Agost de 2015 – Azures\nPapallona, vespa, mosca\nSi haguera pogut triar, hauria preferit una papallona o una vespa. Una mosca és una cosa trivial i molesta. Una vespa em podria haver dut cap a la mort, i el fet anecdòtic, aleshores, hauria sigut una cosa tràgica i per recordar. Com aquella història de l’home que es menjà l’eruga de la processionària barrejada amb l’arròs un diumenge d’estiu, quan ell i la família decidiren anar a la pineda. Va morir ofegat. La posta, que és com un núvol de cotó, estava a la branca que penjava just damunt de la taula on menjaven.\nUna papallona m’hauria omplit l’estómac amb l’aleteig i hauria sigut una mort bella, clapejada de colors. Podrien haver dit: va morir perquè tenia papallones a l’estómac.\nEn canvi, una mosca… Note els nervis de les ales a la gola i com es belluga el cos negre. Què intentarà abans de quedar-se apegada a la mucosa de la faringe? I el brunzit esdevé més intens, com si l’animal tinguera por.\n«Escoltes», li dic a la companya de la feina, que em mira mentre jo em prem el coll i intente tossir més fort, «escoltes el soroll?» I em diu que no. «Se m’ha posat una mosca a la boquera abans i crec que l’he engolida. La note a l’amígdala, apegada i movent-se com si estiguera atrapada en una teranyina». «És impossible», em diu, «ja l’hauries escopit».\nPerò, com puc escopir una cosa que està atrapada? Ho pense i no li ho dic, assentisc mentre em bec el tercer got d’aigua. Que vaja avall, que es fonga a l’estómac i pare de bellugar-se. Amb una papallona o una vespa hauria sigut diferent.\nAutor mslvdrCategories SargantanesPublicat el Agost 31, 2015 Desembre 10, 2015 Deixa un comentari\nVaig quedar el primer dels quinze i per això m’agafaren. Si la prova haguera sigut una altra, però tota la vida he dut estes màquines, podria dur-les amb els ulls tancats si em deixaren a l’empresa. Primer, un mes de prova. Un mes. El curs era de quinze dies teòrics i un mes de pràctica a l’empresa. Jo sabia que si hi havia prova, la passava, però no sabia com serien els altres. Un mes, i alguns companys, després del mes, al carrer. Un adéu i tens aquí la porta. I si necessitem algú, te telefonarem. Però a qui necessitaran? Jo ja estic dins, no m’he de preocupar. No sé si saben on he estat aquests últims anys. No importa. No em coneixen, a la ciutat. Només la boja d’Anna, que l’altre dia vingué a casa i començà insultar-la, a Maite, i quan se m’unflaren les pilotes, isquí al carrer, l’espentí i va caure al jardí, just al costat de les tomateres que acabe de plantar. No vaig deixar una per l’altra, però ella no ho sap. Creu que em gitava amb Maite i era la xica de la benzinera, una dona d’uns trenta anys que tenia un fill. Ens véiem d’amagat a la part de darrere, on estaven els servicis. Però això no va anar avant. Després, Maite i la casa i les tomateres, que creixen al voltant de les canyes (vaig preguntar a mon pare per l’hort) i el gos que trac cada dia quan es fa fosc i creme tres o quatre ganes en dos cigarrets. El primer, a l’eixir de casa, el segon, quan torne amb el gos, ja més tranquils tots dos. Maite m’espera a casa. No cuina, però fa coses com planxar i arreglar els armaris, i de tant en tant, cus. No beu i això és una cosa important.\nHui potser me telefonen per anar demà. Has de dir que sí sempre, sinó el torn passa a un altre, un altre que no sap moure la màquina com jo però que té un mòbil que no falla i que no es queda adormit. A les cinc m’alce, pegue voltes i Maite em crida i pega colpets al muscle fins que jo m’alce. Ara, li telefonen a ella perquè a mi no em funciona el mòbil. Quina sort. Ho saben. De seguida, Maite em telefona (el seu número sí que sona, és una cosa estranya) i em diu que demà torne a la fàbrica. No cal que em diguen l’hora, ja ho sé, a les sis comence a conduir el trasto. Hi ha semàfors i duc un casc especial, com si fora d’obra. Cadascú té la seua feina i això m’agrada. Vaig ràpid, i es queixen, els caps. Vas massa ràpid, em diuen, afluixa. No saben perquè vaig tan ràpid però jo sí que ho sé. Cada dia he d’estar a l’aguait per si em telefonen. Signe el contracte quan marxe cap a casa, al migdia. Des dels tretze anys que duc estes màquines, per això, dels quinze hòmens m’agafaren i jo ja ho sabia. Era un xiquet quan comencí i ara duc un casc i tinc un hort. No puc dormir a les nits, però ells no ho saben. Vaig de pressa i no dorm a les nits per la mateixa raó. Però ells no ho saben.\nAutor mslvdrCategories FamíliaPublicat el Agost 28, 2015 Desembre 10, 2015 Deixa un comentari\nLa caravana aparegué un matí i no ens va sorprendre. Al parc que ens van construir al costat de casa, hi havia sempre alguna cosa estranya que sempre acabava per fer-nos creure que era normal, que a tots els parcs hi havia cotxes destrossats o cremats, autocaravanes desfetes i deixalles (electrodomèstics vells, matalassos foradats i mobles plens de corc viu). Si mai arribaves a aparcar al final del parc, la part que estava a prop del barranc, temies que l’endemà el teu cotxe s’haguera convertit en peces soltes.\nLa caravana, però, estava en bon estat. Un dia que passejava amb el meu gos, vaig veure com un home d’uns seixanta anys nugava un fil als dos arbres perquè fera d’estenedor, i el vaig saludar. Era un matí fresc, amb la rosada de la nit encara enganxada a l’aire. Ell em respongué amb un somriure lleu i va quedar-se mirant el meu gos. El meu gos era gran, de pèl marró amb els flancs rogencs, i solia arrimar-se sempre als desconeguts agitant la cua alegrement. Va estrebar la corretja, amb un moviment brusc, i pel colp sec, vaig deixar la nansa. Directe a l’home, que s’havia quedat aturat davant de nosaltres, amb els palmells oberts, com si esperara tocar-lo d’un moment a un altre. L’endemà vaig esperar trobar-me’l una altra vegada fora de la caravana, però no fou així. Hauria de fer soroll, si volia que isquera. Al cercle de terra on havien plantat els arbres quedaven algunes branques, n’agafí una i la vaig llançar. El gos, amb els ulls més redons, interrogants i les orelles agusades, em mirava sense moure’s. El branquilló dibuixà una corba a l’aire i aterrà a prop de la caravana, just davant de la porta, i ni ell ni jo ens vam moure gens. El parc encara estava en silenci, faltaven hores perquè els xiquets hi passaren per anar a l’escola, i només es sentia algun motor de cotxe llunyà. Si m’hi acostava, les meues passes havien de ser sorolloses. Potser podria xiular o cridar el gos. De sobte, mentre jo encara m’ho rumiava, la portella s’obrí i aparegué la figura del vell. Porta este matí ulleres fosques, com si el dèbil sol de l’albada que travessa la persiana l’haguera importunat al llit.\nEns vàrem saludar i el gos, que ja s’havia desfet de l’ensopiment, li llepava la mà, que ell li havia acostat quasi imperceptiblement. Tots tres entràrem a la caravana. El seu nom era Juan, i era andalús. Encara que a primera vista, havia dit que tot just passava dels seixanta, ell mateix, amb un mig somriure vanitós, va dir-me que vorejava ja els setanta-u. Havia estat viatjant amb la caravana des que l’hivern passat, a la muntanya, tinguera un incident.\nUna nit del gener passat, quan el termòmetre assolí els menys sis o set graus, ell, borratxo, arribà trontollant a casa, i es deixà caure al llit vell de la caravana (no és un llit sinó un matalàs prim i ronyós). L’endemà, quan va despertar-se, notà uns ganivets amb òxid clavats a les polpes dels dits grossos del peu esquerre. Havien pres un color definit entre el blau i el violeta. Coixejant, s’enfilà enmig dels prats fins a casa de l’única dona que coneixia del poble. Era ramadera i vivia amb l’home i el fill adolescent. Era l’única que de tant en tant, em digué Juan, «cuida de este pobre diablo». S’havia oblidat, amb el cap emboirat pel whisky, de tirar-se una manta per damunt del cos i d’encendre’s l’estufa. El metge li anuncià que caldria tallar els dits per evitar la necrosi, però ell es va incorporar de la llitera, i com un gos, bramà que allí no es tallava res. «Si hay que cortar esto, primero antes un cubata» em deia mentre escoltava la història i es servia un got d’alcohol després d’haver-me’n oferit un altre a mi. Eren les vuit del matí passades. Eixa nit vaig somiar amb les muntanyes gelades i el dolor al peu com el d’una punta de gebre clavada a la carn. Feia anys que no xafava les altes muntanyes i la història del vell, i ell mateix, ranquejant les cames a l’asfalt del parc, amb la barba grisa i blanca. El matí següent, la meua bèstia i jo estàvem al parc. Quan va veure la caravana i l’ombra espessa de l’home, el gos remenà la cua i va fer un clapit. De seguida, començà una carrera fins a topar-se amb les cames del vell. Aquesta vegada, ens quedàrem fora, asseguts a unes cadires plegables que havia tret per a mi. M’esperava, digué.\nEs va remuntar a uns anys abans, quan treballava a una mina. Quaranta anys enmig de galeries, atzucacs i parets de roca que no s’acabaven mai. El cor de la terra. S’ho deixà perquè començà a caure-li el pèl, una malaltia de la qual no sap el nom, però que li canvià la vida, perquè a partir d’eixe moment feu la vida a dalt.«Y la vida arriba es muy distinta, otro mundo». Per a allunyar-se’n del cor terrós, pujà i pujà fins a trobar-se a milers de metres, amb el fred d’unes muntanyes gebrades sovint, i cuidant les bèsties a un poble de deu habitants. S’escalfava amb l’alcohol, que engolia al bar del poble del costat, una miqueta més gran, i on només podia arribar si hi havia algú que baixara en eixa direcció. Per a tornar a la caravana, sota la neu o amb la rosada, algú altre havia de pujar-lo. Si no hi trobava cap, ell mateix, amb una branca que feia de gaiato, tombava cap a la senda que unia els pobles. Caminava i caminava fins que el temps sota el fred li entumien les mans, que es fregava insistentment.\nEl gos s’arrambà a les meues cames, i amb la llengua fora, recolzà la barbeta damunt les cuixes. Li vaig acaronar el cap, i em respongué amb una mirada tendra, amb els ulls mig closos. L’home s’alçà i es va girar, ajudant-se de la taula del costat. Havia d’estendre els genolls per passos, primer lleugerament fins que el dolor més agut deixava de colpir-lo, i després una cama i una altra per separat. El gos el va seguir, bellugant la cua i dansant en cercles al voltant d’ell.\n—Jo tenia una gossa, una bèstia amb què vaig ensopegar una nit en què pujava, tot sol i marejat, al poble. Deu anys, deu anys hem passat junts. Fora de la mina, no havia sabut conservar cap amic, i amb la caravana, abandonava els llocs abans que la meua sort poguera canviar. Cada primavera, li notava la panxa més grossa, un baló que arrossegava, i aleshores, m’adonava que eixe any també hauria de soterrar els cadells quan encara tenien els ulls tancats. Al costat del bosc, cavava un forat fondo i colgava els cadells tan menuts com el palmell de la meua mà, mentre la gossa, que havia nugada, llançava un reguitzell de lladrucs.\nVaig fitar al meu gos, que ens mirava a tots dos, expectant. La xerrameca l’havia despertat i es quedà palplantat enmig dels dos, amb la cua veloç de dreta a esquerra i la llengua a fora.\nAutor mslvdrCategories Família, GossesPublicat el Agost 26, 2015 Desembre 10, 2015 Deixa un comentari\nAutor mslvdrCategories NitsPublicat el Agost 25, 2015 Desembre 10, 2015 Deixa un comentari\nSi aguaite per la porta del despatx, el veig assegut davant l’ordinador, amb les mans quietes o movent-les damunt del teclat. A vegades, però, la porta està tancada i em toca imaginar el mateix perfil o completar-lo amb la part que hi veig: els braços estesos, les cames estirades. És del tipus d’hòmens amb qui acabe gitant-me: més baixos que jo, robustos (però no massa), amb el cabell curt o tallat al zero, de pell clara. Ell no m’ha reconegut, encara, o no ho sé, com una dona amb qui acabarà gitant-se. Potser sí, i no vol, i per això a vegades deixa la porta mig tancada i quan vaig al bany o a l’habitació on tenim la nevera, somie que avance uns passos més, només tres o quatre, i òbric la porta i li murmure alguna cosa que no sé però que en eixe moment sabria dir.\nHi ha qui, a l’oficina, s’entreté, o escapa, amb viatges llunyans. Jo m’he enamorat.\nHui, com que he sigut l’última de la planta en marxar a casa, amb les llums dels corredors ja apagades, he comptat els passos que ens separen. Del meu despatx al seu, enmig els banys de dones i hòmens, l’escala d’incendis, la porta d’un altre despatx, ara buit, i l’habitació amb la nevera, la fotocopiadora i el microones. He comptat vint passes. Les he fetes sense respirar.\nAutor mslvdrCategories SexePublicat el Agost 25, 2015 Octubre 3, 2016 Deixa un comentari\nUna pedra o un os\nUna de les xiquetes, la més gran, que no té més de sis anys, es posa a plorar mentre la mare s’asseu amb la menuda al sofà. Volia, justament, asseure’s a eixe costat del sofà i recolzar el cap al coixí roig, que és el més tou. Són menuts, els plors. D’eixes llàgrimes mig inventades, surt la imatge d’una altra xiqueta de la mateixa edat. Fa més de cinc anys, d’allò. Tenia el cabell curt i tallat malament (uns flocs més curts i d’altres més llargs que li donaven un aspecte estrany, com d’espantall) i uns ulls grossos i marrons que obria i s’arredonien quan no entenia alguna cosa que els explicàvem o vèiem una de les pel·lícules de Disney a la sala del televisor. El germà anava a una altra classe, la dels nens de sis a deu anys, i poques vegades els vaig veure junts o el vaig veure a ell, prim i una miqueta desgarbat malgrat l’edat, amb algun gest de germà major. No sé si plorava com ella, o havia deixat els plors enrere, encapsats en uns records que obriria ja de gran, quan trobara alguna cosa dura al pit que no el deixava respirar. Potser no la trobaria mai, eixa cosa, que és com un os, o com si els pulmons formaren part d’un altre esquelet interior, i per això ja comptava amb una certa mirada salvatge. Ella, però, encara tenia els ulls grossos i dolços, de color de l’ametla. L’estiu era llarg i encara estàvem a juliol. De dilluns a dijous ens quedàvem al pati i els divendres anàvem a la piscina, en filera, els xiquets agafats amb una corda que estiràvem de tant en tant perquè els més ressagats s’espavilaren (miraven una mosca amb les ales trencades, o el policia que ens feia el pas o ajupits, intentaven nugar-se els cordons de les sabates). El camí fins al poliesportiu no suposava més de deu minuts, mentre que amb ells, amb els passos menuts i els cants infantils omplint tot el carrer, tardàvem més de mitja hora. A vegades, teníem tanta calor, que ens esperàvem al parc i els posàvem la crema i esmorzaven. Pocs eren els que esmorzaven asseguts al banc, així que l’esmorzar també s’allargava fins que havíem de renyar-los i amenaçar-los amb què no es banyarien, si no s’acabaven l’entrepà o la fruita. Hi havia pares que els fotien un croissant i un batut cada dia a la borsa. Tot era lent, aquell mes. Després d’arribar a la piscina, havíem de canviar-los i col·locar o ajudar a col·locar bé la roba perquè no es perdera. L’endemà, alguna mare o pare es queixava i trobàvem unes bragues amb el nom cosit a la vora a la motxilla d’un altre xiquet.\nElla, la xiqueta dels ulls ametla, no solia jugar amb les altres nenes, que com que no sabien nadar, totes estaven a la piscina dels menuts, entre xiquets de bolquerets i pares que els cuidaven i els passejaven o espentaven al llarg de la piscina. Hi havia també pilotes, joguets de plàstic, pistoles d’aigua. Molts crits i rialles. Quan te n’adonaves, la xiqueta ja havia buscat algun pare o mare i es posava a jugar amb el seu fill mentre parlava amb ells i els contava que estava a l’escola d’estiu, que li agradava el gelat de maduixa i xocolata, i que sabia nadar bé però les monitores (nosaltres) no la deixaven anar a la piscina dels majors. Aleshores, quan te n’adonaves la cridaves i jugaves amb ella una estona fins que el plor d’un altre xiquet interrompia el joc i ella tornava a quedar-se sola i a buscar, un altre cop, la conversa d’algun adult. «Veus, em deia la monitora, veus com busca l’atenció?» I jo assentia, i la mirava, els ulls ovalats que amagaven el plor i li somreia. L’ajuntament i l’orfenat havien signat un paper perquè ella i uns quants xiquets més pogueren vindre a l’escoleta. Els teníem fins a les dues, a eixa hora, una dona anomenada Mercè, una dona grossa d’uns cinquanta anys, venia a emportar-se’ls a l’edifici que antigament havia sigut una escola residència i que donava a la mar. Com que no volien separar els germans, era més difícil que l’adoptaren. A més d’ells dos, de difícil col·locació, hi havia un xiquet viu, amb el cabell espès i morè, que havia passat per quatre o cinc llars d’acollida sense èxit. També estava amb nosaltres, i tampoc plorava. Ella encara sí. «Per què plores?», li preguntaves. «Perquè estic trista». I als ulls veia el plor que només havia conegut a un adult (o en mi). La majoria dels pares estaven a la presó per xicotets furts i possessió de drogues. Alguns, però, se’ls afegia violència de gènere, però en cap cas, violència contra els fills. Potser tornarien a poder cuidar d’ells d’ací a uns anys, però els xiquets ja serien grans, i se n’oblidarien o es quedarien per sempre amb una pedra o un os al pit.\nLa xiqueta para de plorar i es posa al costat de sa mare, apegant la galta al seu braç, i nota una escalfor que la fa adormir-se.\nAutor mslvdrCategories FamíliaPublicat el Agost 20, 2015 Desembre 10, 2015 Deixa un comentari\nRepeteixes el que no et creus, com quan xiulaves de menut, pel corredor o a l’escala que pujava a la golfa —la casa de la mare era blanca per dins, a fora uns taulells de flors i fons marró i una finestra, la de dalt, que feia por perquè mai no l’acabaren— i xiules per bufar la por que passa entre les dents, també, i te n’escapes, del dubte. Per això, la teua paraula preferida és esperança, la dius de bon matí, quan mires la fondària de l’espill i la repeteixes quan algú et pregunta què fer. Si et miren sense esma, amb un plor que ve, els hi dius: tingueu esperança! T’agrada que siga llarga, que no es puga confondre amb les paraules necessàries (fam, son, por) i tinga el nombre de síl·labes de coses una mica més sofisticades. Imagina’t, ara, que fóra monosil·làbica, no hi hauria res a fer. L’esperança s’ha de mastegar quan la dius. La repeteixes i hi penses quan arrossegues les lletres fins que acabes amb la a final que és una vocal que puja i s’estén, ben podries fer: ah! No solament els hi repeteixes, als fills i a la dona, al pare, que fa anys que està malalt al llit, sense poder moure el tronc ni les cames, tu mateix també fas voltes al voltant d’ella. Murmures: tinc esperança. T’encomanes: tin esperança! I repasses, abans de dormir, una llista per recordar el temps de flaquesa. Si eixe dia, sota l’estrès d’una trucada del cap, o amb el somriure amarg del pare, que remuga i es queixa, hi has dubtat, de l’esperança, de nit cantes una altra vegada la paraula fins que t’adorms. Has fallat i has de resoldre-ho. Repeteixes i no creus, i xiules, xiules esperança cada dia. Tornes a començar.\nAutor mslvdrCategories NitsPublicat el Agost 17, 2015 Octubre 3, 2016 Deixa un comentari\nLa llevantada ens troba de camí a casa\nLlar o casa o mare


