El partit de l'Uni Girona a Venècia del proper dijous continua a l'aire - Diari de Girona\nEl partit de l'Uni Girona a Venècia del proper dijous continua a l'aire\n?El club espera saber avui, per part de la FIBA, quins plans té amb el duel ?Itàlia es planteja la suspensió de totes les competicions pel coronavirus\nEl Milà-Gènova d'ahir de la Sèrie A italiana de futbol, disputant-se a porta tancada a San Siro. reuters\nEl Milà-Gènova d'ahir de la Sèrie A italiana de futbol, disputant-se a porta tancada a San Siro.\nSuperada la Copa, el següent partit de l'Spar Citylift Girona hauria de ser dijous a Venècia en l'anada de quarts de l'Eurocup, però aquest partit és a l'aire després que a Itàlia s'estiguin plantejant la suspensió de tots els campionats esportius en un intent d'aturar l'extensió del coronavirus. El normal desenvolupament de la Sèrie A italiana, la lliga de Primera Divisió de futbol, està actualment en suspens, després que l'emergència per la malaltia, que ha provocat 233 morts i més de 5.000 contagiats a Itàlia, hagi encetat una dura polèmica entre la Federació italiana (FIGC), la Lliga i el ministre de l'esport, Vincenzo Spadafora. Després d'una setmana marcada per la vertical pujada de contagis, el Govern italià va aprovar dissabte un decret que prohibeix l'entrada i sortida de la Llombardia, la regió més afectada pel virus, i altres 14 províncies properes, i que, d'altra banda, concedeix el dret als esportistes professionals d'exercir la seva professió. Aquesta puntualització permetrà a l'Atalanta, club amb seu a Llombardia, viatjar avui a València per enfrontar-se a l'equip d'Albert Celades en la tornada dels vuitens de final de la Lliga de Campions, tot i que la decisió final sobre el seu efectiu accés tocarà a les autoritats espanyoles. L'Uni espera que avui la FIBA els confirmi quins plans té per al partit de Venècia, que es podria jugar en un altre escenari o quedar ajornat.\nA Itàlia el ministre de l'Esport Spadafora va demanar a la Federació de Futbol italiana (FIGC) decretar la «interrupció immediata» de la Sèrie A, seguint la línia promoguda pel president de l'Associació de Futbolistes italiana (AIC), Damiano Tommasi. «Comparteixo les declaracions de Tommasi i em sumo a la seva petició. En aquest moment no té sentit, considerat que demanem als nostres ciutadans enormes sacrificis per evitar el contagi, posar en perill la salut dels jugadors, dels àrbitres, dels tècnics», va escriure Spadafora en un missatge al seu compte oficial de Facebook.\n«Crec que és una obligació del president de la Federació, Gabriele Gravina, reflexionar, sense esperar que es registri el primer contagi entre futbolistes», va afegir. Unes declaracions oficials que es produeixen dies després que el mateix Spadafora demanés públicament que els partits de la Sèrie A d'aquesta jornada, entre els quals el clàssic Juventus-Inter, s'emetessin en directe i en obert. Una petició que va ser rebutjada perquè les lleis vigents a Itàlia referents als drets esportius ho impedeixen.\nAhir el ministre de l'Esport va carregar contra la Lliga de la Sèrie A i la televisió privada Sky Sport per, segons ell, negar-s'hi. Fins i tot abans que la situació es tornés tan dramàtica per al país, la Lliga de la Sèrie A i Sky es van negar a concedir a milers d'italians, obligats a estar a casa, la possibilitat de veure en obert els partits», va escriure. De moment, els partits d'aquest diumenge i dilluns es disputaran, però el futur proper del torneig està en suspens, segons coincideixen a destacar els mitjans italians, tant del futbol com de la resta de competicions professionals. L'Uni, de moment, només pot esperar esdeveniments. Avui hauria de quedar clar què passa amb el partit de Venècia, que a hores d'ara és molt complicat que es jugui com està previst. El duel de tornada, el dia 21 a Fontajau, ja s'ha decretat a porta tancada per evitar possibles contagis.\nBrussel·les avisa que caldran "mesures excepcionals" per frenar el coronavirus.\nTres-cents sanitaris aïllats i 25 d'infectats a Catalunya.


El G-7 necessita un canvi de rumb, per Cristina Manzano\nEl G-7 necessita un canvi de rumb\nQualsevol discussió global que no inclogui la Xina acabarà sent entre infructuosa i hipòcrita\nDiumenge, 25/08/2019 | Actualitzada 27/08/2019 - 09:52\nHa sigut un cop d’efecte. L’arribada del ministre d’Exteriors iranià, Mohammad Javad Zarif, a la Cimera del G-7 a Biarritz, introdueix un grau d’emoció en l’espectacle de la política global. Al cap i a la fi, la crisi nuclear és un dels temes de l’agenda.\nUn cop d’efecte que, en qualsevol cas, torna a posar de manifest les fractures enormes que divideixen els líders dels països més poderosos del món. Bé, d’alguns d’ells.\nAmb tot el seu caràcter informal, el G-7 ha representat tradicionalment el desig del poder mundial de dialogar, compartir visions sobre els problemes i les solucions, demostrar que la col·laboració és possible, que el multilateralisme, amb els seus formats múltiples, aspira a ser bo per a tothom.\nFinal del miratge\nBiarritz és la metàfora perfecta del final d’aquest miratge. La bonica ciutat costanera, amb la seva esplendor decadent, acull una tradició que fa aigües. Per començar, pel perfil i les circumstàncies d’alguns líders: Donald Trump, a tall de macarró en cap; Boris Johnson, disposat a seguir els seus passos; Giuseppe Conte, decebut i preocupat pel que té a casa –¿de veritat pot considerar-se avui Itàlia un dels països més poderosos?–. Al davant, la resta en hores bastant baixes, amb un Emmanuel Macron al capdavant, decidit a defensar els principis de l’ordre liberal internacional, amb una bona escenografia –com allò de Zarif– tot i que amb enormes dificultats per aconseguir-ho.\nÉs cert que el president francès ha aconseguit armar una agenda amb qüestions realment apressants –l’Amazones, el canvi climàtic, la desigualtat, l’Iran...–, però sobre la cimera plana l’ombra del dubte del seu sentit i la seva eficàcia, més enllà de l’enrenou mediàtic i de seguretat que suposa. Perquè l’esperit multilateral queda minat en el moment en què el fòrum també s’utilitza per temptejar els possibles futurs acords bilaterals entre els Estats Units i un Regne Unit fora de la UE, i amb el Japó, després de la retirada americana del Tractat Transpacífic. O per plantejar la tornada d’una Rússia que va ser expulsada per saltar-se el dret internacional amb l’annexió de Crimea.\nEls dubtes sobre la rellevància del G-7 i sobre el seu futur no tenen a veure només amb el fet que els que s’han reunit ja no suposen ni el 50% de la riquesa mundial. Qualsevol discussió global que no inclogui la Xina acabarà sent entre infructuosa i hipòcrita. I més ara, en plena escalada de la guerra comercial engegada pel mateix Trump, en què el president americà continua volent aplicar la màxima que qui no està amb ell està contra ell.\nPot ser que Macron hagi aconseguit sorprendre els seus convidats amb l’arribada de Zarif, i tant de bo serveixi per avançar en les negociacions –torpedinades pels EUA– amb l’Iran. Però si no varia el rumb, el G-7 acabarà sent completament irrellevant. És una posada en escena massa costosa com per només posar de manifest les divisions profundes entre els líders d’algunes de les principals potències. Una cosa dolenta, sens dubte, en un món en què el multilateralisme és més necessari que mai.\nTemes: G-7 Emmanuel Macron Donald Trump Iran França


El repte de reinventar-nos després de la pandèmia | FET a TARRAGONA\nEl repte de reinventar-nos després de la pandèmia\nPublicat el 21 de Juliol, 2020\nMercedes Teruel, al campus de Bellissens de la URV. Foto: David Oliete.\nUn terratrèmol sanitari ha canviat les regles del joc en només un trimestre i ha provocat un tsunami en l’àmbit econòmic i social. Des del FET a TARRAGONA compartim anàlisis i reflexions amb dos catedràtics que, aparentment, observen el món des de posicions contraposades. Mertxe Teruel és la directora de la Càtedra per al Foment de la Innovació Empresarial de la Universitat Rovira i Virgili, i té sobre la taula moltes de les claus econòmiques que ha deixat a la intempèrie el crac de la Covid-19. A la mateixa universitat, Ángel Belzunegui encapçala des de fa anys la Càtedra d’Inclusió Social.\nDues cares de la mateixa moneda. Es coneixen bé, se saluden amables. La càmera web deixa entreveure piles de documents a estudiar a ambdues taules. Són setmanes d’anàlisi, de lectura, de reanàlisi i de relectura. Els impactes de la pandèmia al nou món —encara en fase d’esborrany— mereixen l’esforç.\nMertxe Teruel i Ángel Belzunegui, de la URV, analitzen l’escenari econòmic i social post-Covid\nEls dos experts es posen d’acord a desmentir “el fals dilema entre economia o persones” que els anivella d’entrada. Consideren imprescindible el diàleg entre l’empresa i la inclusió social, i per això prediquen amb l’exemple. “Perquè sense un teixit empresarial fort mai seran possibles rendes dignes per poder viure dignament”, assevera l’Ángel. “Perquè si aspirem a una societat ben remunerada i que se senti útil, la millor eina és la creació d’ocupació”, apuntala la Mertxe. Dibuixen, plegats, un engranatge comú per tal que la màquina torni a carburar.\n“Augmentaran les desigualtats perquè ja venim d’una mala distribució de la riquesa”\nBelzunegui avisa que “la primera hipòtesi que tenim al davant és que la crisi actual augmentarà el nombre de famílies vulnerables”. Avança que “hi haurà més atur i una taxa més elevada de pobresa”. “I s’accentuaran molt les desigualtats socials i econòmiques a Tarragona, perquè ja arrossegàvem un problema previ, importantíssim, de mala distribució de la nostra riquesa.” El catedràtic de la URV és verbalment dur perquè sap de què parla. “La ciutat de Tarragona és de les que acumula més riquesa per habitant, i alhora té també una de les taxes de pobresa més alta”, rebla. En sec.\n“El coronovirus fa evident que gran part del nostre mercat de treball és molt precari”\nLa paradoxa de Belzunegui no ho és tant si ens aproximem al detall: la creació de molta riquesa es concentra en sectors molt concrets de la població. “La Covid-19 s’ha acarnissat de ple amb la línia de flotació del sector serveis i del turisme”, apunta la Mertxe. “Cosa que ha despullat una veritat incòmoda: que gran part del nostre mercat de treball era altament precari i desprotegit”.\nAixí comença el reportatge que publiquem íntegrament al número 42 de la revista FET a TARRAGONA. Aquest i la resta de continguts s’han pogut elaborar gràcies al suport dels gairebé 680 subscriptors. Per això, et demanem que t’hi sumis, si encara no formes part de la comunitat del FET.\nÉs molt fàcil. Només cal anar a: https://www.fetatarragona.cat/subscripcions/\nLa revista també la pots trobar a Llibreria La Capona, Llibreria Adserà i Quiosc El Miracle (Via Augusta, 8).\nEmpresari al Serrallo als 92 anys


+10 / Casa Llobet-Ruiz - Premis d'Arquitectura\nLa casa està formada per quatre mòduls rectangulars de 15,7 x 5,3 m i 2,8 m d'alçada, que formen dos cossos decalats en secció en mitjos nivells, fet que permet ubicar-hi un semisoterrani. També es produeixen decalatges a la planta de les parts construïdes respecte dels buits, de manera que s'originen porxos a les plantes baixes i terrasses a les plantes superiors. El primer mòdul, a l'alçada del carrer, conté el garatge, amb un porxo important al davant, que actua alhora de cotxera i d'arribada a la casa. El segon mòdul conté l'accés, les peces de dia i un porxo obert cap al jardí. El tercer mòdul conté els dormitoris, amb obertures a llevant. Finalment, s'arriba al quart mòdul, on hi ha l'estudi i una gran terrassa. La casa està construïda únicament amb murs portants d'obra ceràmica per suportar els forjats, que es manifesten a la façana. Els paraments d'obra llisquen entre els forjats i intercalen buits i obertures amb parts massisses. Les cobertes són planes i estan protegides amb grava.\nC. del Gironès, 7. Celrà\nMontserrat Llobet i Rodrigo Ruiz


