L’Ajuntament demanarà una reunió amb l’ACA per tractar els problemes d’evacuació d’aigua de pluja – Vinaròs News\nAMPOSTA 25 agost, 2021 Vinaròs News\nAJUNTAMENT D’AMPOSTA L’Ajuntament demanarà una reunió urgent amb l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) per tal de tractar els problemes d’inundabilitat que pateix la ciutat,...\nL’Ajuntament demanarà una reunió urgent amb l’Agència Catalana de l’Aigua (ACA) per tal de tractar els problemes d’inundabilitat que pateix la ciutat, especialment al seu tram final, cada cop que hi ha forts aiguats.\nAixí ho ha anunciat l’alcalde, Adam Tomàs, després de valorar els danys ocasionats per les pluges que han caigut a Amposta la matinada del dimarts 24 al dimecres 25 d’agost. “Cada cop que s’acumula una important quantitat important de pluja, ens trobem amb problemes per evacuar-la, en especial al tram final de la ciutat”, diu Tomàs, qui assenyala que en aquesta zona hi ha dos esculls importants a salvar abans l’aigua no pot arribar al riu. “Ens creuen el canal de la Dreta i la N-340, dos obstacles que dificulten l’evacuació d’aigua a l’Ebre”, recorda l’alcalde d’Amposta, “necessitem asseure’ns amb l’ACA per trobar solucions perquè no passi el que ha passat aquesta nit passada”.\nLes fortes pluges registrades la matinada del 24 al 25 de maig han suposat una precipitació acumulada 86 mm entre les onze de la nit de dimarts 24 i les 5 de la matinada de dimecres 25, uns aiguats que han provocat danys a camins, carrers i equipaments municipals, especialment els ubicats a la part baixa de la ciutat, a la zona esportiva i del pavelló firal. Aquest matí a primera hora s’ha fet l’avaluació per part de l’àrea de Serveis al Territori i, entre d’altres coses, s’ha detectat la inundació del pavelló firal, de l’auditori municipal amb 10 centímetres d’aigua i dels diferents pavellons esportius. Des de primera hora del matí i durant tot el dia, tant Serveis Municipals com l’empresa pública Amposta Serveis Municipals s’han posat a treballar per traure l’aigua dels equipaments i netejar-los. També s’han netejat diversos camins afectats per les pluges i s’ha fet una reorganització de la neteja dels carrers.


IVC > IVC Obert > Alts càrrecs > Marga Landete (Directora Adjunta de Música i Cultura Popular)\nDirectora Adjunta de Música i Cultura Popular\nData de nomenament: 12/04/2017 DOCV\nPlaza Viriato s/n, 46001 València\n961 20 65 02\nFuncions de la Direcció Adjunta de Música i Cultura Popular\na) El disseny i coordinació de la programació dels espais d’exhibició adscrits en tot el territori valencià i de les diferents activitats de l’entitat en l’àmbit de la música i de la cultura popular valenciana pel que fa la música i danses tradicionals, així com vetlar per l’ús del valencià en la música.\nb) La planificació i gestió del Cor de la Generalitat com a unitat artística de caràcter professional adscrita a l’entitat.\nc) La planificació i gestió de la Jove Orquestra de la Generalitat com a unitat artística no professional, de caràcter formatiu, adscrita a l’entitat.\nd) Impulsar la planificació anual i disseny de la programació pel que fa a música i cultura popular valenciana pel que fa a l’impuls al perfeccionament musical dels joves i posar en marxa accions destinades a generar estímul a l’excel·lència professional o acadèmica per mitjà de la convocatòria de beques, premis i concursos.\ne) La planificació d’accions per a la creació i fidelització de nous públics.\nf) La interacció amb les associacions professionals de música i cultura popular valenciana radicades en el territori valencià.\ng) El suport a la creació musical, amb encàrrecs a compositors valencians.\nh) L’organització de seminaris de recerca i estudi sobre músics valencians.\ni) El suport a la recuperació de la música tradicional i cultura popular valenciana.\nj) Organitzar festivals, exposicions i esdeveniments singulars dependents de la Generalitat directament relacionats amb la música i la cultura popular valenciana.\nk) Fomentar l’accés a la música i la cultura popular valenciana per a totes i tots els valencians i valencianes, la creació de nous públics, així com el foment en la innovació en la música.\nl) Fomentar la consolidació d’una indústria de la música i la cultura popular valenciana en el territori, descentralitzada, amb vocació internacional i generadora de treballs de qualitat i sostenibles.\nm) La col·laboració i difusió de la música i la cultura popular valenciana amb els sectors educatius, econòmics i socials, potenciant el reconeixement de la cultura com a eix vertebrador de la societat i del territori valencià.\nn) La protecció de la diversitat cultural, la igualtat lingüística i de gènere, tant pel que fa a la producció com la programació de la música i de la cultura popular valenciana establint les polítiques necessàries per a posar especialment en valor els creadors i creadores valencians i aquelles manifestacions culturals fetes en la nostra llengua i en el nostre territori.\no) L’arxiu i la sistematització de la documentació musical i de la cultura popular valenciana –gràfica, bibliogràfica i audiovisual– el titular de la qual siga CulturArts, així com la que li siga remesa, per a la seua custòdia, pels òrgans competents de la Generalitat en matèria de protecció de béns o documentació musical i de la cultura popular valenciana i tota aquella altra que, remesa per qualsevol persona o entitat pública o privada, s’estime d’interés.\nRetribucions íntegres anuals (actualitzat 2021) - 54.809,18€\nSou y complements: 54.809,18 €\nImport triennis: ---\nRetribució íntegra: 54.809,18 €


Calvo diu que recau en els independentistes catalans la "responsabilitat" que Espanya formi govern\nPublicat 18/11/2019 14:02:59 +01:00CET\nCABRA (CÒRDOVA), 18 nov. (EUROPA PRESS) -\nLa vicepresidenta del Govern central, Carmen Calvo, ha afirmat aquest dilluns que els "partits independentistes" catalans, "que es presenten a les eleccions generals i tenen escons a les Corts" espanyoles tenen la "responsabilitat" que Espanya tingui govern.\nAixí ho ha assenyalat en declaracions a la premsa en una visita al CEIP Carmen de Burgos a Cabra (Còrdova) pel seu 50è aniversari, després que durant la campanya de les eleccions generals del 10 de novembre, els membres del Govern de Pedro Sánchez subratllessin la inviabilitat d'un executiu amb formacions separatistes.\nDesprés de ser preguntada per la posició d'ERC davant l'acord de govern entre el PSOE i Unides Podem, Calvo ha subratllat que als partits independentistes "també els toca vetllar, de la manera que considerin oportuna, per la necessitat d'un país" de formar "un govern ràpidament".\nLes seves paraules contrasten amb allò que Calvo, i la resta de l'executiu, mantenien abans de les eleccions del 10 de novembre, quan argumentaven que el Govern d'Espanya no es podia sustentar sobre els qui no volien sostenir l'ordre constitucional i la unitat territorial d'Espanya.\nAquest dilluns, Calvo ha remarcat que "tots els partits polítics" han de "fer un esforç perquè aquest país formi un govern ràpidament i aconsegueixi quatre anys d'estabilitat perquè hi ha molts problemes" a afrontar, i cal fer-ho "amb temps i amb acords, i pensant en els interessos d'Espanya abans que en altres coses".\nCalvo ha explicat que el PSOE ha fet el que ha pogut, i ha fet "un pas" clau amb l'acord de govern amb Unides Podem, i ara "toca a tots els altres assumir la seva part de responsabilitat, perquè ningú no entendria que es continuessïn frustrant, no només les expectatives d'un país que necessita decisions, sinó també les expectatives legítimes dels ciutadans, que quan voten volen que hi hagi govern".\nAixò sí, Calvo ha distingit entre "donar suport a un govern", "formar part d'un govern" i "donar via lliure a la governabilitat" tot i que hi hagi discrepàncies. "Totes aquestes coses han de començar a existir en la política espanyola", ha indicat.\nEn la seva opinió, el PSOE ha anat "al màxim", dins de les seves possibilitats, i "ha ofert una coalició de govern", i ha pensat que "tots els altres també han de comportar-se de manera responsable i madura, pels interessos d'Espanya", i no pels de cada partit, cosa que inclou també, segons ha insistit, els partits independentistes catalans i els partits de la dreta.


Crítica: 'Kabei, la nostra mare', de Yôji Yamada\n'Kabei, la nostra mare', de Yôji Yamada, és el retrat d'una dona que ha de tirar endavant amb les seves filles després que el seu marit sigui empresonat\nFa uns dies em vaig ensopegar amb una excel·lent pel·lícula que no havia vist: Kabei, la nostra mare. Em va semblar una meravella, aparentment sense massa pretensions, i que incideix en un tema que en ocasions resulta incòmode, el pacifisme militant i les seves conseqüències en moments complexos. I el paper de les dones anònimes que es limiten a lluitar per sobreviure i per protegir els fills.\nUna família tranquil·la i feliç, la mare mestra i el pare professor universitari, amb dues nenes, va patint el trasbals de la deriva bel·licista i agressiva lligada al patriotisme japonès d’abans de la guerra. El pare, d’idees comunistes o, més aviat, humanistes, és empresonat. Les imatges més dures que veiem són les d’aquest pobre pare, empresonat i malalt en una presó infecta, escrivint i rebent cartes que li arriben censurades amb inquietants taques de tinta.\nKabei, aquesta mare que pot ser el reflex de tantes mares de tot el món, s’ha de fer càrrec de les filles, de la subsistència, amb l’ajuda d’una jove cunyada i d’un alumne del professor, una mica sord i maldestre. I, a més, topa amb la incomprensió del seu propi pare, inquiet quan veu que la gent el mira malament a causa de les idees del professor empresonat, considerat covard i traïdor. Kabei, malgrat el tarannà submís que té, no podrà evitar admetre que està d’acord amb la forma de pensar del seu home.\nEl pobre i maldestre alumne, encaterinat de la dona, a la qual admira, i amb un gran afecte per les nenes, admirables a l’hora d’entomar la situació, serà cridat a files, en esclatar la guerra, malgrat les seves limitacions auditives i no saber, per exemple, nedar. A les guerres, en general, sempre hi ha qui té clar que ha de lluitar per la pàtria, pels ideals, o pel que sigui però una gran majoria de joves hi van obligats, per molts motius, a una lluita que sempre és menys ideal del que pot semblar quan les coses es mitifiquen. La carn de canó continua sent necessària, pel que sembla.\nEl director d’aquesta pel·lícula, Yoji Yamada, ha fet moltes bones pel·lícules de samurais però a mi m’agrada molt més el cinema japonès intimista, familiar, sense lluites ni grans herois. Yamada, que crec que no és encara dels directors japonesos més coneguts, té ja noranta anys i continua treballant. A Kabei, la nostra mare hi trobem un planter de grans actors i actrius, amb el pal de paller de Sayuri Yoshinaga, actriu i activista, molt estimada al seu país. Va rebre molts premis, aquesta història una mica diferent, que ens mostra, una vegada més, l’absurd de les guerres, en general.\nLa pel·lícula parteix de l’autobiografia de Teruyo Nogami, ajudant de Kurosawa i dona important del cinema japonès, encara viva, amb més de noranta anys, i menys coneguda del que mereix. Malgrat la duresa de la història totes les situacions estan amarades d’una poesia molt especial. I, més enllà del Japó i la seva història, és aquesta, de fet, una mena de relat intimista de la mare universal. No totes les mares són així, és clar, però gosaria dir que una gran majoria, aquí i a les antípodes, encara s’assemblen a Kobei.\nCinema japonèsJúlia CostaSayuri YoshinagaSegona Guerra MundialYôji Yamada\nEl protagonista de la pel·lícula de Kurosawa és un home de vida grisa que intenta fer alguna cosa positiva quan descobreix que té un càncer terminal.