En el Tot Mataró i Maresme del 15 al 21 de setembre de 2017, trobaràs l'Especial Tot Tornada a l'escola: La importància d'esprémer l'horari.\nAcaba tot just la primera setmana de curs i és normal que els petits o joves de casa encara els costi de regularitzar els horaris i hàbits. Precisament per això molts dels cursos o activitats extraescolars locals comencen amb alguna setmana d'endarreriment.\nEls experts recomanen establir durant tot el curs una rutina horària que sigui profitosa a nivell d'aprenentatge pels petits. Un horari on hi càpiga el descans i que reforci d'aquesta manera les franges horàries dedicades a adquirir conceptes. Organitzant bé el dia espremerem el coneixement sense ofegar la rutina diària dels nostres fills.\nUna de les recomanacions és, de la mateixa manera que fan a l'escola, establir a la vista un horari personal. Per tal de complir-lo. A la nevera o a la cartellera. A la vista serà més fàcil de complir.\nTemps pel lleure, també!\nCal que els alumnes disposin d'hores lliures més enllà de les lectives o extraescolars per oxigenar els horaris.\nEspecial Tot Tornem a l'escola - Edició 1786 [Del 15 al 21 de setembre de 2017]


Fenomen Fotollibre / 2017 / Altres notícies / L'AVENÇ RECOMANA / Inici - L'Avenç\nFenomen Fotollibre és una exposició que posa en valor el fotollibre a la cultura visual contemporània i proposa una reinterpretació de la història de la fotografia a través d’aquest dispositiu. Es podrà veure al CCCB i al Foto Colectania a partir d'aquest divendres, 17 de març, fins al 27 d'agost vinent. [+]\nL'exposició, que es presenta de manera simultània al CCCB i a la Fundació Foto Colectania, vol aprofitar la crescuda de la popularitat en els darrers anys dels llibres de fotografia o fotollibres per traçar-ne l'evolució i indagar sobre el perquè ocupen un lloc central en el món de la fotografia contemporània.\nLa mostra compta amb la participació d'alguns artistes que han contribuït a una visió genuïna del mitjà i ofereixen, aquí, una mostra dels processos de creació d'un fotollibre i l'espectador també hi trobarà exposats vora cinc-cents fotollibres (alguns provinents de la col·lecció personal del fotògraf Martin Parr).\n1. La visió del col·leccionista. Els millors fotollibres segons Martin Par\n2. Llibres de propaganda versus llibres de protesta\n3. Reading New York. Un PhotoBookStudy sobre Life is Good & Good for You in New York, de William Klein\n4. Cinc aspectes dels fotollibres japonesos\n5. Pràctiques contemporànies + Fotollibres contemporanis (Estació Beta)\n6. Fascinacions i fracassos\n7. La biblioteca és el museu (capítol a Foto Colectania)\nLloc: Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (Montalegre, 5, Barcelona) i Fundació Foto Colectania (passeig de Pablo Picasso, 14, Barcelona).\nData i hora: Del 17 de març (inauguració, 18.30 h) fins al 27 d'agost de 2017, de dimarts a diumenge d'11 h a 20 h. Tancat els dilluns no festius.\nPreu: Entrada combinada CCCB i Foto Colectania: 8 € / 6 € reduït. Entrada CCCB: 6 € / 4 € reduït.


