El president de la Generalitat inaugurarà dissabte l'escola de Torrelles de Foix - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n12 Setembre, 2018, 18:39\nEl president de la Generalitat inaugurarà dissabte l'escola de Torrelles de Foix\nAquest dissabte se celebrarà l'acte d'inauguració oficial de la nova escola municipal de Torrelles de Foix, Guerau de Peguera, que comptarà amb la presència del President de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra; el conseller d'Ensenyament, Josep Bargalló, així com l'alcalde de Torrelles de Foix, Sergi Vallès, acompanyat per diversos representants locals i comarcals.\nLa inauguració s'iniciarà a les 12:30hs i hi haurà inflables infantils al pati i s'oferirà un refrigeri a la conclusió de l'acte. Abans, a les 11:30 hores, tindrà lloc la recepció institucional del president a l'Ajuntament, acompanyats per Músics per la Llibertat.\nEls alumnes ja van realitzar el darrer trimestre del curs 2017-18 a les noves instal·lacions. El centre compta amb una línia d’infantil i primària i una superfície de 2.508 metres quadrats. La construcció de l'equipament, amb un pressupost de gairebé 3,9 milions d’euros - 3.887.533 € - , va anar a a càrrec del Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya. L’Ajuntament de Torrelles de Foix va assumir la despesa corresponent a les escomeses i instal·lació de la xarxa elèctrica, d’aigua, telèfon i gas.\nL’escola està distribuïda en quatre volums, incloent el gimnàs, amb un edifici principal que consta de planta baixa i una planta pis. La zona exterior disposa d’una pista poliesportiva, zona de jocs de primària i una zona de jocs infantil condicionada i amb tots els elements de seguretat.


Les hereves de Hedy Lamarr: cinc actrius que han fet carrera científica\nAquest dilluns faria 101 anys l'actriu que va protagonitzar el primer orgasme del cinema comercial i que va compaginar la seva carrera a Hollywood amb la tasca com a enginyera de telecomunicacions\nHedy Lamarr el 1947 a 'Deshonrada' / WIKIPÈDIA\nBarcelonaHedy Lamarr hauria fet 101 anys aquest dilluns i, per celebrar-ho, Google ha dedicat el seu 'doodle' a la trajectòria d'aquesta actriu vienesa, considerada durant molts anys "la dona més bella de la història del cinema". Però el buscador no l'ha recordada per haver interpretat el primer orgasme en el cinema comercial a 'Extasis', de Gustav Machaty, ni perquè aquest film, que va aixecar polèmica, fos una de les primeres produccions que parlaven d'una infidelitat en què la dona és infidel. El que ha volgut fer Google és posar l'accent en el fet que Lamarr va haver de compaginar la seva carrera al cinema amb la seva tasca com a enginyera de telecomunicacions. De fet, va rebutjar protagonitzar 'Casablanca' perquè, en aquella època, estava molt involucrada en la investigació científica: va inventar un sistema de codificació de transmissions anomenat 'espectre eixamplat'.\nJuntament amb George Antheil, Lamarr va patentar un mètode de detecció de torpedes teledirigits que va ser utilitzat per primera vegada pels Estats Units en la Crisi dels Míssils de Cuba. Aquesta idea va acabar convertint-se en la precursora de la tecnologia que s'utilitza avui en dia en les comunicacions inalàmbriques dels telèfons mòbils, els sistemes GPS i les xarxes wifi. La seva labor com a inventora, però, no va ser reconeguda fins després de la seva mort, l'any 2000, i el 2014 va ser incorporada al National Inventors Hall of Fame dels Estats Units.\nL'exemple de Lamarr és un dels més destacats pel que fa a estrelles del cinema que, a més d'actrius, han desenvolupat carreres científiques:\nFlorence Lawrence va ser una actriu canadenca de principis del segle XX reconeguda com una de les principals estrelles del cinema mut. A banda de comptar amb una llarga carrera cinematogràfica, Lawrence va inventar el primer indicador de canvi de direcció per a cotxes. La seva passió pel món automobilístic la va portar a crear un dispositiu connectat al parafang posterior del cotxe que es considera un precedent dels intermitents i els senyals de frenada. Florence, però, mai va patentar el seu invent, tot i que va ser aprofitat pels fabricants de vehicles, que van desenvolupar-lo i integrar-lo als nous models de cotxes.\nPortada del llibre de Danica Mckellar 'Maths doesn't suck' /AMAZON\nConeguda pel seu paper de Winnie Cooper a la sèrie de televisió 'Aquellos maravillosos años', Danica McKellar ha fet carrera com a matemàtica. L'actriu va estudiar matemàtiques a la Universitat de Califòrnia, a Los Angeles, i va publicar, juntament amb el professor Lincoln Chayes i Brandy Winn, un treball que aprova la teoria de física-matemàtica que porta el nom dels tres autors, el teorema de Chayes-McKellar-Winn. A més a més, McKellar és autora del llibre 'Les matemàtiques no fan pudor: com sobreviure a les matemàtiques a l'educació mitjana sense embogir o trencar-te una ungla'.\nFlorence Lawrence el 1908 / WIKIPÈDIA\nEl cas de Mayim Bialik és ben particular: és coneguda per interpretar la neurobiòloga Amy Farrah Fowler a la sèrie 'The Big Bang Theory' i, a la vida real, és doctora en neurociència per la Universitat de Califòrnia de Los Angeles, on va elaborar una tesi centrada en l'hipotàlem i el trastorn obsessiu-compulsiu en la síndrome de Prader-Willi. L'actriu també ha publicat dos llibres i té el seu propi lloc web d'estil de vida, GrokNation, que va dirigit al col·lectiu femení i inclou temes d'ampli abast com la religió, la cultura popular i la maternitat, entre altres.\nMayim Bialik / WIKIPÈDIA\nJodie Foster ha guanyat l'Oscar en dues ocasions, per 'Acusats' (1988) i 'El silenci dels anyells' (1991). Des de ben petita, Foster va ser una nena prodigi, va estudiar al Liceu Francès de Los Angeles i la seva fluïdesa en la llengua li va permetre actuar en el cinema francès. Als anys 80, Foster va decidir interrompre la seva carrera cinematogràfica per estudiar literatura anglesa a la prestigiosa Universitat de Yale, i va dedicar la seva tesi a la figura de Toni Morrison.\nJodie Foster /REUTERS\nNatalie Portman va guanyar l'Oscar a la millor actriu per 'El cisne negro' (2010). A més d'actriu, Portman és graduada en psicologia per la Universitat de Harvard, on va ser ajudant d'investigació d'Alan Dershowitz en el laboratori de psicologia. Durant els anys de carrera a Harvard, va elaborar dos assajos d'investigació que van ser publicats a revistes científiques i va contribuir en un estudi sobre la memòria.\nNatalie Portman /GETTY\nNatalie Portman Jodie Foster


Postgrau en Lideratge i Direcció de Centres Educatius (PLD) Barcelona UIC Barcelona | Emagister\nPostgrau en Lideratge i Direcció de Centres Educatius (PLD)\nVols millorar el teu futur professional? T'agradaria convertir-te en un gran director de centres educatius? Si és així, Emagister et presenta aquest Postgrau en Lideratge i Direcció de Centres Educatius (PLD) impartit per la prestigiosa Universitat Internacional de Catalunya. En l'actual sistema educatiu, la necessitat d'establir una cultura de col·laboració i responsabilitat cap a l'excel·lència és major que mai. Aquest postgrau prepara directius i futurs directius per exercir un lideratge efectiu a les escoles o altres centres d'educació. El professorat del Postgrau ho integren professors i investigadors universitaris de la Facultat d'Educació i altres facultats, amb àmplia experiència en direcció i gestió de centres educatius i en formació directiva. A més, el Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya ha reconegut el Postgrau en Lideratge i Direcció d'Organitzacions Educatives d'UIC Barcelona a l'efecte de formació per a l'exercici de l'Direcció de Centres Educatius públics en virtut del que expressa el Decret 155/2010 de 2 de novembre, de l'direcció dels centres educatius públics i del personal directiu professional docent. Si estàs interessat a realitzar aquest curs, no ho dubtis més i posa't en contacte amb els nostres assersors.Ells et proporcionaran tota la informació que necessitis i resoldran tots els teus dubtes. No deixis escapar aquesta oportunitat i forma't en la UIC!\nAquesta formació és per a mi?: Aquest postgrau, de sis mesos de durada i que s'imparteix en modalitat presencial a Barcelona, va dirigit a persones interessades en l'Direcció de Centres Educatius de qualsevol nivell i a equips directius que vulguin actualitzar els seus coneixements i competències en matèria de lideratge i direcció.\nProfesionalitzador: format per professors investigadors universitaris amb molta experiència en direcció i gestió de centres educatius i en formació directiva.\nActual: el postgrau integra els últimos avanços científics des d'un punt de vista pràctic. Aprofundeix en temes educatius i empresarials i en la millora de les competències quant a l'aprenentatge i lideratge organitzatiu.\nEl PLD proporciona informació i eines per afrontar i aplicar els canvis en matèria de legislació educativa.\nPostgraus a Espanya\nPostgrau Gestió educativa\nPostgrau de Lideratges\nPostgraus Lideratges en Barcelona\nPostgrau de Lideratges Espanya\nPostgrau de Centres educatius\nPostgraus Centres educatius en Barcelona\nPostgrau de Centres educatius Espanya\nPostgrau Gestió educativa Barcelona\nPostgrau Gestió educativa Espanya


Les empreses Teknon i Indra estudien implantar la seva activitat a Andorra | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDc., 11/07/2012 - 20:16\nLes empreses Teknon i Indra estudien implantar la seva activitat a Andorra\nEls primers èxits immediats de l’obertura econòmica ja estan arribant. Dues importants empreses han mostrat el seu interès per implantar-se a Andorra: el Centre Mèdic Teknon i Indra, punteres en serveis mèdics i tecnologia i innovació, respectivament.\nIndra està especialment interessada a venir a Andorra perquè veu el país com un laboratori per posar-hi en pràctica els seus productes per després vendre’ls a tot el món. Per la seva banda, Teknon podria apostar per obrir un centre de serveis mèdics d’alt valor afegit.\nA més d’aquestes dues empreses, n’hi ha set més, el nom de les quals encara no s’ha volgut desvelar, i ja s’han firmat compromisos d’entesa, cosa que vol dir que podrien començar la seva activitat en pocs mesos. Així ho va explicar ahir el ministre d’Economia i Territori, Jordi Alcobé, en el marc de la presentació al Centre de Congressos de la capital de la iniciativa Actua, la nova fase que ara comença per atreure inversions estrangeres.\nPel que fa a Teknon, Alcobé va dir que hi ha una “clara intenció de valorar el territori andorrà com a via d’internacionalització d’aquesta empresa”. Pel que fa a Indra, hi va ser present un dels seus directius, Jordi Marín, que va indicar que és una empresa focalitzada en la innovació i que les manifestacions del cap de Govern en relació amb la possibilitat de fer un “smart country” els interessen especialment.\nEn un primer moment, es vol captar empreses relacionades amb les noves tecnologies de la informació i la comunicació (TIC), la salut i l’educació, clústers d’activitat que es poden ampliar en el futur i que han de servir, segons Alcobé, per complementar els sectors econòmics existents i crear nous llocs de treball. “En un context de pessimisme, hem parlat avui d’oportunitats i ens hem de creure que Andorra és un país que desperta molt interès”, va afirmar Alcobé. El ministre va indicar que també hi ha empreses interessades a venir dels àmbits industrial i comercial i que el Govern ajudarà els nous inversors a trobar els terrenys més adients per realitzar la seva activitat. Per la seva banda, el ministre d’Afers Exteriors, Gilbert Saboya, va explicar que la iniciativa Actua incidirà en tres àmbits: la internacionalització, la diversificació econòmica i el suport a l’empresari des de l’administració, on “hi ha barreres a resoldre”.\nL’organitzadora de la presentació d’Actua va ser Andorra Desenvolupament i Inversió (ADI). El seu director, Carles Aleix, va parlar al començament de l’acte de la necessitat de deixar enrere l’etapa dels diagnòstics i passar a l’acció, tant per atreure noves inversions com per ajudar a la internacionalització de les empreses. Es tracta, segons va dir, de “sortir a fora amb la maleta plena de continguts” per captar inversions. Pedro Arboleda, soci de Monitor Group, contractada per captar les noves empreses, va indicar que a hores d’ara hi ha hagut ja converses amb un centenar d’empreses, que com a mínim volen “escoltar” què els pot oferir el país per a la seva implantació.\nEn l’àmbit de l’educació, Arboleda va explicar que Andorra pot ser un lloc ideal per formar executius xinesos sobre les maneres de treballar amb la cultura europea, ja que aquí, entre altres avantatges, es parla habitualment tres idiomes.\nMartí afirma que “la nova Andorra és cosa de tots”\n“La construcció de la nova Andorra és cosa de tots.” El cap de Govern, Antoni Martí, va voler implicar ahir de nou tota la societat civil en el procés d’obertura econòmica. I és que, segons va dir, “cadascú ha de participar des de la seva responsabilitat perquè la nova Andorra sigui una realitat.” “Avui no s’acaba res, sinó que tot just acaba de començar”, va dir Martí per destacar la fase que ara comença perquè es materialitzin les noves inversions al país. “Actua som tots”, va insistir. En aquest sentit, va recordar que Andorra ha sabut superar sempre les dificultats al llarg dels segles i que del que es tracta ara és de canviar el model econòmic perquè noves activitats hi tinguin cabuda. “La nova Andorra està en marxa i el procés és imparable”, va recalcar Martí, que va voler deixar clar també que “no hi ha lloc per a dobles discursos”. El cap de Govern va dir també que “és impossible no creure en el potencial d’adaptació d’Andorra”.