ERC Castelló d'Empúries: ERC de Castelló farà un centre social al Trabuc\nERC de Castelló farà un centre social al Trabuc\nEl candidat Salvi Güell va presentar un programa amb 100 propostes\n12/05/11 CASTELLÓ D'EMPÚRIES - MAR VICENTE – EL PUNT\nEl candidat d'ERC a Castelló d'Empúries, Salvi Güell, va presentar ahir el seu programa electoral a Empuriabrava, on va destacar que si Esquerra governa convertirà el mas del Trabuc en un centre cultural i social. Güell també va parlar ahir al vespre de la importància de descentralitzar la política al municipi, amb la creació del regidor de districte a Empuriabrava, però també a altres barris si cal.\nA part, l'actual alcalde i candidat d'ERC va dir que el mandat que ve cal acabar les obres del clavegueram, afrontar la reforma del passeig Marítim, que ha de fer l'Estat, i l'estació d'autobusos, i la segona planta del centre de serveis, entre altres projectes.\nPolèmica per un debat\nAhir quatre formacions polítiques que es presenten a les eleccions municipals (ERC, el PP, Entesa i Solidaritat) van explicar els motius pels quals han renunciat a participar en el debat que organitza Empordà TV, en què només participaran CiU i IPM. El motiu és que no estan d'acord que es convidi el candidat d'IPM quan no es convida SI i UDEM.\nPublicat per ERC Castelló d'Empúries a 14:22


Programació – Festes Sant Antoni de Llefià\n17h Xupinazo, inici de Festes confinades de Sant Antoni 2020\n18h L’hora dels infants, video tallers d’activitats adreçades a nens i nenes d’infantil i primària a càrrec del Casal dels Infants\n20h Pregó de festes a càrrec de l’AMPA Institut Júlia Minguell, que enguany celebra el seu 25è aniversari.\n12h Mostra d’Entitats virtual de Llefià 2020\nXerrada debat, retransmesa per streaming, sobre les repercussions del Covid19 al barri, la ciutat i el futur de crisi social i econòmica.\nPodeu consultar el reglament i per qualsevol dubte podeu escriure al correu inscripcions-aem@llefia.org.\nA partir de les 18h proclamació dels premis del Concurs de dibuixos, amb la temàtica de les Festes confinades.\n19:30h Xerrada online sobre la seguretat a la muntanya, a càrrec de Protecció Civil, organitzada i moderada per l’Associació d’Esports de Muntanya de Llefià on aprendrem què fer davant un incendi, mal temps a la muntanya i conceptes d’orientació i equipament bàsic.\n19h Torneig de videojocs online.\n11h Presentació online, del llibre Moviment veïnal al Barcelonès Nord, a càrrec de l’autor i historiador José Miguel Cuesta. Si les condicions de la fase de desconfinament ho permeten es valorarà realització de la conferència a l’aire lliure amb aforament limitat a Pl Trafalgar.\n19h Missa de Sant Antoni, a la Parròquia del barri.\n20h Fi de festes amb Tabalada Confinada, que sonarà al Carrer Pérez Galdós, a càrrec de Grup de Percussió Kapaoltis\nMés activitats en el transcurs de les Festes: Video homenatge a la Gent Gran del barri i presentació de l’EspantaCovids


La Fira de la Cervesa Artesanal Catalana arriba aquest dissabte a l'Arboç - Ràdio Televisió El Vendrell\nArriba la Fira de la Cervesa Artesanal Catalana de l’Arboç. Aquest dissabte els amants d’aquesta beguda, cada cop més de moda, tenen una cita des de les 11 del matí i fins a les 10 de la nit. A partir d’aquí començarà tota una oferta de concerts. La fira tindrà lloc al centre de la Vila, al carrer Major de l’Arboç. Per cert que enguany compleix deu anys.\nAnna Palacín Fira Cervesa Artesanal Informe Municipi i empresa


Educació acorda una avaluació del curs adaptada a les circumstàncies de formació a distància – La Revista més social\nAltres Pobles Benicarló Peñíscola Vinaròs\n15 abril 2020 La Revista Més Social23Leave a Comment on Educació acorda una avaluació del curs adaptada a les circumstàncies de formació a distància\n– La Conferència Sectorial d’Educació ha acordat que es farà una avaluació global que no perjudique l’alumnat\n– L’actual curs escolar finalitzarà segons està establert en el calendari per a cada etapa educativa\n– La Conselleria desplegarà instruccions a partir d’una normativa estatal específica, que elaborarà el Ministeri, per a l’avaluació final de l’actual curs escolar\nEl conseller d’Educació, Cultura i Esport, Vicent Marzà, junt amb el secretari autonòmic d’Educació i FP, Miguel Soler, han participat telemàticament en la Conferència Sectorial d’Educació que ha reunit la ministra d’Educació i FP, Isabel Celaá, amb els responsables autonòmics d’educació per abordar el desenvolupament i l’avaluació del curs.\nSegons el conseller, «hem arribat a uns acords en què veiem reflectides les propostes que nosaltres ja hem estat duent a terme al nostre territori i que hem estat treballant amb la nostra comunitat educativa».\nA la Conferència Sectorial d’Educació s’ha acordat que es farà una avaluació global que no perjudique l’alumnat. En aquest sentit, la Conselleria desplegarà instruccions a partir d’una normativa estatal específica que elaborarà el Ministeri per a l’avaluació final de l’actual curs escolar.\nAixí mateix, s’ha corroborat que l’actual curs escolar finalitzarà segons està establert en el calendari per a cada etapa educativa, siga amb formació a distància, siga amb classes presencials, segons determinen les autoritats sanitàries en cada moment.\nMarzà ha explicat que «fruit d’aquesta reunió hem constatat que hem adaptat l’activitat lectiva a les circumstàncies de formació a distància amb el pla ‘Mulan’, que el curs ha de continuar reforçant sobretot els continguts ja apresos i que es farà una avaluació final adaptada completament a les circumstàncies», i hi ha afegit: «Cal que cuidem al màxim el nostre alumnat i el nostre professorat, que ningú es quede enrere, i donar suport a les famílies valencianes».\nA la reunió s’ha consensuat que l’objectiu prioritari és que l’alumnat no perda el curs, per això «l’avaluació dels aprenentatges desenvolupats a partir de la suspensió de les classes presencials serà continuada. Amb això valorarem els avanços realitzats i els retards que s’hagen pogut produir per tal de planificar i programar mesures de reforç per al pròxim curs», hi ha afegit el secretari autonòmic, Miguel Soler.\nEn aquesta línia, l’avaluació final considerarà en conjunt les avaluacions de tot el curs escolar, i es fixarà especialment en el grau de desenvolupament dels aprenentatges i de les competències imprescindibles adquirides durant tots els mesos escolars.\nÉs per això que la promoció de curs per part de l’alumnat serà la norma general en totes les etapes educatives i la repetició serà una mesura excepcional que haurà d’estar argumentada i acompanyada d’un pla precís de recuperació.\nEls responsables d’Educació de la Generalitat transmetran als diferents agents de la comunitat educativa valenciana tots els acords i les concrecions presos respecte a l’adaptació curricular de continguts fins a finalitzar el curs, l’avaluació continuada global, la promoció de curs de l’alumnat i la normativa que es desplegarà al respecte.\nAixí mateix, Vicent Marzà i Miguel Soler han volgut agrair «l’excepcional tasca que està realitzant el professorat valencià i la seua capacitat per adaptar-se a aquestes circumstàncies, on per damunt de tot està el fet d’acompanyar tot l’alumnat valencià per igual en el seu procés d’aprenentatge».\nContes virtuals a Tírig


Mancomunitat Intermunicipal de l’Horta Sud – Fernández Bielsa anima a les persones responsables de participació municipal a que “siguen els generadors del diàleg entre administració i ciutadania que active a la societat civil”\nFernández Bielsa anima a les persones responsables de participació municipal a que “siguen els generadors del diàleg entre administració i ciutadania que active a la societat civil”\nEn el marc de la Jornada de Participació per a personal tècnic i responsables polítics de participació ciudadana, organitzada per la Xarxa Participa de la Fundació Horta Sud, el president de la Mancomunitat Horta Sud, Carlos Fernández Bielsa, va animar a les persones participants: “heu de ser els generadors d’aqueix diàleg administració/ciutadania que active a la societat civil. Que la implique en els assumptes públics i legitime a través dels processos interactius, les decisions polítiques en tots els àmbits”. I va afegir: “Vosaltres i vosaltres sou els garants d’aqueixa comunicació bidireccional que permeta a la ciutadania conèixer de primera mà les decisions, propòsits i polítiques que realitzen les administracions públiques”. En aquesta inauguració, al costat de Bielsa, estava el president de la Fundació Horta Sud, Alfred Domínguez.\nDurant la jornada, amb el títol “La participació ciutadana, una eina per a crear comunitat. De persones consumidores de serveis a ciutadania compromesa”, es van posar de manifest les experiències i processos participatius ja engegats per a crear comunitat, així com metodologies per a promoure una ciutadania més autònoma, amb major capacitat crítica i més organitzada. Una trobada per a posar en comú, valorizar i identificar els elements a tenir en compte en un procés de participació.\nBielsa va posar en valor el govern local, la seua proximitat i participació, com a valor de la democràcia i va afegir que l’Horta Sud ha sigut i és punta de llança de la participació i l’associacionisme Una comarca amb un nodrit teixit associatiu plagat de grups de persones inquietes i amb gran capacitat crítica i, per açò, més autònomes. Un bon exemple ho tenim en la *Xarxa Participa on onze municipis de la comarca treballen coordinadament per a enfortir les associacions de tot tipus.\nCom a ponents convidats van intervenir Sergio Castel, expert en participació ciutadana del govern d’Aragó o Jordi Serrano, Rector de la Universitat Progressista d’Estiu de Catalunya. El acte va ser clausurat pel Conseller de Participació Ciutadana, Manuel Alcaraz, i l’alcalde d’Aldaia, Guillermo Luján. També van ser presentades experiències i bones pràctiques dutes a terme en els municipis de l’Horta *Sud on la ciutadania s’ha convertit en la protagonista de la gestió municipal, com el projecte de Xarrades per barris de Catarroja, el Fòrum Jove per la igualtat a Aldaia o l’estudi sobre l’impacte de les associacions en els municipis de Quart de Poblet i Anima’t d’Alcoi.


Nike Dry Elastika Just Do It GRX Blanc, Traininn\nDescripció Nike Dry Elastika Just Do It GRX\nEl dipòsit Nike Dri FIT combina un ajust flexible i corretges elàstiques per a un disseny que es mou amb tu dins o fora del gimnàs.\nAjust suau per a un aspecte relaxat.\nLes corretges elàstiques s'estenen per moure's amb el cos.\nEl coll elevat augmenta la cobertura.\nCompra de manera totalment còmode i des de casa a la botiga online de fitnes. Compra Nike Dry Elastika Just Do It GRX amb la garantia del preu més baix. No esperis més i troba al catàleg una àmplia selecció de material de fitnes de la categoria de Roba dona per completar la teva comanda. traininn t’ofereix un servei d’entrega ràpid i eficient.\nCaracterístiques Nike Dry Elastika Just Do It GRX\nTecnologias Nike Dry Elastika Just Do It GRX\nSostenibilitat Nike Dry Elastika Just Do It GRX\n$ 26.87 $19.99