La Generalitat ha presentat una nova guia de transparència per a entitats privades Font: Pixabay.\nSegons les dimensions de les entitats, han de publicar una documentació o una altra. Font: Freepik.\nLa Generalitat ha actualitzat el document, que ara inclou les precisions incorporades pel Decret 8/2021, de 9 de febrer.\nLa Llei 19/2014, del 29 de desembre, de transparència, accés a la informació pública i bon govern regula la transparència i el dret d’accés a la informació pública a Catalunya; mitjançant el Decret 8/2021 s’ha fet part del desenvolupament normatiu de la legislació catalana en matèria de transparència.\nEn conseqüència, la Generalitat ha reelaborat la guia sobre les obligacions que tenen les entitats privades en aquesta matèria, aplicable, per tant, a entitats sense ànim de lucre. Abans d’entrar a fons en l’assumpte, cal tenir en compte que les entitats poden tenir dos tipus d’obligacions: la de prestar informació a l’administració pública i la de publicar certa informació.\nTot seguit, es recullen alguns dels elements inclosos en aquesta nova guia, essencials per a facilitar l’aplicació de la normativa sobre transparència en entitats sense ànim de lucre.\nDeure de subministrar informació a l’administració pública\nPublicitat activa de determinada informació\nRequeriments per incomplir amb la llei de transparència\nAlgunes entitats, indiferentment de la seva forma jurídica de creació o constitució, han de subministrar informació a l’administració pública, quan compleixen els següents requisits:\nEntitats que exerceixen funcions públiques o potestats administratives. Seria el cas, per exemple, dels col·legis professionals, que exerceixen algunes potestats de naturalesa pública.\nEntitats que prestin serveis públics titularitat de les administracions públiques, prestats mitjançant formes contractuals o no contractuals de finançament.\nEntitats que prestin serveis d’interès general o universal, entesos com a serveis d’interès econòmic general de caràcter bàsic, d’accés a tota la ciutadania i subjectes a obligacions específiques de servei públic.\nEntitats que perceben fons públics per funcionar o desenvolupar les seves activitats i que compleixen unes condicions establertes a la normativa.\nAquestes entitats han de transmetre informació a les administracions de les tasques que desenvolupen. A més, han d’informar de les retribucions percebudes pels seus càrrecs directius quan el volum de negoci de l’entitat vinculat a activitats dutes a terme per compte de les administracions supera el 25% del volum general de l’entitat o si l’import de les subvencions i ajuts públics és superior als 10.000 euros.\nLa informació s’haurà de proporcionar a l’administració pública o entitat del sector públic relacionada o vinculada amb l’activitat de l’entitat.\nEn principi, la forma i condicions de traspàs d’informació es concreten al contracte o altre títol jurídic que estableix la relació entre l’entitat del sector públic i l’entitat privada. Subsidiàriament, es farà mitjançant una declaració responsable. El termini, excepte que es fixi el contrari, serà de 10 dies des de la recepció del requeriment d’informació.\nPart d’aquesta informació proporcionada s’haurà de publicar per part de l’administració pública. L’incompliment de l’obligació de transmetre informació pot suposar una infracció molt greu.\nSegons les dimensions de l'entitat s'han de publicar uns documents o uns altres. En concret s'ha de presentar la següent informació en les entitats de dimensió petita:\nComposició dels òrgans de govern i de l'equip directiu.\nResultat de les activitats acomplertes.\nSi s’escau, identificació de les entitats que estiguin inscrites en el Registre de grups d'interès de Catalunya.\nCol·lectiu de persones beneficiàries ateses.\nEls concursos, els contractes i les licitacions. Ha d’incloure, com a mínim, la relació dels concursos, contractes i licitacions vigents, amb la indicació de la data, les parts que els signen, l’objecte, els drets i les obligacions de qualsevol mena que generin i el període de vigència.\nPrograma i memòria anual d'activitats.\nLes entitats de dimensió mitjana han de fer pública la informació anteriorment descrita més la següent:\nPrincipals línies estratègiques d'actuació.\nPer últim, les entitats de grans dimensions han d'aportar tota la documentació acumulada fins aquest punt i han d'afegir:\nInforme de govern corporatiu.\nEn tots tres tipus d'entitat, addicionalment s'ha de publicar altra informació, en cas que hagin de sotmetre els comptes anuals a una auditoria externa:\nestats financers, i\nAquelles entitats que perceben subvencions o ajuts públics d’import superior a 100.000 euros o 5.000 euros si aquests ingressos representen, com a mínim, el 40% dels ingressos anuals de l’entitat, han de publicar certa informació obligatòriament, de les següents matèries:\nContractació pública. S’ha de determinar l’òrgan responsable en matèria de contractació de l’entitat, facilitar la relació dels contractes subscrits amb administracions públiques els darrers 5 anys i publicar instruccions aprovades en matèria de contractació.\nConvenis. Cal donar a conèixer la relació de convenis subscrits amb les administracions públiques els darrers 5 anys i la informació relativa al compliment i execució d’aquests convenis.\nSubvencions. Cal publicar la relació de subvencions i ajuts públics rebuts de les administracions públiques en els darrers 5 anys.\nAquesta publicitat activa s’ha de fer a la pàgina web o portal web de transparència de l’entitat; a aquest espai de transparència s’hi ha de poder accedir des del Portal de Transparència Catalunya.\nLa informació s’ha de publicar en el moment que calgui presentar els comptes generals corresponent a l’exercici que se superen els llindars d’imports percebuts i cal mantenir publicada aquesta informació, com a mínim, 5 anys des de l’inici de la difusió.\nL’incompliment de l’obligació de prestar informació pot comportar una infracció molt greu, d’acord amb la Llei de Transparència de Catalunya.\nAl llarg del segon trimestre de 2021, la Generalitat ha enviat requeriments a diverses fundacions catalanes perquè incompleixen amb la llei de transparència. Això és conseqüència de l'aprovació enguany del nou decret de transparència i dret d’accés a la informació pública, el que ha intensificat les inspeccions del Departament de Justícia a les fundacions.\nEls requeriments impliquen principalment que les entitats han de publicar més documentació a la seva pàgina web o bé que han de publicar aquesta en algun lloc més visible i/o identificable, com ara, dins de l’apartat ‘Qui som’ del menú o dins d’un apartat que es tituli ‘Transparència’.\nTambé és molt importar comunicar tota aquesta informació al Portal de transparència de la Generalitat. De fet, aquest també és un dels principals errors que cometen les entitats.\nPer tant, cal que les entitats estiguin molt atentes per no deixar passar els possibles requeriments i assegurar-se de modificar correctament totes les indicacions per evitar possibles sancions.\nEl nou decret sobre la transparència i el dret d'accés a la informació pública.\nNormativa entitat, transparència


Un any més donant suport al talent del ETSEIB | BETWEEN Technology\nUn any més donant suport al talent del ETSEIB\nBETWEEN creu en el talent i en les iniciatives de joves motivats per aconseguir els seus objectius. El passat 16 de juliol es van firmar els convenis on BETWEEN es compromet a donar suport als dos equips, aportant recursos econòmics per a la construcció dels seus projectes. Ja se sumen 2 anys consecutius en els quals es fa aquest patrocini a l’equip ETSEIB Motorsport i a l’equip ETSEIB Racing.\nLes dues associacions estan compostes per estudiants de l’Escola Superior d’Enginyeria Industrial de Barcelona (ETSEIB) i tenen com a objectiu construir un cotxe (en el cas del Motorsport) i una moto (l’equip de Racing) per a competir en les seves respectives proves.\nAquest any, l’equip Motorsport, a part del seu projecte habitual de dissenyar i construir un monoplaça, ha infusionat amb el projecte Driverless. Aquest últim consisteix a adaptar el cotxe CAT11e, construït per l’edició de l’any passat, i convertir-lo en un cotxe autònom. L’equip implementarà tot el necessari per aconseguir completar els dos projectes i competir a la Fòrmula Student que començarà el pròxim 20 d’agost.\nPer altra banda, l’equip Racing té com a repte dissenyar i construir un prototip d’una moto de competició. La posaran a prova a la competició internacional MotoStudent que serà aquesta tardor 2020.\nSeguirem pendents dels avenços dels dos equips. Estem segurs que la gran feina i preparación d’aquests mesos es veuran reflectits en els resultats positius durant la competició. Sort equip!


Cap a les deu de la nit d'ahir, a l'entrada de la Ronda Litoral de Barcelona, just a la Zona Franca, hi va haver un greu accident de trànsit. Un camió de mercaderies va sortir de la via per causes que, per ara, es desconeixen, va rebentar la tanca de protecció i va caure marge avall, uns 15 metres, fins anar a parar a les vies del tren. El conductor del camió va morir a l'acte. El lloc on ha caigut el vehicle és de difícil accés, cosa que ha complicat molt el rescat. Fins a les 10 d'aquest matí hi havia restriccions de trànsit a la Ronda Litoral de Barcelona.\n10/01/2004 - 00.00 Actualitzat 10/01/2004 - 15.46\nL'accident va tenir lloc quan faltaven pocs minuts per a les deu de la nit. El camió, que circulava per la Ronda Litoral en direcció a Barcelona, va caure daltabaix de la calçada a la via del tren per causes que s'ignoren. A conseqüència de l'espectacular accident, el conductor del vehicle, un home de 60 anys, ha mort. El vehicle ha caigut uns 15 metres fins quedar esclafat sobre la via de tren de mercaderies que circula per sota. Els bombers han hagut de treure el cadàver del conductor de l'interior del vehicle, ja que la cabina ha quedat totalment destrossada. El transport ferroviari de mercaderies ha quedat suspès perquè el camió ha impactat sobre la catenària. El trànsit per la Ronda també s'ha hagut de tallar en direcció a Barcelona. El camió, de petites dimensions, transportava productes anticongelants per a cotxes i feia ruta cap a Mallorca, on havia de marxar des del port de Barcelona a les deu de la nit.


Sorbet de mandarina – THERMOFACILIBO\n26/12/2017 22/12/2018 consol\nSi ja us costa fer-los baixar, potser he trobat la solució. Què us sembla un sorbet de mandarina?Entre plat i plat «per fer «baixar» o com a postres més lleugers\nFa uns dies una amiga em va demanar idees de sorbets lleugers i digestius per aquests àpats de Nadal. Per sortir dels típics de llimona, llimona amb cava o pinya amb cava, li vaig recomanar aquest de mandarina. Un sorbet sense alcohol (apta per tota la família), lleuger, digestiu i amb fruita de temporada.\n-Espero que us hagi agradat Montse!! 😉\nIngredients: (12 gots o copes)\n1000 g de grills de mandarina (congelats)\n3 llimones (pelades, sense gens de part blanca ni llavors)\nPosar el sucre dins el got de la thermomix i polvoritzar 30 segons a velocitat progressiva 5-7-10.\nAfegir els grills de mandarina congelats, les llimones i l’aigua. Programar sense temps, velocitat 10. Col·locar l’espàtula pel bocal i donar voltes per aconseguir una trituració homogènia. Anar vigilant fins aconseguir una textura cremosa.\nCongelar els grills de mandarina separats d’en un en un sobre safates. Un cop congelats els podeu guardar en una bossa tots junts fins al moment de fer-los servir.\nEs pot fer la recepta amb la meitat dels ingredients (per 6 persones).\nPrevious Article Polvorons\nNext Article Cassoletes de pebrot confitat, ceba fregida, bacó i parmesà


PSOE i Podem negocien pujar el salari mínim a 1.200 euros al final de la legislatura - À Punt\nPSOE i Podem negocien pujar el salari mínim a 1.200 euros al final de la legislatura\nEls sindicats ja han remés una carta al govern central en la qual exigeixen una pujada de fins als 1.000 euros el 2020.\nImatge d'arxiu dels secretaris d'UGT, Pepe Álvarez, i CCOO, Unai Sordo, junt amb la ministra Magdalena Valerio i el president de CEOE, Antonio Garamendi / Arxiu\n13 de desembre 2019 - 12:45\nEl PSOE i Unides Podem ultimen l'acord programàtic mentre els socialistes negocien la investidura de Pedro Sánchez amb ERC. Un document, en el qual el futur govern de coalició preveu augmentar el salari mínim interprofessional (SMI) a 1.200 euros al final de la legislatura.\nLa intenció dels dos equips és garantir una pujada pautada amb augments plurianuals, amb la que podria ser la primera mesura social del nou executiu. Els dos partits estudien "amb bona predisposició" pujar prop d'un 11% el salari mínim per a 2020, fins a arribar a uns 1.000 euros mensuals. En aquest sentit, els sindicats ja han remés una carta al govern central en funcions en la qual exigeixen aquesta pujada l'any que ve.\nTant el PSOE com Unides Podem defenen que l'última pujada del 22,3%, passant de 735,9 euros a 900 euros mensuals en 14 pagues, ha tingut beneficis positius en el mercat laboral i l'aposta és continuar incrementant l'SMI.\nLa idea és que l'SMI represente el 60% del salari mitjà, de manera que es complisca la Carta Social Europea. I és que la pujada de l’SMI ha sigut un dels compromisos tant dels socialistes com els de la formació morada durant les campanyes electorals del 28 d'abril i el 10 de novembre.\nUn estudi fixa en 1.239 euros al mes el salari mínim que necessita Catalunya\nPrecisament, la Generalitat de Catalunya va presentar dijous un estudi que quantifica en 1.239,5 euros mensuals el salari mínim que haurien de percebre els treballadors de Catalunya.\nEl salari mínim espanyol actual és "insuficient", en opinió de l'executiu català, per a respondre a les necessitats dels ciutadans a Catalunya on el cost de vida és més alt. Segons afirmen, un 14% dels treballadors "no poden viure dignament" a Catalunya malgrat tindre ocupació.