2010-2019. Drac Blau de Mar, Linxs i Dingo australià | Escola Rivo Rubeo | Pàgina 2\nAvui dimarts 14 de novembre del 2017, l´equip directiu d´una de les cooperatives del Pau casals ens han vingut a visitar a l’escola Rivo Rubeo i ens han explicat com van fer la seva cooperativa . Ens han donat alguns consells de com fer el nostre logo, com muntar la nostre paradeta, com triar el producte, on destinar el 10 % dels diners de l’entitat social. També ens han explicat la seva experiència a l´hora de fer la seva cooperativa, de muntar la seva paradeta, els seus productes més i menys venuts… I finalment els hi hem fet algunes preguntes.\nLa seva visita ens ha servit molt per aprendre coses per a la nostra cooperativa.\nEquip de redacció: Oriol, Laia i la Claudia\nEl dia 31 d’ octubre els nens i nenes de 5è vam celebrar la castanyada.\nUna de les coses que es van fer van ser les cucanyes, que són uns jocs que 5è fan per als petits. Cada grup feia un joc diferent que s’inventaven com per exemple: de nivell en nivell, preguntes i respostes i les trampes de la mort.\nEl dia anterior de la castanyada 5è vam veure una pel·lícula que es deia Chicken run , la pel·lícula era per ajudar-nos a entendre millor el treball en equip.\nA la tarda van fer el ball de la castanyada, al de 5è van baixar van veure els balls dels altres i després vam ballar la cançó: “Em vull mullar”.\nEns ho vam passar molt bé, divertit i emocionant.\nEquip de redacció: LAIA, MARTA I HUGO.\nLa setmana del 23 , vam fer unes galetes de moniato amb xocolata.\nAbans de fer la masa ens hem rentat les mans , hem fet la masa , hem fet la xocolata i després hem fet la forma. Les hem ficat al forn i a la tarda ens les han donat i les hem embolicat en paper film.\nEstaven molt bones!\nEquip de redacció: Pol H., Jonay M., Lucia M., Iker M., Cynth\nEl passat 5 d´octubre vam visitar la Planta de Selecció d´Envasos de Gavà- Viladecans.\nQuan vam arribar vam anar a una aula i ens van explicar que faríem a la visita. Ens van dividir en 2 grups i dins de aquests grups ens van dividir un altre cop. Mentre un visitava la deixalleria l’altre grup visitava la planta d’envasos.\nA la planta feia molt de soroll i ens van ensenyar un llenguatge de signes per identificar i saber per a què servia cada màquina.\nA la deixalleria ens van ensenyar com es classificaven els residus (matalassos,electrodomèstics, etc. )\nEns va agradar i vam aprendre molt del reciclatge, en general ens ho vam passar molt bé !!!\nEquip de redacció: Carla G., Unai G. i Erik O.\nÚltima nit i últim dia!\nPublicat el 26 maig 2017 per TATIANA CAPO REVERDIN\nAhir vam seguir amb les nostres activitats.\nHem descobert més coses que es fan a partir de matèries primeres diferents, com s’extreuen, les possibilitats que tenen…\nI a la nit… Vam fer festa! Alguns no hem parat de ballar en tota l’estona, altres hem aprofitat per jugar amb els nostres amics. Aquesta vegada les mestres no van tenir gaire feina per fer-nos dormir… Estavem esgotats! I al matí ens ha costat una mica aixecar-nos…\nAvui ens espera un últim taller, dinarem… I l’autocar ja ens estarà esperant per tornar cap a casa!\nPublicat el 25 maig 2017 per TATIANA CAPO REVERDIN\nFa una estoneta que ens hem llevat i ens estem preparant per al tercer dia al Camp d’Aprenentatge.\nAcompanyats de la calor, cada grup va fer els tallers que li pertocaven: granja, forn, transformació d’aliments, descoberta del païsatge, hort o apicultura.\nA més dels tallers, tenim temps per jugar amb els nostres companys, passejar per tot el recinte de la casa, que és xulíssim, tot disfrutant de la companyia dels nostres amics i amigues.\nHem passat molt bona nit. Estavem tan cansats que alguns vam adormir-nos de seguida que ens vam ficar al sac.\nEstem vivint una pila d’aprenentatges en els tallers, però també fora de les activitats. Tot plegat una pila de vivències que ens fan créixer tot compartint i convivint amb els nostres companys i companyes.\nSeguim penjant fotos a mida que cada grup acaba un taller.\nDesperta el segon dia!\nPublicat el 24 maig 2017 per TATIANA CAPO REVERDIN\nAcabem d’esmorzar i d’aquí poqueta estona començarem els tallers.\nTot i que ens va costar una mica adormir-nos, de tantes novetats i experiències viscudes, al final hem passat la primera nit força tranquil.la.\nja podeu veure algunes fotos clicant a l’enllaç! Les anirem actualitzant al llarg de l’estada.\nPrimer dia a les obagues!\nPublicat el 23 maig 2017 per TATIANA CAPO REVERDIN\nEl nostre primer dia a Les Obagues està a punt d’acabar!\nHem viscut una pila d’experiències i només portem unes hores aquí!\nEstem treballant per poder compartir algunes fotos. En rebreu notícies!\nLa notícia: les nostres vacances\nPublicat el 23 setembre 2016 per MAR GARCIA MARIN\nPublicat el 5 novembre 2015 per MAR GARCIA MARIN


el blog d'en Joanka : El centre de l'univers-xarxa... sóc jo\nAnònim 27 d’abril de 2010, a les 12:52\nA veure, bàsicament hi ha una regla no escrita que el personal es podria aplicar: això és el meu taimlain i faig amb ell el que em rota. Partint d'aquesta base, hi ha tants criteris com persones i tots respectables.\nEl meu és aquest.\nFa unes setmanes no sé ni qui és un nou follower meu perque vaig inhabilitar els avisos a l'email. Segueixo a la gent si interrelaciona amb mi, si em parlen, o si jo els trobo por ahí i me fa ganes seguir-los.\nPossiblement perdo informació, però un altre principi fonamental és que això és un complement i una xarxa. Si hi ha una cosa rellevant em vendrà per més d'una via, no pateixo de no tenir un tuit importantíssim, perque tard o d'hora arribarà. Tot ha de tenir una mesura.\nI no, no segueixo a gent que conec. Possiblement me caiguin bé, però no m'interessa el que diuen, o no m'aporta o no em fa ganes. I followejo i desfollowejo, perque si m'he errat, rectific. I si de sobte no em va bé torno desfollowejar.\nUna altre cosa que el personal hauria de tenir megaenconte és que la rellevància online no té a veure amb offline. Un no és rellevant perque tengui molta gent a twitter. És rellevant per la gent que l'envolta, que treballa amb ells i conviu amb ells. Osea, a mi, una mindundi, se m'acosta gent perque suposadament som la bomba perque (afortunadament) tenc una xarxa de persones molt grans, però jo no som molt gran. Ara, pels meus amics (inclosos els coneguts via twitter) som una bona tia.\nJoanka 27 d’abril de 2010, a les 23:37\nEstic absolutament d'acord amb el teu plantejament que el timeline és personal i, en conseqüència, cadascú és absolutament lliure de "gestionar-lo" com consideri oportú. És excel·lent constatar que a la xarxa hi ha gent assenyada i amb criteri sobre com cal fer, de manera lliure, aquesta gestió, sense caure en la inèrcia d'aplicar els criteris que alguns s'encaparren en repetir que "són els correctes".\nTambé estic d'acord que la rellevància online i offline són coses diferents, però considero que tenen una relació estreta i que no es poden aïllar totalment l'una de l'altra. El que fem en el món dels àtoms té conseqüències en el món dels bits, i viceversa.\nI per acabar, també estic d'acord amb que ets una bona tia.\nGràcies per passar per casa meva i per aturar-te a comentar.\nFrancesca 28 d’abril de 2010, a les 20:23\nQuè encertat el post i quin bon seny desplegueu als comentaris!!! :-) Totalment d'acord (amb la Tona ja ho haviem parlat d'això algun altre dia) en que el que importa és la qualitat i no la quantitat de seguidors (i penso que això també s'ha de mirar quan parlem de rellevància online...\nPerò, sobretot, el que vull dir aquí és que hem de defensar la llibertat a la xarxa... i això implica refusar el "xantatge emocional" d'aquells que practiquen el "plor-virtual" si els deixes de seguir o et demanen RTs!!!\nAh! i segueixo a qui m'interessa (se me'n fum si em segueix a mi) i no sóc cap gurú per no seguir a tothom, perquè no puc llegir a tothom i no segueixo empreses per sistema... i al meu bloc poso links als blocs que m'interessen (tinguin ells el meu o no) i no tinc els blocs de tots els meus amics ni conec als escriptors de tots els bloc que tinc...\nUfff... què bé que m'he quedat!! (ganes tenia de dir-ho... tanta ximpleria, hoooooome ja!) :-)\nJoanka 29 d’abril de 2010, a les 12:28\nAl final, tot es redueix a això que dius... sentit comú, criteri propi i llibertat per no caure en el parany del xantatge emocional! ...mmm... això no serà allò que hom anomena "maduresa"?\nMoltes gràcies per passar per casa meva i per comentar de manera tan encertada!\nBoris 30 d’abril de 2010, a les 23:32\nI teniu temps de llegir piulades, treballar, passar pel súper, menjar un mos, dormir un xic, cantar a la dutxa i dir bon dia i bona nit a la família? Francament, alguns hem arribat a un estadi de RSS que ni seguim ni som seguits. I, francament, no passa res.\nO potser passa i no ho sabem, feliçment off line... ;-)\nJoanka 1 de maig de 2010, a les 23:07\nEl temps és el mateix per a tothom... 24 hores al dia sense possibilitat d'arrossegar romanents. La qüestió és la manera d'emprar-lo... i la capacitat de dosificar-se per a fer aquelles coses que volem fer... Em ve al cap un fragment d'una canço de Rosendo que diu "Mi tiempo señorías generalmente lo empleo en las cosas que me preocupan o me divierten".\nD'això es tracta, de fer el que ens vingui de gust fer i de no obsesionar-nos amb seguidors, seguits, mencions, feeds, visites, blogs, webs ni res... tot amb la mesura de la nostra mesura.\nGràcies per passar a comentar per casa meva.\nLluís Farré Segarra 1 de maig de 2010, a les 23:46\nEn la meva humil opinió, com algú ja ha dit abans, tothom és lliure de gestionar la seva TL com li vingui de gust. Si uns desitjen sobretot acumular seguidors, no actuaran de la mateixa manera que els que volen llegir la millor informació a cada moment, per posar un exemple, sense que aixó faci ser millor ni pitjor persona a ningú :-) Una abraçada a tots!\nJoanka 2 de maig de 2010, a les 1:06\nEs tracta precisament d'això, de ser lliures triant quin ús volem fer de la nostra presència a les xarxes socials. I aquesta llibertat és la que (de vegades) hi ha qui intenta limitar demanant (gairebé exigint) que actuem d'una determinada manera.\nEn resum, que la xarxa és un element meravellós on cadascú s'ha de moure com li interessi tot respectant el moviment dels altres.\nMoltes gràcies per passar per casa meva, on sempre ets benvingut!