«Per a mi l’esbart és una via d’escapament, una teràpia» - El Periòdic d'Andorra\nMercè Requena Membre del grup de veterans de l'esabart Laurèdia\n«Per a mi l’esbart és una via d’escapament, una teràpia»\nLa Mercè durant una actuació del grup de veterans de l'esbart.\nMercè Requena té 56 anys i forma part del grup de veterans, o millor dit veteranes, de l’esbart Lauredià. No tenia experiència en el món de la dansa, però ara no ho deixaria i anima a tothom a sumar-se al projecte.\n–Com es va decidir a formar part de l’Esbart?\n–Una vegada vam veure un grup de veterans i parlant amb mares i familiars de dansaires del cos de dansa vam pensar de formar un grup. Li vam proposar al Jaume [Torra] i ens va dir que sí, però amb el compromís que fos formal, sense anades i vingudes.\n–Quants membres són? Són tot dones?\n–Som entre 14 i 16 i sí, tot dones, no hi ha cap home.\n–Vaja, el mateix problema que tenen els petits, que no hi ha nois.\n–Sí. De fet, jo faig teatre a la llar de Lòria i perquè se m’apunti un home, costa molt! Nosaltres estem obertes a tothom, però no sé, les dones en l’aspecte artístic potser som més decidides, tenim menys vergonya.\n–Què li aporta ballar a l’esbart?\n–Moltíssimes coses. Per a mi és una via d’escapament. M’agrada la dansa, tot i que sabem perfectament quines són les nostres limitacions, perquè quan una comença a ballar de gran, no balles com les nenes del cos de dansa perquè no tens l’edat ni l’agilitat. Però m’aporta molt, sortir de la rutina, he fet amistats, em marxen les cabòries, passo una estona divertida. A més tenim un director molt pacient, ens fa balls que s’adapten molt bé a nosaltres. Per a mi és una teràpia.\n–Li veu continuïtat al grup? Ara fan una crida per torbar membres.\n–M’agradaria molt que continués, que després de nosaltres vinguin unes altres, tan si han estat dansaires com si no. Però costa, la gent no es reenganxa. Nosaltres vam tenir la necessitat i el neguit i penso que és una iniciativa molt bona per si altres grups ho volen fer.\n–Fan moltes actuacions?\n–Sí, i tant! Sempre que hi ha festivals el Jaume ens inclou. Quan és la festa major també, per la Vila Medieval o quan hem anat a l’estranger, nosaltres també hi anem. Estem molt contentes de fer les actuacions.\n–És difícil mantenir el compromís dels assajos?\n–No, perquè hi ha molt bon rotllo i les unes a les altres ens animem. Nosaltres estem desitjant fer-ho i, de fet, quan són vacances ho trobem a faltar. Tenim un grup de Whatsapp per estar en contacte, hem fet amistat i fora de l’esbart també fem pinya.\n–Què els diria a qui no s’acabi de decidir a sumar-se al grup de veterans?\n–Què ho provin. El no ja el tens per davant. És qüestió d’anar a fer i potser quan ho proves, t’encanta. Sovint som molt negatius i cal ser més positius. Quan fem els cursos a la llar sempre els diem que mai s’acaba d’aprendre i aquesta és la meva actitud. Anem a aprendre i de pas a passar-nos-ho bé. L’important és ser feliç i al grup ho som.


Els Piera de Les Corts: Origens de l'ajuntament de Les Corts\nOrigens de l'ajuntament de Les Corts\nActual seu del Districte de Les Corts\nEn el web de RACO (Revistes Catalanes amb Accés Obert) hi ha un treball de l'any 2013 de Josep Moran i Ocerinjauregui publicat per la Societat Catalana d'Estudis Històrics en el seu butlletí que tracta sobre l'Orígen de l'ajuntament de Les Corts. En ell s'explica que :\nEl 13 de desembre de 1822, la Diputació Provincial de Barcelona va decidir que examinada la sol·licitud dels comissionats pels veïns de Les Corts s'establís l'Ajuntament Constitucional, compost per un alcalde, dos regidors i un procurador síndic.\nEl 5 de gener de 1823, a la casa anomenada Prat d'en Cuiàs, són convocats per decidir la composició del nou ajuntament els següents electors : Gerard Piera i Cuyàs, Pau Piera Santomà, Benet Piera, Pau Amat i Taner, Josep Llopis, Pere Pagès, Jaume Piera, Vicenç Piera Amigó i Jaume Estruc.\nEl 6 de gener de 1823 s'elegeixen els membres del nou ajuntament quedant format de la següent manera.\nAlcalde : Joaquim Closas\nRegidor 1r : Antoni Cuyàs\nRegidor 2n : Pau Amat i Ferrer\nProcurador síndic : Francesc Martí\nEl 7 d'abril de 1823 entren per la frontera els Cent Mil Fills de Sant Lluís que ajuden a Ferran VII a establir el règim absolutista. Declarant nul tot allò legislat anteriorment.\n1833 mort Ferran VII. Es proclamada reina la seva filla Isabel II. L'agost de 1836 es restableix la Constitució de 1812.\nEl 18 d'octubre de 1836 són elegits els membres del nou consistori de Les Corts :\nAlcalde : Vicenç Cuyàs\nRegidor 1r : Francesc Martí\nRegidor 2n : Josep Closas\nSíndic procurador : Joan Fisas\nSecretari : Benet Massot\nSi mirem els electors de l'any 1823 podem veure diverses persones amb el cognom Piera.\nPau Piera Santomà (1772-1839) casat amb Tuies Castelló Martí (1776-1846) tingueren 8 fills. Eren els propietaris de Can Bruixa.\nGerard Piera Cuyàs (1760-1845) casat amb Rosa Vidal tingueren 5 fills.\nVicenç Piera i Amigó (1791-1866) casat amb Lluïsa Piera Castells (1794-1866) tingueren 7 fills. Propietari d'uns terrenys a Les Corts anomenats "lo camp del soldat".\nSobre en Benet i en Jaume Piera no podem saber qui són per la falta dels segons cognoms ja que en aquella època hi ha diferents homes amb aquests noms. Si mirem la relació familiar entre els tres Piera que hem pogut identificar observem que :\nEn Pau Piera Santomà era cosí segon dels pares d'en Grau i Vicenç Piera, l'Antoni Piera Nogués i Vicenç Piera Planas respectivament. En Vicenç i en Grau Piera eren cosins segons entre ells. Com que és una mica embolicat tot plegat, millor explicar-ho amb un gràfic.\nEntrada al Bloc 'Els Piera de Les Corts' : Passatge Piera\nButlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics : 'Orígens de l'Ajuntament de Les Corts (1814-1836)'


Lightning podría aparecer en futuros titulos de Final FantasyLightning podria aparèixer en futurs títols de Final Fantasy\nLightning podría aparecer en futuros titulos de Final Fantasy\nLightning Returns : Final Fantasy 13 marca el final de la trilogia de Final Fantasy 13 , però l’heroïna Lightning podria fer uns cameos en altres títols de Final Fantasy , el director Motomu Toriyama , va dir recentment .\n» Per Lightning , la seva història acaba aquí a Lightning Returns : Final Fantasy 13 , ja que aquest joc està destinat com un colofó a aquesta sèrie » , va dir Toriyama . «Però sabem que el Lightning és un personatge molt popular , fins i tot en comparació amb altres personatges de Final Fantasy » .\n«Així que hi ha una possibilitat que Lightning apareixeria en altres futurs títols de Final Fantasy , no com a protagonista , sinó com un personatge convidat» .\nEn Lightning Returns , l’heroïna principal té només 13 dies per salvar la gent de món moribund . Parlant breument sobre el joc sobre revisions barrejades , Toriyama va dir que el límit de temps podria haver estat vist com «una forma de restricció a la llibertat del jugador» .\n«Si t’acostes el termini del temps especificiado del joc d’una manera positiva , crec que els jugadors entendran encara més els matisos i apreciar per què es va optar per implementar aquest sistema . Fins i tot al Japó , el que hem notat és que les opinions sobre el joc es fan més positiva després de passar algun temps des del llançament inicial de Lightning Returns [ després els jugadors s’acostumin als matisos ] » , va dir Toriyama .\nLightning Returns : Final Fantasy 13 es va llançar fa uns dies el 11 de Febrer per a PlayStation 3 i Xbox 360 .\nArticulo anteriorDiancie el nuevo pokemon de Pokemon x/y\nSiguiente ArticuloLa banda sonora de Pokemon Ruby, Zafiro está disponible en iTunes


Sa Palomera: Maragall diu que l’expulsió d’ERC del govern municipal de Blanes es per pura necessitat electoral.\nMaragall diu que l’expulsió d’ERC del govern municipal de Blanes es per pura necessitat electoral.\nAvui, diada de Santa Anna patrona de Blanes el President de la Generalitat Pasqual Maragall ha visitat la ciutat per tal de conèixer l’estat de les obres de la ciutat esportiva e inaugurar la nova seu de la Cooperativa dels Pagesos, tenia previst quedar-se a veure el concurs internacional de focs artificials que durant set dies te lloc a Blanes, però en el darrer moment ha tingut una espantada.\nPerò la noticia ha saltat a la roda de premsa on els periodistes li han preguntat per la decisió de l’alcalde d’expulsar els regidors d’ERC del govern municipal, el seu comentari sorprenent, “S’acosten les eleccions, hem crescut, estem preparats per governar i ho podem fer-ho sols” en altres paraules els han fet fora per motius electorals.\nAquestes declaracions del sempre sorprenent Pasqual Maragall confirmarien que darrera la decisió estaria el tot poderós conseller de Política Territorial Joaquim Nadal que hauria exigit a l’alcalde blanenc la destitució dels regidors republicans, el motiu, el ridícul del conseller davant el Ministeri de Foment de Madrid.\nSegons ha sabut sa-palomera, el Ministeri està molt dolgut amb el Conseller Nadal per haver mentit dient que el consens estava garantit, i han comprovat que es tot al contrari, i per tant han comès una errada greu al aprovar la licitació del projecte constructiu del desdoblament de la N-II per Blanes sense tenir feta la declaració d’impacte ambiental.\nLa bronca rebuda pel Conseller Nadal ha estat la noticia més comentada tant a Palau com a Madrid i ha encabritat molt al conseller, per Nadal “qui la fa, la paga” i aquesta màxima la pagada amb els regidors republicans.\nA més, la bronca ha deixat molt preocupat al tot poderós Nadal, per possibles pèrdues de confiança davant el Ministre Montilla el tot poderós candidat del PSC a la Generalitat, Nadal veu que podria se arraconat del nucli dur del poder del PSC .\nPublicat per republicà a 1:50 a. m.\nEl marigo vol anar de victima, i aixo és el que s'ha d'evitar, Ha esta ERC qui en els moments claus s'ha trencat la cara per defensar el millor per Blanes\nDiuen que dins el PSC de Blanes estan un xic acollonits, menys la Lourdes que ja comença a acaparar espai.\nlo de Maragall un craK, quina sinceritat.\nEls d'ERC sempre pecant de "pardillos"... Quan aprendran que del PSOE no se'n poden refiar?\nQuantes expulsions i humiliacions més haurà d'aguantar ERC per veure que amb el PSOE-PSC no s'hi pot governar?\nQuin crack el Maragall. Marigó dimissió!\nQuina manca de rigor en l'analisí, si us plau !!!\nPerquè no analitzau el, crec jo, veritable motiu de la destitució: si forma part del govern i, fins i tot, CiU i el PPC, l'oposició, varen votar a favor, com s'enten que ERC, formant part del govern, tot i que jo soc partidari de la postura d'ERC (quin sentit tenen 800.000 € en gespa artificial si en dos anys hi haurà dos camps amb gespa !!!), doncs aixó, formant part del govern, quin sentit té cercar incongruències administratives, o la perfecció administrativa !!!Crec que no és creible ser al govern i fer paper d'oposició !!! Quan no hi han majories - el cas a Blanes i a catalunya - s'ha d'assumir el paper de partit coadjudant al manteniment del govern (el que en Marigó anomena "lleialtat", i diria que és fácil entendre'l, no?) i, aixó, en Puig no ho vol assumir (aquesta actitud, crec, li resta credibilitat. Què en sabem, en canvi, del Plá d'Urbanisme de Blanes ? No li treu credibilitat ara, que vingui amb la estricta legalitat del procés de la gespa artificial i, amb aquest rampell seu, (com la fotografia del rei, i la roda de premsa amb el Ramon Ramos, per el finançament de la Ciutat Esportiva)quedi el Plá d'Urbanisme sense la culminació del projecte per part del seu principal actor ? Segons com, pot semblar poc seriós !!! Valia la pena o, veritablement, ja estem amb actuacions en clau electoral? Jo, sincerament, penso que tenint l'oportunitat de concretar les línees mestres del futur creixement del nostre Blanes (i esperem que no creixi gaire !!!) la seva actuació, potser no plenament conscient al 100 %, ha estat una desafortunada "CAGADA"!!!\nNo parlem de govern majoritari i, lògicament, tot - i també la paciència - té un límit !!! Es la meva modesta i clara opinió, que no soc de cap partit, però m'estimo Blanes !!! Si hi ha reaccions voldria que no fossin partidistes, i que comentessin, en tot cas, la meva anàlisi !!!\nPer què els socialistes sempre apel·len a la "lleialtat" dels altres, però no es recorden mai de la seva?\nPer què Marigó mai busca els acords i el consens amb ERC??\nPerquè per Marigó, és abans el PSC que el poble.\nMireu casos de la N-II, ampliació del port, rebut de l'aigua, carril-bici, despilfarros en gespes artificials..., etc...\nÉs clar! Ells ( els del PSC-PSOE )tenen la paella pel mànec en aquesta Monarquía "democràtica" i bipartidista ( ni que fossim a l'Espanya dels Alfonsos, XII i XIII, oi?)nomès son lleials a si mateixos.Porten com a divisa al seu escut: Per damunt nosaltres, dingú.


