruments i rodar la vostra pròpia interfície. Tot i així. Hackers, agafeu les vostres marques ...\nLCD parcialment personalitzables\nAlguns fabricants d'automòbils van començar la seva caminada fins a la cabina de vidre amb ICD digitals parcials com aquest BMW Sèrie 7 del 2010. Els indicadors petits i grans de la part superior són mecànics i aquest aspecte de marca comercial no ha canviat gaire des dels anys setanta. La tira de la part inferior és una pantalla LCD ampla que podeu personalitzar una mica decidint quins elements voleu veure. Des de llavors, BMW s’ha ampliat a un ICD digital complet, de 12 polzades de diàmetre, per a les sèries 7 i 5. El Cadillac ATS, una berlina esportiva compacta, també té una CIM digital parcial.\nEl panell d’instruments LCD parcial ecològic\nSi construïu un híbrid, el propietari obtindrà, de forma gratuïta, tota mena de reforç positiu que us indicarà quina gran feina feu. Ford anomena a aquest attaboy LCD SmartGauge, un parell de pantalles LCD de 4,5 polzades que flanquegen el velocímetre. Si sou un conductor conservador, recolliu fulles verdes, com al Ford Fusion Hybrid (a la imatge superior). El conductor pot personalitzar el que mostren els indicadors, inclosa una petita pantalla de navegació, informació del telèfon, infotainment (artista, pista, àlbum) o eficiència a la dreta. La informació del costat esquerre també es pot fer més o menys complexa. Ford ofereix SmartGauge en una àmplia línia de cotxes, no només híbrids, que tenen el sistema d’infotreteniment MyFord Touch i Ford Sync.\nSmall MID afegeix informació a baix cost\nUna pantalla multi-informació (MID) es troba al centre dels panells d’instruments del cotxe des de fa anys i s’ha actualitzat des d’una pantalla només de text, bona per mostrar la temperatura exterior o milles a buit, a un petit LCD de color que pot mostrar navegació. fletxes, àlbums en MP3 o una icona del cotxe amb informació com la pressió dels quatre pneumàtics. El Chevrolet Malibu Eco (a sobre) és típic del gènere actual de pantalles LCD petites que proporcionen molta informació per només uns quants dòlars de cost de fabricació.\nEl futur: panells d’instruments LCD,dospantalles LCD de pila central\nPots tenir massa coses bones? Els concept cars i aviat els vehicles de producció poden tenir pantalles LCD altes i baixes a la pila central amb pantalles dobles de 7 o 8 polzades. Tot i que alguns cotxes de gamma alta tenen pantalles de 10 polzades, Boyadjis d’IHS diu que els preus cauen més a les pantalles LCD de 8 polzades. Un tauler més alt és millor per veure informació ràpidament. Low és millor per tocar i lliscar amb el dit. El concept car Infiniti LE incorpora dos panells de pila central, a més d’un tauler d’instruments digital complet.\nmàscara de dormir remee\nque descriu millor l’emmagatzematge del codi genètic\ntúnel proxy ssh


Catalunya és terra de dracs. La publicació que conté un gran recopilatori de fotos i testimonis del bestiari festiu que va sorgir a la Catalunya dels anys 70 i 80, en plena recuperació de la democràcia.\nEs resolen les al•legacions del Pla de Mobilitat Urbana i Sostenible, el PMUS, amb un acord entre el govern de Junts i Igualada Som-hi\nLes dues formacions van votar a favor de la resolució de les al·legacions del PMUS, a les que s’hi va afegir el grup municipal de Ciutadans. El govern municipal va detallar que de les 110 aportacions realitzades pels partits de l’oposició i per algunes entitats se’n van acceptar un 70%.\nL’E-bike Tour Anoia recorrerà els camins de la comarca i serà el cap de setmana del 30 d’abril i l’1 de maig\nAquesta iniciativa esportiva no competitiva i de promoció turística posa en valor el patrimoni, la natura i la gastronomia del territori. La ruta comptarà amb dues etapes, una dissabte i una diumenge, i es podrà fer en bicicleta de muntanya i en bicicleta de muntanya elèctrica.\nUn miler de professionals participen a la Mostra, que se celebra des d’aquest dijous i fins diumenge a #Igualada\nLa 33a edició de Mostra Igualada reunirà un miler de professionals de les arts escèniques infantils i juvenils i 400 entitats del sector, procedents d’arreu de l’estat espanyol i també de França i Itàlia.\nPresentació del llibre “Des de les golfes” premi Dr. Mercader de Recerca, el proper dimecres 6 d’abril\nEl proper dimecres 6 d’abril a les 19,30h es durà a terme la presentació del llibre “Des de les golfes” de Marc Talavera Roma. L’acte, que es realitzarà al Teatre Municipal de l’Ateneu, comptarà amb la presència de l’autor; de Xavier Barberà i Bota, president del CECI, i de l’alcalde d’Igualada, Marc Castells i Berzosa.