projecte Sostenibile | JuntsxBanyeres\nEL NOSTRE PROJECTE SOSTENIBLE\nContractar la realització d’un estudi tècnic de cadascuna de les instal·lacions municipals per instal·lar-hi la millor, més adequada a l’espai i més eficient de les energies netes que es disposa fins al moment.\nFomentar la transició cap al vehicle elèctric/híbrid, mitjançant la bonificació total o parcial dels impostos municipals als vehicles.\nLes noves adquisicions i renovacions de vehicles municipals seran elèctrics o híbrids\nDisposar de punts de recàrrega ràpida distribuïts pel municipi\nFomentar l’autoconsum fotovoltaic i altres energies netes mitjançant la bonificació de les llicències municipals per instal·lacions fetes pels particulars.\nRealització de conferències i/o tallers adreçades a facilitar informació als particulars en aquest àmbit.\nEl percentatge de reciclatge a Banyeres està estancat i per tant cal dur a terme accions per millorar resultats en aquest sentit.\nRealització de l’estudi de quin és el millor sistema de recollida de residus tenint en compte les característiques del municipi.\nProjecte de conscienciació\nEs treballarà per a l’elaboració d’un projecte de conscienciació en diferents àmbits de cara millorar el reciclatge, adreçat tant a nivell escolar com als adults. S’estudiarà la possibilitat de contractació d’educadors mediambientals per al servei de recollida de residus.\nBonificacions per fer bon reciclatge.\nEstablir un sistema de bonificació als usuaris que facin una bona gestió dels residus familiars. S’estudiarà quin és el millor sistema de bonificació: com potser un descompte en el rebut de brossa.\nAplicació de sancions\nUn cop realitzat els estudis abans anomenats, s’hagi portat a terme les campanyes conscienciació de millora del reciclatge, s’hagin implantat totes les millores els veïns que no reciclin correctament se’ls sancionarà, per evitar que es perjudiqui a la resta d’usuaris.\nEstabliment d’un sistema de transport públic a demanda, per fer recorreguts entre els nuclis del municipi. Alhora intentarem a través del Servei de transport de la Generalitat poder incloure dintre d’aquest servei i alguns destins concrets: estació RENFE, HOSPITAL, etc…\nEls hàbits de mobilitat estan canviat. Per aquest motiu creiem que en l’estudi de mobilitat es podrà incloure espais de circulació per a bicicletes.\nRecuperació, impuls i gestió dels mercats de diumenge i dimecres. Estudiar la possibilitat de concentrar-los en un únic dia.\nFoment i impuls del comerç de proximitat.\nEstablir incentius per tal d’afavorir la implantació de nous comerços en el municipi. Prioritzant tots aquells que siguin de productes ecològics i de proximitat.\nDinamització polígon industrial El Poet\nCol·laborar amb els promotors del Polígon Industrial El Poet, per tal de desencallar els tràmits que calguin a fi de que aquest polígon que tenim de fa tant temps, pugui començar a acollir empreses i ser un focus de generació de nous llocs de treball.\nAdequació el POUM\nDes de la seva aprovació definitiva el POUM no ha estat modificat en cap sentit, tot i que hi ha diverses circumstàncies que han succeït que requereixen la seva actualització com per exemple la revisió dels límits entre el terme de Banyeres i Llorenç. Tanmateix hi ha un problema similar amb la delimitació entre Banyeres i Santa Oliva encara pendent de resoldre. Per la qual cosa entenem prioritari adequar aquest instrument de planejament a les necessitats actuals i futures. Hi ha pendent de realitzar quinze modificacions, pel cap baix.\nConstrucció centre cívic Casa Roja\nSeguint la dinàmica de dotar a cada nucli d’un centre cívic o local per a les activitats que es desenvolupin en cada un, caldria iniciar negociacions amb els propietaris dels terrenys destinats a equipament per tal d’aconseguir un espai on poder ubicar aquest centre cívic i fer-ne el projecte i la edificació.\nAdequació zona verda dels Boscos\nTenim actualment una zona verda a la urbanització en què tan sols hi trobem un espai petit destinat a parc infantil i la resta està pràcticament abandonada. Es tracta de convertir aquesta zona verda en un punt de trobada per la urbanització: instal·lant un parc de salut i un itinerari saludable.\nConstrucció d’una plaça a Saifores\nEl nucli de Saifores està mancat d’un espai d’esbarjo i de trobada a l’aire lliure. Cal poder fer realitat aquesta demanda. Per la qual cosa s’habilitarà una plaça on s’hi disposaran elements per fer activitats saludables.\nEl Pla director estableix una diagnosis de la situació actual del servei d’aigua i defineix la situació optima, establint els objectius a aconseguir i els terminis i costos per arribar-hi.\nRevisar el Pla Director de l’aigua elaborat i pendent d’aprovació. Aprovació definitiva del mateix i definir actuacions prioritàries.\nSubstitució canonades fibrociment\nElaborar un projecte de substitució de les canonades de fibrociment existents en la xarxa d’aigua municipal. Establir el calendari d’actuació.\nAquesta seria una de les actuacions prioritàries.\nSubstitució de comptadors amb telelectura\nSubstitució dels comptadors d’aigua actuals, la majoria dels quals son obsolets, per comptadors amb telelectura que permetran un control mes exhaustiu del funcionament de la xarxa així com de la detecció de possibles fuites en els particulars.\nEstudi estalvi energètic\nPortarem a terme un estudi de cada instal·lació i edifici municipal per saber a quin nivell d’eficiència energètica ens trobem i quines mesures podem prendre per arribar a un consum molt baix.\nNeteja viària i de zones d’esbarjo\nMillores en l’arbrat i jardineria per tal de dotar de mes vegetació i assegurar-ne un correcte manteniment.\nMillorar els contractes de neteja viaria, zones d’esbarjo i neteja de contenidors, per tal de garantir un estat de neteja correcte en tot moment. Establint un sistema de supervisió del correcte compliment dels contractes per part de les empreses contractades.\nTenim un municipi amb un extens terme i ple d’espais naturals. Redactar un pla estratègic per tal de convertir la riera que travessa tot el municipi en un espai natural on poder-ne gaudir per fer esport o activitats lúdiques, passant a formar part d’un gran itinerari saludable que fos nexe d’unió entre diversos nuclis.\nCondicionament de les voreres en molt mal estat. Zona Priorat principalment i altres punts concrets d’altres nuclis.\nRedistribució dels edificis públics\nL’ajuntament disposa de diversos edificis de titularitat municipal i que en alguns casos estan infrautilitzats i en altres desbordats. Caldria fer una redistribució d’aquests espais de cara a aprofitar-los millor.\nPla de manteniment dels edificis municipals\nElaboració d’un pla de manteniment dels edificis i equipaments municipals de cara a garantir la seva conservació i bon estat. Per posar un exemple hi ha problemes de goteres en un edifici antic perquè a la coberta s’hi acumulen restes vegetals. Com que no hi ha un programa que prevegi fer neteges periòdiques de la coberta, sempre cal anar fent reparacions i pintant cada cop que surten. O el pati de l’escola bressol per dir-ne algun altre.\nRemodelació del consultori mèdic\nFa molt de temps que per part del personal mèdic es demana una reestructuració d’espais del consultori mèdic. Treballarem perquè el Departament de Salut integri el consultori del nostre municipi dintre de la seva xarxa de consultoris i porti a terme una adequació de les instal·lacions. De la mateixa manera que treballarem perquè puguem millorar l’atenció a les persones amb més personal sanitari .


El BARQ, festival de cine i arquitectura, proposa un debat al voltant del cineasta italià el pròxim 21 de maig al COAC, us ho expliquem!\nSou amants del cinema i de Pasolini? Us agradaria conèixer tots els detalls de les localitzacions de la seva pel·lícula ‘L’Evangeli segons Sant Mateu'? No us perdeu l’oportunitat d’assistir i participar al debat que tindrà lloc al Col·legi d’Arquitectes de Catalunya (COAC) sobre el seu documental ‘Localitzacions a Palestina’, en ocasió del centenari del naixement del prestigiós cineasta italià.\nA més, la xerrada comptarà amb la participació dels prolífers directors de cine Bêka&Lemoine, els quals també parlaran del seu últim i interessant projecte ‘Homo Urbanus’. Tindreu l’oportunitat de dialogar amb els coneguts cineastes sobre el tema principal d’aquest últim film: les connexions entre els paisatges urbans i arquitectònics i l’ésser humà.\nA l’esdeveniment, organitzat pel Festival Internacional d’Arquitectura i Cinema, BARQ, juntament amb PROJECTE PASOLINI ‘22, també podreu visualitzar fragments d’ambdues projeccions i participar d’un debat dinàmic i informal sobre la mirada extraordinària de Pier Paolo Pasolini, pensador imprescindible per reflexionar sobre la cultura i la societat contemporànies. No us quedeu sense les vostres entrades i reserveu-les de forma totalment gratuïta a través d’aquest enllaç.


- Sant Adrià de Besòs - 29/12/2016\nEl passat 22 de desembre es va aprovar en la sessió ordinària del Ple de l’Ajuntament el Dictamen per recuperar la concessió del poliesportiu Marina Besòs, un pas legal imprescindible perquè el consistori pugui reobrir l’equipament. Aquesta instal•lació esportiva va tancar el passat mes de novembre, després de que l'empresa gestora GIMESPORT S.A lliurés a l’Ajuntament les claus de l’equipament i un document en el que expressava que donava per extingida la concessió perquè no podia garantir el servei ni fer front al pagament de les nòmines dels treballadors i treballadores.\nAra l’equip de govern ha inclòs en la proposta de Pressupost de 2017 una partida de 264.000 € que es destinarà, d’una banda, a la reforma i ampliació del sistema de protecció contra incendis i, d’altra banda, a la reparació del sistema de deshumectació de la piscina. A més a més, el Pressupost de 2017 també inclou les partides necessàries per garantir els serveis de la instal·lació (gas, aigua....) i assegurar la continuïtat del personal.\nL’equip de govern té intenció de reobrir el poliesportiu Marina Besòs durant el primer trimestre de 2017, un cop enllestides les obres d’adequació.


Delgado de la Torre, Rosario - Resultados de la búsqueda - Depósito Digital de Documentos de la UAB\nPágina principal > Resultados de la búsqueda: Delgado de la Torre, Rosario\n4 p, 102.2 KB Modelització de Dades Complexes  / del Castillo Franquet, Juan ; Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n5 p, 107.4 KB Introducció a la Probabilitat  / Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia\n5 p, 108.5 KB Probabilitat  / Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n5 p, 106.5 KB Introducció a la Probabilitat  / Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n5 p, 106.2 KB Probabilitat  / Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n4 p, 101.9 KB Modelització de Dades Complexes  / del Castillo Franquet, Juan ; Delgado de la Torre, Rosario ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\nConèixer eines per avaluar i quantificar el risc: teoria de valors extrems i xarxes Bayesianes. Entendre també el llenguatge financer bàsic.\nConocer herramientas para evaluar y cuantificar el riesgo: teoría de valores extremos y redes Bayesianas. Entender también el lenguaje financiero básico.