A l’estiu, tinguem cura de la pell de la canalla\nEns embolcalla, ens protegeix de l’exterior, s’arruga, s’estira, s’arronsa, es crema... És l’òrgan més extens del cos humà i normalment la deixem descansar sota la roba. Però ara és estiu i és el seu moment: surt, llueix, respira i s’exposa a tots els perills. Per això a l’Oxitocina de Catalunya Ràdio vam convidar la dermatòloga pediàtrica de l’Hospital Sant Joan de Déu Carolina Prat. Ens va donar uns quants consells i ens va aclarir unes quantes coses:\nHi ha dos tipus de fotoprotectors: les barreres físiques (samarretes, barrets, para-sols...) i els productes químics, que poden ser de components físics o minerals (són trossets de roca) o químics.\nHem de tenir en compte que durant els sis primers mesos de vida el nadó no s’ha d’exposar al sol.\nA partir d’aleshores, fins als dos anys, es recomana la protecció mineral, que fa que la radiació solar no s’absorbeixi sinó que reboti. Aquesta protecció és fotoestable, dura moltes hores i no marxa amb l’aigua. Només amb la fricció, per això recomana igualment renovar-la. Inconvenient? Purament estètic. Quedaran tots blancs i empastifats. Un mal menor, no creieu?\nA partir dels dos anys, la indústria ja crea productes que barregen productes químics i orgànics i maneres més pràctiques per aplicar les cremes, menys respectuoses amb el medi ambient, això sí. També s’han de renovar cada dues hores. A més, poden provocar al·lèrgies.\nEl número de protecció pot ser baix (10-20), mitjà (20-30) o alt (50 o 50 plus), però no existeix la protecció total. En el cas de la 50, protegeix un 98% dels rajos ultraviolats. Als nens els hem de posar sempre la més alta. Encara que estiguin morens, no deixeu mai de posar-los la protecció més alta.\nDesprés del sol: hidratació! Qualsevol crema hidratant serveix, però millor si és més lleugera per no tapar els porus. Si és específica per després del sol hi afegiran, a més, antioxidants. I si ja ens hem cremat (i és una cremada lleu), draps freds o àloe vera. Si és més forta, haureu d’anar al metge.\nAixí que... Famílies, a cuidar-se i a gaudir del sol amb protecció!


Pangolí malai Info. About. What's This?\nⓘ Pangolí malai\nEl pangolí malai és un mamífer del gènere Manis que habita el sud-est asiàtic, principalment Tailàndia, Indonèsia, les Filipines, Vietnam, Laos, Cambodja, Malàisia i Singapur. Viu en una gran varietat decosistemes però tots ells poblats, ja que passa la major part del temps enfilat als arbres. Aquest animal es troba en greu perill dextinció degut la caça furtiva, que aprofita la seva carn i escames per comerciar de manera il legal, principalment la Xina.\nLa seva longitud oscil la entre els 79-88cm, incloent la cua, tot i que els mascles solen ser més llargs que les femelles. El seu pes pot arribar als 10kg i presenten una simetria bilateral molt clara. Estan recoberts per escames angulars que es sobreposen des de la part superior dels orificis nasals fins la punta de la cua. Les de lesquena i els costats són de color marró groguenc i molt dures. El ventre i la cara estan recoberts únicament per pèls blanquinosos o castanys, considerant-se aquesta zona tova i, per tant, vulnerable als depredadors. Els individus tenen un crani cònic amb ulls petits protegits per gruixudes parpelles visió deficient. El nas és allargat i carnós, les orelles externes estan poc desenvolupades i la cavitat bucal conté una llengua extremadament llarga es pot arribar a estendre 25cm i prima i sense dents. Aquesta conté un pigment adhesiu que permet a lanimal capturar formigues i termites.\nEl pangolí malai es reprodueix un cop a lany, amb una gestació duns 130 dies de duració i una descendència dentre una o dues cries. Aquestes solen estar acompanyades pels seus progenitors durant els primers tres mesos de vida. A partir daquest temps són capaços de viure sols a vegades en parelles, amb una actitud tímida i amb una major activitat nocturna.\nEls seus principals depredadors són els lhumà, el tigre, la pantera nebulosa i, en menor proporció, la boa. Per defensar-se daquests adopten una posició denrotllament sobre ells mateixos, exposant les parts dures a lexterior i preservant les toves per evitar lesions que puguin provocar la mort.\nEs distribueix per diversos ecosistemes, principalment boscos, àmplies sabanes i àrees poblades amb arbustos o matolls gruixuts. Sovint shan trobat exemplars en zones de cultiu com jardins i plantacions. Tot i ser animals amb unes excel lents qualitats per excavar túnels soterranis, aquest no és el seu hàbitat principal, ja que també són àgils trepadors. Això els permet enfilar-se pels arbres amb molta estabilitat per defensar-se dels depredadors, cercar aliments i inclús passar-hi hores en repòs.\nTambé sha observat certa activitat aquàtica, malgrat no ser bons nedadors.\nSón uns animals insectívors. La seva alimentació es basa en la ingesta de formigues i termites, les quals localitza pel seu potent sentit de lolfacte. Amb lajuda de les urpes és capaç de fer forats sota terra per trobar aquests insectes. Es calcula que ingereix unes 200.000 formigues al dia uns 70 milions anualment i, per tant, el rol més important que exerceixen en els ecosistemes que habiten ve donat pel control de les poblacions dinsectes.\n4. Esperança de vida\nNo shan pogut fer estudis a llarg termini daquests animals degut als seus hàbits nocturns i el baix nombre dindividus. A més, és molt complex mantenir aquests animals en captivitat. Per tant, és molt difícil recollir informació sobre la mitjana de vida daquesta espècie.\nTot i això, es va observar que un individu duna espècie del mateix gènere Manis crassicaudata va ser capaç de sobreviure 20 anys en captivitat.\n5. Relació amb els humans\nNo shan descrit casos de conductes agressives cap humans. Labsència de dents no els permet fer mossegades de gravetat.\nLinterès econòmic per aquests animals es dóna principalment per la seva pell, escates i carn. També els indígenes de les àrees on habita salimenten de la carn daquest animal. Alguns països asiàtics utilitzen les seves escames amb finalitats medicinals.\nWikipedia: Pangolí malai


L'Ajuntament de l'Alcora destina 22.000 € per a la realització de projectes als centres educatius - Diari Millars, informació local en valencià.\nL’Ajuntament de l’Alcora destina 22.000 € per a la realització de projectes als centres educatius\nTots els escolars de la localitat podran beneficiar-se d’esta iniciativa, ja que està dirigida a tots els centres educatius que imparteixen estudis obligatoris.\nL’Ajuntament de l’Alcora destinarà 22.000 € als centres educatius del municipi que imparteixen estudis obligatoris per a la realització de diferents projectes dins de l’àmbit cultural, lúdic, esportiu o relacionat amb les noves tecnologies.\nVíctor Garcia, primer tinent d’alcalde i regidor d’Educació, s’ha reunit esta setmana amb les AMPAS i representants de tots els centres per donar-los a conèixer la iniciativa i arreplegar les seues opinions. A més, avui ha començat al col·legi La Salle la ronda de reunions que mantindrà amb cadascun dels centres de forma individual per tal de conèixer les seues propostes.\n“La finalitat és que tots els escolars de l’Alcora puguen beneficiar-se d’estos projectes, per açò la iniciativa està dirigida a tots els centres que imparteixen estudis obligatoris”, destaca Garcia.\nLa quantia que es transferirà a cadascun d’ells depén de factors com el nombre d’unitats i la tipologia d’ensenyaments que imparteixen (infantil, primària i/o secundària). Així, es destinarà 4.000 € a cada CEIP -Grangel Mascarós i Comte d’Aranda-, 4.500 € a cadascun dels centres concertats -La Salle i Puértolas Pardo- i 2.500 euros a cada IES -Ximén d’Urrea i l’Alcalatén- .\nL’Ajuntament signarà un conveni de col·laboració amb cada centre, document que s’aprovarà en el ple municipal del mes de juny, i els projectes es duran a terme en el pròxim curs 2018/2019.\nGarcia ressalta que “per al Govern de l’Alcora, l’àrea d’educació és absolutament prioritària i ho hem demostrat des del primer dia” de fet “en estos tres anys s’està avançant més que mai en esta matèria”.\nEntre les actuacions realitzades al llarg de la legislatura, l’edil destaca les ajudes “històriques” per a l’adquisició de llibres de text, l’ampliació de l’IES l’Alcalatén, les “destacades” millores als col·legis, la implementació del programa de la Generalitat “Banc de Llibres” i la creació del Pacte per l’Educació, entre moltes altres. Així mateix, cal destacar que “hem aconseguit que l’Alcora compte amb una secció de l’Escola Oficial d’Idiomes per al pròxim curs”.\nD’altra banda, “dins del Pla Edificant, estem treballant en l’ampliació de l’IES Ximén d’Urrea i en la creació d’un gimnàs al CEIP Grangel Mascarós”, sobre este tema, Garcia ha avançat que “esta setmana s’han traslladat els projectes a Conselleria per a la seua aprovació”\nPost més nousAndrés Martínez posa en marxa la iniciativa “Un Cafè amb el teu alcalde”\nPost més vellsEls establiments d’oci de Vila-real podran tancar una hora més tard durant les festes de Sant Pasqual


Els Verds de les Illes i el seu futur\ndivendres 21 de novembre de 2003, per Llorenç Buades\nSi una formació política ha marcat la passada legislatura del Pacte de Progrés és la dels Verds. A la fi, el debat sobre el model territorial ha centrat més atencions que cap altra qüestió i, aquest és gairebé el pal de paller d’aquesta formació política que compta amb molts simpatitzants no organitzats i també amb molts detractors organitzats. Entre aquests darrers, els poders fàctics. Els Verds han sufert en aquesta passada legislatura més que cap altra formació política les empentes de la dreta política, econòmica i social, però també les de l’esquerra fins al punt d’interioritzar les pressions i fracturar-se internament. La conseqüència més visible d’aquesta trajectòria sota pressió és la consolidació de la fractura interna, i el desencís envers una experiència de govern que no ha resultat com s’esperava.\nAl meu parer, el problema de la formació verda és l’excessiva pressa per l’accés al govern. L’error d’els Verds és haver participat d’un govern en una conselleria clau per als temes que havien d’abordar-se en la legislatura, davant uns enemics molt poderosos, sense prou suports al govern de progrés, i amb una implantació social massa feble i poc activa (basta veure la participació a les conferències o congressos) per a fer front al repte que tenien davant. Segurament amb una posició de suport crític al govern i marcant des de fora del govern les polítiques a seguir, avui no es parlaria de crisi, de fracturació, i la formació verda n’hauria sortit més reforçada.Condicionar la política del govern de progrés des de fora en funció de cada iniciativa i fer jugar un paper més participatíu a la ciutadania en les seves propostes hagués estat molt més profitós que el que tenen ara.\nDiuen que la pressa és mala consellera, i el desig d’accedir al govern per part de l’esquerra institucional minoritària és excessiu, de manera tan evident que els programes se’n van en orris a canvi de l’accés a la gestió, al maneig de les cireres. Aleshores sol passar, com passa a França o Alemanya que es fan polítiques nouliberals,es mantenen les centrals nuclears, es privatitza el sector públic en benefici dels de sempre, es produeixen desastres ecològics, es fa la guerra a Iugoslàvia, es combreguen rodes de molí, i les formacions verdes esdevenen poc preparades per a gestionar i integrar internament les discrepàncies. El resultat és l’atomització que, en una perspectiva social no té perquè ser sempre negativa, però si ho és en una perspectiva política institucional.\nQuan els partits minoritaris d’esquerra accedeixen als governs ho solen fer en un paper subaltern respecte als partits socialistes, que fan polítiques liberals, i en solen sortir perjudicats de manera més gran que si es mantenen en una actitud de suport crític condicional, que no hipoteca els programes propis, ni l’autonomia.\nTornant als Verds de les Illes, l’elecció de Margalida Rosselló per un sol vot de diferència respecte de la candidatura de Llauger, en una formació consolidada i avesada a integrar la discrepància no hauria de ser problema, però l’experiència històrica de la gestió del conflictes en el cas de la formació verda a Eivissa no va anar massa bé. En tot això també es previsible que factors externs, com ara una OPA procedent de dreta o esquerra pugui condicionar el futur d’una formació poc nombrosa. Una OPA des de la dreta va ser motíu d’expulsions als Verds d’Eivissa, cal recordar-ho. Ara en canvi s’apunta a la possibilitat que es doni una OPA des de l’esquerra que signifiqui el desplaçament de Margalida i els qui desitgen una relació no permanent amb Esquerra Unida.\nUna relació permanent i institucionalitzada amb Esquerra Unida, organització més nombrosa en afiliació i pes socialment actiu té el risc de significar una menor autonomia o fins i tot un absorció de fet si no es defineixen clarament les condicions del contracte. I a vegades, tampoc això basta, perquè la història no molt llunyana pot donar massa exemples de que la convivència en una casa en comú no és fàcil. No veig clar, com a espectador, quines avantatges té per als Verds fer casa en comú amb Esquerra Unida, si no és amb l’objectiu de donar pas a una formació política que pugui eixamplar quantitativament i qualitativament a EU, i consolidar-la en un espai roig,verd,violeta, canviant el nom si cal, però no el pes de les tradicions militants. Respecte al pes que puguin jugar els Verds en una formació de nou tipus, el desequilibri en favor dels militants d’Esquerra Unida és evident ara per ara, i les fusions no són mai fàcils