Sacsejada social i referèndum escocès, la recepta d'Aragonès per superar el bloqueig\nEl candidat d'ERC a la presidència, Pere Aragonès, al segon debat d'investidura\nEl candidat d'ERC a la presidència ha dibuixat el seu pla de govern com una "gran sacsejada" amb "grans consensos" per sortir de la crisi social, econòmica i democràtica\nRedacció 20/05/2021 - 17.32 Actualitzat 21/05/2021 - 23.00\nAl ple d'investidura del 132è president de la Generalitat, el candidat d'ERC, Pere Aragonès, s'ha erigit com el primer "president independentista i d'esquerres" del segle XXI a Catalunya.\n"Catalunya necessita una sacsejada. Necessita obrir una nova etapa amb quatre grans transformacions inajornables i que seran les quatre banderes de la nova Generalitat republicana." Aragonès ha sintetitzat així el seu full de ruta al capdavant del govern: una transformació social, feminista, verda i democràtica.\n"No serà senzill, perquè les crisis en què ens trobem immersos són profundes. Però tinc molt clar cap a on hem d'anar", ha dit Aragonès. El candidat a la presidència ha agraït a Junts i la CUP el suport a la seva investidura, i ha posat en valor que el seu govern tindrà un suport parlamentari "progressista":\n"Vull subratllar el bon acord que vam subscriure inicialment amb la CUP i l'entesa amb Junts per Catalunya, un acord per posar en marxa de manera immediata la nova Generalitat republicana."\nAragonès ha tornat a allargar la mà cap a En Comú Podem, com ja va fer al discurs d'investidura fallida del 26 de març. I els ha demanat que no facin un vot contrari a la seva proposta de govern. "Compartim una mateixa idea de progrés i un compromís comú amb la llibertat de les preses i els presos polítics, amb el retorn dels exiliats i les exiliades i amb l'exercici del dret a l'autodeterminació."\nTambé ha tingut unes paraules per justificar l'endarreriment de la formació d'un nou govern (la investidura arriba cinc dies abans que caduqui el termini): "Vull agrair la paciència d'una ciutadania esgotada, davant la qual tenim el deure de recuperar la seva confiança, perquè, al cap i a la fi, ens hi va el prestigi i la credibilitat de les nostres institucions."\nAragonès ha insistit a governar amb grans consensos (EFE / Alberto Estevez )\n"Governar amb grans consensos"\nEl futur president de la Generalitat ha insistit en diverses ocasions la idea de governar amb amplis consensos, més enllà dels partits independentistes que aquest dijous donen suport a la investidura.\n"No em conformo amb la majoria que en aquest debat d'investidura em pugui fer confiança. Alguns dels canvis i transformacions que volem impulsar són de calat i exigeixen treballar amb tota la voluntat de construir un consens polític i social ampli."\nEn aquest sentit, Aragonès ha dit que potenciarà els pactes nacionals en els àmbits de la transició ecològica, d'indústria, de salut, de la interculturalitat i de la llengua, entre d'altres. També s'ha referit a una nova llei del sistema electoral a Catalunya.\nEl candidat d'ERC, Pere Aragonès, amb Salvador Illa (PSC) de fons (EFE Alberto Estevez)\n"Vull fer com Escòcia i m'agradaria que l'Estat espanyol sabés fer com el Regne Unit el 2014." El republicà ha insistit en diverses ocasions que s'emmiralla en l'experiència escocesa per assolir un referèndum d'autodeterminació pactat amb l'Estat en aquesta legislatura. Així, ha demanat al govern espanyol una "confrontació democràtica" i que abandoni la repressió.\nAragonès ha urgit a superar el "bloqueig actual" i "recuperar la iniciativa" amb la força que ha donat "el 52% de vots independentistes cap a l'amnistia, l'autodeterminació i la República Catalana".\nEl presidenciable d'ERC ha assegurat que s'impulsarà un nou Acord Nacional per a l'Autodeterminació i l'Amnistia, "per fer evident l'amplíssima majoria social que sap que la resolució del conflicte amb l'Estat passa per la llibertat dels presos i exiliats i pel lliure exercici del dret a l'autodeterminació".\nAragonès ha definit una 'nova etapa' a Catalunya ( EFE / Alberto Estevez)\nAragonès ha presentat el seu pla de govern per a la "Generalitat republicana". "Els valors republicans determinen la meva manera de fer i marcaran la nova etapa que iniciarà la principal institució del país", ha defensat Aragonès:\n"Els principis bàsics de la llibertat, la igualtat i la fraternitat, conjuntament amb l'ecologisme, el feminisme, el pacifisme, la diversitat cultural i l'europeisme, guiaran la feina dels meus consellers i conselleres. Amb tota la voluntat de ser útils a la ciutadania i de millorar les seves vides."\nSegons el candidat d'ERC, la Generalitat ha de recuperar el seu prestigi, governar amb nous consensos i majories, oferir seguretat a la ciutadania i retre comptes de les seves polítiques públiques.\n"Ens cal un govern capaç d'imaginar el futur. De governar pensant més enllà d'una o dues legislatures, i que governi per al país sencer."\nAragonès ha anunciat que les polítiques socials seran el "centre de gravetat" del seu govern. En la línia amb l'acord subscrit amb la CUP i amb el discurs del març, el futur president de la Generalitat ha promès un pla de rescat social de 700 milions d'euros, reforçar les ajudes econòmiques per la crisi de la Covid-19, garantir la gratuïtat de l'escola bressol, impulsar un pla de salut mental i emocional, transformar el sistema sanitari i d'atenció social.\nTambé s'ha compromès a fer una prova pilot de la renda bàsica universal i ha anunciat que s'arribarà al 2% del pressupost a Cultura.\nSalvador Illa: "Tothom sap que la independència no passarà"\nEl dirigent del PSC Salvador Illa ha retret a Aragonès el "pacte de conveniència" entre ERC i Junts. "Hem vist curses per descartar-se del seu govern. Hi veig falta de confiança", ha afirmat. "No comencem amb massa bon peu", ha conclòs. Li ha demanat que tingui en compte el PSC com a primera força del Parlament i li ha advertit: "Compte que no li fallin abans suports més propers."\nIlla ha demanat a Aragonès que aixequi el veto als pactes amb el PSC (EFE / Alberto Estevez)\nIlla creu que el candidat d'ERC s'ha fixat objectius i compromisos que "no es produiran". El primer, ha dit, és la independència, que "tothom sap que no passarà". Però també hi ha situat l'amnistia:\n"Em preocupa que dibuixa un horitzó de país per a una part de la societat catalana, no per a tot Catalunya, i planteja dues fites, amnistia i autodeterminació, que generaran més frustració perquè tampoc es produiran."\nTambé s'ha referit al veto al PSC, que li ha demanat que rectifiqui. "Com es dialoga vetant el primer partit de Catalunya? Li demano que comenci la seva presidència aixecant aquest veto", ha reclamat.\nLa resposta d'Aragonès, apel·lant a aixecar tots els vetos perquè al Parlament es pugui "parlar de tot", incloses l'autodeterminació i la monarquia, no ha convençut Illa, que ha retret al republicà que hagi "fugit d'estudi".\nIlla ha posat en dubte que Aragonès vulgui buscar la confrontació amb l'Estat i li ha plantejat si és el que demana la ciutadania. "De debò creu que Catalunya necessita confrontació? A mi no em sembla que vostè sigui un home de confrontació", ha manifestat.\nIlla ha avançat que farà una oposició constructiva, en especial per combatre la pandèmia.\nBatet nega "cap tutela" i defensa un acord "que pot fer història"\nEl president del grup parlamentari de Junts, Albert Batet, ha defensat l'acord entre el seu partit i ERC per al pròxim govern dient que s'ha treballat molt perquè sigui sòlid.\n"Potser ara no vivim amb l'èpica aquest acord històric, però pot ser un acord que faci història."\nBatet ha defensat que l'acord de govern amb ERC és 'sòlid' (EFE / Alberto Estévez)\nBatet ha definit l'executiu que s'està acabant de configurar com "el govern del 52%" i ha destacat que l'acord és "ben forjat" i que ha requerit "temps, discreció, generositat i responsabilitat".\nHa negat, però, que hi hagi hagut "cap tutela", en referència a les friccions pel paper del Consell per la República.\n"Junts per Catalunya reconeix la sobirania de les institucions catalanes i en cap cas hem previst mai cap tutela."\nEl nou executiu serà fort per "recuperar-nos dels estralls econòmics i socials provocats per la pandèmia", ha dit.\nEl diputat de Junts ha considerat que l'acord "no aixeca les mateixes expectatives" que el de la legislatura anterior "i aquesta pot ser la seva virtut, que acabem anant de menys a més, perquè parteix d'una base molt sòlida, el 52% dels vots". I ha afegit que l'experiència ha evidenciat que "només avancem si actuem com a aliats".\nBatet ha manifestat que Junts dona una "oportunitat sincera" a la taula de diàleg.\nAragonès li ha replicat que el que uneix les forces independentistes "és molt més fort que allò que ens separa", però ha advertit que per culminar la independència "es necessita una acumulació de forces molt més gran".\nVox obre la segona jornada del debat\nEl líder de del partit d'extrema dreta Vox, Ignacio Garriga, ha començat la seva intervenció donant suport als ciutadans de Ceuta per la situació viscuda els darrers dies. No ha mencionat en cap cas la crisi humanitària viscuda per centenars de menors i de famílies marroquines.\nGarriga ha acusat a Aragonès d'importar-li ben poc els catalans pel "teatret" que han fet amb Junts els darrers 3 mesos. Ha advertit als partits independentistes que aniran als tribunals i que seran implacables. Ha qualificat al govern d'Aragonès de "mafia separatista".\nPer Garriga, Vox és una alternativa patriòtica que pot recuperar la Catalunya pròspera que ell assegura que els grups independentistes han destruït.\nIgnacio Garriga, portaveu de Vox, ha qualificat de 'taula de traició' la negociació amb els partits independentistes ( Jordi Play / ACN)\nHa arribat a titular les lleis de l'avortament com a "cultura de la mort" i ha afegit que defensaran la integritat nacional fins "les últimes conseqüències" i el compliment íntegre de les penes dels presos.\nGarriga ha aprofitat la seva intervenció per criticar Pedro Sánchez per la taula de diàleg amb el govern català, una taula que ell qualifica de "taula de traïció als espanyols". Les estadístiques policials no detecten un augment de la delinqüència. Garriga ho sosté, però les dades de Mossos ho desmenteixen.\nAragonès ha respost a Garriga defensant que "el combat de la desigualtat i la justícia és un imperatiu" i que no distingirà entre ciutadans de primera i de segona. "No passaran", li ha etzibat. Seguidament, ha anunciat que "respondrem a la situació humanitària de Ceuta acollint tots els infants que calgui".\nEl candidat d'ERC ha tancat la seva rèplica al partit d'extrema dreta amb una cita de James Connolly, dirigent socialista irlandès: "L'autèntic patriotisme busca la felicitat de cadascú en la felicitat de tothom." "I aquest no és el seu", ha reblat.\nDolors Sabater: "L'independentisme ha de construir un nou full de ruta"\nLa portaveu de la CUP, Dolors Sabater, ha iniciat la seva intervenció al debat d'investidura denunciant "la persecució de la Mesa del Parlament per haver permès un debat", referint-se a la causa contra l'ex presidenta Carme Forcadell i els membres de la Mesa per la tramitació del referèndum de l'1-O.\nSabater ha dit que aquesta legislatura és la d'"un país en emergència" i assegura que la ciutadania està "molt esgotada". "Tenim endavant reptes enormes i difícils, no podem perdre el temps amb picabaralles", ha assenyalat.\nLa portaveu de la CUP ha defensat un programa de rescat social, que garanteixi l'accés a l'habitatge i l'accés als subministraments. "La pobresa no es combat amb bancs d'aliments, es combat amb transformacions", ha dit, fent referència a la renda bàsica universal, un dels punts de l'acord amb ERC.\nDolors Sabater, portaveu de la CUP, ha avisat a Aragonès que els vots favorables a la seva investidura 'no són un xec en blanc' ( Jordi Play / ACN)\nSobre la taula de diàleg amb l'estat, Sabater assegura que les posicions de sortida no han variat i són les mateixes en governs del PSOE i del Partit Popular. "La negativa a una solució democràtica i a la fi de la repressió no ha canviat", ha dit.\nEn aquest sentit, ha demanat un nou full de ruta estratègic en l'independentisme per exercir la "plena sobirania i construir la república catalana".\nI ha avisat a Pere Aragonès que els 9 vots favorables de la CUP a la seva investidura no són "un xec en blanc", sinó que estan condicionats al compliment dels acords. "Si durant les pròximes setmanes no es retiren els antidisturbis dels desnonaments, ens serà molt difícil sostenir aquesta majoria parlamentària", ha clamat.\nAragonès ha agraït a la CUP el suport a la seva investidura i ha lloat la "intel·ligència col·lectiva i el compromís amb la gent" que, segons ell, ha demostrat la formació de l'esquerra independentista.\nAixí, el candidat d'ERC s'ha compromès a ser "autoexigent" amb els acords subscrits perquè "el país ho necessita".\nAlbiach: "La fórmula de govern ERC i Junts està esgotada"\nLa portaveu d'En Comú Podem, Jessica Albiach, ha carregat contra la proposta de govern d'ERC i Junts al ple d'investidura. "Junts ha guanyat als despatxos el que no va guanyar a les urnes. No hi haurà canvi d'etapa si no hi ha un canvi de govern", ha etzibat des del faristol.\nAlbiach ha lamentat que s'hagi perdut l'oportunitat de fer una alternativa de govern "progressista", que comptés amb els comuns i els socialistes: "Les eleccions van donar altres majories possibles", ha recordat. I a la CUP, ha dit que li sorprèn que "s'equivoquen d'adversari si veuen millor un pacte amb Junts que amb els comuns".\nLa portaveu d'ECP ha dirigit a Aragonès que "ha de reconèixer que el seu no és un govern volgut, sinó que es fa a contracor per mantenir cadires". Ha assegurat que Catalunya necessita una nova forma de fer política i que el que presenta és el "pitjor govern possible en el pitjor moment possible".\nLa portaveu dels comuns, Jessica Albiach, ha dit que el govern de Junts i ERC "és el pitjor govern possible" (Jordi Play / ACN)\nSegons Albiach, en aquest pacte de govern només guanya Junts perquè no canviaran les polítiques sanitàries, les d'habitatge ni hi haurà moratòria des projectes eòlics, entre d'altres. Ha dit que Junts tindrà "la clau de la caixa" i Aragonès haurà d'escollir entre "fiscalitat justa o 'ayusisme'".\nPer acabar, la portaveu dels comuns ha qualificat de "fórmula esgotada" el govern d'ERC i Junts. "El govern progressista no arribarà ni avui ni demà, però arribarà més d'hora que tard", ha conclòs.\nTot i el contingut crític del discurs d'ECP, Pere Aragonès ha tornat a demanar a Albiach que no voti en contra de la seva investidura i consideri l'abstenció. El presidenciable republicà ha dit que treballarà per la democràcia, els drets civils i la transformació social i persistirà en trobar-hi acords.\n"Els demano que deixin la porta oberta a arribar acords, un gest de confiança en la via àmplia", ha dit Aragonès.\nCarrizosa: "El límit no és la voluntat popular, és la llei"\nAl torn de Ciutadans, el seu portaveu Carlos Carrizosa ha insistit en diverses ocasions que la proposta del presidenciable Pere Aragonès és un "menyspreu als sentiments de pertinença de catalans i espanyols".\nHa qualificat l'independentisme d'"anacrònic i ranci" i ha dit que les prioritats actuals no han de ser l'amnistia i l'autodeterminació, sinó la pandèmia i l'ocupació. "Si donessin la cara pels barris, veurien que molta gent està desitjant, no l'autodeterminació, sinó que els resolguin els problemes", ha afirmat.\n"Sou incapaços de governar", ha apuntat cap a ERC i a Junts. "Diuen que el vostre límit és la voluntat popular. Vostès ignoren que el límit ha de ser la llei", ha etzibat Carrizosa.\nEl portaveu de C's, Carlos Carrizosa, ha qualificat l'independentisme d''anacrònic i ranci' ( Jordi Play /ACN)\nSi bé ha afirmat que donarà 100 dies de "gràcia" al govern presidit per Aragonès, tot i no tenir "cap esperança de que facin res diferent", Carrizosa ha advertit que respondran als jutjats si surten del marc de competències autonòmic per "forçar" un referèndum.\nTambé s'ha dirigit al PSC per demanar-li tendir ponts amb els partits "constitucionalistes" i en el que qualifica de "persecució" de la llengua castellana.\nAl torn de rèplica, Aragonès ha dit que esperava un to diferent del portaveu de Ciutadans i ha trobat un discurs més suau. No obstant, ha dit que "el contingut és el mateix, sembla que intenti virar al centre, perquè la dreta està molt sol·licitada, però no se'n surt".\nHa negat que a Catalunya es persegueixi el castellà a les aules i ha recordat que el seu projecte és de "cohesió social i de diversitat, també la lingüística".\nFernández: "Insistir en el conflicte amb Espanya és una idea suïcida"\nEl portaveu del PP, Alejandro Fernández, ha qualificat d'"autèntic disbarat" el contingut de l'acord de govern de Junts i ERC: "No ha estat una lectura agradable, és la metàfora de 9 anys de procés separatista".\nHa dit que la presidència de Pere Aragonès "degradarà" les institucions catalanes perquè, segons ell, serà un president "teledirigit" des de Waterloo i Lledoners.\nEl popular assegura que insistir en l'existència d'un conflicte amb Espanya és una "idea suïcida". "Plantegen una resolució impossible del conflicte, perquè volen viure d'ell. L'autodeterminació i l'amnistia són impossibles", ha assegurat.\nEl portaveu del PP, Alberto Fernández, ha dit que l'amnistia i l'autodeterminació 'és una resolució impossible' (EFE/Alberto Estévez)\nSobre la via escocesa que va plantejar ahir Aragonès per pactar un referèndum, Fernández ha dit que Catalunya "no és una colònia" i que el "cas d'Escòcia és l'acord entre dos governs dins del respecte a la llei".\nRespecte al repartiment de conselleries del nou govern d'ERC i Junts, Fernàndez assegura que "han aixecat la camisa" a Aragonès perquè li han tret el control dels fons europeus. "Té més poder que jo, però no molt", ha ironitzat.\nPer acabar, Fernández ha explicat que la seva oposició es fonamentarà en la defensa de la "llibertat individual dels catalans, des d'una posició minoritària però amb convicció".\nEl presidenciable d'ERC, Pere Aragonès, ha respost que "a Escòcia hi va haver entesa, i aquí no". Ha assegurat que "perseverarà" en una negociació amb l'estat per trobar una "solució democràtica" al conflicte.\nVilalta: "A Catalunya no hi haurà llibertat sense república"\nMarta Vilalta, portaveu d'ERC, ha dit que amb la investidura de Pere Aragonès comença la "primavera republicana" i culminarà amb la "república de tots".\nLa republicana ha reconegut que "hem trigat molt" a fer govern i ha demanat "disculpes" a la ciutadania. "Posarem les institucions al servei de la gent i per avançar cap a la independència. Proposem quatre revolucions: la feminista, l'ecologista, la social i la democràtica", ha dit.\nHa posat en valor l'acord d'ERC amb la CUP i amb Junts, que ha qualificat de "complementaris". De la CUP ha celebrat una entesa "de mínims" però "rellevant, com a primera pedra per la transformació del país".\nLa portaveu d'ERC, Marta Vilalta, ha dit que la legislatura culminarà amb 'la republica de tots' (ACN / Jordi Play)\nPel que fa a Junts, ha dit que han assolit un acord de govern "que ha après dels errors". "Teixim una estratègia", ha assegurat, "i de tots nosaltres dependrà que això funcioni".\nLa portaveu d'ERC ha lamentat que "algunes esquerres s'hagin desentès" de la investidura de Pere Aragonès, referint-se als comuns. I ha etzibat a Salvador Illa, portaveu del PSC, que "a Catalunya no hi haurà llibertat sense república", citant el president Josep Tarradellas.\nAl discurs d'investidura d'aquest dijous, Illa es va definir com a "tarradellista". Vilalta li ha demanat que treballi per l'amnistia i el retorn dels exiliats.\nAquest divendres al migdia, en primera votació, el candidat d'ERC Pere Aragonès ha estat escollit per majoria absoluta com a president de la Generalitat de Catalunya.\nEl segon debat d'investidura va començar aquest dijous a les quatre de la tarda i aquest divendres a les 13:36 hores Aragonès ha estat investit. En total, entre dijous i divendres, la investidura ha durat 8 hores i mitja aproximadament.\nERC Parlament de Catalunya Eleccions Parlament Catalunya 2021 PSC JxCat En comú Vox PP CUP Cs\nRèpliques i contrarèpliques d'aquest divendres al debat d'investidura de Pere Aragonès