“Racons del Patrimoni”, nova proposta | Arkpadoc SCP\n← Jornades del Patrimoni Baix Llobregat\nComuniquem el patrimoni →\nPàgina d'inici » Notícies » “Racons del Patrimoni”, nova proposta\n“Racons del Patrimoni”, nova proposta\nPosted on 24 Abril 2011 by arkpadoc\nCarrer Escassany, Cardona (Bages)\nDes de fa unes setmanes Arkpadoc SC ha incorporat un nou espai en el que volem mostrar indrets i racons del nostre patrimoni, afegint.hi un enqudrament o un punt de vista una mica diferent a l’habitual. La galeria Flickr “Racons del Patrimoni” és un punt de trobada per compartir elements patrimonials poc coneguts o bé per mostrar aspectes menys habituals d’altres elements sobradament analitzats en publicacions, ja sigui científiques com divulgatives.\n“Racons del Patrimoni” ens permet gaudir amb vosaltres de paratges i edificacions que han cridat la nostra atenció, observar detalls inèdits i recollir els diferents paisatges culturals del nostre entorn. El paisatge, com indica Joan Nogué -director de l’Observatori del Paisatge-, és “el rostre d’un territori”, una part capdal de la identitat. Identificant el seu potencial, preservant-ne els seus elements patrimonials, difonent els seus valors, podem augmentar l’estimació i la cura que en podem tenir. Amb “Racons del Patrimoni”, la nostra intenció és aportar una mirada que reivindiqui indrets, tradicions i d’altres béns patrimonials de la nostra cultura.\nPerò no volem que aquesta sigui una mirada única o unidireccional, ben aviat obrirem les portes dels “Racons” a la vostra participació! Mentrestant, podeu fer-nos arribar propostes o suggeriments a l’adreça: arpabloc@gmail.com\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícies i etiquetada amb fotografies, paisatge, patrimoni. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Idees - Viquimèdia\nS'aprova per tal que es dugui a terme amb la cobertura i el finançament de la associació. No s'aprova. Si no s'aprova no vol dir que no es pugui dur a terme, tothom pot fer el que vulgui, i pot emprar aquestes pàgines per coordinar l'equip de voluntaris, però no pot obtenir suport econòmic de l'associació. Si no necessiteu suport econòmic podeu tirar endavant sense esperar cap aprovació prèvia.\n[modifica] Idees Fer que la Viquipèdia estigui present a les biblioteques públiques dels Països Catalans. Una idea seria que, amb cada préstec de material, el bibliotecari donés a l’usuari un fulletó amb breus informacions sobre la Viquipèdia en català (igual que ja es dóna un punt de llibre amb la data de retorn marcada).(discussió)\nVaig anar a la Biblioteca Municipal de Palma, ja fa uns mesos, i els hi vaig donar un DVD amb els Featured Articles de la Wanglesa i els Articles de qualitat de la Viquipèdia: seria interessant fer arribar al màxim de biblioteques, a tot arreu, un instrument similar. Es tracta de baixar tots els articles de qualitat (o similars) de la Viquipèdia a un DVD (podria ser també una memòria flash), i pot ser també de la Wanglesa, que és la que va més avant, i donar-ho a les biblioteques públiques a tot arreu. Per això basta redactar un document on la persona que ho fa demana a la biblioteca pública que accepti la donació (s'hauria de tenir cura de no posar virus al suport hard que donem, car això podria crear una responsabilitat civil per la persona que fa la donació) i demanar un rebut firmat i segellat de la institució que ho rep, això només els compromet a tornar el suport si s'escau. Si ho feis anau alerta, de totes maneres, amb el que ja he esmentat, el suport no pot contenir cap arxiu sospitós de contenir virus, spyware, etc. això podria suposar la responsabilitat civil per part de la persona que ho ha donat (pagar els estralls que ocasioni aquest suport) i podria comprometre els nostres projectes. Pens que també seria interessant trobar la manera de fer arribar aquests suports als actes que es fan a favor de la nostres llengua: correllengua, acampallengua, i altres, àdhuc muntar una parada a les fires, o cada diumenge a la plaça major. Aries 01:44, 15 juny 2010 (CEST) I el finançament? Ho paguem de les quotes de soci? Es pot vendre com qualsevol altre producte de merxandatge? Es poden trobar patrocinadors o subvencions? Aconseguir un acord de col·laboració amb un diari escolar de l’estil d’El Periódico de l’estudiant. Amb cada exemplar del diari es podria donar un full d’informació sobre la Viquipèdia en català, més o menys detallada per tal de convèncer els receptors. Una solució encara millor seria aconseguir que ens cedissin un parell de pàgines en un d’aquests diaris, per a poder donar més detalls.\nObtingut de «http://www.wikimedia.cat/v/index.php?title=Idees&oldid=8424»\tCategoria: Projectes\tEines de l'usuari\nCita aquesta pàginaExplora les propietats\tDarrera modificació de la pàgina: 23 març 2011 a les 02:51.\nAquesta pàgina ha estat visitada 8.438 vegades.


ÀGORAVIC, PORTES OBERTES A UNA SEGONA EDUCACIÓ – Mestres de Vida – Grup de professionals del treball interior\nArtículo de Borja Vilaseca: “Busquemos nuestra Vocación profesional”\nArticle publicat a El 9 Nou, el divendres 4 de març:\nDissabte passat a la tarda, la ciutat de Vic va acollir la primera edició d’ÀgoraVic, un esdeveniment organitzat per la Plataforma Mestres de Vida en col·laboració amb l’Ajuntament de Vic. En total es varen fer dotze conferències, repartides per tres dels espais més emblemàtics de la ciutat: el Temple Romà, la sala modernista del Casino i l’auditori del Museu Episcopal. Les conferències varen ser impartides per alguns dels professionals del desenvolupament interior de més prestigi al nostre país. Els temes: educar amb consciència, antídots pel cansament moral, aprendre a desenvolupar el propi potencial, consciència política i empresa, etc. La resposta de la gent: senzillament espectacular. En un dia plujós i fred, les tres sales es varen omplir a vessar i, fins i tot, en algun moment, es va haver de limitar l’accés a l’interior d’algun dels espais per overbooking.\nL’èxit d’ÀgoraVic costa poc d’entendre. Si 200 persones omplen el Casino per sentir l’Eva Bach parlar de com conquerir l’alegria de viure, és perquè, avui dia, la insatisfacció i el patiment psicològic monopolitzen el nostre món interior. Si al Temple Romà no hi cap ni una agulla per sentir el Christián Carles-Tolrá dir que la corrupció no és un tema d’uns quants sinó que tots hi tenim la nostra part de responsabilitat, és perquè comencem a entendre aquella dita anglesa que resa: “Recorda que quan apuntes a algú amb un dit, n’hi ha tres més que t’apunten a tu”. Si la gent seu a terra al Museu Episcopal per escoltar com la Míriam Subirana ens dona eines per alliberar-nos de les nostres cadenes interiors, és perquè cada cop es fa més evident que som esclaus de nosaltres mateixos. Si les conferències que tracten sobre educació són les més escoltades, és perquè estem prenent consciencia que si volem un món millor pels nostres fills, hem de començar a fer coses diferents, començant pels fonaments. En definitiva, si unes 600 persones (segons estimacions de l’organització) es mobilitzen per sentir dir que un altre tipus de vida interior és possible i, per extensió, un altre món és possible, és perquè les persones estem cansades del bombardeig de paraules buides de sentit i necessitem, com l’aire que respirem, omplir-nos d’alguna cosa que puguem sentir com autèntica, transcendent i carregada de sentit comú (aquell que és el menys comú dels sentits).\nLa nostra societat està mancada d’una educació per poder viure amb Plenitud. No ensenyem els nostres fills a Viure, els ensenyem a sobreviure. Algú que finalitza els estudis universitaris, per exemple, ha assimilat una gran quantitat de coneixements sobre qüestions molt especifiques. Un/a infermer/a sabrà molt de ciències de la salut; un/a economista sabrà molt d’economia i un/a biòleg/a sabrà molt de biologia. Aquesta formació rebuda és per descomptat necessària, i correspon a una primera educació que ajuda les persones a integrar-se amb èxit al món laboral.\nNo obstant, aquesta primera educació no contempla una sèrie de qüestions essencials per poder viure de manera plena. Quan acabem els estudis, sabem qui és Napoleó, Plató i Lluís XV, però no sabem qui som nosaltres. Sabem llatí, però no sabem comunicar-nos des del cor amb els altres. Sabem com aprovar un examen, però no sabem què fer amb les emocions negatives que apareixen quan suspenem. Per resoldre qüestions tan fonamentals com aquestes ens cal una segona educació.\nAquesta segona educació no té a veure, per tant, amb acumular coneixements de cap classe, sinó amb aprendre a conèixer qui som i què volem realment, a governar el nostre món interior per gaudir de salut mental i emocional i amb aprendre a viure amb Plenitud i establir una relació harmònica amb nosaltres mateixos i amb el nostre entorn.\nÀgoraVic ha pretès, en aquesta primera edició, i pretendrà en les posteriors, en cas que hi siguin, convidar les persones a obrir nous espais de reflexió; a conèixer que aquesta segona educació és possible, que hi ha gent que ja està utilitzant les eines de treball interior per poder viure amb major equilibri i plenitud i que hi ha professionals seriosos (que necessari és diferenciar les eines de treball interior serioses del friquisme que abunda en aquest camp del coneixement!) que, des de fa molts anys, es dediquen a educar les persones per tal que puguin realitzar un viatge interior a la recerca d’allò més preuat que hom pot aconseguir en aquesta vida: la conquesta d’un mateix.\nPlataforma Mestres de Vida


[HISTÒRIC] Aprovada la llei del referèndum: 72 vots a favor, 11 abstencions i 52 absents | Diari Català Digital\n[HISTÒRIC] Aprovada la llei del referèndum: 72 vots a favor, 11 abstencions i 52 absents\nEl ple del Parlament ha aprovat la llei del referèndum d’autodeterminació de Catalunya per 72 vots a favor, cap en contra 11 abstencions i amb 52 absents. Ha estat en un ple marcat per les enganxades entre l’oposició i la presidenta de la cambra, Carme Forcadell, uns estira-i-arronsa que han retardat fins a quarts de 10 la votació.\nJust abans que s’hagi votat han sortit de l’hemicicle els diputats de Cs, el PP i el PSC, després de deixar banderes catalanes i espanyoles als seients. La diputada de CSQEP Àngels Martínez ha retirat les espanyoles. La presidenta de la cambra, Carme Forcadell, ha demanat que les tornessin a col·locar.\nEl ple s’ha reprès a quarts de 8 del vespre després d’una tarda marcada novament per les interrupcions. Després de l’enèsima topada entre la presidenta de la cambra, Carme Forcadell, i els grups de l’oposició, s’ha procedit al debat de les esmenes.\nEl president del grup parlamentari de Junts pel Sí, Lluís Corominas, ha agraït la tasca de la mesa del Parlament per defensar el “parlamentarisme” i ha remarcat que no els quedat cap més opció que tramitar la llei per la via ràpida:\n“És l’Estat qui no ha permès fer el procediment de cap altra manera.”\nEls diputats han aplaudit fortament quan Corominas ha recordat la figura de Muriel Casals.\nPer la seva part, Anna Gabriel, de la CUP, ha lamentat la “constant falta de respecte” cap a Carme Forcadell i ha demanat al govern que persisteixi:\n“Si vostès assumeixen la seva responsabilitat, la gent assumirà la seva anant a votar l’1-O.”