El Govern aturarà els projectes de renovables que no tinguin suport del territori: el parc eòlic de Roses, en perill? • Ràdio Capital de l'Empordà\nEl Govern de Catalunya aturarà els projectes d’energies renovables (com el del parc eòlic marí projectat a Roses) que no tinguin suport de la gent del territori. Així ho explicava avui el diari La Vanguardia, a partir de la informació extreta del borrador que modificarà el decret d’implantació d’aquests projectes. En aquest context cal preguntar-nos si això pot afectar, o no, el parc eòlic Tramuntana.\nSegons la plataforma Stop al Macro parc eòlic marí de la Costa Brava Nord, sí. El seu vicepresident, Jordi Ponjoan, explicava avui a Ràdio Capital que esperen que una quarantena d’ajuntaments del Baix i l’Alt Empordà s’oposin al projecte. A més, ja han recollit més de 20.000 signatures en contra.\nÉs per això que Ponjoan ho ha qualificat com una “decisió intel·ligent” per part del Govern. Assegura que cal estar atent a la voluntat de la gent, i que aquesta és “la clau de la transició energètica”.\nArticle anteriorLa Fúmiga estrena ‘Her’\nArticle següentMor Maria Lluïsa Farràs, exregidora de Pals


‘Counterpart’, dos mons i un destí | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n27 febrer, 2019 Comentaris (0) Visualitzacions: 849 Sèries Lluís Simon\nJ.K. Simmons, Harry Lloyd, Nazanin Boniadi, Olivia Williams, Sara Serraiocco, Kenneth Choi, Ulrich Thomsen, Nicholas Pinnock, Bernhard Forcher, Nolan Gerard Funk\nLa grandesa de la sèrie és la barreja del cinema d’espies tradicional amb el rerefons del teló d’acer amb un altre gènere formidable, la ciència-ficció dels grans experiments fallits.\n‘Counterpart’, dos mons i un destí\nEl creador de Counterpart, Justin Marks, ja ha anunciat que la seva sèrie no ha estat renovada. Cap problema. El final és inesperat, letal i sensacional. Provoca, de fet, múltiples reflexions, cap de les quals és la indiferència.\nLa grandesa de la sèrie, que millora a passos de gegant en la segona temporada, és la barreja del cinema d’espies tradicional amb el rerefons del teló d’acer amb un altre gènere formidable, la ciència-ficció dels grans experiments fallits. A això hi afegim, esclar, el fitxatge de J.K. Simmons, que va acceptar el paper just després de la seva memorable actuació a Whisplash.\nI què és Counterpart?\nAlguna cosa va fallar el 1987 a Berlín, poc abans que caigués el mur. No és casualitat. Neix un món paral·lel i calcat al nostre amb només una via d’accés, precisament al centre de Berlín, un plantejament fascinant que ens pot recordar la teoria dels universos múltiples i paral·lels, explotat virtuosament a Star Trek Discovery o psicològicament a Another Earth (2011, Mike Cahill).\nEl joc de pistes que anem coneixent en comptagotes esclata en el memorable sisè episodi de la segona temporada Twin cities, amb protagonisme intencionat i absolutament clau de l’àlbum de ciència-ficció Afternoons in utopia, dels germànics occidentals Alpha Ville.\nImagineu que a algú de nosaltres, losers per definició, ens vinguin a trucar a casa de matinada. Obres la porta i apareixes tu mateix amb una pistola i aspecte de 007. Què collons passa? Simmons salta com si res del paper d’assassí sense escrúpols (en un món) al de pobre funcionari (a l’altre) amb una facilitat escandalosa. Hi ha altres actors que han interpretat dos personatges últimament en grans sèries, com James Franco a The Deuce o Ewan McGregor a Fargo, però Simmons ho fa més difícil: fa les dues versions d’ell mateix, allò que és, allò que podia haver estat i allò que finalment ha sigut.\nEls dos mons són, esclar, una metàfora dels antics blocs soviètic i occidental. Esdevenen antagonistes però a través d’ambaixadors, espies, agències especials, operacions secretes i comunicacions xifrades juguen en la dualitat de sobreviure l’un de l’altre o destruir-se. Que aparegui el joc de l’Otel·lo, unes fitxes s’han de menjar les altres, no és casualitat.\nEl ritme i la cadència no són els de les sèries d’espies modernes, totes frenètiques i relacionades amb la por al terrorisme bàsicament islamista. Es defuig, a més, de l’allau tecnològic actual i es manté un acurat aspecte retro o vintage. Les relacions humanes compten també i molt en el pla magistral dissenyat per acabar amb el bloc exterior. Es cou a foc molt lent, però a mesura que se n’acosta l’execució final cada episodi és una petita obra mestra d’orfebreria per conduir el nostre cervell cap a un costat i el destí dels personatges cap a l’altre.\n» Sèries » ‘Counterpart’, dos mons i un destí


Oliva Nova, destinació familiar | Valencia Extra\nOliva Nova, destinació familiar\nOliva Nova Beach & Golf Ressort aposta pel turisme Family Friendly amb el desenvolupament de serveis i recursos específics orientats a satisfer les necessitats d’aquest ampli segment de públic que es complementen amb altres productes turístics com el gastronòmic, naturalesa, esportiu o cultural. Amb platja, esport i animació infantil com puntales de l’oferta, el ressort després de la recent renovació de les instal·lacions d’hotel Oliva Nova, es converteix una temporada més en una destinació que aposta pel turisme familiar com a producte estrella durant la temporada d’estiu.\nEn el ressort s’allotgen anualment uns 30.000 xiquets, tant en l’hotel de quatre estels com en els residencials i viles en lloguer. Es tracta d’una destinació familiar consolidada des dels anys 90. A més, Oliva Nova és un espai on poden conviure diferents tipologies de clients, començant per un públic adult, que cerca la desconnexió, o el viatger actiu que aposta per la destinació deporte, incloent-hi a les famílies amb xiquets que habitualment trien el ressort com a lloc per a les seues vacances.\nServeis que marquen la diferència\nDes d’animació infantil en els diferents clubs infantils de 0 a 18 anys, servei de cangur o menús adaptats, passant pels amplis espais: habitacions àmplies i comunicades, piscina, grans zones enjardinades, platja amb bandera blava allunyada de massificacions, de poca profunditat i amb ampli espai per al bany, fins a l’oferta esportiva en golf, futbol, tenis, ciclisme, hípica i esports nàutics.\nEn aquest sentit, l’oferta familiar s’entén a la perfecció amb els nous serveis Premium que l’Hotel Oliva Nova ha incorporat en la temporada 2017 després de la reforma de les seues instal·lacions, entre els quals destaquen accés il·limitat al spa, al Rooftop Pàrquing, Room Service, carta de coixins o d’aromes.\nClubs infantils Oliva Nova, entreteniment centrat en l’esport\nL’animació infantil d’Oliva Nova oferir un plus als tradicionals clubs infantils de ressorts vacacionals. Una oferta basada en un projecte centrat en l’esport, que se serveix de les instal·lacions esportives professionals d’Oliva Nova (camp de golf, camp de futbol de gespa natural o pistes de tenis i pàdel). A més el programa d’animació inclou activitats purament d’oci, combinades amb altres de caràcter educatiu, enfocades sempre des del joc i entreteniment. Oli la simpàtica mascota d’Oliva Nova és l’encarregada d’amenitzar els jocs dels més xicotets i posar amb ells en divertits selfies. A més als tradicions, Baby Club (1 a 3 anys), Mini Club (4 a 12anys) i la Cabanya d’Oli (7a 15 anys), s’uneix en 2017 com a novetat el teens club per a xiques i xics de 16 a 18 anys. Així mateix, el recentment estrenat residencial Les Dunes compta amb el seu propi programa d’animació. Unes vacances plenes d’emoció al costat d’altres xiquets de la seua edat.\nAmb aquest programa d’animació Oliva Nova Beach & Golf Ressort reivindica l’oci familiar sense complexos, on també hi ha espai per a la desconnexió dels adults. Mentre els adults practiquen golf o pàdel, passegen per la platja de fina arena blanca o contemplen el capvespre envoltats de dunes naturals, els més xicotets de la casa gaudiran de gimcanes, tallers, concursos, miniolimpíades, etc.\nOliva Nova Beach & Golf Ressort és la destinació perfecta per a qualsevol època de l’any. Situat al sud de la província de València, entre les localitats de Gandia i Dénia, Oliva Nova és un dels complexos turístics més importants de la Comunitat Valenciana des dels anys 80. En ple epicentre del Mediterrani, es troba en un entorn natural privilegiat que combina mar, sol i muntanya amb un món de possibilitats per a l’oci dins del mateix Ressort.