En marxa el #repteCocacola, per l'etiquetatge en català\nInici » Cultural » En marxa el #repteCocacola, per l'etiquetatge en català\nLogotip de la campanya #repteCocacola de Plataforma per la Llengua\nPlataforma per la Llengua prepara una acció simbòlica per aconseguir estendre l'etiquetatge en català. Per portar-la a terme, necessita aplegar 20 mil llaunes de Coca-cola.\nDc, 22/01/2014 - 10:41\nAquesta entitat, que treballa per promoure la llengua catalana com a eina de cohesió social, ja té data per a la seva propera gran acció: el 31 de maig de 2014. Aquell dia farà un mural al mig de la plaça Catalunya de Barcelona que digui "Etiqueteu en català!!!". El mural estarà composat per 20.000 llaunes de Coca-Cola i el missatge s'adreçarà precisament a aquesta empresa i, per extensió, a les grans empreses del país per demanar que "incorporin el català de manera permanent i normalitzada".\nLa campanya #repteCocacola té per objectiu aconseguir estendre l'etiquetatge en català entre les empreses. S'ha centrat, però, en una d'elles, Coca-cola, perquè és "una de les multinacionals que, malgrat etiquetar els seus productes en llengües molt menys parlades, ha ignorat des de sempre el català".\nAquesta iniciativa compta amb una precursora: Una acció molt similar que es va portar a terme el 12 de desembre de 1993 i va donar lloc a la fundació de la Plataforma per la Llengua. En aquella ocasió es va crear un mural amb 15.000 llaunes, també a la plaça Catalunya de Barcelona i amb el mateix objectiu d'exigir l'etiquetatge en català.\nEl #repteCocacola es va donar a conèixer en la celebració dels 20 anys de Plataforma per la Llengua, el passat desembre, i en un mes ja ha aconseguit 3.000 llaunes. La campanya de recollida s'intensificarà en les properes setmanes, ja que, es donaran a conèixer un seguit de punts de recollida on es podran portar llaunes i un llistat d'entitats col·laboradores. De moment, els ciutadans/es que vulguin col·laborar en la campanya podran portar les llaunes a les diferents seus de l'entitat a Barcelona (C/ Diputació, 276, planta baixa i Via Laietana, 48 A, principal 2a), Sabadell (C/ Sant Joan, 20) i Esparreguera (Can Pasqual. Carrer dels Cavallers, 26).\nUna exposició a Martorell commemora més de 10 anys de voluntariat lingüístic\nEs va inaugurar el 16 de gener i es podrà visitar al vestíbul del Complex Educatiu Torrent de Llops fins a finals de febrer.\nLlengua, cultura i participació, temàtiques dels monogràfics d’hivern\nLes formacions donaran eines per desenvolupar amb èxit el treball amb persones migrades.\nambiental associacionisme barcelona captació de fons cultura cultural curs discapacitat dones drets humans drets humans i desigualtat exclusió social FCVS finançament formació Fundació Pere Tarrés gènere Infància infància i joventut jornada joves mediambient Medi Ambient participació participació ciutadana pobresa salut solidaritat voluntariat voluntariat ambiental


No em feu caminar!: Peque mantecas a la Roca Alta, la cordada cargol!\nPeque mantecas a la Roca Alta, la cordada cargol!\nBones! aquí estem un altre cop per explicar les nostres aventures, amb un altre post de via llarga! Aquest és del dissabte de fa una setmana, on un temps incert ens va fer dubtar fins al últim moment. Així doncs, ens plantem amb en Pere i la Bàrbara al divendres vespre, sense saber on aníriem, només sabiem que aniriem cap a Lleida. Així doncs copiem unes quantes ressenyes de Sant Llorenç de Montgai, agafem el llibre de les 100 millors de Catalunya, un parell de ressenyes de Àger i enfilem cap a la plana. En el viatge discutim on anar, que si les vies de Sant Llorenç de Montgai son un mica "rustu", que si anem molt tard per Àger, i llavors s'em encén la llumeta... La mantecas a la roca alta! la tenia vista del post de la Raquel, i aquella fisura del primer llarg té una bona pinta...\nEns plantem a Vilanova a les 11, i passem un momentet pel Cirera a esmorzar (horari Alpinista a tope...). Repassem ressenyes i aproximació i enfilem cap a la roca Alta. Al camí trobem un munt de fang de les últimes plujes i tot i patinar una mica la Kangoo puja com una campeona! Aparquem a un marge de la carretera, pillem una mica de tot, joc de friends del 0.5 al 2, tascons i un parell de micros de wild zero que em vaig autoregalar per Nadal. Després de la cansada pujada ens plantem a peu de via i uf! quina bona pinta té la fisura! La Bàrbara diu que ens la cedeix, així que ens la juguem amb el Pere, que guanya i comença la via. Així doncs comencem a escalar a les 12.30. En Pere va fent, però queda una mica encallat al pas més dur del primer llarg, on cal tibar una mica de una regleta. Ho prova per un costat i per l'altre, però no s'en acaba de sortir, així que baixa i m'el cedeix. Som-hi!\n- Ll1 (6a): Comença per una minicova fàcil una mica descomposta, i amb un pas desplomadet ja pillem la fisura. Es va fent, canto i atlètica, fins a arribar al passet, on cal fiar-se de una regleta per incorporar-se. Un cop fet això xapem un cordino i seguim pels passos atlètics cap a dalt. Uns metres abans del final ens hem de ficar en una mena de diedre, amb un passet tonto també. Arribo a la reunió ben inflat, quin llarg més bo i més exigent! et posa les piles! El llarg està assegurat amb claus i un parabolt, però si tens pila suficient per anar parant es pot equipar bé amb friends.\nEn Pere i la Barbara recuperant la fisura\n- Ll2 + ll3 (V+ + V): en Pere i la Bàrbara arriben a la reunió, i ara li toca al primer. Comença amb un flanqueig fàcil fins a un bombet on trobem un parabolt. Aquí una apretada ens supera el desplom i arribem per terreny fàcil però sense expansions fins a la R2. El Pere segueix per un diedre molt bo, fàcil d'assegurar i on si et vas posant bé no té molt de problema. La R3 està sobre un esperó en una bona repisa. Aquí el temps es comença a torçar, fins ara teniem resol, però ara comença a entrar una boira punyetera....\n- Ll4 (V): Aquest sembla el llarg més equipat, així que li cedim a la Bàrbara que encara no es veu posant catxarritus. Es tracta de la típica placa Vilanoviana amb molt de canto, però el seguros estan llunyet i cal posar-hi valor. Tot i així s'ho treu com una jabata, no sense abans liar-nos una mica les cordes (les va creuar tots els cops que va poder!). Quan arriba al final, dubta de si anar a la esquerra o tirar recte, i guiat per nosaltres (vaya cracks...) la fem anar a parar a la via del costat. Així doncs fem un troçet de la via del costat que nose quina és però és ben dura.\nLa valenta en el primer llarg, s'ens va morir la bateria de la càmara\nDesprés de fer un baile per la pared, passant per sota i per sobre la corda per desfer les creuades, arribem a la R4 ben congelats, i és que la boira a fer baixar la temperatura. Decidim que cal sortir de la paret quan abans millor, que tampoc ens queda tantes hores de sol (recordar que vem començar a les 12.30...), així que com que el Pere està molt fred decidim que empalmi els dos llargs que queden (meeec! cagada!)\n- Ll5 + ll6 (V + 6a+): començo jo, el cinquè llarg no té història, un sol parabolt protegeix un passet de bavaresa, després gairebé caminat fins a la R5. Poso un parell de peces, més que res per protegir el flanqueig. Arribo al ll6, el llarg més dur de la via. Comença fàcil per una placa típica una mica tumbada, sense expansions però que protegeixo amb tres friends i un tasconet. Em planto sota el diedre, xapo sense molt problemes els dos primers bolts, i llavors dubto. Esquerra o recte?? probo per l'esquerra, però el diedre es torna romo i dolent. Em penjo i llavors veig el clau sobre el meu clau. Ho provo però els passos són durs, tinc fred i la corda pesa un culló, així que pedal improvitsat i amunt! xapo i el clau i llavors pilles llastra cantelluda que et porta el cim, no sense abans patir pel molt que pesava la corda.\nPrespectiva de la paret, la via va per la part esquerra de tot\nI aquí arriba la meva sorpresa, només i un bolt! i el segon bolt per la reunió?? res, no hi manera, així doncs monto la reunió del bolt i del friends 0.75 i 2 en una fisura horitzontal que trobem sota el parabolt. Els hi comento que pujin de un en un, per no sobrecarregar la reunió (és la primera que faig amb friends!). Pujen tots dos com poden, s'està fent fosc i estan molt i molt freds. Arriben a dalt, hora: 7 de la tarda, 6 hores i mitja per fer 160 metres! som un cracks que podem fer ombra als Hubber! En fi... (per cert, els friends no es van ni moure! olé!)\nAixí doncs encenem els frontals i com que dubtavem per on es baixa, truquem al Dani, perquè ens mostri la llum. Ens comenta que hem de fer cim superant un muret i llavors seguir un camí evident fins a trobar la baixada. Ho trobem sense problemes tot i que jo no les tenia totes...\nAl final som a les 8 al cotxe, i arriba el millor moment del dia: Pastis de formatge i Oreo by Barbara! fantàstic!\nEn resum, que som una de les cordades més lentes de la història, cal dir que les condicions tampoc ens van acompanyar, amb el fred que feia i la boira punyetera. La via? un 10! el primer llarg és brutal, i el següents també estan força bé. La roca és superabrasiva, al contrari que alguna via de la roca dels arcs, i l'últim llarg cal anar conscienciat, jo crec que surt una mica més de V+ obligat. És una d'aquelles vies que et queden ganes de repetir-la amb bon temps per poder-la disfrutar en tota la seva magnitud.\nPublicat per Aleix a 20:44\nEtiquetes de comentaris: Aleix, Roca Alta, Via llarga, Vilanova de Meià\nFelicitats per la via! i records al Pere que veig que va deixant l'esportiva pels catxarrillos!\n2 de febrer de 2010, a les 10:43\nMerci Jaume, la veritat és que la via s'ho val. Segur que el Pere et llegeix per aquí i et dona la seva opinió sobre el esportiva vs. classica!\n2 de febrer de 2010, a les 12:21\nMolt bé, molt bé la cordada catxaggitus. Mal temps????? Segur que almenys no estaveu sota zero, jaja.\nJa he vist la teva foto a viatge a venus, he! Apa a apretar!!!!\n2 de febrer de 2010, a les 17:16\nHehehe, a mi em va tot! Ja ho sabeu ;)\nSobre la graduació, ja vaig dir que em quedo amb els graus dels Ressenya.net, més que amb els del Luichy. El primer llarg 6a+ tranquilament.\nCom a minim, de 2n el vaig encadenar... ja és algo :S\n5 de febrer de 2010, a les 11:18\nOsti no m'havia coscat del post fins qu el'has publicat al Buzz, cagondei! Bona crònica!:)\nM'han quedat ganes de repetir la via un dia de bonança meteorològica.. La roca de lo millor.. parafrasejant un amic nòrdic: "aaah, increible, sinco estreyas!" ;)\n11 de febrer de 2010, a les 18:07