Crònica 24: El paradigma de l’Orquestra de Cambra l’Empordà | [es]Crits per Girona\nPàgina d'iniciCrònica 24: El paradigma de l’Orquestra de Cambra l’Empordà\nCrònica 24: El paradigma de l’Orquestra de Cambra l’Empordà\n26 Juliol 2016 26 Juliol 2016 lluc salellas vilar\nLa setmana passada hi va haver Ple a la Diputació de Girona. L’ordinari. El mensual. L’equip de Govern l’havia previst quasi com un tràmit. Bé, per ser sincers, els planteja gairebé tots com un tràmit. Un parell de carreteres, un parell de punts sobre delegacions d’hisendes locals i unes bases de subvenció, en aquest cas per fomentar la participació ciutadana amb un pressupost total de 50.000 euros. Una xifra limitada que, de fet, és menor a la que uns dies abans President de la Diputació havia donat a dit al Foro Excelencia que es fa a Lloret, un espai empresarial amb poca estima cap al català (mireu el web) i assessorat entre d’altres per l’expresident urugaià, Luis Alberto Lacalle, recordat pels seus entramats corruptes al país sud-americà. Les prioritats semblen clares. Ja ho veieu.\nAra bé, el tema del dia va acabar essent un altre. Un convidat a qui, a priori no se l’esperava. Una música prevista a un volum quasi imperceptible. Faig referència a l’afer de l’Orquestra de Cambra de l’Empordà. Els antecedents els ha explicat molt més bé que un servidor en Bernat Dédeu en diversos articles (aquí i aquí). Resumidament, es tracta de la gestió nefasta, temerària i per posar-se les mans i els peus al cap d’una orquestra que, alhora, era un ens dependent de les administracions públiques (Diputació i els Consells Comarcals de l’Alt i el Baix Empordà). Què significa exactament això? Doncs que hi havia electes públics que formaven part de la direcció de l’ens i tenien les responsabilitats de fer seguiment, aprovar i validar pressupostos amb diner públic i memòries anuals. És a dir, eren responsables, com el mateix gerent, en Carles Coll, del que passava i deixava de passar a l’Orquestra de Cambra de l’Empordà. I què hi passava? Doncs que mentre el gerent vivia a cos de rei, els treballadors eren precaris, patien una autèntica mala passada i, a més a més, l’Orquestra feia econòmicament aigües per a tot arreu.\nTot plegat va acabar significant l’entrada obligatòria d’una administració concursal que veient el panorama no devia saber si riure o plorar. La qüestió és que l’amenaça per la Diputació era evident i les perspectives contundentment perilloses (assumir 1 milió d’euros i perdre la possibilitat d’administrar béns de tercers). Bé, de fet si l’operació que els partits que van permetre el desgavell de l’OCE durant anys van aprovar dimarts no surt bé aquestes poden ser les conseqüències finals de l’afer de l’Orquestra de Cambra de l’Empordà. Riurem si és així. En tot cas, per evitar-ho la Diputació va contractar per uns quants milers d’euros (de tots) a un gran bufet d’advocats de Barcelona, monàrquic tot ell, que els va aconseguir un principi d’acord que implica que la Diputació posi 125.000 euros (de tots), i els dos Consells Comarcals, 25.000 euros més (de tots) cadascun d’ells. Diuen que així “farem les paus”. Tothom a favor. La CUP l’única que hi va votar en contra.\nEm costa de valorar l’acord a nivell jurídic. Un acord que, d’altra banda no ha signat tothom ja que l’antic gerent no el veu clar i, per tant, vés a saber com acabarà. Ara bé, el que sí que tinc clar és que aquest procediment és un escàndol de primer ordre. Un escàndol que els mitjans i els opinadors, que tant els agrada mirar a la capital de Reyno, han passat de puntetes per no fer enfadar els barons locals. I ho és perquè malgrat uns quants polítics en actiu han estat responsables directes del desori de l’Orquestra de Cambra de l’Empordà i del seu forat, dimarts tothom, excepte la CUP, va amagar el cap sota l’ala. Dimarts van parlar amb la boca petita, reconeixement un error, com si fos menor, malgrat el forat de l’OCE ens haurà costat un mínim de més de 200.000 euros extres més enllà de la mala gestió dels anys que va funcionar. Tant van parlar amb la boca petita que encara és hora que algun polític dels que van formar part de la direcció de l’OCE dimiteixi o expliqui a què es va dedicar durant els anys que va estar al capdavant de l’ens. Es van arribar a llegir mai cap document? Van fiscalitzar, preguntar o intervenir en alguna reunió per afavorir el desenvolupament correcte d’un ens amb finançament públic? O feien veure que no sentien la música?\nL’Orquestra de Cambra de l’Empordà és l’exemple d’un paradigma greu, de la mediocritat de la gestió però sobretot de la incapacitat dels partits tradicionals d’assumir les responsabilitats de les seves accions. Diuen que és precisament “la responsabilitat” el que justifica els seus sous elevats. I resulta que quan l’han d’assumir i fer un pas el costat per haver badat, llavors els pot la poltrona. Quin mal exemple. Quina política més pèssima. No amb el nostre vot. Així de clar.\n← Cobrar per fer política?\nPintant i repintant ciclistes →\n2 pensaments sobre “Crònica 24: El paradigma de l’Orquestra de Cambra l’Empordà”\nAmèlia ha dit:\n26 Juliol 2016 a les 8:34\nNo sempre estic d’acord amb les decisions que pren la CUP, pero si que penso que es necessari, jo diria que imprescindible… que hi hagin politics que fiscalitzin els diners públics, honestament em penso que no es correcta la expressio, doncs tots els politics haurien de ser honests i utilitzar els diners públics com si fossin els seus propis. Per aixo sempre li donaré un vot de confiança als politics que demostrin que son honests, siguin del partit que siguin, pero malauradament esta demostrat que quan mes a la dreta menys honestedat…..\n26 Juliol 2016 a les 8:36\nExacte, Amèlia. Aquesta és una de les tasques primordials que tenim els que ens dediquem a la política, utilitzar els diners amb responsabilitat i, en aquest cas, la situació ha sigut a la inversa. El més trist és que només des de la CUP, amb tots els nostres defectes, hem sigut capaços de denunciar-ho.


Els grups del Botànic demanen al Consell que Enric Valor reba l’Alta Distinció de la Generalitat - À Punt\nEls grups del Botànic demanen al Consell que Enric Valor reba l’Alta Distinció de la Generalitat\nAsseguren que mereix el reconeixement “per la seua aportació cabdal a la divulgació del valencià i la difusió del patrimoni cultural del poble valencià”\nEnric Valor és un dels escriptors més rellevants de la literatura en valencià / Arxiu\n29 d'abril 2021 - 17:30\nEls partits del Botànic (PSPV-PSOE, Compromís i Unides Podem-EUPV) han presentat una proposta conjunta per tal que des de les Corts es propose a l’escriptor valencià Enric Valor i Vives per a la concessió de l’Alta Distinció de la Generalitat “per la seua aportació cabdal a l’estudi i divulgació del valencià, a la difusió del patrimoni cultural del nostre poble, i pel seu compromís polític i social amb l’autogovern, la democràcia i els drets i llibertats dels valencians i valencianes”.\nLa proposta naix arran de l’anunci que va fer passat dimecres el síndic de Compromís en les Corts, Fran Ferri, que demanava l’Alta Distinció a títol pòstum per a l’escriptor valencià, després que el govern del Partit Popular i Ciutadans a Mutxamel anunciaren la intenció de canviar el nom de l’avinguda Enric Valor pel d’avinguda Espanya.\nMutxamel lleva el nom d’Enric Valor a una avinguda i dedica al filòleg el vial d’eixida de l’autovia\nSegons recull la iniciativa parlamentària, el 1986 es va crear l’Alta Distinció de la Generalitat, amb l’objectiu de premiar i reconèixer les persones físiques i jurídiques que s’hagen distingit en la seua activitat al servei dels interessos generals i peculiars de la Comunitat Valenciana. Així, els membres del Botànic fan constar que Enric Valor i Vives compleix amb escreix els requisits que marca l’Alta Distinció que atorga cada any el Consell amb motiu del 9 d’Octubre. “Que una personalitat tan rellevant com l’escriptor encara no haja sigut guardonada, suposa un deute que les institucions valencianes hem de corregir”, diu el comunicat.\nEl síndic del PSPV-PSOE en les Corts, Manolo Mata, ha posat en valor la iniciativa en un moment en què “s’està assistint a una ofensiva contra les tradicions, els valors i la cultura per part d'un PP que cada dia vira més cap a l'extrema dreta”, en referència al succeït a Mutxamel.\nPer la seua banda, el síndic de Compromís, Fran Ferri, ha assenyalat que “l'estima de Valor pel seu país es va traduir en una extensa obra literària, en un treball ingent per l'estudi i divulgació del valencià i en el seu compromís polític amb l'autogovern i drets dels valencians i valencianes”.\nFinalment, la síndica d'Unides Podem-EUPV, Pilar Lima, ha fet una defensa ferma dels valors democràtics d'Enric Valor: “Milers i milers de valencians i valencianes hem aprés la nostra llengua de la seua mà i mereix un reconeixement a l'alçada de qui va defensar la llengua en el obscur període franquista, al qual alguns somien retornar”.


Tres primers llocs bagencs en la Travessia de Sitges\nQueralt Velasco ha quedat primera en Infantil Femenina, Gaspar Ventura primer en Màster D, i Rosa Maria Gibert primera en Màster C Femení\nAlguns dels participants a la travessia sortint de la platja de Sitges. Foto: CN Minorisa\nUn combatiu BAXI Manresa es desinfla al final contra el Barça\nL'economia del Bages manté la dependència del sector de l'automoció\nDetenen tres persones per tres robatoris a Sant Feliu Sasserra\nSant Fruitós de Bages supera els 8.700 habitants\nLa 68a edició de la Travessia Gran de Sitges s'ha celebrat amb la participació de 400 nedadors. Tres bagencs han aconseguit tres primers llocs de la classificació. El recorregut ha estat de 2200 metres, des de la platja d’Anquines fins a la platja de la Fragata, sota l’església de la coneguda població costera.\nDes de primera hora hi ha hagut un gran ambient, mentre els esportistes feien cua per recollir el xip i rebre l’obsequi commemoratiu de la participació, aquest any una samarreta. Després del tràmit, passeig a peu fins al lloc de sortida: a les 10.20h la masculina i a les 10.30h la femenina.\nLa mar tranquil·la feia presagiar una travessia sense problemes, però les meduses ho han dificultat fent que molts dels participants sortissin amb les picors i vermellors corresponents a les seves picades. Res greu però sí molest per als nedadors.\nEls bagencs més destacats han estat Queralt Velasco (CN Terrassa), primera infantil i segona de la general, que va completar el recorregut en 32.23. Gaspar Ventura (CN Minorisa) es va imposar en la categoria màster D, per a nedadors amb més de 60 anys, amb una marca de 34.37. La tercera bagenca guanyadora en la seva categoria va ser Rosa Gibert (NAGI), millor entre les de màster C, que va fer els dos quilometres i escaig en 45.31.\nEls beneficis de la natació per als infants\nSet manresans disputaran el Campionat d’Espanya Absolut d’Hivern de Natació\nCopa Catalunya Open de Natació Artística aquest diumenge\nLa nedadora del CN Minorisa, doble finalista en el Campionat d'Espanya Infantil\nQueralt Velasco acaba segona a la Copa Nadal de Barcelona\nEl Síndic serà aquest dimecres a Manresa\nManresa camina per La Marató\nXerrada a Manresa sobre les malalties minoritàries\nÉs Nadal al Kursaal!\nEls Trullols Parc celebra amb èxit la sisena Festa Infantil