Quién maneja los hilos: docusèrie sobre un dels estafadors més descarats del món\nRobert Hendy-Freegard va aconseguir controlar i estafar set dones i un home traient-los gairebé un milió de lliures\n20 de de gener del 2022. 19:47\nNetflix va estrenar aquest passat 18 de gener ‘Quién maneja los hilos: Tras la pista de los mayores impostores’, una minisèrie dirigida per Sam Benstead i Gareth Johnson en la qual s’explica la història de Robert Hendy-Freegard, un dels estafadors més descarats del món. Durant aproximadament dues dècades Robert es va fer passar per un espia britànic per a així poder enganyar les seves víctimes i famílies amb l’objectiu de treure’ls diners. Durant aquell temps va aconseguir controlar i estafar set dones i un home traient-los gairebé un milió de lliures.\nEl mètode que utilitzava consistia a fer creure a les seves traumatitzades víctimes que estaven sent còmplices d’operacions per al servei secret i que si no complien l’establert les seves famílies correrien un perill greu. D’aquesta manera, i amb un mètode cruel, Robert va aconseguir controlar i aprofitar-se de les seves víctimes, que complien les ordres per por. En aquesta docusèrie ens situem en el present amb una família que tem per la seguretat de la seva mare.\nUna víctima en parador desconegut\nA la minisèrie de 3 capítols podrem veure els testimonis parlar en primera persona sobre com van caure en la trampa de Freegard i a més, el relat comptarà el drama i els moviments d’una ment mestra com la de Robert utilitzada per a l’art de l’engany.\nDepp i Heard: radiografia d’un judici poqueria i les xacres socials que ha revelat\nEn un dels casos de les vuit persones estafades es troben els fills d’una dona que va caure a les urpes de Freegard i expliquen com poc a poc aquesta es va allunyar de la família. A més, afegeixen que, tot i que van notar canvis en la seva mare, no sabien ni es podien imaginar que alguna cosa com això passava. I, tot i que intentessin en el dia d’avui parlar amb ella, porten set anys sense tenir-hi contacte ja que no saben res sobre el seu parador.\nAquest estafador, a més, va aconseguir viatjar durant 10 anys de país en país sense que el detectés l’FBI, és per això que es va convertir en un fantasma per a les autoritats i al seu torn, un dels estafadors més grans, ja que sabia controlar al complet la vida de les seves víctimes.\nDocumentals Estafes Netflix Sèries


Three-Bedroom Holiday Home Tyvhulvejen 05 Illa Laesoe Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Three-Bedroom Holiday Home Tyvhulvejen 05\nSituat en el cor de Laeso, Three-Bedroom Holiday Home Tyvhulvejen 05 és un lloc ideal des d'on descobrir Illa Laesoe. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nThree-Bedroom Holiday Home Tyvhulvejen 05 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, forn microones, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Illa Laesoe, el Three-Bedroom Holiday Home Tyvhulvejen 05 és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Visca la verema! - Betània Patmos\nDurant aquest trimestre els alumnes de 2n de Primària estem estudiant la verema. És per això que hem anat a Sant Martí Sarroca a aprendre quin és el procés que segueix el raïm per convertir-se en vi. Hem pogut collir el raïm de la vinya, trepitjar-lo amb els nostres propis peus (ben nets, és clar), tastar el most que en surt i visitar unes bodegues. Allà hem observat què passa quan el most arriba al celler.\nAra ja entenem una mica millor la fermentació i les diferents tasques que es fan a les bodegues perquè els nostres familiars puguin tastar uns vins tan bons. Nosaltres, mentre ens fem grans, anirem bevent most; que també està molt bo!


Un accident a les obres de l'AP-7 al Gironès deixa sense llum 1.248 abonats - Diari de Girona\nUn accident a les obres de l'AP-7 al Gironès deixa sense llum 1.248 abonats\nEls afectats de Sarrià de Ter, Sant Gregori, Canet d'Adri i Palol de Revardit estan 4 hores sense llum\nNormalitat a mitja tarda. aniol resclosa\nUn accident a les obres d'ampliació de l'AP-7, al seu pas per Sarrià de Ter, va deixar sense llum 1.248 abonats d'entre aquest municipi, Sant Gregori, Canet d'Adri i Palol de Revardit.\nEl tal es va produir a les 12.16 hores del migdia quan, segons va informar Acesa, una màquina de pilotatge que treballava en el projecte de circumval·lació de l'àrea urbana de Girona va provocar el trencament d'un dels cables de subministrament.\nEl tall es va allargar més de quatre hores i, segons va comunicar Endesa, el servei es va poder restablir per vies alternatives cap a dos quarts de cinc de la tarda.\nLa concessionària va explicar que els treballs de restabilment del servei va obligar a fer talls intermitents. D'aquesta manera, entre les quatre de la tarda i dos quarts de set, els Mossos d'Esquadra van efectuar talls intermitents en ambdues direccions. Temps en el qual es va poder retirar i reposar el cablejat, així com realitzar aquells treballs urgents per restablir el subministrament elèctric.