GespaTeatre - De pel·lícula!\nPrincipis dels anys 50. Cinc palamosins, amb més gana que seny, i empesos per la força irrefrenable de la joventut, s'embarquen per "fer les amèriques" intentant sortir de l’ensomipent i de la misèria. Aterraran a Las Vegas en el moment del màxim apogeu de la ciutat i comprendran com n'és de dura la vida, i moltes coses més...\nViuran a salt de mata, trepitjant a vegades la ratlla de la llei, alguns descobriran l'amor i altres l'enyor, i sabran que amb els sicilians no s'hi juga si no és a cartes...i encara! Aquest és, a grans trets, l'argument de la pel·lícula que, en format de musical i amb pressupost restringit, està rodant Producciones Pumarola S.L., una exempresa del tèxtil en fallida, reconvertida al món audiovisual gràcies a un productor calçasses, a la seva dona ninfòmana, a un director en crisi artística, a un regidor fluix de bragueta, i a tot un repertori d'actors i de tècnics de difícil classificació.\nPerò, com tot en aquest món, si la bossa no sona, tot són entrebancs, que amanits amb el considerable "marro" existent entre els membres de l'equip de rodatge, poden originar una escudella barrejada de difícil digestió. Gespa Teatre ha tingut el privilegi d'assistir en primícia a les primeres sessions del rodatge i us recomana que no us el perdeu. Qui sap com pot acabar aquest embolic!\nIdea i guió original de Telma Romaní\namb la col·laboració de Jordi Massoni\nCOORDINACIÓ: Carles Garrido\nMartí Camós i Jordi Carreras\nJoan Morera, Ferran Gironès, Francesc Tauler, Miquel Alsina\nLaura Grassot, Gemma Grassot i Carme Solés\nLaura Aurora, Encarna Navarro, Margarita Martos, Núria Corredor, Manel Jiménez i Nuri Freixas\nPitu Mateu, Quim Duran i Jordi Fuentes\nSanti Caner, ACAR, Pep Jové, Tendance Sud, Espais , R&R Escola de ball\nTelma Romaní i Janine Gasull


Paviments i Revestiments - mayor.cat\nEn aquesta categoria trobem tota classe de paviments i revestiments tant com per a interiors com per a exteriors. Poden ser de materials ceràmics, porcellànics, de pedra natural, hidràulics i altres. Infinitat d’acabats per als formats més variats. Treballem amb diverses fàbriques reconegudes i de confiança. Dividim aquesta classe de material en diferents grups.\nPedra natural regular\nPedra natural irregular\nEines i maquinària Prefabricats de formigó


“Els avenços tecnològics han estat poderoses eines per a la democràcia, donant accés a tothom a participar en la societat, però l’ús cada vegada més freqüent de la mineria de dades per part dels organismes d’intel·ligència desdibuixa les línies entre la vigilància legítima i la vigilància massiva i arbitrària.”\nNavi Pillay, Alta Comissionada de l’ONU pels Drets Humans.\nSe sol fer referència a la novel·la de George Orwell, 1984, a l’hora d’il·lustrar metafòricament la vigilància a la qual estem sotmesos els ciutadans, a través de les noves tecnologies o les càmeres als espais públics. Sens dubte, aquesta obra distòpica és un referent ineludible, si volem emmarcar un control exhaustiu del qual amb prou feines en som conscients. Avui en dia, si hom assegura que l’espien a través del telèfon mòbil no pot ésser titllat de cap manera de patir un deliri paranoide sinó de gaudir d’una lucidesa envejable. Recentment, ens hem assabentat, a partir de nous documents filtrats pel consultor tecnològic Edward Snowden, que els serveis d’intel·ligència britànics i nord-americans podrien haver desxifrat les claus de les targetes SIM de l’empresa Gemalto, amb el fosc propòsit d’interceptar les comunicacions entre usuaris i operadores.\nMalgrat que els al·ludits afirmin que els seus productes són segurs, els dubtes planen per damunt d’aquest gran proveïdor, de la mateixa manera que ho fan els misteriosos drones que sobrevolen París, a la recerca d’aneu a saber quina informació. L’escàndol és majúscul i ens recorda inevitablement d’altres invents inquietants, com el famós Sitel espanyol, que permet captar el contingut de milers de converses telefòniques –per a la qual cosa es requeriria una ordre judicial, no sempre garantida- i que també facilita la gestió d’importants paquets de dades, alhora que rastreja la localització dels interlocutors. Els usos i complicitats que envolten aquest engendre evolucionat de les rudimentàries escoltes del Cesid podria donar lloc a un altre article i avui no ens hi entretindrem.\nZygmunt Bauman i David Lyon, que han estudiat a fons la qüestió, parlen de més models, com ara la “incertesa kafkiana” que embolcalla el fet que hi hagi un ull que ens controli permanentment. També al·ludeixen a la presó panòptica de l’utilitarista Jeremy Bentham, que s’hauria metamorfitzat, en l’actual modernitat líquida, en un pràctic smartphone. La presència física del guàrdia de la torre que va idear el jurista britànic seria menys necessària que mai perquè l’usuari, en la seva condició de consumidor seduït permanentment per les novetats informàtiques, hauria esdevingut el seu propi agent d’autovigilància. En una ocasió, vaig sentir a la televisió com un expert plantejava la següent pregunta a l’audiència: Si algú ens aconsellés que no baixéssim aplicacions gratuïtes perquè, en contrapartida, podrien escodrinyar el nostre terminal i vendre’n les dades, ens abstindríem de fer-ho?\nDesprés dels crims atroços perpetrats a la revista Charlie Hebdo, atrapats en el binomi por-seguretat, hem relaxat novament les exigències en l’imprescindible respecte als drets democràtics fonamentals, amb el pretext que així ens sentim més protegits. Exactament el mateix que va succeir després dels atemptats de l’11-S de Nova York, tan ben “amortitzats” per la banda criminal liderada per George W. Bush. Està ben clar que la repressió que s’ha patit a diferents nivells d’ençà de la caiguda de les Torres Bessones no ha fet d’aquest món un lloc millor per viure. Tal com assenyalen els mateixos autors, Freud recordava que el vertader paradís de la seguretat és el cementiri. Allà s’hi elimina qualsevol rastre d’incertesa. Sé que és un desig inabastable però, ¿no seria assenyat cercar una alternativa menys desesperançadora?\ndemocràcia internet justícia


XI D'A Film Festival Barcelona - La Guitza\nEl retorn (híbrid) a la normalitat\nCategories i palmarès\nQuasi 90 films independents\nSembla que, després de més d’un any de dura pandèmia i llargs confinaments, comencem a veure la llum al final del túnel i, tot plegat, avança cap a la normalitat. Uns dels majors afectats del seguit de mesures anti-COVID19 han estat, sense cap mena de dubte, els esdeveniments culturals massius de tota classe, entre els quals els festivals de cinema, que van encadenar una llarga llista d’anul·lacions o aplaçaments.\nÉs per això que el retorn d’un referent immediat com és el D’A Film Festival Barcelona a la presencialitat no pot significar més que unes bones notícies que molta gent, acumulant paciència, esperava. Els espais escollits per la retrobada del cinema amb les sales han estat el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CCCB), la sala Zumzeig, els cinemes Renoir Floridablanca i la Filmoteca de Catalunya.\nAra bé, l’alegria de tornar a seure a una sala per tal d’assastir a un festival és directament proporcional a la que, un any enrere, vam gaudir al conèixer que la programació del festival no es suspenia sinó que es traslladava a la plataforma streaming FILMIN, de manera que podíem participar del festival des de les llars on ens trobàvem confinats i confinades. Un total de 215.000 visionats van salvar l’èxit de l’edició i van fer prendre nota a l’organització de les possibilitats d’aquest format, convertint el certamen d’enguany en una oferta híbrida entre les possibilitats online i les que ofereixen les clàssiques sales, que s’han omplert malgrat les restriccions d’aforament.\nEl festival es distribueix en diferents categories: “Talents” agrupa els films que entren a concurs (amb un premi de 10.000€) i la formen l’obra dels directors i directores que no acumulen més de dos llargmetratges a les seves esquenes. Enguany el premi ha recaigut sobre “Poppy Field”, obra del director romanès Eugen Jebeleanu. Basada en fets reals, la pel·lícula narra les contradiccions internes i el debat amb el sentiment de culpa d’un policia homosexual al que assignen la missió d’intervenir en l’assalt d’un grup ultra-nacionista i homòfob a un cinema en motiu de la projecció d’una pel·lícula queer. El jurat n’ha destacat “l’absorbent immersió en una realitat asfixiant a través d’una narració precisa, unes interpretacions contundents i una direcció virtuosa”.\nDins la mateixa categoria, també s’ha concedit un premi accèssit a “Queridos Vecinos” dels germans italians Damiano i Fabio D’Innocenzo. D’entre els films d’aquesta secció també en destaquem l’estrena mundial de “Mía y Moi” del realitzador català Borja de la Vega i protagonitzada per Bruna Cusí (“Estiu 1993”) i Eneko Sagardoy (“Handia”); així com també la nord-americana “Residue” de Merawi Gerima, una lúcida crítica, en clau quasi onírica, de com la población blanca (en aquest cas de Washington D.C.) s’apropia de barris de majoria afroamericana mitjançant una lenta (però no per això menys violenta) gentrificació.\nAmb col·laboració amb la madrilenya ECAM, també s’atorga el premi “Un impulso colectivo”. Violeta Kovacsics, Luis Ferrón i Carlos Loureda han cregut han escollit com a digna mereixedora la pel·lícula de l’extremenya Maria Pérez Sanz “Karen”, un diàleg entre “l’èxit i el fracàs; entre el record i allò fantasmagòric; i entre el paisatge africà i extremeny”. La menció especial ha estat per a “Ovella” del col·lectiu sorgit a ESCAC format per Marc Puig Biel, Júlia Marcos Lázaro, Daria Molteni i Sergi Rubio González, valorant així el potencial jove en una industria malhauradament dominada pel poder adult. La ACCEC (Associació Catalana de Crítica i d’Escriptura Cinematogràfica) concedeix, dins el mateix festival, el Premi de la Crítica, que enguany ha destacat el treball de Suzanne Lindon per escriure, interpretar i dirigir una fresca “Seize Printemps“.\nSens dubte, un dels gran al·licients de l’edició d’enguany del D’A era l’estrena, a l’Estat espanyol, de “First Cow” de la directora nord-americana Kelly Reichardt, western independent ubicat en la primera etapa de la colonització de l’Oest estatunidenc i que ja acumula desenes de premis d’arreu i sincers aplaudiments de tota la crítica. No en va, s’ha fet amb el Premi del Públic del festival. En podrem gaudir, de nou, el pròxim 21 de maig a les sales de cinema i segur que donarà molt del què parlar.\nD’entre totes les més de 80 propostes restants, també destaquen altres noms com “Siberia” (amb William Dafoe) d’Abel Ferrara o, pel que fa a la destacable presència asiàtica, “The Woman Who Ran” del coreà Hong Sang-soo o “Rizi Days” del malasi Tsai Ming-Liang que, a banda, s’ha fet lligat amb la restauració en 4K del seu clàssic Goodbye, Dragon Inn. Vam poder, també, quedar impactats per la pel·lícula del representant del nou cinema romanès Cristi Puiu amb “Malmkrog”, més de 200 minuts de metratge en que un grup d’aristòcrates reflexionen, tancats en un palauet a finals del segle XIX, sobre la violencia, la guerra, l’ordre o la civilització: uns diàlegs tant lúcids com llarga és la pel·lícula.\nPerò, si parlem de llargades descomunals, ens veiem obligats a citar “DAU”. gairebé 400.000 càstings, 40.000 vestits, un set de 12.000 metres quadrats —el més extens de la història d’Europa—, 400 personatges, 10.000 extres, 40 mesos de rodatge i 700 hores de metratge en 35 mm. Tot un experiment cinematogràfic que va trascendir el propi valor artístic per a devenir-se social ja que els directors Ilià Khrzhanovski i Sergei Adonyev , per a voler recrear les dinàmiques dins una institució científica soviètica, van fer viure, treballar i relacionar-se com a tals a quasi 300 persones durant una década. Tot per la fam de la càmera: el debat ètic i estètic està servit.\nPoc a poc tot va tornant a certa normalitat i els festivals i el cinema, en si mateix, torna a dialogar amb els seus espectadors i espectadores d’una manera més orgánica i fluïda que rere la fredor de les pantalles de streaming. Un altre fenòmen que hem pogut observar darrerament és com els postulats d’aquest cinema d’autorx i independent, tant pur com residual fins ara, ha anat ocupant espais fins ara només reservats a les produccions d’altíssim pressupost de la gran indústria. No només ens estem referint al recent èxit de “Nomadland” a la gala dels premis Oscar sinó a la volada que han pres títols com “El Año del Decubrimiento” de Luis López Carrasco o la premiada amb el Premi del Públic del D’A Film Fest 2020, “My Mexican Bretzel” de Nuria Giménez Lorang. Tant és així que, com bé diu Carlos Losilla, crític cinematogràfic vinculat a la programció del D’A, tot aquest fenòmen és “bo perquè potser vol dir que no ens equivoquem. I dolent perquè podria provocar que aquesta tendència es domestiqui i integri a poc a poc en la indústria més convencional, perdent la seva originalitat i la seva força a mesura que obté reconeixements i premis”.\nArticle anteriorUn país com a jardí (Ressenya de “Nomadland” de Chloé Zhao)