El meu Ramon Llull\nDescobrim el Ramon Llull de la catedràtica de literatura catalana de la UB, Lola Badia; la comissària de l’Any Llull a les Balears, Maribel Ripoll; el comissari de l’Any Llull a Catalunya, Joan Santanach; els escriptors Joan F. Mira, Miquel Desclot, Pere Antoni Pons i Biel Mesquida; i el pintor Perico Pastor\n19.04.2016 - 22:03\nActualització: 20.04.2016 - 00:03\nDiuen que hi ha molts Ramon Llull i que cada lector pot trobar el seu: l’inspirador, el crític, l’investigador, el dialogant, l’ordenador, el viatger, el lògic, l’escriptor, l’autodidacte… Quin és el vostre Llull? Ho hem preguntat a bons lectors de Llull i també a especialistes en la seva obra. El resultat, un tapís de mirades riques per a dibuixar una instantània o per a fer un esbós, estimulant, del gran pensador medieval europeu, fundador del català literari, del qual enguany es commemora el setè centenari de la seva mort. Per això celebrem l’Any Llull.\nDirectora del Centre de Documentació Ramon Llull. Universitat de Barcelona\n«Ramon Llull era un superdotat que mai no va acabar de prendre consciència de l’abisme que separava la seva capacitat de treball, de pensament abstracte i de disposició per a les experiències de caràcter místic del nivell mitjà de la gent en aquests tres sectors. I això sense esmentar la seva extraordinària capacitat d’escriptura. Recordem que abans de la il·luminació de Randa del 1274, quan encara no havia perfilat el cor metodològic del seu sistema, l’Art, va escriure el Llibre de contemplació en Déu, en català, una llengua que no disposava de cap mena de tradició com a vehicle per a l’expressió de productes d’alta cultura. És un llibre llarg com quatre vegades el Quixot, redactat en una prosa perfectament elaborada. Les altres prop de dues-centes seixanta obres de Llull toquen tots els gèneres coneguts als segles XIII-XIV i estan pensades per a públics diferenciats. Quan va caldre expressar-se en llatí, que era la llengua global del moment, Llull ho va saber fer, com també havia sabut aprendre àrab per poder entrar en contacte amb el grup més nombrós d’infidels que volia atreure el cristianisme amb la seva Art de calcular racionalment la veritat.»\nComissària de l’Any Llull a les Illes Balears\n«El meu Llull és el viatger incansable, compromès amb l’objectiu que dóna sentit a la seva vida, que troba en la paraula l’instrument per recuperar la pau i l’entesa entre els homes. És el Ramon coherent amb un projecte vital, al qual supedita totes i cada una de les seves actuacions que du a terme, una causa que esdevé única. És el Ramon tenaç i persistent malgrat els fracassos evidents, persuasiu fins a l’extrem, que no escatima esforços per fer extensiu a tothom l’instrument que li ha obert el camí vers el coneixement i el descobriment del món, l’instrument que li ha permès lluitar contra la ignorància.»\nComissari de l’Any Llull a Catalunya\n«Se’m fa molt difícil concretar un únic aspecte de l’obra de Llull que, des del punt de vista personal, m’interessi per damunt de la resta. La seva mateixa condició de figura polièdrica és ja un tret que el fa extraordinàriament atractiu. Potser em decantaria pel Llull escriptor. Els seus llibres són d’una qualitat fora del comú, i això que se situen als inicis de la història de la literatura catalana. A més, escriu sovint com a reacció contra la literatura del seu temps, si més no la profana, i sense que la mateixa creació literària sigui un objectiu per si mateix, sinó que el que li interessa és transmetre el seu pensament i determinats models de comportament als lectors. D’aquí també la seva originalitat. Llull és un vast territori que cal explorar sense prejudicis.»\n«El meu Ramon Llull podria ser el cavaller transfigurat, el pelegrí persistent i tossut, el cristià apassionat, el missioner obstinat, el poliglot, el diplomàtic excessiu, el viatger incessant, l’home d’acció que només pensa en la contemplació, el místic i enamorat, el narrador ple d’originalitat, el filòsof que pretén convèncer el món amb una lògica nova, i sobretot podria ser el creador genial d’una llengua literària, el primer europeu que expressa en la llengua del poble un pensament teòric rigorós. I com que hauria de ser, i és de fet, tot això i potser més coses encara, el meu Ramon Llull és simplement un personatge irrepetible, immens i totalment singular en la història d’Europa.»\nEscriptor, poeta i traductor. Ha publicat a Proa una versió actualitzada del ‘Llibre de les bèsties’\n«El meu Llull és el Llull literari, que és el que conec més bé. Entre altres raons també, perquè les obres de Llull són tantes i tan complexes i no es troben totes editades encara, que és impossible conèixer-lo tot. Però jo recordo que vaig entrar a la facultat de filologia joveníssim i hi vaig entrar llegint el ‘Blanquerna’. Vull dir que abans d’entrar a la universitat ja llegia Llull. Llegia el Llull literari, perquè havia començat amb el ‘Llibre d’amic e amat’. Per tant, el Llull que m’atreu més és el literari. Ara, com que escrivia tan bé, qualsevol cosa que li llegeixis t’ensenya. Llull és un mestre. Encara ara és un mestre.»\nPintor. Ha il·lustrat la versió actualitzada del ‘Llibre de les bèsties’ fet per Miquel Desclot (Proa)\n«Hi ha un Llull personal que és el del ‘Desconort‘, que m’agrada molt, quan es confessa, ‘La vida de Ramon’ també m’agrada. Hi ha un Llull programàtic, que es pot fer una mica pesat. De tots els personatges de Llull el més entranyable és el fracassat. És a dir, aquesta persona que recórrer mitja Europa trucant la porta de reis i papes i que sovint no l’obren, perquè devia ser molt insistent. Amb aquesta idea tan clara del que volia fer, que no va arribar a fer mai, tot i que va fer un esforç titànic. Aquesta cosa que volia fer no la va arribar a fer mai, però en canvi pel camí va fer una quantitat de coses extraordinàries. Aquest és el personatge, per a mi.»\nFilòleg, escriptor i periodista. Ha versionat l’obra de Llull, ‘Accidents d’amor’ (Barcino)\n«Sobre el Llull fanàtic: A mi el que em resulta més fascinant de Ramon Llull és la seva condició de fanàtic religiós que, contràriament al que era habitual en la seva època i a diferència del que ha estat la tònica general al llarg de la història, va optar per imposar les seves idees, no tan sols a través de la violència –que també–, sinó a través de la literatura, el pensament i la raó. També em sembla fascinant la descomunal ambició literària i intel·lectual -el fanatisme literari i intel·lectual, podríem dir- que va guiar Llull tota la vida, i que el va dur a treballar amb una obstinació i una voluntat perseverants i indoblegables. En aquest sentit, em sembla fins i tot exemplar. Si vols fer una gran obra, consagra totes les teves energies a pensar-la, a escriure-la i a defensar-la, a pesar de tot i contra qui faci falta. Crec que aquesta és una de les lliçons més actuals de Llull.»\n«Ramon Llull és la paraula, i la paraula és el pa i la sal de la nostra cultura i de la nostra civilització. Va ser el primer savi que creà dins la llengua catalana una semàntica nova de trinca per a la paraula «art», creà el sentit de l’art com una tecné, l’artifici clàssic, la feina ben feta, l’obra endreçada, precisa, perfecta. Llull va fer sàvies i sensibles operacions d’ordre semàntic i morfològic amb aquella llengua romànica, el català, que amb els seus treballs i esforços es convertia en una llengua d’alta cultura des del bressol del seu naixement. Però també traspassa la llengua i la descompon i la torna a crear perquè respongui als seus interessos de recerca i divulgació. Llull ultrapassa els límits de la llengua i n’arriba a alterar la composició molecular per obtenir un material mal·leable capaç de dir la realitat i crear realitats noves. Ramon Llull és un homenot d’homenots, el gran escriptor nacional català. »


Batejats i enviats (2) (20/10/2019) - Bisbat de Terrassa\nBatejats i enviats (2) (20/10/2019)\nBatejats i enviats (2) (20/10/2019) https://www.bisbatdeterrassa.org/ca/bisbe/cartes-dominicals/batejats-i-enviats-2-20-10-2019 https://www.bisbatdeterrassa.org/@@site-logo/logo-bisbat-de-terrassa.png\nAvui celebrem la Jornada del DOMUND de 2019. El lema escollit pel Papa Francesc és: “Batejats i enviats: l’Església de Crist en missió en el món”. Ens recorda que el baptisme és un do que ens incorpora a Crist i, al mateix temps és una vocació que ens crida a ser missioners, a col·laborar activament en la missió. És veritat que avui aquesta missió es porta a terme amb formes noves, segons les necessitats del moment present. L’Esperit Sant continua suscitant nous carismes per que l’Església segueixi complint aquest manament missioner. Els dons de la fe i de l’amor de Déu els hem rebut de forma gratuïta, i els hem de compartir de manera gratuïta. Déu vol que tots els éssers humans se salvin i arribin al coneixement de la veritat, i l’experiència del seu amor misericordiós, per mitjà de l’Església.\nGràcies al baptisme iniciem una nova vida a imatge i semblança de Déu, som alliberats del pecat i regenerats com a fills de Déu, som incorporats a l’Església i participem de la seva missió. En el baptisme, doncs, s’acompleix la promesa de ser fills en el Fill, fills de Déu i fills de l’Església. Els membres de l’Església són impulsats a continuar la missió a través de la caritat, i amb ella estimen Déu i desitgen participar, amb tots els homes, del goig immens de la vida de fills de Déu. A aquesta vida nova hi són destinats i cridats tots els homes i dones per formar un sol poble.\nAquí i ara el Senyor ens continua enviant a cadascú de nosaltres, i aquest és el principal servei que l’Església pot fer a cada persona i a tota la humanitat en el temps present. Vivim un temps en el que l’ésser humà està assolint unes conquestes científiques i tècniques que ens produeixen vertigen, però, al mateix temps, cada vegada li costa més trobar el sentit últim de la vida i arribar a viure com una família. La missió és responsabilitat de tota l’Església, de tots els seus membres. Tota l’Església i cada Església local ha de viure la sol·licitud missionera, cada membre segons la seva funció i segons els carismes rebuts.\nEl Papa sant Joan Pau II va distingir tres situacions d’evangelització. En primer lloc, la missió ad gentes amb els no cristians, és a dir, pobles, grups humans, contextos socioculturals on Crist i el seu Evangeli no són coneguts, o hi falten comunitats cristianes que puguin encarnar la fe en el propi ambient i anunciar-la a d’altres grups. En segon lloc, l’acció pastoral de l’Església on hi ha comunitats cristianes amb estructures eclesials adequades i sòlides, amb fe i vida, que irradien el testimoni de l’Evangeli i senten seu el compromís de la missió universal. En tercer lloc, la nova evangelització amb els batejats no creients. Es tracta d’una situació intermèdia, especialment en els països d’antiga cristiandat, on grups sencers de batejats han perdut els sentit de la fe i fins i tot no es reconeixen com a membres de l’Església i menen una existència allunyada de Crist i del seu Evangeli.\nBatejats i enviats: l’Església de Crist en missió en el món. Davant aquest repte que ens presenta el Papa avui vull convidar a tres coses: un agraïment de tot cor als nostres missioners: sacerdots, religiosos i famílies en missió. Una crida a tots els batejats, perquè revifin la seva dimensió i la seva consciència missionera. Una pregària a Maria, la Mare, que va viure i va participar amb tota intensitat de la missió del seu Fill des del moment de l’Encarnació, i que ens consola i acompanya en la missió de l’Església.


L’INCAVI organitza una jornada sobre valorització de varietats recuperades de vinya . Institut Català de la Vinya i el Vi (INCAVI)\nLa biodiversitat i la riquesa existent en varietats minoritàries a Catalunya són valors que es consideren estratègics per, una banda, poder fer front als reptes del canvi climàtic i, per l’altra, singularitzar més els vins de qualitat. La invasió de la fil·loxera a finals del s. XIX va fer desaparèixer un gran nombre de varietats de Vitis vinifera L. que eren cultivades pels nostres avantpassats. Se sap que el nostre país amaga una gran biodiversitat varietal. Són plantes que en molts casos es troben de forma molt minoritària i en perill d’extinció.\nLa jornada forma part del programa PATT del Pla Anual de Transferència de Tecnologia del Departamet d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Més informació i inscripcions, aquí.\nLa jornada forma part del programa PATT del Pla Anual de Transferència de Tecnologia del Departamet d’Acció Climàtica


DIABLES I GEGANTS: LES VACANCES DE NADAL\nPublicat per NASCUTS AL 2007 a 17:30\nDani 8 de gener de 2017 a les 10:47\nHola bon any a tots,com us a anat el nadal a mi molt bè he anat a dos campús,la primera setmana a una escola de porters de fútbol i la segona al que feia el meu club de fútbol.Cap d'any he estat amb la meva familia,els Reis Mags m'han portat moltes coses com unes gafes de realitat virtual un videojoc ,coses del fútbol,etc com us ha anat a vosaltres???\nVíctor 9 de gener de 2017 a les 11:23\nAquestes vacances he anat al cinema a veure la pel·lícula "canta". Els personatges de la pel·lícula són animals i el seu somni és cantar. El kooala és propietari d'un teatre que organitza un concurs musical. La pel·lícula durava una hora i mitja i s'em va fer curta per que em va agradar molt.