La Llum groga: No et canses mai?\nPublicat per Llum a les 22:25\nBuf! Com m'alegro d'haver llegit aquest final! I que t'alegris de sé com ets i que no vulguis estar enfadada i tot! :-) Diuen que aprenem més de les persones amb les que tenim problemes que de les que no.\n17 de novembre de 2008 a les 22:36\nM'ha agradat molt el post i m'ha fet somriure :-)\n18 de novembre de 2008 a les 12:23\nals prepotents. als que no deixen parlar. als que trepitgen. als que sempre creuen tenir la raó. als que no veuen altra cosa que el seu propi malic. a tots aquests/tes ... un somriure d'orella a orella als seus morros!\n18 de novembre de 2008 a les 14:59\nTirai, jo també me n'alegro, d'haver-lo escrit :-D Ostres, és que estar enfadada és esgotador!!! I segurament sigui cert això de les persones amb problemes...\nM'alegro que t'hagi fet somriure, gripaublau!\n18 de novembre de 2008 a les 19:47


Casa dei Pini Cortona Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nFrazione Creti 10, Creti, Cortona, Itàlia, 52044 - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Cortona, Casa dei Pini és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa dei Pini ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Casa dei Pini es reflexa en cada habitació. aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, parc infantil, jardí. Casa dei Pini és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Cortona.\nTots els tipus de viatgers (13) Parelles (6) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (1) Grups (3)\nAsunto on siisti ja hyvin varusteltu, sijainti kauniissa peri Toscanalaisessa maisemassa. Ainut huomautettava asia on osoitetiedoissa, se pitäisi selkeästi olla Creti. Ohjaamalla Cortonaan, se on todella vaikeasti löydettävissä.


3 min. Madrid 03/08/2016 00:00\n651x366 Miquel Roca, portaveu de la Minoria Catalana, en una recepció amb el rei el 1982. / OLEGARIO PÉREZ DE CASTRO / EFE Miquel Roca, portaveu de la Minoria Catalana, en una recepció amb el rei el 1982. / OLEGARIO PÉREZ DE CASTRO / EFE\nCatalanisme era sinònim de pacte i peticions assumibles. I la trajectòria del Grup Parlamentari Català del 1977 al final del seu camí, ahir mateix, tenia molt (o tot) a veure amb l’acord amb els partits estatals. La suma dels mals resultats de CDC i l’entrada del procés català en la unilateralitat han complicat massa la seva continuïtat. A Madrid, el PDC s’haurà de refundar des del grup mixt i, si mai torna a concórrer a unes espanyoles i recupera el grup, segurament res podrà ser com abans. El Grup Parlamentari Català (un nom criticat per Ciutadans ja que entén que s’apropia del país) va ser creat poc després del 1977 com a Minoria Catalana. En un primer moment, bascos i catalans compartien grup, però el primer reglament del Congrés va facilitar crear un grup que liderava Jordi Pujol, que s’havia presentat amb la coalició Pacte Democràtic i havia obtingut 11 escons. Anys després, ja com a CiU, el nom es canviaria perquè, si bé a les Corts els nacionalistes eren minoria, no tenien vocació de ser-ho a Catalunya. El mateix faria el PNB.\nEl grup va ser protagonista dels Pactes de la Moncloa per modernitzar el model econòmic, de la ponència de redacció de la Constitució (els representava Miquel Roca), de la resposta al cop del 23-F i de la redacció i aprovació de les grans lleis de nova planta que deixaven enrere la legislació franquista. Després vindria el paper actiu i sempre lleial (malgrat desencontres com la Loapa o el referèndum de l’OTAN) amb el govern del PSOE en la integració europea i l’habilitat per treure suc de ser l’únic grup català a Madrid fent-se valer davant empresaris i entitats del país.\nL’any 1993 Miquel Roca entona, en el seu ocàs, l’“Ara decidirem”i pacta amb un González també de sortida. El 1996 es fa l’acord del Majestic i Aznar és president. Sense que calgués, el 2000 CiU vota de nou el PP i li fa costat fins al 2003 en assumptes com el Pla Hidrològic Nacional o la llei de partits. Paga penyora i dels 15 escons de Xavier Trias passa als 10 de Josep A. Duran i Lleida. Són anys de negociar l’Estatut, competir amb ERC i fer acords amb el PSOE, com les primeres retallades. El 2011, el millor resultat: 16 escons que s’estimben amb el mur del PP. El trencament amb Unió, el fracàs de la tercera via i la puixança d’ERC deixa CDC dèbil. El 20-D primer i el 26-J després, Homs encadena els pitjors resultats a les generals. El grup català i el que va representar ja és història.


Es busca president candidat | Emma Ansola | Barcelona | Política | El Punt Avui\nEs busca president candidat Es busca president candidat Es busca president candidat Es busca president candidat + Es busca president candidat E-mail\nEl president del Parlament ahir en el ple de la cambra en què va donar compte que no hi ha candidats i s’activa un període de dos mesos per trobar-ne un ACN.\nEs busca president candidat Es busca president candidat Es busca president candidat Es busca president candidat Es busca president candidat E-mail\nNou registre històric ahir en el Parlament de Catalunya amb la presentació i publicació de la resolució que dona compte de la manca de candidats per substituir el president inhabilitat, Quim Torra. Com ja sol passar en aquests darrers anys, la cambra va viure un fet inèdit amb la decisió dels grups parlamentaris de no presentar cap proposta. Tanmateix, d’acord amb la llei de Presidència, amb l’anunci fet ahir pel president Roger Torrent s’ha activat el rellotge per tornar a buscar un president. Si en un termini de dos mesos continua sense aparèixer cap postulant a la presidència de la Generalitat es convocaran de forma automàtica les eleccions, que, d’acord amb els 54 dies reglamentaris, tindran lloc el 14 de febrer. Caldrà estar atents ara a l’evolució de l’epidèmia, perquè el context sanitari és l’únic que podria fer variar l’agenda política. Per ara, ahir, ja amb el rellotge en marxa, les intervencions dels presidents dels grups parlamentaris començaven a recordar un període preelectoral que es farà molt i molt llarg fins al febrer.\nJxCat, ERC i Cs van fer referència al llindar del 50% com a fita a assolir per l’independentisme, tot i que ahir els de Puigdemont i Junqueras van acostar posicions i van advertir que potser amb el 50% no serà suficient per declarar la independència, però si per “prendre decisions que permetin avançar per aconseguir la independència”, va afirmar el president de JxCat al Parlament, Albert Batet. “Estic convençut que estarem a l’altura”, hi va afegir sense concretar quins són els passos que s’haurien de seguir en cas que es produís aquest escenari. El president d’ERC al Parlament, Sergi Sabrià, també es va referir a superar el 50% com un “repte i una oportunitat”, però va avisar que no serà “l’element definitiu”. “Qui ho insinuï, enganyarà”, va alertar. Per Sabrià, de la mateixa manera que no és definitiu, superar el 50% sí que és “imprescindible”. Sabrià també va admetre que l’escenari actual no era l’opció d’ERC, que volia reduir al màxim la provisionalitat, i hi va afegir que si Torra hagués convocat eleccions avui s’estaria “a punt de formar un govern fort per fer front a la pandèmia”. La diputada Maria Sirvent, de la CUP, també va criticar que el govern no ha acompanyat el “poble organitzat”, sinó que s’ha caracteritzat per les “batalles partidistes i el repartiment de cadires”. Sirvent va fer una crida a “sortir immediatament de la caiguda lliure dels tres darrers anys” i a apostar per una proposta “alternativa i radicalment diferent” del que ha representat el govern d’aquesta legislatura.\nPer part del bloc constitucionalista, Cs va insistir que els “separatistes” volen fer creure que l’única incògnita és si aconseguiran més del 50% i va lamentar que només pensen en “la meitat de la població”. El president del PSC, Miquel Iceta, va allargar la mà per trobar un acord polític que permeti d’afrontar l’epidèmia i una nova legislatura.


Rodríguez inaugura en el MuVIM la mostra del creador de les gàrgoles del Pont del Regne: “Joan Martí no morirà mai”\nEl president de la Diputació destaca la magnitud de l'obra del pintor i escultor d'Ontinyent, la trajectòria artística del qual arreplega el “museu de referència de la modernitat” fins al 10 de setembre\nL'exposició ‘Estructures del temps’ repassa les diferents etapes del catedràtic i doctor en Belles Arts valencià, el llegat artístic de les quals “està en el carrer, en els llocs pels quals discorren les nostres vides”\nEl president de la Diputació de València i alcalde d'Ontinyent, Jorge Rodríguez, ha inaugurat l'exposició ‘Joan Martí. Estructures del Temps’, una selecció de pintures i escultures del catedràtic i doctor en Belles Arts ‘ontinyentí’, que podrà visitar-se en el Museu Valencià de la Il.lustració i la Modernitat (MuVIM) fins al 10 de setembre.\nRodríguez, acompanyat pel diputat Pablo Seguí, ha destacat la importància que té per a Ontinyent que el treball de Joan Martí, que va morir en 2004 als 57 anys d'edat, puga exposar-se en “el museu de referència de la modernitat valenciana, un bon contenidor que ara s'omple amb una obra de magnitud que ens deixa un gran llegat”, entre el qual ha citat els guardians del Pont del Regne de València i l'escultura del Salt del Bou, “una icona d'Ontinyent”.\nSón només dos de les creacions d'un artista, professor en l'institut l’Estació d'Ontinyent, al que, en paraules de la subdirectora del MuVIM, Carmen Ninet, “hem de cercar en el carrer, en els llocs pels quals discorren les nostres vides”. “Els artistes es consagren quan les seues obres passen a formar part de l'imaginari col·lectiu i Joan Martí forma part d'aquest imaginari”, ha afegit Ninet.\nEl MuVIM planteja una visió panoràmica de les diferents etapes artístiques de Joan Martí, tractant que “les escultures isquen a la trobada del visitant de manera molt atraient”. La subdirectora del museu i el president de la Diputació han agraït a la família de l'artista el “gran treball realitzat, des de la convicció que tenen una joia que mostrar al món”, i Rodríguez s'ha dirigit a la dona i els fills de Joan Martí al final de la seua intervenció: “diuen que un no mor si no se li oblida, per açò podem garantir que Joan no morirà mai”.\nInconformista, perfeccionista, honest i exigent\nEls fills de Joan Martí han sigut els encarregats de presentar la figura del pare, el marit, l'artista, el professor… El que fora integrant del col·lectiu artístic Font d’Art i del grup La Vila era “un home perfeccionista, inconformista, honest i exigent amb si mateix”, segons ha manifestat Joan Martí fill, que visiblement emocionat ha confessat que “en aquestes últimes setmanes hem tingut la sensació de que estava viu”.\nEl fill de l'artista ha destacat la passió del seu pare per “cercar sempre noves formes de creació, des de la solitud del seu estudi en el qual li vèiem passar hores i hores dibuixant esbossos”. Per la seua banda, Eva Martí, filla de l'artista, ha explicat les tres etapes en les quals es divideix la seua obra, i que estan representades en la mostra que ja pot veure's en el MuVIM.\nLa primera d'aquestes etapes és la de la simplificació de la figura del cos femení, després de la qual va arribar la geometrització i abstracció, passant de l'ocupació de materials com la pedra i el marbre a l'ús del ferro. L'última etapa de Joan Martí, en la qual va crear els guardians del Pont del Regne, “probablement la seua obra més emblemàtica”, està caracteritzada per la bidimensionalitat i les corbes, un temps en què l'artista va quedar atrapat pel cercle.\nCarmen Ninet, subdirectora del MuVIM.\nEva Martí, filla de l'artista.\nJoan Martí, fill de l'artista.\nL'artista Joan Martí al MuVIM.