\nAquest dijous es fa la conferència “Podem prevenir el càncer de còlon? La importància del diagnòstic precoç”\nL’acte es farà a les 19:00h a l’espai que l’Associació Contra el Càncer de l’Anoia té a la Rambla Nova , 32 d’Igualada.\nPacte de la ciutat d’Igualada en matèria de recollida selectiva per incrementar les xifres de selectiva i la neteja de carrers\nL’Ajuntament d’Igualada formalitza un pacte de ciutat que permetrà incrementar la recollida selectiva i millorar la neteja. Junts per Igualada i Igualada Som-hi acorden aprovar la modificació del contracte en la recollida de residus que sotmetran a votació al ple municipal d’avui, 29 de març, al vespre.\nEl festival Rec.0 i el 080 Barcelona Fashion convoquen un concurs obert per trobar la millor moda sostenible\nEl festival Rec.0 tornarà a celebrar-se de l’11 al 14 de maig al barri del Rec d’Igualada després de dos anys d’aturada a causa de la pandèmia. Enguany, el festival Rec.0, conjuntament amb 080 Barcelona Fashion, convoquen la sisena edició d’un concurs que té per objectiu promoure la moda sostenible.\nL’Espai Malla convoca la Makeathon 2022 dedicada al riu Anoia\nUna competició oberta a tota la ciutadania creativa i innovadora per resoldre un desafiament en un temps limitat. La convocatòria va dirigida a estudiants, inventors, ecòlegs, dissenyadors, enginyers, ambientalistes, entre d’altres, i té el repte de millorar la qualitat de l’aigua del riu Anoia.\nERC i Poble Actiu consideren que les mesures pactades entre Junts i Som-hi en matèria de recollida selectiva amplien i injecten diners a un contracte que qualifiquen de nefast\nLes dues formacions de l’oposició consideren que el pacte entre el govern municipal i el partit de Jordi Cuadras no aborda el problema global de recollida selectiva de residus a la ciutat d’Igualada.\nPàgines 17 de 904« Primera«...13141516171819202122...304050...»Ultima »


L'Ajuntament de Torroella de Montgrí estrena una web més funcional • Ràdio Capital de l'Empordà\nLa pàgina va ser activada el darrer dijous 27 d’abril, amb un disseny completament renovat i una distribució dels continguts més ordenada i clara.\nL’Ajuntament de Torroella de Montgrí estrena una web més funcional, àgil i adaptable a tots els dispositius. La pàgina va ser activada el darrer dijous 27 d’abril, amb un disseny completament renovat i una distribució dels continguts més ordenada i clara.\nJosep Martinoy, regidor de Comunicació, argumenta que la renovació de la web s’havia convertit en una necessitat. Calia modernitzar tant la seva interfície, com el sistema intern d’administració. En aquest sentit, la nova web manté l’essència de l’anterior, però incorpora prestacions més modernes, la qual cosa li confereix més comoditat i rapidesa en la navegació i en la gestió dels continguts. S’espera que a partir de dilluns la web ja sigui plenament operativa.\nLa iniciativa s’emmarca dintre del conjunt de millores que està implementant l’Ajuntament de les diferents eines de comunicació i difusió municipals. Martinoy recorda que actualment el web institucional és, segurament, la principal eina de comunicació i relació de l’Ajuntament amb la població, per la qual cosa calia adequar-lo a uns estàndards de qualitat més elevats.\nArticle anteriorL’Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols presenta el seu 65è Concurs de flors i plantes\nArticle següentUn centenar de persones assisteixen a la 3a Jornada Empresa Saludable de SSIBE


febrer | 2011 | Blog d'en Xavier Villalba\nPublicat el 28 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nSi esteu interessats en la maliciosa polèmica sobre la sostenibilitat de l’estat de les autonomies, us recomano aquestes paraules premonitòries de Joan Fuster:\nLes múltiples autonomies ”regionals”, o sigui, sense nervi ”nacional” o ”nacionalitari”, es convertiran en instruments del caciquisme tradicional. Al País Valencià, de segur: si l’autonomia no es constitueix democràticament d’esquerra i d’una esquerra nacional, passarà a ser, no solament una burla al poble valencià, sinó una grotesca hipoteca política del caciquisme ancestral… (de Destinat (sobretot) a valencians).\nSón de l’any 1979, però fan posar la pell de gallina: va tenir visions de Zaplana i Camps!?