UBAS by Marcela 546 views\nWeb2.0images by Jérôme Panchout 188 views\nArriba el juny, temps de segar i batre. Els records d'una època s'amunteguen. Vet aquí com era a Sant Climent de Llobregat.\n1. DEL BLAT AL PA INTRODUCCIÓ La família pagesa ha estat durant segles un dels pilars sobre els quals es va construir aquest país. Sense una mà agrícola desenvolupada no hagués nascut la industrialització que va caracteritzar Catalunya. La branca primària amb el seu treball i el seu esforç evolutiu són els nostres referents que cal no oblidar. Els treballs al camp eren diversos i ocupaven tot l’any segons la climatologia, que marcava el fer i desfer de cada dia. LLAURAR LA TERRA El terreny s’havia de llaurar amb l’arada, es a dir remenar la terra, airejar- la, deixar-la a punt per sembrar. Hi havia varies menes d’arades: la romana, també l’arada normal, un altra de mitja lluna,...\n2. Passàvem el rascla amb el cavall i després els corrons, perquè la terra quedés aixafada i no perdés la humitat, anàvem treballant de manera que els rasclets o l’engreda destriava la terra, eren cinc o sis punxes. A baix a Marina fèiem cada any dues mujades de blat. Mujada: Mesura agrària equivalent al tros de terra que poden llaurar un parell de bous en un dia. Equival a 4.896,5 m2. Abans de fer el blat, el camp de les Filipines era tot de pereres i al voltant de jonquills , que l’àvia ja els venia a les parades de la Rambla de les flors a Barcelona. LA SEMBRA Cap al novembre i desembre es feia la sembra, no fèiem solcs, es sembrava a la plana, més tard fèiem el cavallons. Escampàvem les llavors a mà i l’ agafàvem d’un sac que teníem penjat al costat. La llavor la guardàvem de l’any anterior, recordo que després vam canviar per un blat rus que no tenia arestes, deien que era més productiu. REGAR Regàvem amb l’aigua del vall. Trèiem l’aigua amb un motor antic, un Salvatella, que també fèiem servir per regar l’arròs. Una vegada amb aquest motor vam fer una portadora d’anguiles, perquè el motor xuclava l’aigua del vall i sortien les anguiles a dojo.\n3. SEGAR Diu la dita: “Per Sant Joan , garbes al camp”. O sigui que arribat el juny era el temps de la sega, es treballava de sol a sol, els pagesos i les pageses s’aixecaven de matinada, quan encara era fosc i agafaven el carro ja sigui per anar al camp o per vendre a ciutat. Recordo que el pare em va explicar que una vegada anant amb el carro a vendre a Barcelona, es va quedar adormit i quan va despertar el cavall ja l’havia portat al mercat. Antigament la sega la feien amb la falç, però més cap aquí i inclús abans de la guerra ja segaven amb el volant, és igual que la falç però més gran, la falç va amb serra i el volant va amb un tall, era més ràpid perquè segaven, li donaven la volta al blat i feien la garba, el nus i deixaven les garbes al darrere. Quan estava tot sec s’apilaven les garbes en garberes. Fent garbes\n4. Garberes Es deixava assecar una mica, no gaire, després carregaven el carro. Les garbes es traginaven amb la forca, anaven molt amunt i el que hi havia a dalt les anava posant bé. Col•locar les garbes era tot un art. BATRE El batre consisteix en aixafar les espigues per separar el gra de la palla. Portàvem el carro a Cal Simón, quan arribàvem les garbes anaven directe cap a la màquina, que feia la feina de destriar el gra de la palla, per un cantó sortia el gra i per l’altre la palla i el boll. El juliol era el temps més adequat per fer aquestes feines, perquè fa més calor i fa aire, a diferència de l’agost. “Al mes de juliol, a l’era hi fa bon sol”.\n5. A L’ERA Contemporàniament hi havia gent que feia la batuda manualment, estenien les garbes a l’era, es deixaven assecar les espigues, es girava la batuda, a continuació passaven els animals per sobre i al mateix temps es passava el corró per anar aixafant, fins a quedar tot pla. Després amb la forca havien de treure la palla més llarga, deixant el gra i el boll, que era la palla més fina, per treure-la al final. La polseguera que es formava era impressionant.\n6. EL PALLER Amb la palla separada del gra, enfilàvem cap al Llanàs. Allà fèiem el paller , davant la barraca i el porxo. Posàvem la palla més fina (boll) a sobre de la palla més llarga perquè quan plogués no quedés mullada. D’allà cada dia si necessitàvem palla per donar menjar als animals, agafàvem un sac que després barrejàvem amb alfals o bé amb la civada tendra , també els donàvem garrofes. Hi havia molts que no feien el paller, portaven la palla a la pallissa (lloc destinat a guardar-hi la palla i que pot ésser un cobert o un departament de l’estable). Era un dels llocs preferits dels nens per jugar entre la palla. A l’ombra del paller tiraves la palla i et feies un bon jaç després de dinar per fer la migdiada. EL MOLÍ De la màquina de Cal Simón el blat sortia directe cap el sac i així anaves omplint tots els sacs.\n7. Els sacs es portaven cap el molí i després en sacs de farina cap a casa, a l’habitació de la farina on també hi havia l’arròs, serves i productes de la terra (del Querol) que maduraven aquí. EL PA El pa el feien en el Forn del Mig de Viladecans, per cada quilo de farina, ells es quedaven un quart i a canvi ens feien pans de dos quilos, s’anava a recollir un cop o dos a la setmana. Recordo que després de la guerra hi havia el pa de racionament (pa negre de blat de moro), jo era petit i no volia pa blanc, volia pa negre.\n8. L’ADOB Quan el camp estava segat es tapava amb els rostolls que quedaven,es giraven i quan feia una pluja es llaurava perquè estava més tou, es tiraven els fems i es tornava a llaurar per deixar-lo a punt per sembrar. La palla barrejada amb el verd, amb alfals i a l’hivern amb la civada tendra no solament servia per donar aliment als animals, la que sobrava es tirava als peus del cavall i li servia de jaç per dormir. Al cap d’un temps com que allà l’animal orinava i defecava, amb la forca es netejava , es treia i es col•locava a un cantó de l’estable, es feia un badiguer (pila), perquè s’anés descomponent i es formessin els fems, plegats amb les fulles d’enciam, bròquil (tot el que era vegetal) i quan hi havia una bona pila es carregava al carro i servia d’adob pel camp i els arbres. En aquella època hi havia qui anava amb el carro per la carretera, que estava molt transitada pels animals, agafant els fems del cavall. El pagès ecològic feia servir restes vegetals , palla i fems per retornar a la terra els nutrients en forma de compost.


La Fundació Iluro ha atorgat 40.000 euros en ajuts socials propis en un acte a la Casa Coll i Regàs - Fundació Iluro\nHome Notícies de la Fundació Iluro La Fundació Iluro ha atorgat 40.000 euros en ajuts socials propis en un acte a la Casa Coll i Regàs\nLa Fundació Iluro ha atorgat 40.000 euros en ajuts socials propis en un acte a la Casa Coll i Regàs\nLa Fundació Iluro ha recolzat un total d’11 projectes socials de Mataró i el Maresme, per donar impuls a accions socials per a persones en risc d’exclusió social\nLa Casa Coll i Regàs ha acollit, el dijous 20 de febrer, l’acte dels Ajuts a Projectes d’Interès Social per l’any 2020 que atorga la Fundació Iluro per aquest any 2020 amb la presència de representants de les entitats seleccionades i membres del Patronat de la Fundació Iluro.\nEl Patronat ha seleccionat 11 projectes dels quals han valorat la qualitat de la intervenció, la utilitat social i el treball en xarxa. També s’han tingut en compte aspectes com l’experiència en el sector i l’impacte generat al territori. L’import total dels ajuts per a aquest any és de 40.000 euros.\nLa qualitat i innovació de molts dels projectes presentats han permès a la Fundació Iluro identificar un mapa força interessant de projectes i intervencions socials a la ciutat i a la comarca, més enllà dels projectes ja coneguts i que reben ajuts de forma recurrent.\nAquesta diversitat i riquesa obre la porta a diversificar els ajuts els pròxims anys, i apostar per projectes més petits i diversos, o aquells amb més capacitat d’establir aliances amb altres projectes i entitats.\nAl presentar unes bases, una convocatòria i un formulari específic ha obligat a entitats i projectes a reflexionar i a augmentar la qualitat de les seves propostes. S’ha produït un efecte pedagògic que indirectament també beneficia les entitats.\nAquest procés de sistematització situa a la Fundació Iluro com una entitat de rigor i transparència i ajuda a ordenar les demandes de col·laboració que arriben a l’entitat. També la situa en el sector com a entitat que s’implica amb les entitats amb les quals col·labora.\nAAVV Rocafonda – Ciutat Jardí\nEspai Jöao Martí (28/02/2020)\nMataró Audiovisual (25/02/2020)\nCàritas Interparroquial Mataró (25/02/2020)\nCentre de Formació i Prevenció (21/02/2020)\nEl Punt Avui (21/02/2020)\nFundació el Maresme (20/02/2020)\nEl Tot Mataró (20/02/2020)\nLa Clau (20/02/2020)\nFundació Carta de la Pau dirigida a l’ONU (05/02/2020)


eellarsantjosep-wp – Pàgina 2 – Escoles especials Llar de Sant Josep\nAutor: eellarsantjosep-wp (Pàgina 2 de 8)\n21 desembre, 2018 / eellarsantjosep-wp\nSortida a la Fira de Tèxtil\n18 desembre, 2018 / eellarsantjosep-wp\nEl passat dijous 8 de Novembre el grup del PFI de Tèxtil i Confecció es va desplaçar a la localitat del’Hospitalet de Llobregat per assistir a la fira de Tèxtil que s’hi celebrava.\nAlumnes i mestres van gaudir molt de l’experiència i van agafar moltes idees per poder aplicar-les al nostre dia a dia.\nCampionat Territorial Tenis Taula i Bàdminton\nEl passat dissabte 3 de Novembre es va disputar el XXVII Campionat\nTerritorial de Tenis Taula i Bàdminton ACELL LLEIDA a les instal·lacions de l’INEFC, a la Caparrella.\nEn aquest campionat hi ha participat una representació d’alumnes de la nostra escola, que han gaudit d’allò més d’aquesta fantàstica diada esportiva organitzada per la federació ACELL.\nPROJECTE DONAR SANG\n30 novembre, 2018 / eellarsantjosep-wp\nLa nostra escola participà en un projecte d’ajut a la comunitat. És tracta en col·laborar amb el Banc de sang i teixits , fent els c artells promocionals de l’acte de recollida de sang i realitzant un obsequi commemoratiu per a aquelles persones que assisteixen a donar sang a les instal·lacions de l’INEFC Lleida.\nSORTIDA A LA REPERA ESPAI DE CREACIÓ\nEl passat dimecres 21 de Novembre , les aules d’aprenentatges 2 i 3, dins del programa de coneixement dels recursos de l’entorn i sensibilització dels alumnes a espais no coneguts o poc habituals, van anar a la Repera; espai de creació, un espai on poder jugar, experimentar, decobrir, mirar,… En què els alumnes de les aules esmentades van gaudir remenant, tocant, jugant, manipulant, rient,… Una bona estoneta!\nEl passat Dimecres 7 de Novembre les aules d’ Aprenentatges 2 i 3, dins del programa de coneixement dels recursos de l’entorn i de sensibilització dels alumnes a espais no coneguts o poc habituals, van realitzar una visita a la biblioteca pública de Lleida i més concretament a l’espai de la bebeteca en el que es permet una llibertat de moviment i una activitat de cerca i exploració lliure relacionat amb els contes visuals/sensorials.\nVam gaudir molt d’aquesta activitat.