La “Setmana de l’Orgull LGTBIQ+” una activitat participativa per a tots i totes a Sant Joan d'Alacant\nSant Joan d’Alacant tindrà el seu «Festa Orgull LGTBIQ+» divendres que ve 29 de juny com a culminació de tota una setmana d’activitats variades entorn de la diversitat LGTBIQ+ que s’han projectat des de la regidoria d’igualtat. La programació que s’ha presentat arrancarà el dimarts 26 de juliol. I, per a l’alcalde, Jaime Albero «el fet que es compte amb aquesta programació tan extensa i variada és una mostra del compromís que aquesta ciutat i aquest equip de govern té envers la igualtat«.\nPer la seua banda, la responsable de l’àrea, Clara Rodríguez ha posat de manifest que «després d’un temps sense que s’hagués dut a terme cap activitat per commemorar aquesta data tan assenyalada, de nou es reprén, acollint, a més, la iniciativa d’un col·lectiu de veïns i veïnes de Sant Joan que realitza un treball vocacional i de compromís«. A aquest grup, la regidora ha mostrat el seu agraïment i, posteriorment, ha assenyalat que «s’ha pretés que la setmana d’activitats siga més una setmana de commemoració que de celebració, així com de reivindicació perquè encara existeixen molts drets no superats per a les persones LGTBIQ+».\nAixí doncs, les activitats s’iniciaran amb la xerrada «Triangle rosa. Els homosexuals als camps nazis» a càrrec d’Aquiles Rubidi qui ha destacat que «les persones homosexuals van sofrir una doble persecució i maltractament en els camps d’extermini nazi i no va ser fins a l’any 2000 quan se’ls va reconéixer com cal«. Seguidament, el dimecres 27, tindrà lloc un vídeo fòrum amb la projecció del documental «El temps de l’Arc de Sant Martí» i el dijous 28, a més de l’acte de manifest institucional al migdia, a la tarda es presentarà el llibre «Cap de bestiar a amagar» de l’escriptora Ana Boluda, de la qual la regidora d’igualtat ha destacat «la seua vinculació a Sant Joan«, i també, el compromís aconseguit amb els dos centres d’educació secundària del municipi perquè aquesta obra siga lectura obligada per a l’alumnat.\nEl final arribarà el divendres 29 amb una festa que s’iniciarà a les sis i mitja de la vesprada i que aglutinarà diferents activitats per a tots els públics i edats. Es realitzaran tallers a càrrec del col·lectiu ciutadà LGTBIQ+ de Sant Joan, un conta-contes per part d’Alberto Celdrán, un campionat de «Tutty» que dirigirà Juan Lillo, a més d’una masterclass de balls llatins que serà el preludi de la desfilada que estarà animat per la batukada «klakibum». La desfilada culminarà amb la celebració d’un concert a càrrec de Xeco Rojo i Els Malandros». Sobre aquest tema, l’artista ha destacat que «serà una actuació molt ballable i divertida per acabar amb magnificència i contribuir amb una celebració a la conscienciació per la igualtat«.


Francesc Tella serà el nou president comarcal de CDC | NacióGranollers\nFrancesc Tella serà el nou president comarcal de CDC\nL'exalcalde de Sant Antoni de Vilamajor encapçala una candidatura que inclou quatre batlles de CiU\nper Redacció, 23 de maig de 2012 a les 19:00 |\nL'exalcalde de Sant Antoni de Vilamajor, Francesc Tella, serà el nou president comarcal de Convergència Democràtica de Catalunya (CDC) al Vallès Oriental. Tella és el candidat de la direcció de la formació, i ja va ser el número dos del molletà Feliu Guillaumes, l'encara president comarcal, que no es presenta a la reelecció després d'haver estat escollit diputat al Congrés. Finalment, per tant, i de la mateixa manera que ha succeït els últims anys, a l'assemblea que s'ha de celebrar aquest dijous al vespre a Vilanova del Vallès només es presentarà una candidatura, encapçalada per Tella però amb moltes cares noves.\nTella ha treballat, amb el suport del president de la Federació de les comarques de Barcelona de CDC, Ferran Falcó, que recentment ha substituït en el càrrec el paretà Jordi Turull, perquè la candidatura que encapçala inclogui representants de tots els territoris. D'aquí que en el proper comitè executiu comarcal hi hagi militants de vint municipis de la comarca, des de Granollers a Mollet, passant per Sant Celoni i les Franqueses del Vallès. I entre aquests, els alcaldes de CiU a quatre poblacions: Rafael Ros, de la Roca del Vallès; Calamanda Vila, de Cardedeu; Andreu Carreras, de Lliçà de Vall; i Quim Brustenga, de Santa Eulàlia de Ronçana.\nDijous es celebra l'assemblea\nEl nou secretari de Planificació i Estratègia serà Jordi Mas, exregidor i militant de Vallgorguina. Joan Davi, tinent d'alcalde i president local de Mollet, serà el secretari d'Organització. I Isidre Sayol, president local de Montmeló, i que ja forma part de l'actual comitè executiu comarcal, serà el tresorer. Aquest dijous, l'assemblea escollirà la nova direcció comarcal i els sis consellers nacionals, i ho farà amb la presència a Vilanova del Conseller Felip Puig, el Secretari d'Organització Josep Rull, el portaveu al Parlament Jordi Turull i Ferran Falcó. Divendres a la tarda Tella protagonitzarà la primera roda de premsa com a flamant president.\nFins l'últim moment s’ha mantingut viva la possibilitat que es presentés una segona candidatura encapçalada per l'alcalde de Bigues i Riells Joan Vila, i impulsada pel grup 43.cat, en el qual hi destaca l'exregidor de Granollers Albert Canet. Finalment però el grup se n'ha desdit, sobretot per manca de consens i interès personal en una candidatura única. Tot i així, el mateix Vila ha acceptat que aquest fet no representa una esquerda dins el partit, sinó que contràriament a això, significa que aquest és ben viu perquè hi ha "debat intern". Segons l'alcalde de Bigues i Riells la candidatura no volia qüestionar la llista de Tella, sinó encapçalar una nova opció menys continuista i més propera a la militància municipal que marqués un canvi en la direcció de la política comarcal.\nCANDIDATURA AL COMITÈ EXECUTIU COMARCAL DE CDC:\nPresident:FRANCESC TELLA i MACIÀ\nExalcalde de Sant Antoni de Vilamajor\nSecretaria de Planificació i Estratègia: JORDI MAS i FONT\nMilitant de Vallgorguina i exregidor\nSecretaria d'Organització: JOAN DAVI i MAYOL\nTinent d'alcalde de Mollet del Vallès i President Local\nTresorer: ISIDRE SAYOL I MANILS\nPresident Local de Montmeló membre del C.E.Comarcal\nANDREU CARRERAS i PUIGDELLIURA\nDiputat Provincial i Alcalde de Lliçà de Vall\nAlcaldessa de Cardedeu\nQUIM BRUSTENGA i ETXAURI\nAlcalde S. Eulàlia de Ronçana i port. al Consell Comarcal\nAlcalde la Roca del Vallès\nRegidor i Portaveu a Sant Celoni\nRegidor de Castellterçol i Vicepresident del Consell Comarcal\nXAVIER MARTÍNEZ i BOSCH\nRegidor de govern i President Local de L’Ametlla del Vallès\nJOSEP RAMIREZ i ALAYA\nRegidor de govern de Les Franqueses del Vallès\nMIREIA EGEA i CLOTET\nRegidora de govern de La Llagosta\nMARIA TAULATS i PAHISSA\nRegidora i portaveu de Caldes de Montbui\nJOSEP ESTRUCH i SORIANO\nPresident Local de Santa Maria de Palautordera\nROC FERNANDEZ BADIELLA\nPresident Local de Sant Feliu de Codines\nESTEVE ESCUER i DEU\nMilitant de La Garriga i membre del C.E.Comarcal\nSONIA GUTIERREZ i GONZÀLEZ\nMilitant de Granollers\nJOSEP L. DE LA VEGA i FRANCH\nMilitant de Sant Fost de Campsentelles\nALBERT SAUQUÉ i ZABALA\nMilitant de Lliçà d’Amunt i membre del C.E. Comarcal\nJOSEP VINYALS i GESA\nMilitant de Lliçà d’Amunt i membre del C.E.Comarcal\nTERESA PONS i VILA\nMilitant de Mollet del Vallès Sectorial de la Dona\nPolítica, grancec tella, francesc tella, cdc, vallès oriental, convergència, albert canet


Es durà a terme el concert dels Amants de Lulú i també la intervenció de l’escriptor igualadí Antoni Dalmau\nLes territorials de Calaf i dels Prats de Rei de l’Assemblea Nacional Catalana han organitzat, per a aquest divendres 10 de gener, un concert per la Llibertat. Es tracta d’un acte gratuït i obert a tothom, que comptarà amb l’actuació del quartet Els Amants de Lulú i també amb la intervenció de l’escriptor igualadí Antoni Dalmau, qui parlarà dels objectius de l’ANC i també de la Catalunya lliure que necessitem construir entre tots.\nL’acte tindrà lloc a les 20.30 h a la Sala de Fusta del Casal de Calaf, i servirà a la vegada per presentar la campanya “Signa un vot” —una recollida de peticions entre la població catalana per disposar d’una alternativa en cas que no es permeti fer la consulta o no se’n respectin els resultats. Es tracta d’una iniciativa dissenyada amb tot detall i rigor per la sectorial de Juristes de l’ANC, que garanteix en tot moment la legalitat, els drets dels ciutadans i la protecció de les dades personals.\nRecollida de vots massiva a tot Catalunya\nDe fet aquest cap de setmana la recollida de vots serà massiva a tot Catalunya. A Calaf, els ciutadans que vulguin exercir lliurement aquest dret democràtic podran fer-ho a l’antiga carnisseria Adoració (Raval de Sant Jaume), aquest dissabte de 10.00 h a 14.00 h i de 17.00 h a 20.00 h, i l’endemà diumenge d’11.00 h a 14.00 h. A Sant Pere Sallavinera, serà també dissabte de 18.00 h a 20.00 h al Local Social. A Castellfollit de Riubregós es podrà signar les peticions dissabte de 16.00 h a 20.00 h i diumenge de 10.00 h a 13.30 h a Ca la Dela. A Veciana, serà diumenge de 10.00 h a 13.00 h quan els ciutadans podran signar aquestes peticions, a la Sala Polivalent. A Calonge de Segarra, també diumenge de 10.00 h a 13.00 h al local de Ràdio Altiplà. A Sant Martí Sesgueioles, diumenge de 10.00 h a 14.00 h a les Escoles, i a Pujalt també diumenge però de 12.00 h a 14.00 h a la Casa Comunal. Finalment, als Prats de Rei es podran signar les peticions el diumenge de 10.00 h a 14.00 h a la Sala Polivalent.\n2 Dos homes detinguts i un de ferit després d'una baralla a la Plaça dels Porcs d'Igualada 1323 lectures