\nNo repetir el passat\nPublicat el 24 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nAhir vaig acabar de llegir el llibre Francesc Cambó: entre la monarquia i la república (1030-1932) de Borja de Riquer. És una lectura apassionant que us recomano pel plaer de seguir el pensament i els actes de Cambó en aquesta etapa decisiva de la història d’Espanya i, de retruc, de Catalunya. Però també us la recomano com a eina per entendre i valorar amb perspectiva l’actual situació política. Veure com ‘el problema català’ no s’ha resolt després de més d’un segle d’acció política ens hauria de fer reflexionar sobre si encara podem aplicar mesures que han fracassat de manera sistemàtica en el passat. És cert que el perill de cop militar era llavors un factor que ara no existeix (justament ara ho recordem, passats 30 anys de l’intent de cop d’estat), però també és cert que la queixa de Cambó que és molt dur ser un catalanista de dretes quan la dreta espanyola és anticatalana, ara se la pot fer seva qualsevol catalanista de dretes o d’esquerra: la dreta i l’esquerra espanyola és majoritàriament anticatalana. Si comparem els Ortega, Marañón y Azaña d’abans de la república amb els intel·lectuals (?) d’esquerres (?) castellans d’avui, ¿hem sortit guanyant o perdent?\nPenseu també en el paper neocambonià d’algun magnat català, amb diari, ràdio i televisió propis (fins i tot té un projecte de ‘Pla’ amb columna a la Vanguardia!), que es postula com a baluard de la monarquia constitucional davant de les escomeses revolucionàries (i.e. independentistes). ¿Repetirà l’error de Cambó davant de l’adveniment de la República quan el tsunami independentista arribi?\nCambó s’inspirava a les costes de l’Adriàtic llegint els clàssics, els nostres polítics s’haurien de llegir aquest llibre de Borja de Riquer per no repetir els errors del passat.\nPublicat el 22 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nRellegint un recull d’articles de Joan F. Mira, vaig anar a parar a un sobre els Premis Octubre i la dura vida dels membres del jurat que s’han d’empassar uns patracols desastrosos de presumptes novel·listes. Mostrava la seva perplexitat davant de la lleugeresa amb què la gent concebia la tasca literària, en contrast, per exemple, amb la tasca musical, on cap persona (com ell mateix) capaç de tocar com a molt una tonada amb dos dits no gosa presentar-se a un concurs de piano. És evident que l’exemple musical s’està desvirtuant amb les farses televisives i els seus càstings fraudulents, però apunta a una direcció que ja senyalava fa uns anys Robert Hughes al seu càustic La cultura de la queja: l’art és per essència elitista i popularització no vol dir democratització. Tothom té dret a desenvolupar les seves qualitats artístiques, però no existeix el dret a ser Llull, March, Martorell o Mira.\nAquest preàmbul ve a tomb quan ens mirem la universitat que tenim i la que ens espera. Tothom té dret a estudiar una carrera universitària, però no pas que li regalin. Comencem per les PAU, que són cada cop més ‘democràtiques’, però ‘a la búlgara’ (els mes veterans ja entendran aquesta al·lusió). Al meu parer, una selecció que ens diu que més del 90% dels estudiants de batxillerat estan preparats per fer un grau universitari no s’adiu gens amb la realitat universitària, on trobem un tant per cent respectable d’alumnes (posem que són un 15%) incapaços d’assimilar els continguts i les competències més bàsiques, ni tan sols en aquells aspectes on suposadament són més destres.\nSi el sedàs de les PAU no separa el gra de la palla (i el nou sistema no sembla que hagi millorat la situació), no cal dir que l’entrada per decret dels alumnes de la FP suposa un altre atemptat a qualsevol intent de fer de la universitat un espai d’educació superior.\nEvidentment, si l’entrada a la universitat no té cap porta, cal que la universitat creï un reglament de permanència estricte que elimini la incompetència manifesta, penalitzi la desídia i eviti la banalització de la feina d’estudiant universitari (això és punitiu, no recaptatori). Però també cal que els professors ens repensem la nostra responsabilitat en l’establiment d’uns límits inflexibles de qualitat i honestedat acadèmica i que prediquem amb l’exemple. De la mateixa manera que no podem permetre que la correcció de treballs es converteixi en una recerca detectivesca per la xarxa a la cacera del plagiari (i que el càstig per al culpable sigui repetir el treball!), tampoc podem renunciar a millorar la nostra feina docent dia a dia, a fer-la més efectiva i professional, a adaptar-la sense desvirtuar-ne l’essència. Cal fer l’esforç per recuperar l’exigència: ens hi juguem el futur del país.