El Manresa se sent obligat a sumar en la visita al Farners - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl Manresa se sent obligat a sumar en la visita al Farners\nL'Avià vol mantenir el seu bon moment de forma davant el Vilassar, aquesta tarda a casa\nfrancesc dalmau | manresa 10.10.2015 | 07:49\nEl Manresa va relliscar amb l´Andorra arxiu/Eudald Redó\nTant el Manresa com l'Avià tenen aquesta tarda el seu compromís corresponent a la sisena jornada al grup 1 de Primera Catalana.\nEls manresans juguen a Santa Coloma de Farners (16 h) amb l'única baixa del lesionat Sua. L'equip blanc-i-vermell arriba al compromís amb el Farners després de la inesperada ensopegada amb l'Andorra, diumenge al Congost (0-2). L'entrenador Dani Andreu, després de les incorporacions de Gerard Bordas i Enric Vallès, considera que "ara no tenim cap excusa. La nostra obligació és sortir a guanyar cada partit i després ja veurem què passa". Sobre Bordas, Andreu ha dit que "està agafant el ritme i és clar que ha de ser una peça molt important per a nosaltres, per la seva qualitat i també per la seva experiència".\nEl Farners és un equip que de moment s'ha mostrat força irregular, amb dos partits perduts, dos d'empatats i només un de guanyat. Tot i això, Dani Andreu té clar que "serà un duel complicat per a nosaltres. El Farners ha perdut jugadors, és cert, però s'ha reforçat amb altres bons futbolistes, i en el seu camp sempre és complicat guanyar-hi".\nL'Avià, per la seva part, rep a casa el Vilassar. Els berguedans, que són quarts a la classificació amb el partit pendent amb el Manresa (dimarts, 21 h amb 1 a 0 al marcador), tenen les baixes de Valls, sancionat, i Torres i Sergi, lesionats. El tècnic, Oliver Ballabriga, ha manifestat que "estem en una bona dinàmica i mirarem de conservar-la a casa davant el Vilassar, que no serà un equip fàcil de batre". Ballabriga té clar que dimarts, quan es jugarà la continuació amb el Manresa, "no serà un partit de futbol, serà una altra cosa perquè només es jugaran setze minuts. Sigui com sigui, no hi pensem encara, primer hem de rebre el Vilassar". Respecte al fet que l'Avià encaixa força gols fins ara, Ballabriga explica que "potser sí que ens en fan massa de gols, però també en fem molts. Estem contents amb el nostre joc defensiu. La nostra manera de jugar és arriscada".


Curs: "Història de Santcugat a través de les lluites socials" | Cal Temerari\nCurs: "Història de Santcugat a través de les lluites socials"\n1- Dimarts 22/9 a les 19:00 a Cal Temerari\nLa relació de poder entre la vila i el monestir a l'edat mitjana.\nEl domini feudal i la resistència pagesa als abusos de poder dels segles XII i XIV. Conferència a càrrec de Neus Santos, historiadora, restauradora d’art i directora de La Cultural.\n2- Dimarts 29/9 a les 19:00 a Cal Temerari\nLa Desamortització monàstica a Sant Cugat\nLa fi del model medieval de la distribució de la terra i la possibilitat d’accedir a la propietat absoluta: pagesos “grassos” i rabassaires. Conferència a càrrec de Domènec Miquel, historiador i membre del GEL.\n3- Dimarts 6/10 a les 19:00 a Cal Temerari\nLa segona meitat de segle XIX: la 1a República\nDe la resistència passiva al Monestir als fets revolucionaris del Sexenni Democràtic (1868-1874). Conferència a càrrec de Jordi Casas, historiador i membre del GEL.\n4- Dimecres 14/10 a les 19:00 al Museu del Monestir (Patrimoni Viu 2015)\nIntroducció a la 2a República Democràcia i reforma a l'època d'entreguerres\nConferència a càrrec de Francisco Morente, professor titular de la Universitat Autònoma de Barcelona. L’acompanyarà l’historiador i membre del GEL José Fernando Mota aportant nocions de la República des d’una òptica santcugatenca.\n5- Dijous 15/10 a les 19:00 al Museu del Monestir (Patrimoni Viu 2015)\nEls rabassaires i els fets del 6 d’octubre\nConferència a càrrec de Manuel López, professor de la Universitat de Lleida. L’acompanyarà l’historiador i membre del GEL José Fernando Mota, aportant nocions dels fets des d’una òptica santcugatenca.\n6- Dimarts 3/11 a les 19:00 a Cal Temerari\nLa Guerra Civil i primers anys de franquisme\nRevolució i contrarevolució. Conferència a càrrec de José Fernando Mota, historiador i membre del GEL.\n7- Dimarts 10/11 a les 19:00 a Cal Temerari\nEls darrers anys de franquisme i la transició\nDe les primeres protestes públiques (1968) a la intensitat de la transició democràtica (1975-1980). A càrrec dels historiadors i membres del GEL Domènec Miquel i Jordi Casas.\n+ Diumenge 18/10 a les 10:30 (Patrimoni Viu 2015). Itinerari del Sant Cugat de la República Visita guiada a càrrec de José Fernando Mota, historiador i membre del GEL. Punt de trobada: Monestir\ndivendres, 21 agost, 2015 a divendres, 18 setembre, 2015


Els serveis de la Llibreria Quart Creixent\nServeis de la llibreria Quart Creixent\nLa nostra oferta principal és el llibre en català, de qualsevol temàtica i per a qualsevol edat, original i resultat de traducció. La secció infantil i juvenil és ampla i ben dotada per a infants i joves, i a la secció per a adults hi trobau obres de totes els temes, no només de literatura. A la secció infantil i juvenil hi ha també una mostra important de jocs en català i juguetes singulars. Tenim també una petita oferta de música d'autors i artistes catalans, així com d'alguns objectes de regal (pots, capsetes, bosses, camisetes...), amb inscripcions en català.\nLes nostres dues encarregades d'atendre els clients us poden assessorar adequadament si cercau qualsevol llibre de determinades característiques (per exemple, per a infants de 3 o 4 anys, o per a joves adolescents, o per a entusiastes de la novel·la negra, o per als amants de l'excursionisme, per als qui tenen curiositat científica, etc.)\nEns podeu fer comandes per a enviar-vos a casa o per a enviar a qualcú altre, a Palma i a fora de Palma. En cada cas, consultau-nos sobre el preu de l'enviament i, si fos el cas, les modalitats de pagament.\nA més de ser una botiga essencialment de llibres, Quart Creixent és també un petit espai cultural, on s'hi fan presentacions d'obres, debats culturals, recitals literaris, contacontes, etc. I a més a més, adesiara (i sempre que les condicions socials i sanitàries ho permeten), organitza excursions per a descobrir paisatges excepcionals de la nostra illa, o passejades culturals, per Palma o altres indrets, relacionades amb autors i obres de tots els gèneres.\nAvantatges per als socis de la Plataforma per la Llengua\nLa Plataforma per la Llengua i la llibreria Quart Creixent han arribat a un acord de col·laboració gràcies al qual tots els socis de la Plataforma per la Llengua podreu gaudir-hi de descomptes.