O ciclistes, o pàries - Joan B. Culla\nO ciclistes, o pàries\nCiclistes i cotxes circulant pel mateix carrer. GETTY\nI qui diu ciclistes, diu patinadors, o usuaris de qualsevol altre dels vehicles que configuren l’anomenada “nova mobilitat personal”. Es tracta d’un fenomen generalitzat a l’Occident europeu i que ve de temps enrere; però, arran de la pandèmia, està protagonitzant també entre nosaltres una gran eclosió: em refereixo a la proliferació de carrils bici i, en paral·lel, a la penalització de l’automòbil privat i el menyspreu del vianant per part de les administracions locals.\nNaturalment, la coartada que protegeix aquestes polítiques és la lluita contra el canvi climàtic. Però el canvi climàtic és, com tothom sap, un fenomen global. I no hi ha notícia que ciutats com Copenhaguen, la Haia o Amsterdam –on fa un segle que moltíssimes persones es mouen en bicicleta– restin al marge de l’escalfament planetari que ens amenaça. D’altra banda, les superilles i totes les altres mesures de reducció de l’espai disponible per als cotxes no distingeixen entre un vehicle dièsel altament contaminant i un vehicle 100% elèctric que genera zero emissions. Per tant, més que de polítiques de preservació mediambiental, estem davant d’una guerra cultural contra el vehicle privat com a concepte, i d’una canonització entre ideològica i estètica (entre el sectarisme i la moda, vull dir) de bicicletes, patinets i tots els altres artefactes amb rodes que, amb el comportament anàrquic d’una part dels seus usuaris, amenacen diàriament –i en centenars de casos– la integritat o la vida dels vianants. Però que són rabiosament cool, això sí.\nA l’autoritat universitària l’únic que li interessa és posicionar-se en el costat “correcte” de la història i penjar-se la medalla 'verda', encara que la mesura adoptada sigui un estricte brindis al sol\nI, esclar, les modes resulten difícils d’esquivar. Fins i tot al campus de la Universitat Autònoma de Barcelona –un espai densament arbrat–, aquesta tardor passada l’autoritat competent va tallar a la circulació de vehicles l’Eix Central en nom de la lluita contra la contaminació. A un centenar de metres de la via tallada discorren la AP-7 i la B-30 amb desenes de milers de vehicles diaris, però a l’autoritat universitària l’únic que li interessa és posicionar-se en el costat “correcte” de la història i penjar-se la medalla verda, encara que la mesura adoptada sigui un estricte brindis al sol.\nUn dogmatisme similar ha manifestat darrerament el consistori de Sant Cugat del Vallès en entestar-se a voler fer passar carrils bici per llocs que no reuneixen les condicions perquè hi passin. El resultat? A manca de més espai, tenim que els ciclistes han de recórrer longitudinalment les plataformes d’algunes parades de bus, o que s’ha fet passar el carril per a bicicletes a través d’una gran rotonda que connecta la xarxa viària del municipi amb tres autopistes. A un pam –literalment– dels flamants carrils bici, però, hi ha voreres destrossades, escocells sense arbres convertits en papereres i brutícia generalitzada. I és que, a diferència dels ciclistes, els vianants no som un lobi ni estem de moda; som una massa amorfa (tothom és vianant, alguna vegada) i inarticulada sense capacitat de reivindicació.\nÉs públic i notori que els problemes de saturació viària a l’àrea barcelonina, els embussos matinals o vespertins que fan pujar els nivells de contaminació, són deguts a la insuficiència quantitativa i qualitativa de la xarxa de transport públic. Però, esclar, construir o perllongar una línia de metro o de Rodalies, crear noves línies d’autobús, etcètera, requereix inversions multimilionàries. En canvi, establir carrils bici costa, comparativament, quatre rals, i permet als alcaldes i regidors que ho decideixen mostrar-se en línia amb “l’esperit de l’època”, amb el zeitgeist, que en diuen els alemanys.\nA diferència dels ciclistes, els vianants no som un lobi ni estem de moda; som una massa amorfa i inarticulada sense capacitat de reivindicació\nI bé, si el zeitgeist empara i privilegia els ciclistes i similars davant tots els altres usuaris de l’espai públic, almenys el conjunt d’aquell col·lectiu podria correspondre-hi respectant les normes viàries i cíviques... o bé les autoritats podrien forçar aquest respecte. Ho dic perquè, movent-te a peu per Barcelona, resulta esgotador observar la quantitat de bicicletes o patinets que circulen en sentit contrari al del carril triat, que ho fan a velocitats superiors a les permeses, que corren per indrets explícitament prohibits, que no respecten els semàfors, que alternen carril bici, calçada i vorera a conveniència... En definitiva, que no compleixen altra llei que la de la selva. No generalitzo: dic que aquests comportaments són molt freqüents, i raríssimament sancionats.\nDurant la primera meitat llarga del segle XX, la classe treballadora que habitava en barris com el Clot, Sant Andreu o el Poblenou, de desplaçar-se a l’Eixample o a Ciutat Vella encara en deia anar a Barcelona. S’hi anava poc, perquè la precarietat del sistema de transports públics i, sobretot, la modèstia de la renda disponible entre aquelles famílies obreres portava a fer vida de barri, a moure’s per uns carrers on no calia “mudar-se”, ni els comerços et temptaven amb ofertes de consum inabastables. I bé, quan sento alguns ideòlegs de l’actual govern municipal barceloní propugnar la ciutat dels quinze minuts, em pregunto si l’alcaldessa Colau ens voldria fer tornar a aquell temps resclosit de brasers, cinemes de barri, serials radiofònics i penellons que encara vaig conèixer al llarg de la meva infantesa.\nciclistes mobilitat Barcelona


Es dispara el preu dels ous - EbreDigital.cat\nDe la planta de classificació d’Ous Roig ubicada als afores de Tortosa cada dia en surten gairebé 900.000 ous. És un dels principals centres de Catalunya d’un producte que s’ha encarit un 70%. L’increment és conseqüència de la davallada de producció als centre de producció d’Holanda i Itàlia, afectats per l’ús il·legal d’un insecticida. De moment, però, l’increment de preu no s’ha notat als supermercats i només ha afectat la gran indústria alimentària. Empreses com Ous Roig que centren l’atenció, principalment en el mercat català i minorista no han, no preveuen incrementar els beneficis per l’augment dels preus.


Landhotel Neuses Prichsenstadt Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHaus Nr.19, Prichsenstadt, Prichsenstadt, Alemanya - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Prichsenstadt, Landhotel Neuses és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Landhotel Neuses, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions, restaurant, premsa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, insonorització, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Landhotel Neuses és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Prichsenstadt.\nGuests using satellite navigation systems should note that the hotel is located at Neuses am Sand 19 in the district of Prichsenstadt.\nTots els tipus de viatgers (153) Parelles (80) Viatgers en solitari (39) Famílies amb infants petits (8) Famílies amb infants grans (4) Grups (19)


Els reis d'Espanya faran un viatge a Suècia per establir col·laboracions relacionades amb els fons europeus\nÉs la primera visita d'estat al país escandinau des del 1979\nFelip i Letícia durant una desfilada militar. EFE\nBarcelonaEls reis espanyols comencen aquest dimarts una visita d'estat a Suècia, la primera al país escandinau des que el 1979 van ser-hi Joan Carles i Sofia, amb l'objectiu de fer un salt en la relació entre els dos països, en particular en la part comercial i empresarial, i també per reforçar la col·laboració en matèria d'innovació i de transició ecològica. Carles XVI Gustau i la reina Sílvia, juntament amb la princesa hereva Victòria i altres membres de la família reial sueca, els donaran la benvinguda oficialment dimecres al matí, si bé, després de la seva arribada a Estocolm, els monarques obriran la seva agenda amb una trobada a l'ambaixada amb la comunitat espanyola.\nDurant dos dies els reis tindran una agenda que inclou contactes institucionals, un fòrum empresarial i visites a centres de recerca i culturals, tot plegat concentrat a la capital del país nòrdic. El viatge d'estat estava previst el setembre de l'any passat, però la pandèmia va obligar-lo a ajornar-lo. Tot i la "intensa" relació personal que mantenen les dues cases reials, com apunten fonts del Palau de la Zarzuela a l'agència Efe, l'intercanvi de visites ha sigut escàs des de la proclamació de Felip VI.\nCom a prínceps, Felip i Letícia van ser a Estocolm per inaugurar l'Institut Cervantes l'abril del 2005 i van assistir al casament de la princesa Victòria el juny del 2010. La visita més recent la van protagonitzar els reis Joan Carles i Sofia l'abril del 2016, quan van assistir a les celebracions pel 70è aniversari del monarca suec, que fa 48 anys que és al tron, el segon regnat més llarg a Europa per darrere dels 69 anys que porta Elisabet II.\nCooperació pels fons Next Generation\nCarles Gustau XVI, amb la reina Sílvia, va tornar la visita d'estat del 1979 el 1983, i van ser a Madrid per última vegada el 2012, si bé els membres de la família reial han viatjat amb freqüència a Espanya en els últims anys de manera privada per passar-hi les vacances. Tot i la distància geogràfica, l'executiu espanyol destaca que els dos països tenen molts punts en comú per la seva aposta per les energies renovables, la digitalització, la innovació i la igualtat de gènere. A més de ser un dels països amb més qualitat de vida, Suècia encapçala la classificació europea pel que fa a desenvolupament tecnològic i s'ha marcat com a repte ser la primera nació que prescindeixi dels combustibles fòssils el 2045. El govern espanyol considera que els fons europeus són una bona oportunitat per entaular projectes de col·laboració amb Suècia sobre transició ecològica i transformació digital, motiu pel qual acompanyarà els reis la ministra de Ciència i Investigació, Diana Morant, a més del d'Exteriors, José Manuel Albares.\nMonarquía española Suècia


Joan Vidal Ciutat diumenge, 29 de novembre de 2015\nEl Nàstic aconsegueix tres mesos després una victòria fora del Nou Estadi. L’equip de Vicente Moreno suma el segon triomf consecutiu en el campionat que el catapulta a la zona alta de la classificació i que els permetria, sempre depenent dels resultats de la pròxima jornada, aspirar al lideratge si aconsegueix superar a casa dissabte vinent l’Almeria.\nEl Nàstic guanya al camp del Mirandés amb un gol de Naranjo en el 93'. Els grana pujen fins a la quarta posició\nMolt premi, però, per molt poc joc de l’equip tarragoní i gràcies, en part, a l’encert de Naranjo i la qualitat d’Emaná. Victòria in extremis i per la mínima que dóna carta blanca a l’equip per començar a somiar amb objectius més ambiciosos que el de la permanència.\nUna imatge del Mirandés-Nàstic. Foto: laliga.es\nEl Mirandés va controlar en tot moment un partit que el Nàstic va plantejar des del vessant defensiu. 4-3-3 de sortida per tal de contrarestar la potència ofensiva de l’equip d’Anduva. Poca profunditat i molt pobre bagatge atacant dels grana en un primer acte que va evidenciar la poca pólvora atacant d’un equip que perdia en aquesta jornada per lesió a Marcos de La Espada i Jean Luc.\nL’entrada al camp a la segona part de Naranjo i Emaná va dotar al conjunt tarragoní de sortida al contracop. El talent i la pausa d’Emaná va ser clau per decantar un partit que semblava evocat a l’empat.\nEl camerunès, després de desfer-se de dos defensors, va assistir a Naranjo que de potent xut ras va superar la porteria defensada per RaúlFernández. Tres punts i segona victòria fora del Nou Estadi després de l’aconseguida, el passat 30 d’agost, a l’Heliodoro Rodríguez López.\nA falta de sis jornades per acabar la primera volta, el Nàstic aconsegueix arribar al 50% dels punts per assolir la permanència. L’equip i l’afició poden començar a somiar amb nous objectius.


Crida per buscar voluntaris que acompanyin a jovent tutelat i extutelat a les poblacions del Maresme - Social.cat\nInfància i joventut, Persones adultes, Migracions, Acció social\nEl projecte Referents, de Punt de Referència, proposa generar vincles de confiança entre persones adultes i jovent extutelat que viu a la mateixa població\nDissabte, 22 de gener de 2022 | 10:15 h\nUn jove i el seu referent passegen per Barcelona durant una trobada | Punt de Referència\nL’associació Punt de Referència fa una crida per buscar voluntaris a les poblacions del Maresme per fer acompanyament al jovent tutelat i extutelat.\nParticiparien en el projecte Referents, una iniciativa que proposa generar vincles de confiança entre persones adultes i jovent extutelat que viuen a la mateixa població, oferint-los acompanyament en el seu camí cap a l’emancipació un cop surten dels centres on han viscut sota la tutela de la Generalitat de Catalunya.\nL’entitat fa aquesta nova crida després de l’èxit de participació que ha tingut el projecte a Mataró, on va aterrar al setembre. Ara, la intenció és estendre la iniciativa a totes les poblacions del Maresme, amb l’objectiu d’aportar els beneficis de la mentoria social a la ciutadania.\nEls requisits per poder ser referent en aquest projecte són senzills: es busquen persones entre els 30 i els 70 anys, amb una disponibilitat de dues hores setmanals, des del mes de febrer a desembre del 2022. A banda, caldria que les persones interessades parlessin català i castellà i que fossin de l’entorn del Maresme. Així mateix, es demana que qui vulgui participar en el projecte siguin persones empàtiques i assertives. Es faran diverses sessions informatives aquestes últimes setmanes de gener, i cal omplir aquest formulari per participar-hi.\nEl Projecte Referents va ser el projecte pioner en mentoria social al país i fa 25 anys que es duu a terme a l’Àrea Metropolitana de Barcelona. Des del seu inici s’han generat més de 700 noves relacions de mentoria, amb una mitjana de 70 anuals. Són vincles entre persones adultes i joves que, tot i viure als mateixos carrers, difícilment s’haurien conegut sense aquest tipus de projecte.\nAquest darrer setembre el projecte va aterrar a Mataró gràcies a la iniciativa impulsada per l’Associació veïnal Rocafonda i el suport del Centre de Prevenció i Formació, l'Ajuntament de Mataró i la Generalitat de Catalunya. Les parelles de mentoria social del projecte estan ara en ple funcionament.\nRecentment el Projecte Referents ha obtingut dues distincions per la qualitat de la seva mentoria: ha tingut els millors resultats d’impacte de la mentoria de l’Estat espanyol segons la recerca Applying Mentoring de la Universitat de Girona i el Segell MC+ de màxima qualitat en mentoria que atorga la Coordinadora de Mentoria Social.