revista escolar by imma vargas - issuu\nEstem a les portes de finalitzar un altre curs escolar. Quan mires enrere, amb un cert to nostàlgic, t’envaeixen multitud d’imatges, anècdotes, vivències que hem viscut al llarg d’aquests 175 dies lectius. Hem vist créixer i madurar als nostres alumnes, els hem ajudat a superar-se, els hem acompanyat en els bons i mals moments, hem compartit el seu dia a dia, hem volgut que fossin feliços, els hem preparat a superar els nous aprenentatges... Què som de privilegiats, els mestres, oi? I sense adornar-nos, arriba el final de curs. “Se’ns ha passat volant!” ... aquesta frase s’escolta sovint entre el professorat pels passadissos de l’escola.\nÉs a partir del dia 22, quan acomiadem als nens i nenes per retrobar—nos de nou al setembre, que tanquem el curs i iniciem la planificació del següent. S’apropen temps difícils per a tots. Se’ns planteja un horitzó ple de retallades que ens obligarà a establir una altra organització pedagògica, que anirà en contra del nostre projecte educatiu, en contra dels nostres ideals pedagògics.\nAbans de que tot això arribi, gaudiu dels vostres fills durant els mesos d’estiu. Ens tornem a retrobar al setembre .... i iniciarem plegats un altre capítol de l’Escola Mar i Cel.\nÍNDEX 7è Congrés de ciències del Garraf –P3.............. 3 Sortida a la granja-P3..................................... 6 Som castellers-3r............................................. 7 Conte l’escola mar i cel-2nB............................. 9 Reduir, reciclar, reutilitzar-4rt....................... 10 Coneixent Cubelles-P5..................... ..............12 Egipte a P4..................................................... 14 L’escola MiC va a l’auditori............................. 16 Simpòsium...................................................... 18 L’entrevista de la revista-2nA......................... 19 El joc simbòlic a psicomotricitat........................ 21 Noticies del menjador..................................... 23 Entreteniments -6è......................................... 25 Recomanacions-5è...........................................27 Agenda-1r......................................................29 Agraïments.....................................................29\n7è. CONGRÉS CIÈNCIA DEL GARRAF (UNIVERSITAT POLITÈCNICA DE CATALUNYA)\nEl passat 14 i 17 de maig, els alumnes de P3, vam assistir al 7è Congrés de Ciència que es celebra a la comarca del Garraf. Aquest Congrés està\nadreçat als infants, poden participar totes les escoles de Primària, des dels 3 anys fins els 12. Enguany és la primera vegada que la nostra escola ha participat i ha estat tota una experiència. Per poder participar hem hagut de buscar resposta a un tema relacionat amb la ciència. En el cas de P3A, els Mamuts, va centrar la seva recerca en l’aire, es van preguntar: “Què hi ha en els globus?” A partir d’aquí vam anar realitzant activitats a l’aula relacionades amb l’aire, vam fer hipòtesis, vam trobar respostes, ens vam equivocar, vam experimentar, en definitiva, vam aprendre moltes coses. Hem après que amb l’aire podem passar-ho d’allò més bé: inflar globus, fer girar molinets de vent, fer bombolles de sabó, tocar instruments, moure objectes, fer art amb pintura (bufant per una canyeta), fer-nos aire a la cara... També vam descobrir que podíem fer aire a casa: amb un ventilador, amb un ventall, amb un assecador, amb una aspirador... Així que vam decidir posar a la nostra ponència el nom de “BUFA, QUIN BUF!”\nP3B, ELS Dracs, va basar la seva investigació en la forma que deixen els objectes en caure dins els bassals d’aigua. Vam descobrir que encara els objectes tinguin formes diferents, com ara cotxes, dinosauris... sempre es generen “RODONES A L’AIGUA” (d’aquí el nom de la seva ponència). El dia que vam tenir la ponència estàvem molt i molt nerviosos perquè era la primera vegada que anàvem a la Universitat (a l’escola dels graaaaaans), es va celebrar a la Universitat Politècnica de Vilanova i la Geltrú. Es va portar a terme a la sala d’actes de la UPC on també hi havia quatre escoles més que també venien a fer la seva ponència, per cert, molt interessants (sobre els minerals, els colors, com es defensen els animals...) Primer vam realitzar una breu presentació i tot seguit vam posar el vídeo que vam realitzar amb tot el recull de fotos, vídeos i experiències que vam realitzar.