PASSIÓ PER LES DUES RODES...O MÉS: 2015\n20150502 BRM400 La Fuliola. Seguim pedalant !\nSense gaire temps per refer-nos som de nou a la sortida d'un altre brevet. Avui a la Fuliola , toca el BRM400 que ens ha de portar per les llunyanes terres del Matarranya.\nA la sortida i sense temps per haver provat la bici , me n'adono que no només porto els cables de la dinamo desconnectats , sinó que duc la roda girada. Ahir al descarregar la bici del cotxe del Colell la vaig deixar de qualsevol manera. Aturada per girar la roda no sigui cas que a més a més la dugui fluixa i la liem "parda". Per sort l'amic Pere Simon com a bon samarità s'atura per fer-me llum i ajudar-me a reincorporar-me al pilot.\nReemprenem la ruta i ens tornem a enganxar a la cua del pilot que anem de pet per camins rurals cap a Vilanova de Bellpuig.\nAvui tota la grupeta de la Bonavista , amb en Pere Martí al capdavant , que porta la "ràpida". La pata negra. Em costa no veure la ja clàssica imatge d'en Pere amb la Treck amb la sempieterna bossa Alpina vermella a un costat.\nAhir estaven fent les funcions de control del seu brevet i avui toca pedalar per mirar de tindre les homologacions tant bon punt donin el tret de sortida a les inscripcions de la PBP.\nPassem les Borges Blanques i comencem a pujar cap a Castelldans tot veient com el sol ja treu el nas de manera tímida , però demostrant que avui els hi fotarà de valent.\nAquest tram fins a la Granadella , amb en Colell el coneixem com "les punxes". Si mal no recordo són 7 les punxes que hi trobem. Algunes se'ns han arribat a fer llargues de debó en alguna ocasió, sobretot en un clàssic de la penya , el brevet 600 tot retornant de Flix cap a la càpital bagenca.\nAbans d'Albagès em retrobo amb en Pedro Gomez , amb qui vaig compartir quilòmetres al BRM200 de la Fuliola.\nEl seu germà Rafa ens deixa a tots un xic desorientats. Sense rastrals i amb vambes de muntanya. Ole , ole tu ! .\nPer cert la seva una clàssica ...encara que segons em comenten a la Pedals de clip li varen dir que per la propera edició haurà de tornar als cables per fora...com abans !.Massa modernitat !.\nLa darrera rampa abans d'arribar a la Granadella amb els molins que ja veiem enormes ens serveixen per confirmar que ja hem a arribat al control. Ja teniem una mica de gana ...\nAprofitem l'aturada per fer una mossegada i treure'm roba. Avui fotarà calor. A l'hora que som i ja comença a pintar maneres!.\nEns incorporem a la ruta i comencem a baixar en direcció a Flix. Tot i no ser el meu terreny , m'ho passo pipa baixant.\nEn aquest sentit sols recordo haver-hi baixat un cop fa molts anys en motiu dels Radis de Catalunya de la Bonavista.\nAl entrar a Flix engrandim el grupet amb en Santy Leon , en Josep Maria Pujol i en Pere Arenes.\nAmb ells anem fent via per encarar la pujada de la Faterella. Carai quina pujada !.\nCom Quixots amb els gegantins molins reptant-nos des de dalt del turó anem fent amb més pena que gloria. Sembla que ens arrosseguem. Quina calorada que està caient. A mitja pujada ens retrobem amb la colleta de la Bonavista que han aprofitat unes ombres per fer una aturadeta reparadora.\nQuan arribem a dalt de tot passem a la Terra Alta, ja m'ho semblava , ja ... carai quina pujada! Lleugerada baixada i encarem amb la imatge de la Faterella al fons. Amb un dels dos germans , en Rafa , el dels rastrals entrem a la població i anem a parar al bar de la piscina que està obert.\nEns retrobem amb les primeres unitats de la Bonavista en Sunyer i en Fons que ja estan fent el trago.\nSegellem i aprofitem l'ombreta per fer una mossegada i refrescar-nos que ja ens toca.\nMentres estem fent el trago comencem a sentir soroll. Un seguit de carruatges estan baixant de la part alta del poble i es dirigueixen cap una ermita. Podrem disfrutar d'un espectacles gratuit , la Romeria de Sant Francisco.\nReemprenem la marxa tot acabant de pujar cap a la rotonda de l'entrada al poble on ens retrobem amb el segon dels germasns . Ara toca una mica de pla i baixada amb les excel.lents vistes de tot el parc eòlic al nostre davant.\nDes de la part del darrera del grupet puc començar a veure , una curiosa imatge . De cop cadascú comença a fer el seu propi ritual . Un que treu el peu i fa estiraments, l'altre que gira el cos , l'altre que estira els braços. Cadascú té la seva manera i les seves manies per mirar de fer més suaus els quilòmetres que poc a poc van carregant els nostres cossos.\nPassem la població de Gandesa , Bot i ens enfilem cap a Horta de Sant Joan , on arribem amb una calorada de mil dimonis.\nEns aturem a la plaça del poble i després de refrescar-nos a la font entrem a la botigueta que hi ha al racó.\nÉs d'aquelles botiguetes entranyables , on hi trobes gairebé de tot, això si amb una frescor excessiva que fins i tot ens podria donar problemes al tornar a pedalar. Maleïts aires condicionats !.\nAmb tota la colla de la Penya retornem a la nostra feina: pedalar cap a Valderobres. Deixem la Terra Alta amb belles estampes com ara la Muntanya de Santa Barbara , però molt especialment colpidora la visió espectacular de les Roques de Benet. Al cap de poc entrem al Matarranya. Quina terra de contrastos !.\nArribem a Vallderobres a l'hora de dinar. Carai quina flaire que puc sentir. Amb la grupeta de la Bonavista creuem el pont de ferro i travessem tota la població fins anar a la benzinera.\nSegellem i omplim bidons. Ells tenen intenció de menjar més endavant. Jo estic dubtós. si algú fa parada de plat fondo m'hi apunto.\nNo hi ha sort . En Pere Simon em diu que ell menja el que du a sobre. Jo també faig el mateix amb uns entrepanets que porto al damunt. Sortim una mica més tard seguint l'estela de la grupeta , però si la cosa no s'enfila de manera exagerada ens serà molt dificil d'atrapar-los.\nLa ruta va seguint el curs del riu i es de bon fer amb una bona amplada.\nA l'indret de La Fresneda trencall a dreta. Carai aquest és dels perdedors. Si ens descuidem ens el passem de llarg.\nCarai aqui enganxem una carretereta que sembla treta dels anys 60. Ara si que puc dir allò de "Teruel tambien existe..." Terreny trencat plagat de recargolades oliveres centenaries amb aquells colors típics del Matarranya que anirem seguint.\nCreuem una vella coneguda d'aquell inoblidable BRM400 del Pla de fa tres anys , la carretera de Calaceite , on vaig estar una bona estona sommiant amb el famós pernil de Terol ...\nContinuem en direcció a Maella. El grupet ha crescut doncs ens han enxampat en Josep Maria Pujol , en Pere Arenas i en Santy Leon. Amb ells anirem planejant fins a Maella on tenim ubicat el següent control.\nAnem a segellar a la benzinera de la sortida...sembla que tenim una obsessió per repostar !\nAllà ens retrobem amb la colleta de la Penya que està menjant.\nLa forta olor de gasoil degut a que hi ha un petit vessament fa impossible menjar a fora. Entrem a dins al bar . Jo li demano al responsable de la caixa si em pot deixar endollar uns minuts el telèfon mentres estic menjant. Em diu que no és l'amo (?) i que no ho pot fer. Carai quin paio !. El ewerk em funciona correctamentr però el connector que duc està una mica rovellat i fa mal contacte no acabant de carregar el mòbil ni el gps.\nSom a meitat de recorregut aproximadament. Aqui faig una bona aturadeta abans de proseguir la ruta.\nEls de la Bonavista retornen a la ruta uns minuts abans que jo que al final surto sol, encara que serà per poca estona doncs al cap d'una estona ens reagrupem amb en Josep Maria Pujol, en Pere Arenas i en Santy Leon.\nEl recorregut és una mica trencacames amb continus repetxons però ara mateix el cos sembla en aquell estat de gràcia que aguanta el que sigui... i que duri !.\nAmb un bon promig ens arribem a dalt del Turó que hi en front del pantà de Mequinenza. Carai quina vista !. Un dels punts curiosos de la ruta d'avui . Impressionant !. Quina baixada que ens espera !. Una disfrutada fins arribar al pont .\nQueden pocs metres i arribem a Mequinenza. Ens aturem a l'Hotel . Aqui varem fer parada i fonda amb en Jordi Valls i en Jose Carlos "Biela" Cruz al BRM600 del 2012. La xafogor d'avui ha fet estralls i el bar està literalment pres per les tropes ciclistes del brevet. Coincidim els de la Penya, la colleta que arribem , en Francesc Porta i al cap d'una estona també arriba en Pere Simon. Això sembla el camarot dels germans Marx !.\nPoc a poc van desfilant tots i jo que sempre m'entretinc més del compte al final quedo sol. Carai sols queden un parell de bicis a part de la meva.\nLi pregunto a en Francesc Porta . Em diu que l'altra bici és d'un xicot d'Igualada que té problemes intestinals i que es retira aqui. Jo faig el gest d'esperar-lo però em diu que ell va fent sol. Bé doncs jo també ho hauré de fer en solitari. Som-hi !. Tiro cap a la Granja d'Escarp. Al mig del pont hi ha una parella de ciclistes que van fent fotos. o potser busquen el tresor... que encara no he trobat !.\nAbans d'arribar al trencall de la Granja em passen els dos ciclistes . Carai quin ritmet que porten , es nota que van més frescos que jo !.\nTrenco pel cami rural que mena cap a Fraga i de nou em trobo amb els dos ciclistes aturats i que tornen a fer fotos . Els disparo la pregunta a discreció : que busqueu alguna cosa?. Em diuen que no . Amb aquesta pregunta un geocatxer hauria de donar un senyal de complicitat. Llàstima , fotien tota la pinta de geocatxers, però a vegades les aparences , enganyen !.\nJo si que soc geocatxer , i tot i que enguany he decidit que o es pedala o es busquen tresors, avui és un dia especial. Resulta que avui es cel.lebren els 15 anys d'aquesta bogeria que s'anomena geocaching i tothom que avui o demà en trobi un rebra una medalla virtual. Som-hi a l'entrada a Fraga en sé d'un que fa poc es va quedar proper. Al parking de la macro discoteca Florida 135. Diuen que la ocasión la pintan calva "\nDit i fet ! . La cosa és ràpida a aquestes hores l'esplanada es gairebé buida . Potser a una altra hora això seria un bullider de gent però ara està gairebé desert. Localitzo el lloc i bastant ràpidament trobo l'amagatall. Bingo ! anem per tornar a la ruta. Gairebé ha estat un drive-in !.\nDes d'aquest punt travessar Fraga en direcció a Zaidin és ràpid, sols un parell de creuaments i ja soc a la sortida de la població.\nEl sol ja està baix i d'aqui a poca estona la cosa serà qüestió de llum.\nToca fer un tramet dels lletjos, amb trànsit que passa a força velocitat i algun gamarús que surt ara a donar l'espectacle. La mare que els va parir si tingués un radar em forraria amb aquesta colla de mamats inconscients i prepotents!.\nArribo al primer trencall de Zaidin. Recordo que el poble quedava lluny de la rotonda de dalt i decideixo seguir fins els següent trencall doncs em cal passar pel bell mig del poble per segellar el carnet.\nCarai amb el poble està enfilat dalt del turó . Deurien tindre por dels aigüats ... o de les crescudes del Cinca !.\nVaig cap el carrer central i veig amb sorpresa meva la bici d'en Porta al davant del bar . Carai per on ha passat aquest home !. Segello , faig un trago i menjo un plàtan per continuar la ruta de manera decent. Veig en Jordi Sunyer que comença a pedalar. Li pregunto per la resta de la grupeta on estan. Em diu que a un bareto més avall fent una mica de sopar , però que ell gairebé es mareja de calorada que hi fotia i ha decidit sortir a prendre la fresca i continuar pedalant a ritme baix.\nJo decidexo enfilar les llargues rectes fins a Tamarite on tenim el proper control. Ara ja es ben fosc i d'aqui poc començaran a vindre les pors de la nit.\nEl ritmet que port al començament es comença a anar en orri i poc a poc vaig acabant fent un pedalar lent i desfondat. Ja hi som . Merda de son !.\nArribo a Tamarite. Aqui la gent de la Fuliola han posat un control "secret" que en principi no hi era doncs es podia fer un "too tieso" i llimar alguns quilòmetres. Al capdemunt del repetxo veig el cotxe i les dues voluntaries que esperen la nostra arribada.Merci per la vostra ajuda i paciència!.\nQuan estic fent petar la xerrada arriba en Francesc Porta. Amb ell prosegueixo la ruta . Ara toca la carretera fins Alfarràs . Llàstima no fer-ho de dia . Fa un parell d'anys hi varem vindre amb la family a veue de prop les curioses formacions rocoses que hi ha . Un espectacle !. Ah i abans haviem anat a fer una pizza per treure el mal gust d'aquell memorable BRM600 del 2011 que ens varem fotre una pizza a cop de pito!.\nTravessem el canal d'Aragó i així passem de nou a Catalunya. Ara lleugera baixada i arribem a Alfarràs. En Porta vol sopar alguna cosa consistent i diu d'entrar a algun lloc. Malament rai , a aquesta hora ja gairebé tot està xapat. Sols queda obert el Kebab "La Paloma" de la cantonada de la rotonda. Entrem a demanar però no els queda gairebé res. Amb el que tenen li fan una mica de "tente-en-pie" .\nSortim a fora a estirar les cames i llavors arriba la grupeta de las Bonavista . Carai quina trinxadissa . Anem arrosegant-nos per terra com una colla de cucs ! Carai amb la caloreta avui ha fet de les seves!.\nReemprenem la ruta direcció Balaguer on decidim fer un reparador cafetonet que ens posi les piles per afrontar els darrers 30 i pico quilòmetres que ens queden. Al bar de costat de la benzinera ens animen. Ja gairebé som uns incondicionals d'aquest lloc on hi hem anat a parat en incomptables ocasions. Resulta xocant que els ciclistes ens aturem a les benzineres , però a segons quines hores és l'unic oasis de vida que podem trobar .\nUn cop refets una mica tornem a lo nostre el pedalar , ara fins a Agramunt. Passem per la variant de La Sentiu de Sió. Poc a poc el grupet es trenca a les pujades. Finalment arribem a Agramunt en solitari amb en Porta que em diu de provar sort a segellar a un altre lloc i no pas al Blanc i Negre que ens obligaria a fer una mica de volteta turística. Bingo el bar que hi ha just al davant de la rotonda de la carretera d'Almenara està obert. Quan hi entrem , una veu amiga ens pregunta com anem. és en Jordi Paris, un vell conegut dels brevets. Ens varem coneixer al BRM300 de La Pobla del 2012. Segellem , faig el trago i continuem la nostra ruta.\nAra sols ens queda el suau collet d'Almenara , que a la que ens donem compte ja hi som dalt i baixada cap a .La Fuliola.\nEl canvi d'asfalt per un de força trencat al baixar no ens impedeix seguir donant fort als pedals i arribar a la Fuliola i així concloure la sèrie de brevets organitzada per l'Ateneu popular de la Fuliola d'enguany. Bons recorreguts, exigents , però amb uns paratges que a mi personalment m'han deixat bocabadat.\nNois , copiant la frase d'un molt conegut programa de la tele us he de dir que "gent de la Fuliola , sou molt bona gent !".\nFotos Picasa Resultats Homologacions\n20150501 BRM200 Bonavista un clàssic pel dia de Sant Sebastià.\nUn clàssic ja dels darrers anys , el primer de maig baixem a la capital bagenca per fer el brevet 200 de la Penya. Enguany amb tot el calendari que hi ha , som molta menys gent. De fet la majoria de la gent a aquestes dates ja està a punt de fer els 400 , però és el "nostre" brevet i ens cal fer una mica de pinya.\nBaixem amb la furgo d'en Colell tunejada que ja li ha millorat els anclatges de la bici. Ahir varem carregar les bicis per evitar sorpreses de darrera hora.\nAl arribar , un vell conegut que no haviem vist encara , en Miquel Romagosa. de Cubelles Aquest serà el seu primer brevet. Diu que enguany no està prou motivat i que no du quilòmetres encara. Avui li tocarà patir.\nRecollim els carnets ens acabem de canviar i anem cap a la sortida. Em retrobo amb un altre vell conegut , en Fernando Zendrera, l'home dels patinets. També serà el primer brevet. Carai amb aquestes estrenes tardanes !. Ep que enguany és any de Paris-Brest, ...no juguem , no jugem !.\nFoto de grup que ens fa la Joana i arranquem a pedalar cap el pont de ferro per sortir de Manresa.\nVaig xerrant amb en Fernando , després d'un inici de temporada molt extrem amb sortida al Pais Vasc i amb pluja va deixar la bici durant un temps d'inactivitat. Em comenta que avui ho pagarà. Aquesta canço ja me la conec prou massa bé.\nMalament començar amb aquesta premisa al damunt , però gairebé és la darrera oportunitat per poder fer un 200 ... o li caldrà fer un parell de 300, cosa que encara cou més !. Quan la carretera comença a tirar amunt , em diu que vagi tirant que ell anirà al seu pas. Poc a poc i bona lletra!.\nEncarem cap el molí de Boixeda. Al trencall ens espera el Presi , en Jordi i la Montse Ibern , la secre. No tenim el neguit d'altres anys on un per l'altre anavem un xic més nerviosos pujant tot el pilot. Avui calma... i que duri !.\nAbans de Fonollosa un bon grupet ens atrapa i coronem junts , tot i que al Colell això d'anar dins un grupet li costa força , ell és home d'espai obert , no li vinguis amb anar "xupant" roda !.\nQuan comença la pujada del Pallarés enxampem en Miquel Romagosa. Va ben desentrenat i quan l'asfalt es fot cara amunt tira enrrera a marxes forçades. La bicicleta no té secrets , tal i com deia aquell Mariachi tot és : "rodar i rodar ", Vinga Miquel , que tu continues essent "el rei"!.\nAmb en Colell anem apropant-nos a les nostres contrades. Avui a Calaf hi ha el dia de Sant Sebastià i és tradició pels calafins pujar a l'ermita que hi ha dalt del turonet del mateix nom i després fer un dinar al camp.\nQuan hi arribem , no veiem encara gaire moviment. A més a més avui tot i ser dissabte, al ser festiu no hi ha el clàssic mercat , faltarà una estoneta per que la gent comenci a pujar a la muntanya. Nosaltres seguirem el nostre cami , ara rai que toca una mica de baixada.\nPassem Castellfollit i Tora. Just quan estem sortint d'aquest veig al terra un mòbil . Tots dos hem fet el mateix gest. Mitja volta. i l'agafo. Al veure'l així sembla que sigui d'algun company nostre que treient alguna cosa de les butxaques del maillot li ha caigut. Li foto trucada a en Pere Martí que si algú arriba al control de Ponts i ha perdut el mòbil que ho tingui en compte.\nProseguim passant Biosca i quan arribem a Sanauja ens aturem per fer un bon esmorzar a la Maiola. No cal perdre els bons costums !. L'aturadeta no baixa dels 50 minuts reglamentaris. Que carai !.\nAcabem de fer el pit stop i proseguim la nostra marxa . Just quan acabo de fer un centenar de metres em sona el mòbil. Contesto. Li dic que no soc el propietari i que l'he trobat . Em comenta que és un company seu treballador de Torà . Jo li dic on li puc deixar el mòbil i m'ofereixo a deixar-lo a l'Hostal Jaumet de Torà però això si ...d'aqui unes horetes quan hagi fet la voltat que em queda.Li donarem una volteta al mòbil !.\nTrànsit fins el trencall de Vilanova de l'Aguda i després la calma novament. Tot i la forta pujada que hi ha , aquest tram et permet distreure't al veure el GR . Cada cop que hi passo em venen ganes de seguir-ne un tram !. Fot molt bona pinta, tram endurero ... i de veritat !.\nFinal de la pujada i arribem a l'esplanada del resturant , on hi ha el control . Veiem el inconfusible cotxe de la Penya amb en Jordi , la Montse i la Joana fent les funcions.\nSaludem en Martí Flores a qui haviem vist fugaçment passar quan estavem aturats a la Maiola. Deu n'hi do del llamp de pantalla que porta , això no és un gps, no , una tablet . Amb l'ewerk que no falti l'energia !.\nProseguim la ruta. Aquest tram fins el trencall de Madrona cal fer-lo amb tots els sentits doncs hi ha força trànsit de cotxes que pujen cap Andorra. Quietos, quietos !.\nA la baixada ja veiem en Fernando que just acaba de trencar i l'enxampem al cap de poc. El veig poc motivat. Malament rai !. Sembla que li està canviant la faceta randonneur per la d'aventurer sense la necessitat d'anar pendent del temps i d'un full de ruta. Em diu que si no pot acabar el brevet d'avui llavors ja en farà dos de 300 . Però amb poca convicció. Malo, malo !.\nAnem tirant , per la molt tranquil.la carretera. De nou a l'indret de l'ermita dels Apostols trobem l'únic trànsit que ens cal vigilar amb les maniobres dels que estan aparcant no sigui que et fotin a terra obrint alguna porta o fent el badoc.\nArribem a la carretera de Bassella. Un parell de quilometrets amb lleugera pujada i podem coronar el coll de Clarà. Hem decidit que anirem a fer el trago a la Mare de la Font. Això ja gairebé és obligatori. Enxampem a tota la troupe del restaurant dinant abans d'entrar "a la guerra" del dinar i fem un bon trago per reposar les forces.\nPas fugaç per Solsona gairebé d'esquitllada i comencem la pujada al coll de Torregassa , el darrer obstacle de forta pujada que tenim avui. Bé un cop coronat és d'aquells trams que fins que no arribés a l'ermita de l'Ascensió no acabes mai de baixar fort. Deu ser allò dels "falsos llanos"...!\nRebo la trucada del propietari del telèfon . A la pantalla em surt "Fill meu". Li explico la rocambolesca història i li dic que d'aqui poc menys d'una horeta li deixaré al Bar cal Jaumet de Torà.\nL'arribada a Sanaüja la fem al mateix temps que un Toyota molt customitzat i preparat per anar " a la fi de mon". Un gest de complicitat per part meva i una salutació ens apropa a la parella que el porta. Quina enveja més sana !.\nEl Colell em diu que ara tocarà un tram de vent d'esquena per fi . Carai avui l'hem patit força estona de cara i això es veu reflectit en la mitja.\nAl pas per Torà jo m'aturo per deixar el mòbil al bar. No trobo el propietari però li deixo al cambrer indicant que li passaran a buscar.\nFem els pocs quilòmetres que ens queden fins a Castellfollit i anem a Cal Pau a segellar. En Ribi que ens porta controlats ens fot una estirada d'orelles i ens diu que anen tard. Ep , fora presses !. Li posem l'excusa del vent però tampoc cal que diguem que no posem excessiu en recuperar el temps perdut. Que carai !.\nArranquem de nou i tirem cap a Anfesta. Sento en Colell que es comença a cagar amb tots els permisos. De fet la pujadeta i posteriro baixada és fruit sols de l'impediment del terratinent de torn de passsar per baix vora la riera i esl va dir passeu per dalt del turó. Per allà al passar amb la BTT tot és planer. Quins collins !.\nAnem fent per la tranquila carretera de Puigpelat. Al trencall de cal Morros ens trobem amb una colleta que venen de cara i tot just passar ens foten una escridassada. Pels maillots ,el 50x13 d'Igualada, el mateix que porta en Colell , veiem que són d'Igualada i les hores que són intuim que estan fent una bona sortida !.\nTravessem el pont de les dues aigues i comencem ja a ensumar la baixada que ens ha de dur fins a la Colonia Valls. Ara amb el vent a popa amb poca estona ens plantem a Manresa on trobem la colla que ens estan esperant per comentar la jugada. Demà em toca tornar-hi, Tinc el brevet 400 dels amics de la Fuliola. A veue com anirà la cosa !.\nPicasa fotos Track Openrunner Homologacions\n20150501 BRM200 Bonavista un clàssic pel dia de Sa...