TV3 ja no és la tele de Catalunya - Notícies Comunicació - Notícies Comunicació - e-notícies\nComunicació · 25 de Juny de 2016. 10:03h.\nFerran Monegal: "8TV ha renunciat a ser l'alterntiva"\nFerran Monegal (Barcelona, 1948) és un dels pocs exemples d’èxit de crítica i d’audiència. Els seus articles a El Periódico son llegits des de fa molts anys i TeleMonegal va ser un dels programes més vistos a BTV. Ara que fa tres anys de la desaparicio de l’espai vull començar per aquest tema, però em diu que ja ho explicarà tot en el llibre de memòries que està preparant. La trobada es produeix en un hotel de Barcelona.\n- No sé si a vostè i a mi ens diran mal catalans per criticar TV3?\nBé la feina meva és la d’anàlisi crítica, el que passa és que això és un tipus de professió o de branca de la professió periodística que no interessa.\n- La crítica?\nClar, això ja me’n vaig adonar quan feia un programa de televisió: Telemonegal. Va arribar un moment que vaig adonar-me’n que l’èxit d’audiència era inversament proporcional al que li agradava el poder i als directius de la cadena.\n- Amb les seves crítiques, TV3 no el fitxaran\nTV3 no és que no em fitxi, és que què hi faria jo allà?\n- Recordo un dia que ens vam trobar vostè i jo a Pau Claris i em va explicar que l’havien convidat a un debat i mentre estava assegut a la taula va demanar un got d’aigua: “ara vindrà el de l’aigua”, li van dir. Després es va queixar que ballava la cadira. “Ara vindrà el de les cadires”\nSí, sí, això és exactament així. També a Televisió Espanyola.\n- Sobra gent a TV3 i a Televisió Espanyola?\nJo crec que falten periodistes. Periodistes i entenguim el sentit de la ironia. Crec que la Corpo té ara en aquests moments 2.000 i escaig treballadors, on són els equips d’investigació?\n- No pretendrà que investiguin el cas Pujol?\nO el cas Millet. Del Telenotícies últimament i estic pensant ens els últims tres o quatre anys jo crec que no ha sortit mai una notícia.\n- Algunes filtracions de Palau, sobretot quan hi ha eleccions\nAh! Miri, ara el Col·legi de Periodistes va enviar una circular fa un mes en la que demanaven que els hi donéssim idees i que ajudéssim perquè cada any donen el premi al millor professional corporatiu. És un premi estimable que donen a aquells professionals que millor han sabut vendre als mitjans una empresa. Home, jo aconsello al Colegi que, en l’àmbit català, li donin a TV3, i en l’àmbit estatal a Televisió Espanyola. Aquesta deriva de fer agitació i propaganda al servei d’una determinada idea política és molt vella, el que passa és que el sorprenent és com tot TV3 ha abraçat tot el que significa una determinada idea de com ha de ser Catalunya.\n- De fet ara fan campanya a favor del sobiranisme fins i tot en programes d’entreteniment com ‘Divendres’\nA dintre de TV3 jo puc ser més independentista que el més independentista de TV3 o no. Però el que no se m’acudiria com a periodista és transformar les meves aspiracions polítiques amb el meu discurs com a periodista.\n- Crec que aquest és el rovell de l’ou\nAquesta és la gran perversió. El factor humà aquí pesa molt. Jo crec que avui a TV3 la inmensa majoria se n’ha adonat que o surten embolcallats amb l’estelada i a més d’una manera notòria, o no progressen allà dintre. I llavors hi ha el factor humà, la subsistència. No crec que això acabi tal com veig la història. Jo crec que hi ha una espècie de convenciment de què TV3 ha de ser la flama del Canigó. Jo el que exigeixo com a ciutadà i com a periodista -perquè això sí que és tranversal i no és recolzar cap idea política en concret- és el referèndum: respectar el dret a votar.\n- De fet ara el demanen el senyor Tardà i el senyor Homs\nSí, ara curiosament el demanen, sí.\n- Diuen que han passat pantalla, però en certa manera jo crec que han reculat\nEncara que el referèndum sortís no a la independència jo crec que a TV3, mentre hi hagi l’actual estructura a la Generalitat, continuarà sent una mena de flama del Canigó. Han pervertit l’essència de la fundació. TV3 neix entre altres coses per ser el vehicle que normalitzi i enforteixi la llengua. I la llengua és una cosa sobre la qual no hi ha discussió possible, i és veritat, la llengua és això, és tranversal, és cultura, és la manera de sempre que els catalans tenim per comunicant-se. Si TV3 no feia en la seva fundació una acte en defensa del català ja em dirà qui l’hauria de fer? No el faria Canal Sur. Aquest concepte de una cadena de televisió al servei en aquest cas de la llengua, és perfectament normal i neutre en un país. Però ara han transformat aquest concepte de defensa de la llengua pel concepte de defensa d’una determinada opció política, d’una determinada manera d’entendre allò que deia Pujol en les seves memòries i en algun programa de televisió que quan era petit i acabava de ploure, agafava un palet i sortia al pati de casa seva a la sorra i dibuixava un país. No sabem exactament si en Pujol dibuixava un país o dibuixava una finca. Però aquest concepte de traslladar la bona pràctica de dir hem de defensar una llengua ara l’han traslladat a hem de defensar una manera d’entendre el país. Aquí és on la pífien, amb tots els respectes.\n- Com valora Mònica Terribas com a periodista, veig que el debat que va moderar l’altre dia no li va agradar\nAh no, jo li vaig aconsellar amb ella i a TV3 que lloguessin El Molino. El Molino dissortadament ara està en venda. Crec que la Mònica va inaugurar una altra manera de fer debats, es va transformar en una mena de “cheerleader”, de gran animadora, de gran vedette. Em va recordar les revistes del Colsada. Com que ella estava situada a la part superior de la pantalla i les dos bandes de polítics la miraven a ella enlloc de mirar cap a l’audiència, resulta que la vèiem de front i els polítics els veiem de clatell. Eren com aquells boys que hi havia al Paral·lel del Cosada amb la Tània Doris, els boys i les coristes que anaven sempre embolcallant al costat de la gran vedette que sortien amb les plomes i de més. Jo crec que com espectacle el podien haver fet millor, com a debat televisiu per unes persones que en el fons han de regir aquest país, em va semblar …\n- Del seu article el que més em va cridar l’atenció és quan va dir que al Gabriel Rufián el tutejava\nBé, vaig dir concretament que havia tingut cops molt humans la Mònica Terribas, perquè la tendresa amb què es mirava i es referia al Rufián era extraordinària i sobretot perquè el tutejava, també va tutejar a en Domènech i al Quico Homs. En el que no va tutejar mai és en el Fernández Díaz. Això és així.\n- Hem sortit guanyant, perquè jo recordo que en el debat de les eleccions al Parlament li va fúmer alguna indirecta a l’Albiol\nÉs que ella es va transformant no només en dinamitzadora sinó que feia entrevistes sobre la marxa i anava posant cullerada. Per assolir aquest paper has de tenir la teulada ideològica molt neta, des d’un punt de vista periodístic. Si vols repartir petites perdigonades has de ser immaculada i impecable i a més repartir-les, a tots! Això és com un dia que vaig acabar Telemonegal que em va venir un gran conseller delegat d’una gran cadena de televisió estatal, que em va proposar fer el Telemonegal a la seva cadena, i em va dir: “no, però de la nostra cadena no se’n parla, parlarem de les altres”. Li vaig dir: “home, això és tenir el gos, vostè és el pastor i tenim un gos que només mossegui a dues o tres ovelles, a la resta no, no pot ser!”. La gràcia de la crítica és repartir la bastonada!. No pot ser només donar calvots amb uns i als altres no. Però bé, aquesta és la perversió que ens hem ficat nosaltres en aquest país.\n- Vostè sempre parlava de “distròfia” a TV3 en el mateix article\nSí, en aquest cas em referia a la distròfia política. Perquè sembla que els polítics només es fixen en TV3 quan arriben eleccions. Jo que me l’empasso cada dia des de fa 24 anys; doncs, home, els polítics l’haurien de mirar no només en període electoral i de veure com han transformat una cadena d’informació general catalana, l’han transformat en una cadena sectorial. TV3 s’ha transformat en una cadena al servei d’una idea concreta i d’unes forces polítiques determinades que ja no és la televisió de Catalunya sinó que és la televisió del 48%. La gran esperança és que atesa la deriva de TV3 hi ha un altre grup de comunicació que té una cadena privada que jo esperava que se n’adonés que podien fer un bon negoci i un servei al país erigint-se en la gran cadena de televisió privada de Catalunya.\n- Es refereix a 8TV. I això per què no ho han fet? Hi ha algun pacte secret?\nSí. Bé jo no hi era en aquest pacte, però a les proves em remeto. És evident que l’entrada de l’imperi Berlusconi al 40-45% actual d’aquesta cadena de televisió obeeix a una mena de transformació d’aquesta cadena en un canal més de les teles de les mama-chichos, i de telesberlusconianes. Mira el que ha fet en Cuní? Amb el seu informatiu està plantant cara a TV3. Als migdies, l’Arús està també plantant cara amb el seu estil. Com és que en aquesta cadena tenint dos productes que veuen que és una línia que pot funcionar, com és que ara fan sèries, telesèries…\n- Costa molt d’aguantar una tele dominant només dues franjes horàries, no? El senyor Cuní i el senyor Arús estan sols.\nÉs que no té sentit. Perquè no s’ha construït una graella.\n- Potser el grup Godó no té la capacitat financera per fer una tele alternativa a TV3?\nSi s’associa amb el senyor Vasile i Telecinco la capacitat ara hi és. I aquí tornem a la pregunta de si hi ha un pacte secret. A mi em dóna la sensació que a l’arribar una empresa amb molts calés o un soci potentíssim enlloc d’augmentar les expectatives de crear una graella, una programació potent, doncs el contrari, s’ha diluït tot. A mí em dóna la sensació que temps enrere hi devia haver algun pacte pel qual aquesta cadena va prometre amb molta humilitat i amb molta obediència que mai es plantejarien ser una cadena alternativa a la cadena l’oficial.\n- Potser la base del pacte és aquesta condició perquè és evident que la Generalitat havia d’estar-ne al corrent o intervenir-hi d’alguna manera: no fer ombra a TV3.\nBé, això també va passat amb el canalet a la 2 de Televisió Espanyola. Anys enrere també hi va haver algú de TVE amb dos dits de front -li parlo de fa anys- que va dir: home tenim les grans instal·lacions a Sant Cugat, anem a construir una cadena potent per Catalunya, perquè els catalans tinguin diferents opcions i diferents maneres per enriquir la informació a Catalunya. Van decidir que no anirien per aquest camí i es va decidir que Sant Cugat seria, en teoria, un gran centre de producció que alimentarà la resta de centres territorials. /Una entrevista de Xavier Rius\nArticle de Xavier Rius: "Llistes negres a TV3"\nTopada entre CDC i ERC a la Corpo\nProtesta a TVE pel cas Fernández\n#32 Teresa Sanmarti, Sabadell, 01/05/2020 - 15:54\nM’encanta aquets esquetjos que feu de tant en tant de les flors que s’obren.\nHo trobo molt bonic i amb una elegància i senzillesa molt característica de TV3\nPerdoneu però algú ho habia de dir. ????\n#31 pepe., andorra, 27/06/2016 - 12:52\nparece una entrevista historica entre dos viejas vedettes del Molino. Muy necesaria, sobretodo ahora, q El Molino esta cerrado.\n#30 ¡PAREMOS YA A LOS INDEPENDENTISTAS!, A, 26/06/2016 - 21:48\n#27 prioridades, independentistas, 26/06/2016 - 10:03\nSe pueden privatizar hospitales pero no se puede privatizar TeVen3\n#26 Juanca, Sabadell, 26/06/2016 - 09:57\nYo estoy planteándome incluso desintonizarla porque me da mucha rabia cuando hago zapping y por error le doy al botón del 3%. Solo son unas milésimas de segundo, pero siempre me da tiempo a oir: 'el proc...'


Opinió - Sóc aquí per la independència de Catalunya\nPublicat: el 22/jul/19\nFa tan sols un mes que sóc regidora de Junts per Sant Cugat a l'Ajuntament i les meves conviccions segueixen intactes i, per tant, condemno rotundament qualsevol tipus de pacte amb el 155. No puc estar d'acord amb cap dels pactes arreu del país que ha fet el grup que represento amb el Partit Socialista. I no puc entendre el pacte contra natura que han fet ERC i la CUP aquí a Sant Cugat amb el PSC.\nFa molts anys que treballo des de la societat civil, des d'Òmnium Cultural i especialment des de l'Assemblea, per la Independència de Catalunya. Ara ho seguiré fent des d'aquestes entitats socials i culturals i, a més, també des de l'Ajuntament de Sant Cugat. Com a regidora puc aportar molt més, puc ser una eina de pressió perquè des de l'administració local puguem fer la independència. Cada dia que passa tinc més clar què és el que hem vingut a fer i com fer-ho.\nVull seguir treballant per la unitat independentista dins l'espai polític del què formo part, perquè sense unitat no hi ha independència. Vull treballar per ajudar a revertir els pactes amb el PSC. Pot semblar que els pactes amb el 155 hagin desviat els partits del nostre objectiu, doncs permeteu-me que des de la institució de la nostra ciutat els recordi què hem vingut a fer.\nEstic a la disposició de tothom per tot allò que necessiteu. Sóc aquí per servir-vos, sóc aquí per la Independència de Catalunya.\nNúria Fernández, regidora de Junts per Sant Cugat


Què és el reuma? | César Díaz\nHome / Reumatología / Què és el reuma?\nAmb tota seguretat, hem sentit més d’un cop, d’algun familiar, amic o conegut: tinc reuma, quin dolor! . De fet, potser hem estat nosaltres mateixos els que hem pensat que el reuma, era la causa d’aquell dolor al coll, espatlla o genoll que ens havia aparegut un bon dia i que tardava massa en desaparèixer.\nLa paraula “Reuma” no és científica ni apareix en els llibres de medicina. Però, si la paraula “Reuma” no existeix! Què és el que patim nosaltres o els nostres coneguts quan ens fan mal les cervicals, l’espatlla o els genolls?\nPodem dir que la societat ha agrupat amb el non de “Reuma” o “Reumatisme” un conjunt de dolències relacionades amb l’aparell locomotor, amb la creença d’una causa comú per a totes elles. És la forma col·loquial que usem per referir-nos a més de 200 malalties que poden afectar ossos, articulacions, tendons o músculs del nostre cos. Els símptomes de les diferents malalties reumàtiques poden ser diferents, però la gran majoria coincidiran en dos símptomes molt clars: el dolor i la dificultat en el moviment.\nArribar al diagnòstic concret i correcte de l’alteració que patim en l’aparell locomotor és important, i ens portarà a trobar la solució i tractaments més adients per la mateixa. La reumatologia és la especialitat mèdica ( no quirúrgica) que s’ocupa de les malalties de l’aparell locomotor, i el reumatòleg és la persona indicada per fer aquest diagnòstic. El reumatòleg és l’equivalent en l’aparell locomotor al cardiòleg en les malalties del cor o al pneumòleg en les malalties de l’aparell respiratori.