\nHa estat tota una experiència, de ben segur que l’any vinent tornarem a participar, de la mateixa manera que convidem a la resta de grups de l’escola a participar, malgrat que hem treballat de valent, estem molt satisfets i contents!\nRedacció i fotografia de Laura de Bertomeu\nSORTIDA A LA GRANJA Quan, desprès de la nostra primera sortida fora de l’escola, he demanat als nens i nenes que fessin un dibuix explicant què és el que els havia agradat més de la visita a la Granja-Corral de Neri, el resultat de l’exercici m’ha fet reflexionar... No havien dibuixat al porc vietnamita que tant ens va impressionar tocar; ni al suau conillet que va anar passant de falda en falda; ni a la vaca Mu que vam veure de ben a prop; tampoc van dibuixar a les cabres, a qui vam observar atentament i vam intentar agafar al braç; ni tan sols en un dels dibuixos han sortit les ovelles a\nqui vam alletar en biberó (tenien una força...!); ni els ànecs; només en un, es veu a la Crema, l’euga que tirava amb força del carretó i que tant ens va fer riure; no apareixia enlloc el cavall a qui vam raspallar; tampoc les gallines; ni el laberint o els gronxadors. Sabeu què és el que van dibuixar la majoria de nens i nenes de P3? Doncs PERSONES. Cadascú ha explicat el seu dibuix davant la resta de companys: -“He dibuixat a la Nerea, que ens va explicar coses dels animals.” -“Jo he dibuixat a la Gemma quan agafava a la Crema i la feia córrer.” -“Aquí estem tots els Dragulins i Dragulines dins de l’autocar.” -“Al meu dibuix surt la Nerea, que la he conegut a la granja” -“És la Rosa, que ens ha portat d’excursió.”\nInterpreto que els infants han sabut valorar la tasca dels adults i penso... tant de bo que no canviïn mai! Ah! Aprofito per donar les gràcies al personal de la Granja, que ens van tractar a tots i totes amb molt de respecte. Gràcies!\nRosa Banqué. Tutora de P3B\nSom Castellers El passat mes d’abril ens va visitar l’Eugènia,\nintegrant de la colla castellera dels\nBordegassos de Vilanova i la Geltrú. Ens va ensenyar i explicar molt bé com es realitzen els castells. Els companys i companyes de l’escola van poder gaudir d’un taller que ens feia conèixer una de les tradicions populars més grans de la nostra terra.\nLa sessió estava dividida en diferents parts: una part teòrica on veiem, amb la ajuda de la pissarra digital, les parts que formen un castell, des de la pinya fins l’anxaneta. També vam aprendre perquè la música que acompanya a la realització del castell és tant important: el so marca als castellers com està en cada moment el castell ja que no ho poden veure al estar aguantant als companys.\nA la segona part del taller vam fer un castell, sí, sí, nosaltres vam ser capaços de fer un castell amb les seves parts més importants: fèiem la pinya, les agulles, les crosses i les manilles. Després de tenir ben feta la base un nen o nena es col·locava d’aixecador i per últim pujava l’enxaneta que aixecava el braç i donava per aconseguit el nostre repte. Tots l’havíem aconseguit un gran castell al Mar i Cel.\nQuan vam finalitzar els castells vam fer de torres i vam aprendre a pujar per l’esquena de l’Eugènia aprofitant la faixa i la camisa, roba imprescindible dels castellers/es. Tots, i d’un en un, vam sentir que és aguantar-se a sobre dels muscles d’una companya i ser part d’una torre.\nHa estat una experiència força enriquidora i hem pogut gaudir de realitzar les nostres torres i un gran castell. Per l’any vinent queda pendent una visita al local del Bordegassos per poder veure com s’entrenen i fer unes activitats molt maques per millorar els nostres coneixements dels castells.