7 models més elegants d'abrics de pell d'ovella per a l'hivern del 2021 - Confetissimo - blog de dones\n7 dels models més moderns d’abrics de pell d’ovella femenins per a l’hivern del 2021\nMoltes dones prefereixen un abric de pell d’ovella com a roba exterior per a la tardor, l’hivern i la primavera. Combina calor i comoditat, i també proporciona una gran varietat de models i colors. L’abric de pell d’ovella guanya de moltes maneres una jaqueta i un abric de pell. És més pràctic i lleuger que un abric de pell, és més espectacular i bell que una jaqueta de ploma.\nAquí esbrinarà quins abrics de pell d’ovella seran els més populars a la temporada de tardor-hivern 2020-2021.\n№ 1 - Abrics de pell d'ovella lacats brillants de moda\nSón tan brillants que literalment enlluernen! Aquests abrics de pell d’ovella tenen un aspecte especialment avantatjós quan fa temps clar, quan reflecteixen la llum solar.\nBalenciaga presenta un abric monocromàtic de pell d’ovella on s’adapta la superfície lacada i el pelatge. Què no es pot dir sobre les botes d’un to rosa àcid. La sabata crea una contradicció interessant i no és inferior a la capa de pell d’ovella en termes de brillantor.\nNúm. 2 - Jaquetes de pell d'ovella\nEls abrics de pell d’ovella de moda tardor-hivern 2020-2021 es presenten en diferents longituds. Les versions abreujades, que recorden les jaquetes, s’adrecen a noies actives que es mouen per la ciutat amb el seu propi cotxe o transport públic.\nLa imatge d’IRO està feta amb colors clars. Unes botes de color beix i un abric de pell d’ovella posaven pantalons blancs com la neu i una brusa.\n3: abrics curts de pell d’ovella sense mànigues com a armilla\nUna altra modificació que el modern abric de pell d’ovella està rebent a l’hivern del 2021 és l’armilla. Aquesta roba exterior de moda requereix un complement en forma de guants llargs o màniga llarga al jersei que hi ha sota l’armilla.\nIRO us mostra com portar una armilla de pell d’ovella correctament. La pell de la pell és lleugerament més fosca que els pantalons i els jerseis blancs de neu, i l’element més fosc de la imatge és un abric de pell d’ovella. En general, el rendiment del color de la imatge és suau i clar.\n4: abrics de pell d'ovella "cap a fora"\nUna variació inusual d'un abric de pell d'ovella femení, on la capa inferior es converteix en la part superior. Així es portava aquesta peça exterior a la Rússia tsarista, amb la pell fora. Com a resultat, l’abric de pell d’ovella sembla un abric de pell de pell curta i retallada.\nRuban demostra l’aspecte acollidor i maco que té. Model curt de grans dimensions en una ombra delicada i clara. Crea un contrast avantatjós amb uns pantalons negres.\nUs recomanem que llegiu: Bruses de seda: models amb mànigues curtes i llargues per a tots els gustos\n5: abrics de pell d'ovella de doble cara\nLes tendències de la moda el 2021 posen la pràctica i la versatilitat al capdavant. La roba exterior de doble cara és convenient ja que és una cosa de 2 en 1. Això us permet afegir varietat a les imatges per a la temporada de fred.\nAkris ofereix una peça elegant que sembla igualment impressionant per ambdós costats. Els costats lacats brillants i matisats són de color marró, que és molt diferent de la resta de la imatge en tons grisos.\nNúm. 6: models amb cinturó i butxaques pegades\nL'estil clàssic de l'abric de pell d'ovella de moda per a dona. Molts models es complementen amb un coll de pell, butxaques de patch i un cinturó. Només es diferencien la longitud i l’ombra de l’abric de pell d’ovella: cada dona tria aquí, centrant-se en les seves preferències.\nA la imatge es mostra un exemple de tendència en una versió negra dramàtica. La vora inferior està decorada amb una decoració inusual, la guarnició de pell al coll i les mànigues escalfen i complements.\n7: abrics de pell d'ovella amb solapes amples\nLes solapes són un element important d’un abric de pell d’ovella i a l’hivern del 2021 són gairebé el detall central de la imatge. Per tant, la roba exterior es veu espectacular i eficaç.\nL’aspecte de Tommy Hilfiger combina un vestit a quadres i un abric de pell d’ovella llis amb solapes més clares. Els punys tenen la mateixa tonalitat, només que no són tan amples com les solapes. Són l’accent principal de l’abric de pell d’ovella.\nAra ja sabeu quin tipus d’abric de pell d’ovella es posarà de moda a l’hivern del 2021 i més enllà. Aquest és el secret de la popularitat dels abrics de pell d’ovella: comprar-los durant més d’una temporada, perquè aquesta roba exterior sempre estarà de moda.\nÉs elegant, resistent i pràctic. És còmode, no fa massa calor, sembla impressionant. En triar diferents botes i accessoris, sobre la base d’un abric de pell d’ovella, podeu crear molts aspectes diferents. Es combina harmoniosament amb sabatilles esportives, amb botes i fins i tot amb botes sobre el genoll.\nUs recomanem que llegiu: Com portar una faldilla de llapis vermell\nEstant a l'interior o en transport públic, la capa de pell d'ovella es pot deslligar. Quan està obert, no és menys efectiu que el botó. Si es desitja, es pot complementar amb un cinturó i un mocador.