Holiday Home L'atelier Albi França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n79 Rue De Terssac, Bourdès, Albi, França, 81000 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home L'atelier\nConvenientment situat a Albi, Holiday Home L'atelier és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Albi. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Albi, faci de Holiday Home L'atelier la vostra llar.


La Residència Pi i Sunyer va obrir les seves portes el 22 de març de 1992. Amb més de 30 anys d’experiència dins el sector, ens permet oferir una atenció personalitzada amb un equip interdisciplinari que treballem per tal de gestionar el servei segons el model d’Atenció Centrada en la persona.\nLa participació i implicació de tot l’equip en el treball diari, juntament amb la vinculació de les famílies en el dia a dia, són l’eix principal de la nostra atenció. És per això que les famílies i/o els residents, són part del Pla d’Atenció i Vida i participen en la presa de decisions que afecten al resident.\nQuantes places tenim?\nOferim un total de 138 places, 47 places privades i 91 places públiques. Les públiques són concertades amb la Generalitat de Catalunya. S’hi pot accedir un cop s’ha obtingut el reconeixement de grau de la Llei de la Dependència.\nQuin tipus d’estades oferim?\nOferim la possibilitat d’estades permanents i estades temporals.\nDe quin tipus d’habitacions disposem?\nDisposem d’habitacions dobles i individuals. Totes elles són exteriors i disposen de:\nPossibilitat d’instal·lar TV\nPer tal que el resident se senti com a casa, es permet que es pugui adequar l’habitació amb estris i/o mobiliari personal (Butaca, calaixera, quadres, fotos...)\nLa nostra Residència ofereix activitats lúdiques i terapèutiques organitzades per un equip de professionals especialitzats, que supervisen i modifiquen en funció de les necessitats i objectius acordats de cada resident per poder donar una atenció el més personalitzada possible.\nActivitats terapèutiques: taller de memòria, taller de dibuix, psicomotricitat, gimnàstica de manteniment diària, quina, jocs de taula, sortides, passejos pel jardí...\nActivitats lúdiques: Concerts, balls, dinars i sopars a la fresca, sortides a la platja durant els mesos d’estiu, excursions i sortides culturals…\nServei mèdic amb atenció presencial de 7 hores diàries de dilluns a divendres\nServei d’infermeria amb atenció presencial de 16 hores diàries de dilluns a diumenge\nServei d’Activitats i animació\nServei de Bugaderia, Neteja, Manteniment i Jardineria\nServei de Cuina gestionada per l’empresa Medirest d’elaboració a la Residència


3 senzills trucs per cuidar els teus cabells | Adolescents.cat\n3 senzills trucs per cuidar els teus cabells\nper Redacció , 3 de novembre de 2019 a les 06:00 |\nHi ha petits gests que ens poden ajudar a frenar la caiguda dels cabells i a millorar el seu aspecte. A Telva han parlat amb dermatòlegs i perruquers/es i aquests són alguns dels trucs que els han donat:\nRaspallar els cabells per dins i no per fora\nLa majoria de nosaltres té el costum de raspallar els cabells per la part exterior. El cert, però, és que és millor fer-ho al revés: és a dir, per la part interior. D'aquesta manera aconseguirem que les puntes se'ns obrin menys i evitarem l'encrespament.\nDesenredar els cabells per les puntes\nA l'hora de desenredar-nos els cabells, és aconsellable que comencem per les puntes i no per l'arrel, com moltes vegades fem. Així desfarem els embolics més de pressa i no debilitarem tant els nostres cabells. En aquest sentit, els experts també recomanen desenredar-los quan estiguin una mica secs i no just després de sortir de la dutxa.\nTriar el raspall adequat\nEls raspalls de plàstic provoquen electricitat estàtica i poden fer que els cabells s'encrespin encara més, és per això que val més utilitzar-los de fusta o de niló flexible. Així mateix, a l'hora de triar raspall també és important que tinguem en compte el nostre tipus de cabells. Si el tens fins, és millor que optis per un raspall amb les cerres o pues molt juntes. Si els tens gruixuts, en canvi, aposta per una pinta amb les pues força separades.\nPer la de "Vosaltres cada quan us renteu els cabells"\nPer Anonim@ el 4 de novembre de 2019 a les 20:17\nJo normalment mels rento un dia si i un dia no, pero a lestiu cada dia😊 Tinc els cabells molt llargs, marriben al cul jajaj Pd: i pels nois?\nPer Ei el 4 de novembre de 2019 a les 10:42\npel dels nois\nPer nnn el 4 de novembre de 2019 a les 00:34\nperdona? que no poden tenir cabell llarg els nois???\nCada quan em rengo els cabells\nPer X el 3 de novembre de 2019 a les 22:50\nUn dia si i un altre no i així tota la setmana ja que se'm posen graixosos fàcilment :(\nPer la de cada quan\nPer Hsjsjshzj el 3 de novembre de 2019 a les 22:42\nJo a l'hivern me'l rento dia si dia no que es quan hem dutxo (normalment em dutxo més dies seguits però la mitja es aquesta)\nPer Noia el 3 de novembre de 2019 a les 21:53\nJo sincerament tinc el cabell bastant llarg i he arribat a estar una setmana sense rentarme’l tirant de monyuuuss i tan contenta, i el tinc bastant sa\nPer . el 3 de novembre de 2019 a les 21:38\ntinc un dubte, vosaltres cada quan us renteu els cabells?\nPer Anònim el 3 de novembre de 2019 a les 20:57\nEls nois també tenim cabell, i no ens ensenyeu a cuidar-lo?\nem dona pal!!!!!!!, Merdaaaaaaaaaaaa\nPer nosequepossar el 3 de novembre de 2019 a les 20:04\nEn aquest moment tindria que estar estudiant per un maleit exmen de socials per el Dimarts. Sorry teacher.


Manel Blanco: “Invertim a promoure acords amb universitaris, empreses i organismes públics” | Fundació Catalunya Cultura\nManel Blanco: “Invertim a promoure acords amb universitaris, empreses i organismes públics”\nManel Blanco, soci fundador de KPMG de Girona, és membre del Consell de Mecenatge de Fundació Catalunya Cultura, format per empreses que s’alien, participen i assessoren a la Fundació en la consecució dels seus objectius. L’empresari te clara la importància de crear una comunitat culturalment forta.\nQuina vinculació té KPMG amb la cultura?\nA KPMG tenim una forta vinculació amb el món de la cultura, ja que a través de la nostra Fundació invertim a promoure acords amb universitats, empreses i organismes públics en àrees relacionades amb activitats econòmiques i financeres. També vetllem per mantenir un intercanvi d’experiències amb empreses i universitats, així com realitzem trobades i seminaris per a empleats de qualsevol entitat associada a KPMG Internacional i d’altres empreses. Cal destacar que editem libres, revistes i fulletons especialitzats, incentivem cursos de formació interna per a empleats de qualsevol entitat per aprofundir en les noves tècniques o mètodes de feina que impulsen el millor desenvolupament de les matèries.\nQuè destacaria de la relació que es pot establir entre el món empresarial i el món cultural?\nLa relació entre el món empresarial i el món cultural per a nosaltres és molt estreta i esperem que amb totes les accions que estem posant en marxa i en les que contribuïm i ens sumem ens segueixin donant bons fruits.\nQuè representa per a KPMG formar part del Consell de Mecenatge de la Fundació Catalunya Cultura?\nClarament, ho veiem com una oportunitat de fet partícip a la nostra firma d’una iniciativa que recolza directament a les persones i grups que posen la seva il·lusió, creativitat i compromís al servei de les diferents manifestacions culturals, aportant el nostre granet de sorra per ajudar a fer que els seus projectes siguin coneguts, sostenibles i ajudin a millorar molts aspectes de la nostra societat.


Pedro Sánchez remodela el seu govern i puja la quota catalana - Teleponent\nInici Política Pedro Sánchez remodela el seu govern i puja la quota catalana\nPedro Sánchez remodela el seu govern i puja la quota catalana\nEl líder del PSC, Miquel Iceta, no seguirà al capdavant del ministeri de Política Territorial i Funció Pública i l'alcaldessa de Gavà entra al govern espanyol per rellevar Ábalos\nEl president del govern espanyol, Pedro Sánchez, remodelarà aquest dissabte el seu gabinet de ministres, en la que suposa el primer gran canvi en l’executiu.\nSegons ha avançat la Cadena SER i ha confirmat l’ACN, Sánchez ha acudir a la Zarzuela a explicar els relleus a l’executiu, i durant el dia farà públics els nous noms. Segons la mateixa informació, la remodelació afectarà a ministeris clau en l’organització interna del Consell de Ministres, però en canvi no es veurà afectada cap de les àrees que controlen ministres de Podem. Amb tot, la vicepresidenta tercera i membre de Podem, Yolanda Díaz, ja estaria al cas dels canvis que vol fer Sánchez.\nFa setmanes que sona que Sánchez volia fer canvis al seu govern, i especialment entre els ministres proposats pel PSOE. Durant el matí, el ball de noms s’ha anat succeint i, segons diversos mitjans, es dona per fet que deixen l’executiu la vicepresidenta primera, Carmen Calvo –plena de polèmiques i enfrontaments amb altres membres del govern per qüestions tan essencials com la Llei Trans o temes relacionats amb els independentistes-; el ministre de Justícia, Juan Carlos Campo; la titular d’Exteriors, Arancha González Laya; el de Cultura, Juan Manuel Rodríguez Uribes; el de Ciència, Pedro Duque; i el cap de gabinet del president, Iván Redondo.\nEn canvi, sonen la presidenta del Senat, Pilar Llop, per a assumir el ministeri de Justícia; un dels col·laboradors de Sánchez a la Moncloa, Félix Bolaños, com a ministre de la Presidència; l’actual vicepresidenta segona i titular d’Economia, Nadia Calviño, accediria a la vicepresidència primera; i el dirigent socialista Óscar López accediria a la direcció del gabinet del president.\nCanvis a la quota catalana del Consell de Ministres, fruit de la crisi de govern que ha executat el president espanyol, Pedro Sánchez.\nEl líder del PSC, Miquel Iceta, no seguirà al capdavant del ministeri de Política Territorial i Funció Pública, tal i com ha avançat La Vanguardia i ha confirmat l’ACN. Només cinc mesos després de ser nomenat, derivat de la sortida de Salvador Illa, Iceta canvia de cartera i Sánchez l’ubica com a ministre de Cultura i Esports, en substitució de Juan Manuel Rodríguez Uribes.\nPerò la presència catalana augmenta amb l’entrada a l’executiu de l’alcaldessa de Gavà, Raquel Sánchez. Segons ha confirmat l’ACN, substituirà José Luís Ábalos al Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana. (acn)\nArticle anteriorComencen els cribratges a monitors que marxen de campaments o colònies\nArticle següentSánchez dona de baixa set ministres i amplia la presència de dones i la quota catalana