\nLa ciutat grisa\nPublicat el 20 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nNo hi ha remei: ens haurem d’empassar un alcalde mediocre i gris, com la ciutat que tenim… I res d’aurea mediocritas horaciana, sinó decadència i desconcert.\nAra, almenys que vagin ràpid amb les eleccions perquè així ens deixaran d’emprenyar amb les obres al carrer durant quatre anys.\nPublicat el 11 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nCorregir, com avui em deia una col·lega, és una tasca embrutidora. Ara que he acabat la tongada semestral de correccions, he trobat una petita perla que vull compartir amb vosaltres. Tot comentant la definició de ‘carronya’, un estudiant diu:\nAquesta definició [= Carn d’una animal mort que està putrefacta] serveix per descodificar un text on digui “Els buitres [sic] s’alimenten de carronya”, però no serveix per per codificar ja que no especifica que es tracta de carn d’animals que han mort al bosc o en un espai natural. L’usuari ha de saber que un bistec, que és carn d’animal mort al matadero, no conta com a carronya.\nLa solució la crisi econòmica: l’oxitocina\nPublicat el 4 febrer 2011 per Francesc Xavier Villalba Nicolás\nPatricia Churchland ens ha ofert avui la conferència anual del màster oficial de Ciència Cognitiva i Llenguatge titulada “Braintrust: what neuroscience tells us about morality”. La conclusió més rellevant és que l’oxitocina (una hormona) és a la base de la sociabilitat humana i de la confiança entre individus. L’extrapolació és òbvia: cal injectar oxitocina als mercats financers perquè recuperin la confiança en el sistema bancari i econòmic espanyol. I ¿qui ho farà millor que Elena Salgado, que uneix l’economia amb la seva experiència a Sanitat?


Membres del Consell Superior de la Justícia eren reacis a abaixar-se el sou - Poble Andorrà\nFinalment els cinc membres van votar i segons Enric Casadevall s'ha aprovat la reducció per al julio\nMembres del Consell Superior de la Justícia eren reacis a abaixar-se el sou durant els sis mesos que queden del 2020 quan es va instar a la institució que es fes una reducció de salari dins del marc de la rebaixa general que s’està fent en els organismes públics. Cal destacar que el president Enric Casadevall es redueix un 15%, mentre que per als altres quatre membres s’havia establert un 5%.\nQuan es va temptejar a l’organisme rector de la justícia sobre la rebaixa dels salaris, la resposta va ser que hi havia representants que no hi estaven d’acord, fet que va provocar cert enfadament tant en el Govern com en el Consell General, segons diferents fonts. Se’ls va instar que mostressin una mica d’empatia vista la situació actual on totes les administracions, estatal i comunals, i els organismes i empreses del sector públic havien manifestat la voluntat d’aplicar la reducció.\nLa rebaixa s’ha pacta segons va explicar Enric Casadevall que manté que el retard en aprovar la rebaixa está vinculat al destí final dels diners I no a les reticències que ell no aprecia. I per això la reducció no es farà fins al juliol. Cal recordar que el Consell Superior de la Justícia té plena autonomia per establir si hi ha o no rebaixa de salaris. La legislació aprovada, per a una tramitació més ràpida i simple, va acabar establint que per als organismes independents tan sols es feia la recomanació d’aplicar la reducció, però no es podia obligar.\nPobres, amb la feinada que tenen!! 🤣🤣🤣\nConeixent alguns no m’estranyen les reticències. L’argument del retard en la rebaixa és boníssim: “no ens posàvem d’acord a que destinar la rebaixa” i clar, mentre ho pensem millor seguir cobrant. A cap se li va passar pel cap depositar-ho mentres pensaven.\nEls últims membres en incorporar el CSJ sempre s’han queixat del què cobren per aparèixer normalment 1 matí a la setmana al CSJ. Com voleu ara que renunciín a una part d’aquest sou??\nAlguns/es d’ells es pensen que això de fer part del CSJ vesteix molt de cara a la galeria, però no s’han llegit la Constitució on es diu que han de treballar pel bon funcionament de la Justícia. Que consti que van jurar el càrrec coneixent les missions del CSJ i no les han respectat mai donant una molt mala imatge del 3er. poder de l’Estat.