el pollastre de can trincalla i el senyor de premià de mar - Diari de Girona\nel pollastre de can trincalla i el senyor de premià de mar\njosep lópez de lerma 08.11.2008 | 01:00\nL'articulista parla d'un cas particular de convivència entre veïns que ha arribat al Síndic de Greuges, "el vigilant de les administracions"\nParets d'Empordà pertany avui al terme municipal de Vilademuls, comarca del Pla de l'Estany, i la seva vinculació amb el nucli-capital dels diversos indrets que l'integren ve de lluny, de quan hi havia baró i, per tant, la Baronia de Vilademuls, tot i que la història el féu dependre directament del Comtat de Besalú i, aleshores, Parets de Besalú s'anomenava, conservant així, sempre, el seu lligam d'origen amb "parets", previsiblement nascut de construcció romana vinguda a menys o, qui ho sap!, enderrocada per tercers, probablement pels "moros". La web de l'Ajuntament de Vilademuls, que molt diplomàticament obvia de qualificar els seus dotze nuclis habitats -Galliners, les Olives, Ollers, Orfes, Parets d'Empordà, Sant Esteve de Guialbes, Sant Marçal de Quarantella, Terradelles, Viladamí, Vilafreser, Vilamarí i el mateix Vilademuls, la capital- , ens parla de Can Bataller, del Mas Ferran, de Can Batlle, de Can Viader i de Casa Geli, però no de Can Trincalla i tampoc de Can Moresc, i la veritat és que ni sé el perquè i tampoc m'ha interessat saber d'aquest oblit. Potser es deu, i dic potser, que no disposen de la categoria arquitectònica de les altres.\nTanmateix, Can Trincalla i Can Moresc sí que són conegudes per en Rafael Ribó i Massó, avui síndic de greuges, ahir líder d'ICV i sempre conegut i reconegut comunista amb segona residència a la Cerdanya. Ho són de conegudes perquè el propietari de Can Moresc, segons que expliquen les cròniques, li ha elevat una queixa sobre el gall de Can Trincalla que "a les quatre de la matinada ja canta". Hom suposa que en l'escrit adreçat a l'alt comissionat del Parlament de Catalunya no s'ha explicitat què canta ni tampoc s'hi diu si ho fa bé o si pel contrari ho fa malament - irresistiblement malament perquè desafina, posem per cas. Només que canta, que ho fa de matinada i sembla que amb precisió suïssa: a les quatre en punt.\nEl propietari de Can Moresc no és un foraster a Parets de l'Empordà, puix és natural d'allí segons que es diu, però sí que viu a Premià de Mar i que a Parets ha tornat per passa-hi caps de setmana i temps de vacances. Nega que quan va decidir refer Can Moresc, el seu veí de Can Trincalla hi tingués pollastres, gallines i ànecs, com ara mateix succeeix, però el propietari de Can Tricalla ho nega amb rotunditat: Fins i tot, diu, porcs, hi hagueren porcs! Sigui com sigui, de la denúncia presentada a l'Ajuntament - tot en ordre, diu l'alcaldessa- s'ha passat al Síndic de Greuges amb l'objecte, hom suposa, que digui la seva i arbitri la qüestió: De si el gall canta a les quatre de la matinada, de si la convivència entre ell i els dos ànecs, posem per cas, en enrenou de molts decibels es converteix i de si la pudor és suportable per a un humà o no ho és. Tot plegat, perdonin, un cas com un cabàs. Un servidor de vostès, que nasqué a Sant Feliu de Guíxols, entén més de peix que no pas d'aviram, per raons òbvies de procedència. Tanmateix, quan a Avinyonet de Puigventós em trasllado, dormo entre els galls, les gallines i els ànecs de la Carme Genís i entre els galls, les gallines i els ànecs de la Selu Comelles, les meves veïnes.\nAbans que a la mandamás del poble li passés pel cap adquirir els terrenys de l'Esteve Roure, també ho feia en mig d'un munió de vaques, i sempre amenitzat, tot això, per les campanes de l'església de Sant Esteve. Vull dir que sabia on anava i en mig de qui em ficava. No tinc cap raó objectiva per queixar-me. Aleshores, el síndic Ribó, que ho és per entendre de drets i llibertats fonamentals i del seu respecte per part de les administracions públiques, no sé com s'ho farà per dirimir un conflicte veïnal d'aquestes característiques tan peculiars. Observada la llei que regula les seves funcions, jo no sé trobar-hi ni el gall de can Trincalla ni tampoc l'aparell de medició de la pudor emesa des de can Trincalla cap a can Moresc, originada per aquells que allí hi tenen la seva primera i única residència - el gall i els ànecs. I és que sortosament per a tots, el Síndic no és administració, sinó vigilant d'aquestes en nom i representació dels diputats i al servei sempre de la legalitat vigent. Allò que em crida l'atenció és que el senyor de Premià de Mar, fill, sembla, de Parets d'Empordà, posi tant d'èmfasi amb el cant del gall. Serà qüestió de gustos, segurament, però entre els galls de la Carme i de la Selu i el soroll de les motos i els cotxes que per Girona transiten, em quedo amb els primers, i entre els decibels de les sirenes d'ambulàncies i de cotxes de policies em quedo amb les campanes de Sant Esteve d'Avinyonet de Puigventós, i entre la ferum de les vaques i la pol·lució dels vehicles a motor em quedo, també, amb les vaques, tot i que ara no disposi del seu veïnatge. Però bé, si al senyor de Premià de Mar li agrada queixar-se al Síndic de Greuges, dret hi té.\nEn una democràcia institucionalitzada com és la nostra, de drets n'hi ha molts, i encara que no es trobi escrit ni a la Constitució ni a l'Estatut ni a cap llei i/o reglament, ni tampoc a les ordenances municipals de Vilademuls, el dret a fer el ridícul d'existir, existeix. Llàstima que el respecte degut desaconselli expedir certificats de ridiculeses, com ara aquesta que avui he tractat i que protagonitza un fill de Parets d'Empordà que en urbanita, sembla, s'ha tornat. Nois, que en som, de complicats!


Search - aprenentatge\nVivim temps complexos. Temps de canvis accelerats que qüestionen els nostres coneixements i habilitats. Temps que requereixen que desaprenguem velles pràctiques que ja no serveixen per entendre altres més d'acord amb el nou entorn. En vam parlar en una trobada amb Claudio Drapkin, Soci Fundador de SOLO Consultors i membre del Consell Professional de l'Institut Relacional; i Daniel Iniesta, director de Persones de la Fundació Jesuïtes Educació.\nDimarts, 19 Setembre 2017\nTrobada Grup Talentum: Explorant noves possibilitats digitals per a l’aprenentatge i la formació\nEn aquesta sessió vam compartir novetats en relació als "nous" formats per treballar des de Formació i Desenvolupament: formació informal, ecosistemes d'aprenentatge, gamificació, mobile learning... tot un món de possibilitats que ha obert la revolució digital. Ens van acompanyar: Àngels Paredes, membre de la Comissió Consultiva de la Fundació Factor Humà; Albert Badia, soci director d'Aditioconsultores; i Alesander Berzosa, del Departament de Desenvolupament i Formació de CaixaBank, explicant un cas pràctic molt innovador i recent.


Lloguer | Centriboet\nLes solucions mòbils de deshidratació de fangs ofereixen solucions flexibles per a reemplaçar o complementar les instal·lacions fixes de deshidratació de fangs. L’ alt grau d’estandardització de les unitats mòbils permet abaixar notablement els costos de desenvolupament, transport i posada en servei.\nLes unitats mòbils de deshidratació de fangs estan preparades per a intervenir de forma ràpida i es poden llogar per a operacions de curt i llarg termini, amb la garantia d’un servei d’assistència sempre a la vostra disposició.\nSón unitats mòbils de deshidratació de fangs completes, equipades amb la centrífuga, bomba d’alimentació de fangs i de polielectròlit, unitat de preparació de floculant, quadre de comandament i maniobra amb alarmes i sistemes de control i cinta transportadora per a la descàrrega dels fangs deshidratats.\nDisposem d’una àmplia gama d’unitats mòbils de deshidratació de fangs de lloguer que van des dels 3 m3/h (120 kg/MS/h) fins als 90 m3/h (5000 kg/MS/h) de capacitat de tractament hidràulic.\nTambé disposem d'unitat mòbils per al espesseïment de fangs amb capacitats que van des dels 20 m3/h fins als 60 m3/h.


PUMA busca innovació i creativitat en els estudiants internacionals de la UPF Barcelona School of Management\nLa marca de calçat i roba esportiva PUMA participa al Challenge 2017, un projecte d'innovació oberta aplicada a l'aprenentatge en què participen docents i un centenar d'estudiants de 8 Masters of Science diferents\nEl repte és definir una estratègia digital que li permeti a PUMA relacionar-se amb els seus followers i obtenir insights (elements essencials que activen les emocions i comportaments del client)\nL'empresa alemanya PUMA participa aquest any al Challenge 2017, un projecte iniciat fa sis anys per la UPF Barcelona School of Management que vol avançar cap a un nou model integral d'aprenentatge basat en la resolució de reptes empresarials reals i que realment connecti els alumnes amb el món professional. El repte que PUMA ha plantejat als estudiants està enfocat entorn al coneixement del seu client a través d'una estratègia digital. És a dir, com a través d'internet i les xarxes socials poden relacionar-se millor amb els seus clients i crear experiències reals i emocionals amb les que es puguin identificar-se i connectar. Per a una empresa, aquesta entesa és el més valuós al moment de crear estratègies i plans de màrqueting realment eficaços.\nEn el repte participen aquest any al voltant d'un centenar d'estudiants de diferents països i procedents de 8 Masters of Science diferents: Banca i Finances, Màrqueting, Business Analytics, IT, Negocis Internacionals, Emprenedoria i Management. 'Es tracta d'un projecte transversal que pretén assajar un nou format col·laboratiu basat en l'aprenentatge compartit, el treball col·lectiu i la relació entre àrees' explica Daniel Serra, degà de la UPF Barcelona School of Management.\nDurant dues setmanes, universitat, empresa i estudiants treballen intensivament a través d'una plataforma virtual, on es realitzen sessions de creativitat i innovació i es comparteixen idees, propostes i fins i tot models de negoci. El paper de l'empresa en tot el procés és molt important perquè no es tracta només de proposar un repte i que el treballin els alumnes sinó d'un acostament real entre empresa i universitat per parlar i treballar conjuntament reptes reals.\nLa presentació del Challenge 2017 forma part de la sessió de benvinguda dels estudiants internacionals de la UPF Barcelona School of Management, on coneixen als directors i professors del seu programa, se'ls ensenya les instal·lacions del Campus de Ciutadella i es presenta el servei de Carreres Professionals. I des del primer dia, es planteja als alumnes la importància de participar en el Challenge com a projecte que fomenta l'acostament real entre empresa i universitat. 'La formació no és únicament transmissió de coneixements o habilitats, sinó generar una experiència en si mateixa. Amb el Challenge, l'alumne s'enfronta a reptes empresarials reals i desenvolupa competències i habilitats d'una forma més polièdrica i, alhora, les empreses observen, detecten i capten talent jove per la seva pedrera de professionals", conclou Serra.


Un rèquiem Alemany, concert extraordinari al Teatre Monumental de Mataró | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nUn rèquiem Alemany, concert extraordinari al Teatre Monumental de Mataró\nEl Cicle de Música del Foment Mataroní i la Direcció de Cultura ofereix un concert extraordinari al Teatre Monumental amb Un rèquiem alemany de J. Brahms, a càrrec del Cor Ciutat de Mataró i l´Orquestra Simfònica del Vallès. Dirigits per Xavier Puig, diumenge 30 de març al Teatre Monumental interpretaran la versió definitiva estrenada a Leipzig el 1869 i que va significar la consagració internacional del compositor.\nEn el concert de Mataró, el cor mataroní i l´Orquestra Simfònica del Vallès estaran acompanyats per el Cor de Cambra de l´Auditori Enric Granados de Lleida i el Cor de Cambra de la Diputació de Girona.\nLloc:Teatre Monumental, La Riera, 169\nEl preu de l’entrada és de 20 € i es poden adquirir aquí :\nhttp://fomentmataroni.fila12.cat/Temporada-2014/Localitats/ i des d´una hora abans del concert a la taquilla del Teatre Monumental.\nUn Rèquiem alemany (Ein deutsches Requiem) Op.45 de Johannes Brahms no és pròpiament un Rèquiem en el sentit litúrgic; no té cap relació amb la Missa de difunts, ni tan sols té una intencionalitat sacra. Com es desprèn del seu títol no es tracta d´un simple Rèquiem, sinó d´Un Rèquiem alemany, és a dir, “a la manera de Rèquiem al gust alemany”. Podria dir-se que és una cantata fúnebre amb certes evocacions de l´oratori, una obra més concertística que religiosa. Representa un cant a la mort i a la resurrecció dedicat a la memòria de la seva mare i a la de Schumann. Està escrit per a soprano, baríton, cor mixt i orquestra.