Volen canviar el món\nContracorrent és un moviment ecologista, feminista i antiracista creat per joves d’entre 14 i 17 anys. També volen impulsar la participació ciutadana al país.\nManifestació contra el racisme davant del Consell General.\nActualitzada 25/10/2020 a les 06:43\nTretze joves d’entre 14 i 17 anys s’han proposat canviar el món o, si més no, el Principat. Contracorrent és un grup ecologista, feminista i antiracista que es proposa pal·liar els efectes de la crisi climàtica i millorar en matèria de drets fonamentals perquè, tal com explica un dels seus membres, Pol Cerdà, “creiem que al nostre país s’estan vulnerant drets com el de les dones a decidir sobre el seu cos o el fet que les parelles homosexuals es puguin casar al mateix nivell que les heterosexuals”. “En ple 2020 són qüestions que hauríem de solucionar com més aviat millor”, afegia.\nContracorrent va néixer fa poc més d’un any, però ho va fer amb un altre nom: Extinction Rebellion Youth Andorra. Els joves formaven part del moviment internacional però se’n van desvincular perquè “les seves propostes eren poc realistes per la situació actual d’Andorra” i “se centraven únicament a l’emergència climàtica i ecològica i nosaltres volem fer un activisme més social”. Un dels objectius que persegueix el col·lectiu és potenciar la participació ciutadana al Principat, especialment entre els joves: “El país funcionaria millor si la ciutadania fos més activa”. És precisament per això que fa un mes que han començat a treballar amb altres entitats del país en un projecte d’assemblees ciutadanes que volen presentar a les institucions. També apuntava que l’evolució de la pandèmia no els permet fer mobilitzacions ni concentracions i els limita a l’activisme des de les xarxes.\nCerdà també destacava que creuen que des de l’escola s’ha de treballar per educar en la diversitat. En aquesta línia, criticava que des dels centres escolars només reben una xerrada anual de sexualitat i que els valors els treballen a les tutories a través d’activitats que “no generen interès i que estan mal plantejades”. També els agradaria que es pogués votar a partir dels 16 anys però confessa que “costa molt mobilitzar la població andorrana, hi ha joves que no s’informen i que no saben quina és la nostra realitat”, mentre que en temes internacionals sí que les mobilitzacions reben més suport.\n#10 STOP GANDULS\nTruman va dir..Molt bé jovent!!! En calen més com vosaltres!!\nsi, i anar pagant impostos els tontos de sempre\nURGENT. Cal INFORMACIÓ del que és la política. Cal Informació del que és expressiò lliure. Cal Informació de ser ciutadà lliure. Iii vosaltres benvolguts jovents ànims. NO deixar els estudis...busqueu INFO amb altres païssos demócrates...tot el nostre suport\nMolt bé jovent!!! En calen més com vosaltres!!\n#7 Rebels amb instruccions\nmés fumar porros va dir..boomers no us aniria malament fer-vos un peta de trankis o k?\nsi es k sou uns amargats que no estem a l'edat de pedra!\n"Quien insulta pone de manifiesto que carece de argumentos", com va escriure Garcilaso de la Vega\n#6 més fumar porros\nboomers no us aniria malament fer-vos un peta de trankis o k?\nPues mucho "cuidado", hace 12 años escasos así surgió el partido de izquierda radical en España, y miren donde están.....\nNens, menys fer el ruc i més estudiar !!!\n#3 - protestar i + treballar\nRebels amb instruccions va dir..És curiós. En pocs dies ja és la tercera vegada que llegeixo la mateixa notícia. Un grup d'amics que decideixen convertir-se en rebels al dictat del políticament correcte. No hi ha més novetat però sembla que al diari li interessi donar-los cert impuls.\nTotalment d'acord. He pensat exactament el mateix quan he vist l'imatge i el titular.\n#2 Greta Tintin Eleonora Ernman Thunberg,\n#1 Rebels amb instruccions\nÉs curiós. En pocs dies ja és la tercera vegada que llegeixo la mateixa notícia. Un grup d'amics que decideixen convertir-se en rebels al dictat del políticament correcte. No hi ha més novetat però sembla que al diari li interessi donar-los cert impuls.


Enric i Marta, dos antics alumnes del Màster de l’Escola, competiran al Campionat Mundial del Pa a Nantes – Newspa\nEnric i Marta, dos antics alumnes del Màster de l’Escola, competiran al Campionat Mundial del Pa a Nantes\nEls dos alumnes amb la millor nota de la primera i la segona edició del Màster entrenen cada dia cinc hores per assolir l’excel·lència en una de les competicions més exigents del món, de la mà d’en Yohan Ferrant.\nEnric Badia i Marta San José, dos antics alumnes del Màster en Fleca Artesana d’Excel·lència impartit per la nostra Escola de Flequers Andreu Llargués, s’estan preparant per participar en la vuitena edició del Campionat Mundial del Pa (Mondial du Pain) que tindrà lloc a Nantes (França) els dies 18 i 19 d’octubre, en el marc de la fira de restauració, hoteleria, fleca i pastisseria Serbotel.\nEs tracta d’una de les cites més exigent que hi ha al sector, ja que es competeix amb les millors seleccions del món. Enguany el jurat estarà format per professionals de nacionalitats diferents de les que competeixen, concretament: els Estats Units, Taiwan, Suïssa, Noruega, Austràlia, l’Índia i el Brasil.\nEvidentment, un certamen d’aquestes característiques requereix un nivell molt alt. Per aquest motiu Badia i San José, alumnes amb la millor nota de la primera i la segona promoció del Màster, han estat els escollits per participar en aquest campionat. “Són els alumnes que han obtingut millor nota en les seves respectives edicions del Màster, per tant, són professionals tècnicament molt hàbils, versàtils i complets, capaços d’obtenir molts bons resultats”, explica Yohan Ferrant, director de la nostra Escola i el responsable d’entrenar Badia i San José de cara al Mundial.\nEntrenar i entrenar per donar el millor\nAra bé, ser un alumne avantatjat no ho és tot. Ambdós estan entrenant a un ritme molt intens. Cinc dies a la setmana, des del gener fins a l’octubre, mentre ho compaginen amb la seva feina a les seves respectives fleques. Malgrat el sobreesforç, la Marta San José ho va tenir molt clar: “És una gran oportunitat en l’àmbit professional i personal, que em permetrà créixer i donar-me a conèixer. Quan el Yohan m’ho va oferir, em va descol·locar, però de seguida li vaig dir que comptés amb mi”.\nDurant els entrenaments, l’Enric i la Marta han tingut una excel·lent afinitat. “No ens coneixíem prèviament, però ens entenem molt bé i tenim una boníssima connexió”, comenta San José. “Els dos formen un bon equip, que és una de les coses més difícils d’aconseguir”, assegura Ferrant. “Perquè una cosa és ser bon professional i una altra treballar en equip amb una altra persona i davant un jurat internacional”, afegeix.\n“A més, malgrat el gran talent que tenen, ambdós són molt humils i tenen moltes ganes d’aprendre i millorar, i això és el més important”, assenyala Ferrant. “En aquest tipus de competicions, si hi vas pensant que ets molt bo, ja has perdut. Has d’estar contínuament perseguint l’excel·lència per tenir alguna possibilitat, ja que qualsevol petit error pot ser fatal. Però ells estan constantment preguntant-se com fer-ho millor i plantejant-se el perquè de les coses, i aquesta és l’actitud correcta”, indica.\nA banda de comptar amb una formació de primer nivell i d’intentar superar-se dia rere dia, l’Enric i la Marta tenen al seu abast el millor equipament per entrenar: forns i maquinària de Bongard, que també és patrocinador del mateix Mundial. Ja fa un temps que Bongard Iberia va adoptar el compromís amb l’Escola d’equipar-la amb tota una gamma de maquinària d’última generació, així com donar el suport tècnic necessari i assessorament sobre aquests equips i novetats.


20M EPNOTICIA27.05.2021 - 14:56h\nEl president de Mercadona, Juan Roig, ha felicitat al màxim responsable del Vila-real, el seu germà Fernando, per la consecució del títol de l'Europa League. Es tracta, ha remarcat d'un "gran honor per a tots els espanyols", per als ciutadans de la Comunitat Valenciana i per a Vila-real, ha asseverat, al mateix temps que s'ha mostrat "sorprés" que "de l'Estat espanyol no va ser quasi ningú" al partit.\nJuan Roig ha realitzat aquestes declaracions als mitjans en la presentació de l'exposició de Julian Opie que impulsa la Fundació Hortensia Herrero en ser preguntat per la victòria del 'submarino amarillo', que anit es va fer amb el seu primer títol europeu en derrotar en la final de l'Europa League al Manchester United.\nL'empresari ha mostrat la seua satisfacció per la gesta esportiva i ha felicitat al seu germà Fernando, qui, donat l'estricte protocol sanitari de la UEFA, va preferir tornar de Gdanks, però "ha estat amb el Vila-real i han arribat a les cinc del matí i ell ha estat allí", ha incidit.\n"Felicite al meu germà i, sobretot, a l'afició de la Ceràmica que ahir sí que es va sentir. Van ser 4.000 i va estar molt bé. El que més em va sorprendre és que de l'Estat espanyol no va ser quasi ningú allí, l'únic va ser un cònsol, no va tindre temps d'anar ni l'ambaixador", ha comentat.\n"Però d'altra banda -ha continuat- va estar fenomenal i és un gran honor per a tots els espanyols, per als de la Comunitat Valenciana i per al 'poble' de Vila-real i la província de Castelló".


divendres, juliol 3, 2020 - 01:00\nRecordaran que va ser en la sessió del Comú que va tenir lloc el 30 d’abril, en ple confinament, que la cònsol de la capital va anunciar la “suspensió” de l’arc de leds projectat a la Margineda....\nAndorra acull aquest dijous, de manera telemàtica, la 21a reunió de la Conferència de Directors Iberoamericans de l’Aigua (Codia), a la qual ja han confirmat, a hores d’ara, 19 participants dels 22 països que integren la Conferència Iberoamericana.\nLlegir més sobre Andorra mostrarà davant els directors iberoamericans de l'aigua la seva experiència en sanejament hídric\nEl ministre d’Afers Socials, Habitatge i Joventut, Víctor Filloy.\nDt., 23/06/2020 - 10:00\nAmb motiu del Dia Internacional de l’Orgull LGTBIQ+, el ministeri d’Afers Socials, Habitatge i Joventut i la secretaria d'Estat d’Igualtat i Participació Ciutadana, juntament amb l’associació Diversand, ha organitzat enguany una campanya de sensibilització, que pren un caire digital a causa de la situació d’emergència sanitària del coronavirus SARS-CoV-2.\nLlegir més sobre El Govern s’afegeix al Dia Internacional de l’Orgull LGTBIQ+\nLa funesta escala de la pedrera de Mauthausen, amb els seus 186 esglaons.\nDel Pirineu a l’infern: vint històries\nPau Chica i Marc Bernadas recullen a ‘Cerdans i alturgellencs als camps nazis’ la peripècia dels exiliats republicans que van ser deportats a Maut-hausen, Buchenwald i Ravensbruck. Tretze hi van morir, i a la llista hi figuren les germanes Josefa i Maria Maranges, filles d’Alp i que van sobreviure.\nLlegir més sobre Del Pirineu a l’infern: vint històries\n“Comprar al país no només és un acte de consum, sinó que és ajudar el teixit productiu, que els establiments segueixin oberts, els salaris i a mantenir els llocs de treball.” Així ho va assegurar ahir el ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, que va destacar que aquest és un dels missatges que es vol transmetre amb la campanya per fomentar el consum intern.\nLlegir més sobre Apel·lació a l’andorranitat per fomentar el consum intern\nL’aler serbi del BC MoraBanc, Dejan Todorovic, va ser el millor del partit, però va rebre en aquesta jugada un cop a la cama.\nDt., 23/06/2020 - 00:40\n‘Palicica’ per seguir vius\nPalicica del BMoraBanc al Saragossa per continuar vius, amb opcions remotes per accedir a semifinals de la lliga ACB.\nLlegir més sobre ‘Palicica’ per seguir vius\nEl base argentí del Reial Madrid, Facu Campazzo, va anotar 29 punts i va valorar 42.\nCampazzo salva el vigent campió\nFacu Campazzo va donar llum al vigent campió, el Reial Madrid.\nLlegir més sobre Campazzo salva el vigent campió\nXavi Cardelús, a Motorland.\nDt., 23/06/2020 - 00:10\nXavi Cardelús comença la pretemporada a Motorland\nPretemporada iniciada. El pilot andorrà Xavi Cardelús va completar ahir una jornada d’entrenaments amb l’equip Stylobike.\nLlegir més sobre Xavi Cardelús comença la pretemporada a Motorland\nUn moment de la missa funeral per a les víctimes del coronavirus que va tenir lloc ahir a l’església Sant Esteve d’Andorra la Vella.\nDt., 23/06/2020 - 00:05\nRecord, agraïment i esperança per encarar el futur. Missatges que ahir va adreçar l’arquebisbe d’Urgell i copríncep episcopal, Joan-Enric Vives, durant la missa funeral per a les víctimes del coronavirus celebrada a l’església Sant Esteve d’Andorra la Vella.\nLlegir més sobre Comiat als morts de Covid per guarir la ferida d’un adeu que va mancar\nEl conseller general socialdemòcrata Joaquim Miró.\nDl., 22/06/2020 - 18:08\nEl grup parlamentari socialdemòcrata considera que el conveni que va signar el Govern amb l'exnotari, Josep Estañol per a la cessió gratuïta dels instruments notarials digitalitzats és "del tot innecesari" ja que "la propietat d'aquests protocols ja era de l'Estat i la llei obliga el seu lliurament, doncs són documents de titularitat pública".\nLlegir més sobre El PS demana pel "conveni innecessari" amb l'exfedetari Josep Estañol\nLa base de l'FC Andorra busca jugadors.\nDl., 22/06/2020 - 18:05\nA la recerca de talent a l'estil nord-americà\nA l'estil nord-americà.\nLlegir més sobre A la recerca de talent a l'estil nord-americà\nEl principal expert en malalties infeccioses, Anthony Fauci alerta els EUA pel perillós augment de casos de #coronavirus


Activitat Minera. Contractació de treballs per part d'empreses mineres. Departament d'Empresa i Treball\nEl titular o explotador d'un recurs miner o d'un establiment de benefici, pot subcontractar una part dels treballs a altres empreses. Aquesta subcontractació s'ha de formalitzar mitjançant un contracte en el qual s'especifiqui clarament quin és el tipus de treball que se subcontracta i la durada prevista. Aquest fet s'ha de posar en coneixement de l'autoritat competent amb una comunicació, en la qual s'han de fer constar les dades de l'explotació, del titular o explotador, del director facultatiu i del titular de l'empresa subcontractada, declarant que el director facultatiu i el titular de l'empresa subcontractada es comprometen a complir tant el reglament de normes bàsiques de seguretat minera com la normativa de prevenció de riscos laborals vigents.\nA titulars/ explotadors de drets miners que vulguin subcontractar una part dels treballs a realitzar.\nInstrucció 3/2008, de 5 de febrer, sobre la contractació de treballs per part d'empreses mineres\nComunicar els treballs subcontractats en activitats mineres\nComença Comunicar els treballs subcontractats en activitats mineres


El CO2 com agent refrigerant – Fredvic Blog\nEl CO2 com agent refrigerant...\n08 AgoEl CO2 com agent refrigerant\nEl diòxid de carboni, o CO2, és un dels candidats a substituir progressivament a altres agents refrigerants com els gasos fluorats. Conegut com a R-744, el CO2 és un compost gasós, incolor, inodor, i present de forma natural a l’atmosfera terrestre.\nNo és un refrigerant nou, ni d’ús exclusiu en l’actualitat. Ja va ser emprat a finals del segle XIX en plena revolució industrial, i de forma massiva fins a la implantació de l’ús de gasos fluorats, durant els anys 30 del segle XX, ja que requerien pressions més baixes en sistemes frigorífics.\nDurant els últims anys, després de comprovar l’impacte dels refrigerants fluorats sobre la capa d’ozó, el CO2 ha tornat a imposar-se com agent refrigerant de futur.\nSegons la teoria, la temperatura crítica per al CO2 és de 31 °C, i la pressió crítica és de 73 Bars. Els sistemes de CO2 operen de diferent forma segons ho facin per sobre, o per sota del punt crític. Amb això, els sistemes frigorífics amb CO2 els podem dividir en dos grups:\nEn aquests sistemes, el CO2 passa d’estat gasós a líquid quan perd calor, com és habitual amb els sistemes frigorífics amb gasos fluorats. El CO2 s’evapora absorbint calor, es comprimeix, i es condensa canviant d’estat gasós a líquid perdent calor.\nEn aquests sistemes el CO2 no canvia el seu estat (gasós), ja que no condensa. Aquest fet deriva en pressions de descàrrega més elevades, que requereixen sistemes de control de pressió i instal·lacions especials, amb pressions de disseny de 120Bar.\nInconvenients del CO2 com a refrigerant\nEls equips que se serveixen de CO2 com a gas refrigerant suporten pressions de treball més elevades, en conseqüència, requereixen sistemes de seguretat més complicats, equips i instal·lacions més sofisticats, i personal més especialitzat.\nEn cas de fuita, al ser més pesat que l’aire, desplaça l’oxigen. Com a conseqüència és important disposar de medis d’extracció, així com de detectors de fuites a la instal·lació. S’ha de tindre en compte que és un gas inodor, i incolor, de difícil detecció.\nAvantatges del CO2 com a refrigerant\nEl seu impacte sobre la capa d’ozó es considera nul, O.D.P. (potencial de disminució d’Ozó), és de 0. De la mateixa forma, el seu impacte sobre l’efecte hivernacle és molt baix, GWP (Potencial d’Escalfament Global), és 1. El CO2 com a refrigerant és l’opció ecològica.\nEls sistemes frigorífics amb CO2, en comparació amb els tradicionals de HFC (gasos fluorats), necessiten compressors més petits, donat que requereixen menys cabal màssic de refrigerant per assolir les mateixes potències frigorífiques.\nEl preu actual d’aquest refrigerant és molt inferior respecte els gasos fluorats, i a causa del seu O.D.P. i G.W.P., no té cap mena de taxa.\nEl CO2 no està catalogat com gas refrigerant no tòxic, ni inflamable. En cas de possible fuita, no contamina el producte, i es pot eliminar la presència de CO2 simplement airejant la zona.\nEl seu coeficient de transmissió tèrmic (C.O.P.), és elevat (té una excel·lent taxa d’intercanvi tèrmic als evaporadors i condensadors), i les pèrdues de pressió són molt baixes, el que es tradueix en un sistema frigorífic més eficient.\nPermet el seu funcionament amb temperatures exteriors de fins a -20 °C.\nLa nova normativa F-Gas de la Unió Europea, estableix que a partir de l’any 2022, la prohibició d’utilitzar gasos fluorats en instal·lacions frigorífiques de més de 40kW, tant en l’àmbit comercial, com industrial.\nagents refrigerants, Avantatges del CO2 com a refrigerant, co2 com a refrigerant, Inconvenients del CO2 com a refrigerant, millors opcions de refrigeració, prohibició d'utilitzar gasos fluorats en instal·lacions frigorífiques, refrigerants, sostenibilitat


Em bull la sang quan escolto que un eminent psicòleg assegura que la crisi econòmica no ha de provocar necessàriament cap trastorn entre els joves. Ben al contrari, opina, atès que la situació actual pot ajudar-los a bregar amb els problemes de la vida. Tan acostumats com estaven als plaers del consum, ara es troben confrontats amb les penúries financeres. Mira que bé, encara ho haurem de celebrar. Certs catedràtics em recorden Michel de Montaigne, permanentment aïllat en una torre, on hi escrivia màximes a les parets i tenia els llibres com a única companyia. La diferència rau en el fet que l’intel·lectual francès va sentir la necessitat d’iniciar una nova singladura, més oberta a l’acció, en un món que es convulsionava al seu voltant. Recordo com Stefan Zweig en narrava les peripècies, en el breu retrat que va fer-ne abans de suïcidar-se i posar punt i final a una fecunda existència. Podeu pensar que l’autor dels Assaigs no ha d’esdevenir un model universal a seguir i tindreu raó. Amb tot, crec que a banda de la necessària immersió en l’alta cultura, els nostres principals referents haurien de mantenir un mínim de contacte amb la tirania que ens esclafa. Si no és així, les reflexions proposades, més que un intent d’il·luminar el panorama, poden interpretar-se com una broma de mal gust.\nPer començar, trobo que l’eufemisme “crisi econòmica” és poc apropiat per descriure el paisatge lunar que tenim al davant. No és pas una etapa de transició cap a un futur millor, aquesta recessió, sinó un període de reformes profundament hostils i antidemocràtiques, que tindrà conseqüències nefastes pel futur col·lectiu. Estem patint un atac brutal i deliberat a les bases de l’estat del benestar, gràcies al qual els delinqüents habituals s’ompliran les butxaques. Per altra banda, atesos els incomptables precedents històrics, en països on la grapa neoliberal hi ha cavat la seva fossa, ja seria hora que parléssim desacomplexadament i sense embuts de genocidi financer. Alguns activistes descriuen la mort i la fam provocades pel paquet de mesures neocon com un conjunt de crims econòmics contra la humanitat. La pujada de les taxes universitàries o la flexibilitat laboral són només un parell d’exemples que podrien identificar-se com l’artilleria militar contemporània. ¿Seria possible afirmar, amb la mateixa frivolitat, que un home que és enviat a la guerra aprendrà a bregar amb els problemes de la vida? Sens dubte, alguns nois i noies prosperaran. Potser fins i tot asseguraran que l’experiència els ha enfortit com a persones. Seran els afortunats. D’altres moriran asfixiats per l’opressió o bé sobreviuran, només si aprenen a extreure de dins seu el pitjor de si mateixos. El món s’encarregarà d’ensenyar-los la lliçó.\nEm sembla oportú recordar les observacions de la psicòloga Susana Velázquez, perquè afirma que si no reconeixem l’existència de manifestacions violentes difícilment podrem organitzar coneixements i pràctiques socials per a comprendre i recolzar les víctimes. Ho saben prou bé els professionals de la salut que treballen diàriament amb els afectats i estan constantment amenaçats amb la fulla de les estisores. En comptes de veure com amplien els serveis d’atenció als més vulnerables, aquests herois quotidians contemplen com els tanquen els recursos i, al damunt, els retallen el sou. En un informe publicat recentment a l’European Journal of Public Health s’hi descriuen resultats similars als obtinguts en altres indrets com Espanya, colpejats per la política d’austeritat. A grans trets, al nostre país han augmentat significativament els trastorns d’ansietat i l'estat d'ànim, els problemes psicosomàtics i l’abús d’alcohol, sobretot en les famílies que pateixen els estralls de l’atur o bé tenen dificultats per pagar la hipoteca. En l’esmentat estudi també s’hi fa una crítica explícita a la gestió del Govern, com no podia ser d’altra manera. Comprenen perfectament que el remei per acabar amb aquest sofriment atroç va molt més enllà de les parets del consultori. Per descomptat, no és el mateix percebre el món des de les trinxeres que fer-ho de la privilegiada talaia d’una torre de vori. Deu ser el contacte amb el dolor, que endureix el discurs i propulsa l’exigència de canvi.\ngenocidi financer literatura mort salut mental trauma violència


Què i quins avantatges tenen les cases passives? - Api.cat\nHome Vivienda\tQuè són i quins avantatges tenen les cases passives?\nSi estàs familiaritzat amb els termes de l’àmbit de la sostenibilitat és probable que ja coneguis el que fa referència a les cases passives. No obstant això, també és molt possible que no sigui així. De manera que en les notícies immobiliàries de Api.cat et mostrarem a grans trets què són aquest tipus d’edificacions i les principals diferències respecte als habitatges convencionals.\nPrincipals característiques de les cases passives\nAvantatges de les cases passives\nEn primer lloc, una edificació serà passiva quan inclogui un seguit d’estratègies arquitectòniques que garanteixin el major nivell de confort interior amb la menor despesa d’energia. Però, per què “passiva”? La raó és perquè aquestes estratègies funcionen pel simple fet d’estar incorporades, no necessiten ser enceses ni apagades.\nSi t’atreu la idea de vendre el teu pis a Barcelona i construir la teva pròpia casa passiva, t’expliquem a continuació alguns dels criteris pels quals es regeixen aquest tipus d’edificacions. Ara bé, et avancem que el més important és el relacionat amb el consum calorífic per a calefacció i refrigeració, el qual no pot superar els 15kWh / m² a l’any, la qual cosa queda molt lluny del consum estimat per al 80% dels habitatges actuals, el qual oscil·la entre el 110 i el 140 kW h / m2, és a dir, 9 vegades més.\nInstal·lacions de recuperació de calor, perquè al ventilar l’habitatge no perdem la caloreta.\nUns murs i finestres molt aïllants per minimitzar les pèrdues de calor.\nAprofitament de la radiació solar i els corrents d’aire naturals per escalfar l’espai interior.\nUnes façanes molt estanques per eliminar totes les entrades i sortides d’aire sense control.\nPer què viure en una casa passiva?\nUna de les raons principals per la qual la gent es decanta per aquest tipus de construcció apel·la a la qualitat de vida de tota la família. I és que reduir la necessitat d’energia i augmentar el confort interior són dos dels pilars fonamentals que sostenen una vida saludable.\nPrecisament, des del punt de vista de la salut, les cases passives “guanyen per golejada”. Aquest tipus d’edificacions redueixen ostensiblement la possibilitat d’aparició de condensacions, humitats, fongs, corrents no desitjades, soroll i altres factors que afecten directament a la salut.\nEdificis d’energia gairebé nul·la\nEncara que els edificis ja construïts no estan afectats per les exigències i requisits legals previstos per als habitatges del futur, no passa el mateix per a les de nova construcció, ja que les directives europees publicades en els últims anys van dirigides a aconseguir que tots els edificis del continent siguin d’aquí al 2050 el que es coneix com a Edifici d’Energia Gairebé Nul·la, que tindrà uns estàndards semblants als de les cases passives.\nConeixies les edificacions conegudes com cases passives? Quina opinió et mereixen? Comparteix-la amb nosaltres. Ens encantaria conèixer-la.