La Xina llança amb èxit una missió espacial per portar roques de la Lluna - PressReader\nLa Xina llança amb èxit una missió espacial per portar roques de la Lluna\n2020-11-25 - ISMAEL ARANA\nLa Llarga Marxa xinesa a l’espai avança imparable. Dilluns el gegant asiàtic va sumar una altra fita amb el llançament d’una missió no tripulada a la Lluna que té previst recollir dos quilos de roques de la superfície i portar-les a la Terra. Batejada com a Chang’e-5 en honor de la deessa xinesa del satèl·lit, la missió és una de les més complicades que ha fet el gegant asiàtic.\nEn cas que ho aconsegueixi, seria la primera vegada en més de quatre dècades que un país recupera mostres d’aquest cos celeste, cosa que fins ara només han aconseguit Rússia i els Estats Units.\nEl llançament va tenir lloc ahir a les 4.30 hora local (21.30 h de dilluns a Espanya) des del centre espacial de Wenchang, a l’illa meridional de Hainan. “La sonda ha entrat amb precisió en l’òrbita preestablerta. La missió ha estat completada amb èxit”, va afirmar el comandant en cap de la missió, Zhang Xueyu. A les imatges emeses es veu l’alegria dels presents, que van aplaudir el prometedor inici d’una operació planejada inicialment per al 2017, però que es va haver d’endarrerir per una fallada al motor del coet.\nEls xinesos han repetit fins a la sacietat que aquesta és una de les operacions espacials “més complicades i desafiadores” i, coneixentne els detalls, no sembla que els falti raó. Amb un pes de més de vuit tones, la Chang’e-5 disposa de quatre components independents: un orbitador, un mòdul de reentrada, un altre d’aterratge i un altre de transport. Un cop arribin a l’òrbita lunar, els dos primers es quedaran orbitant el satèl·lit, mentre que la parella restant baixarà a la superfície. Un cop allà, el mòdul d’aterratge excavarà la roca amb el trepant i el braç robòtics i transferirà les mostres al mòdul de transport, una tasca per a la qual disposarà d’un dia lunar –l’equivalent a 14 dies terrestres–, ja que el fred extrem de la nit faria malbé els components electrònics.\nUn cop carregat, el mòdul de transport s’enlairarà i s’acoblarà\nLa nau batejada com a ‘Chang’e-5’ tornarà, si tot va bé, en un termini de tres setmanes\namb la càpsula de servei. D’allà, els materials seran traslladats a la càpsula de retorn perquè emprengui el viatge de tornada a la Terra, on aterrarà a la província de Mongòlia Interior en un termini d’unes tres setmanes. “La complexitat tècnica de la Chang’e-5, amb els quatre components, la fa notable en molts sentits. Si té èxit, podria ser un pla per al retorn d’una mostra de Mart o fins i tot una missió lunar tripulada”, va explicar l’experta espacial Joan Johnson-Freese a l’agència Associated Press.\nLes mostres podrien ajudar els científics a entendre l’activitat volcànica a la Lluna, incloent-hi quan els volcans van estar actius per última vegada, i estudiar-ne el camp magnètic. Per Pequín aquesta informació és important per continuar endavant amb els plans d’exploració del satèl·lit, on té pensat enviar el seu primer astronauta cap al 2030.\nLa missió també permet a Pequín posar-se al nivell de Washington i Moscou, que als anys seixanta i setanta ja van recollir mostres de la superfície lunar. Després de dècades al darrere, una inversió multimilionària sostinguda ha permès a la Xina disposar ara d’un programa espacial de primer nivell. A més de ser el tercer país que posa homes en òrbita, l’any passat va allunar a la part fosca de la Lluna –cosa que no havia aconseguit ningú fins aleshores–, treballa en la construcció de la seva pròpia estació espacial i està previst que l’any que ve aterri a Mart la seva missió Tianwen-1.


Josep Triadó, nou president del Consell Comarcal, anuncia un final de mandat continuïsta | Ràdio Pineda\nJosep Triadó, nou president del Consell Comarcal, anuncia un final de mandat continuïsta\n2 August 2018 - Submitted by Maria Josep Hernández\nEnviat per Maria Josep Hernández el 2 August 2018\nJosep Triadó, nou president del Consell Comarcal del Maresme i alcalde de Premià de Dalt, compaginarà les funcions de la presidència amb les responsabilitats al capdavant de l'àrea de Medi Ambient. Triadó ha manifestat que en aquesta recta de final de mandat hi haurà una línia continuista de l'acció de govern.\nEn el ple comarcal de la setmana passada també va ratificar tots els consellers delegats, entre aquests la pinedenca Sònia Moraleda com a consellera d'Educació i Joventut, regidora del govern del PSC a l'Ajuntament de Pineda.\nEl ple comarcal va escollir president Josep Triadó en segona votació. El candidat proposat per CiU va obtenir 16 vots (CiU, PSC i PP) davant dels 12 aconseguits pel candidat d'ERC Josep María Molins (ERC, CUP i ICV). Els dos consellers de C's van votar en blanc.\nPle de juliol del Consell Comarcal


Lluita del macrobotellón - Indymedia Barcelona\nLluita del macrobotellón\nper @\t 23 ago 2007\nOn està la lluita juvenil contra els alts preus de les begudes als establiments d'oci nocturn i per la llibertat de consumició? Deixarem que això acabi així? No ens van proposar alternatives als alts preus i ens van negar la llibertat de consumició en via pública aplicant-nos tota mena de repressió per evitar-ho. A què esperem per un nou macrobotellón?\nRe: Lluita del macrobotellón\na ARROBA b.cat\t 23 ago 2007\nI per que no un macrobotellon de begudes sense alcohol? Nose realment com va la llei del botello, pero si realment només multen per veure alcohol al carrer, fem-ho sense alcohol i els i demostrem que aquesta llei no te sentit, ja que realment la gent que es queixava del macrobotellons, es queixaven realment de soroll i pixums a les cases.\nper xavier\t 23 ago 2007\nestic totalment d´acord en que els preus són totalment abusius i que s´hi ha de posar fre d´una puta vegada.ara bé,la imatge que s´ha donat dels botellons és d´una colla de ganduls que només pensen en torrarse i res més i a sobre tocant els collons als veins.\nem sembla que s´haurien de buscar formules més serioses i coherents\nper Ein?\t 23 ago 2007\nLluita del macrobotellón? Com pot considerar-se lluita una pràctica tan alienant com aquesta, sense cap més ideologia que un simple hedonisme i que ens causa tan perjudicis als veïns que volem descansar?\nEl macrobotellón per molt que alguns us piqui és una lluita social més, contra els preus abusius als locals i pel dret a la lliure consumició en via pública sense cap mena de repressió.\nper Alejandra\t 23 ago 2007\nEstem en el millor dels mòns: els preus dels lloguers sòn baixos, hi ha feina bé pagada, no hi han accidents laborals, ni persones visquint als caixers, els inmigrants no sòn rebutjats i sortens dels seus paisos perque volen jà que no hi ha problemes en ells, no hi ha guerres, ni fam. Per això ens preocupen pel greu porblema dels preus de les begudes alcoholiques.\nper Pirate a beber y muerete\t 23 ago 2007\nmacrobotellon lucha de que?\nvenga ya! pijos niñatosniñatas borrachuzos de mierda\n"dret a la lliure consumició en via pública sense cap mena de repressió"? I el dret a dormir, què? I el dret a que no deixin el barri on vius fet una merda? La llibertat té un límit i aquest és en la vulneració de la llibertat dels altres. Als pijos borratxins els importa poc el descans dels veïns perquè a les seves urbanitzacions de xalets no s'hi fan botellons i poden dormir tranquilament.\nAlejandra, ja existeix un moviment per un habitatge digne, existeixen sindicats per si no estàs d'acord amb els sous o per lluitar contra la precarietat i riscos laborals, hi ha ONGs per la gent que viu al carrer i països que estan en guerra com també hi ha plataformes contra la guerra, hi ha associacions d'immigrants i plataformes que lluiten per ells com SOS Racisme, i també tenim moviments independentistes arreu del món com en tenim a Catalunya, també tenim moviments okupes, m'agradaria saber doncs, perquè no podem tenir un moviment contra els preus abusius i a favor de la lliure consumició en via pública. Potser no tens la meva edat, però estic fart de pagar un cubata a 5 o 7 € quan en veritat deuen valdre menys de 3 €. Aquest doncs, és un moviment social més contra el capitalisme i la llei del civisme que s'ha d'extendre arreu de Catalunya, l'Estat Espanyol i Europa.\nper kk\t 23 ago 2007\nCierto. Queda un poco "kostrilla" reivindicar el botellón, pero aunque sea una práctica alienante y blablabla beber en la calle es un derecho que no nos pueden quitar.\nSi es ético o no, cada cual decidirá, pero prohibirlo a vase de ordenanzas y mierdas es algo contra lo que hay que rebelarse.\nPer fi algú amb sentit! Què passa ha indymedia? Això no és el que era, on està l'esperit rebel?\nper Alejandra\t 24 ago 2007\nPerque el botellon no és una lluita social, és una xorrada (no et vull faltar el respecte personal, però la ideia em sembla una xorrada). Jo tinc 22 anys, no em vinguis amb bobades generacionals, i els sindicats sòn reformistes, les ongs fan assistencialisme i el mòn és una merda. Anxí que en una ciutat com aquesta, les prioritats no sòn les festetas al carrer.\nper ...\t 24 ago 2007\nel que hauríem de fer és promoure un oci alternatiu i no consumista, pense jo. I ja existeix certa oferta, no? Però lluitar per "un botellón" és patètic.\nper @\t 24 ago 2007\nNo es lluita per un botellón que és el concepte que en teniu alguns, es lluita, igual que en el cas de l'habitatge, per uns preus justos i per la llibertat de consumició, el que em sembla patètic és que el jovent no hi fem res.\nper hort-xato\t 24 ago 2007\nEstic bastatnt d´acord amb "josep" i "per..."\nEs més PRIORITARI, entre altres coses, treure de l´ordenanza in-civica totes les retallades de llibertats. Això es la continuació, per a poc a poc colar-nos d´altras i normalitzar-les. D´aqui a poc es considerara poc menys que ser terrorista, repartir triptics contestataris per el carrer.\nMés autogestió de les boratxeres, les droges endogenes, l´imaginació i creativitat lliure i menys mirar només per la pela.\nper kk\t 24 ago 2007\nA ver... es más chorra intentar salvar la llengua catalana (això ja ho fa la Generalitat) i ningú diu res.\nBromes a part (...), la prohibició de beure al carrer es una retallada de llibertat, com si et prohibeixen ficar-te el dit al nas (encara no ho han fet, oi?), a mi no m'agrada, però es un dret inaliennable i s'ha de defensar.\nQui no vulgui, que no es fiqui a la "lluita", però no critiqueu.\nper és broma, oi?\t 27 ago 2007\ntot aquest debat és una broma, oi? una aposta o alguna cosa així.\nAlgú penja una "notícia" totalment absurda i tot seguit dues o tres respostes contradictòries i en un plis plas ha creat tot un "debat" absurd i es parteix de riure.\nEn fi, una mica d'humor tampoc fa mal, el problema és que indymedia ja està prou saturada...\nper cuanta tonteria\t 27 ago 2007\nme cago en el botellon mil veces, y todos los idiotas que solo piensan en beber y beber, que solo se quejan cuando les quitan la libertad de poder embriagarse hasta morir, en vez de hacerlo por muchos otros motivos.\nKK se aburre provocando , va de superado, defendiendo la lucha del borracho. A veces pienso que es casi mejor que les peguen a todos esos tontos que no tienen nada en la cabeza, y asi socializamos los golpes, a ver si piensan en algo mas que en beber.\npd: con esto no apoyo la ley obviamente, pero caer en la reduccion falsa e hipocrita de la defensa del alcohol no es para nada una solucion viable y mucho menos una herramienta emancipatoria.