\nVolem agrair la dedicació i el bon afer de l’Eugènia que ens ha fet passar una bona estona. Gràcies i fins el curs vinent!!!\nRedacció i fotografia: José David Martínez\nCONTE: L’escola Mar i Cel. Fa molt de temps hi havia una escola que es deia Mar i Cel. Era molt popular en aquell poble, però no tenien suficients diners per a pagar l’escola. Per això, no eren feliços i van haver de tancar l’escola. Aleshores, tots els habitants es van marxar del poble. Van anar a una ciutat, Lleida, a una escola molt llesta, la més llesta de totes. Uns anys més tard, va sortir a les noticies i a les revistes que havien tornat a obrir l’escola Mar i Cel, perquè per fi van parar les retallades i van tornar tots feliços al poble. Conte contat, aquest conte ja s’ha acabat. Beatriz Coelho de Oliveira Sara Andújar Karas Maria Eugenia Rojas Sosa\nEls alumnes de 4t durant aquest curs em tingut molt present el tema del reciclatge. A diari, ho fem, ja que abans de sortir al pati cadascú llança l’embolcall a la brossa al seu lloc corresponent. A més, a l’hora del pati quan un nen veu una escombraria al terra, estem conscienciats d’agafar-la i llençar-la als contenidors. Al primer trimestre, vam fer un taller de reciclatge amb el nostre tutor Edu. En aquest taller ens vam assabentar de què la terra cada vegada l’estem destrossant més i que si no ens preocupem per ella, ens perjudiquem nosaltres mateixos. I al tercer trimestre, vam anar a la deixaderia del poble. Va ser una visita guiada per la Maria, és la noia encarregada de les activitats sobre la Mancomunitat.\nCarla: “ No hem de malgastar els fulls perquè tallen els arbres”. Ivette: “ Hem de reciclar perquè la gent respiri bé”. Yerai: “ Per tenir un planeta net ”. Noa: “ Perquè el món estigui més net ”. Marc: “ Per no embrutar el medi ambient ”. Sergi L.: “ Per no contaminar l’oxigen “. Michelle: “ Perquè podem acabar amb el món.” Ivan Soro: “És bo reciclar perquè no contamina i hi ha coses que les podem reutilitzar”. Paula: “ Si tots reciclem tindrem el món més net i la nostra vida serà més sana”. Claudia: “ És important reciclar per cuidar el món ”.\nAbigail: “ Hem de reciclar per ajudar el medi ambient”. Sergi C: “ És molt important reciclar perquè és el futur de la nostra vida”. Dídac: “ És important reciclar perquè no contaminem i quant menys contaminació, menys malalties per a les persones”. Salma: “ Perquè el poble estigui net i nosaltres estiguem millor”. Agustina: “És important no malgastar les coses i intentar reutilizar-les”. Joan: “Reciclar és important perquè no es contamini\nEls nibelungs i nibelungues de P5 hem estat investigant al voltant del nostre municipi i hem après moltes coses. Voleu comprovar vosaltres què en sabeu Som-hi!!! 1-Sabríeu dir quina imatge correspon a la platja de Cubelles?\n2-El delta del Foix\nQuins animals no trobarem al delta del Foix? 12 Sabem dir el nom de tots el que veiem? Quins són aus?\nEdificis importants: Quin és quin?\nEsglésia de Santa Maria Castell dels marquesos d’Alfarràs Can Travé L’Aliança\n4-Quin és el nom dels gegants de Cubelles?\nComproveu les respostes amb l’ajuda d’un mirall\nEGIPTE A P4 A P4, DES D’INICI DE CURS, ESTEM ESTUDIANT\nAQUEST CURS HEM APRÈS MOLT SOBRE AQUEST PERÍODE. AL MÉS DE NOVEMBRE, VAM ANAR AL MUSEU EGIPCI DE BARCELONA ON VAM OBSERVAR MOLTES COSES QUE DESPRÉS HEM RELACIONAT AL LLARG DEL CURS. VAM\nD’AQUEST PAÍS ERA A L’ÀFRICA; QUE ERA CREUAT PEL RIU NIL I L’UTILITZAVEN PER TRANSPORTAR MATERIALS SOBRE LES SEVES AIGÜES, PESCAVEN EN ELL, VIVIEN ANIMALS TAN PERILLOSOS COM L’HIPOPÒTAM I EL COCODRIL…; QUE ELS ESCRIBES EREN DELS POCS QUE SABIEN ESCRIURE EN JEROGLÍFIC; QUE UTILITZAVEN PAPIR I CÀLAM PER ESCRIURE; QUE GOVERNAVEN REINES I FARAONS, I QUINS EREN ELS SEUS SIGNES DE PODER, COM TUTANKAMON O CLEÒPATRA; QUIN ERA EL PROCÈS DE MOMIFICACIÓ; QUINES SÓN LES PIRÀMIDES MÉS IMPORTANTS, DE QUÈ ESTAVEN FETES, QUÈ HI HAVIA DINS…; LA GRAN ESFINX, AQUESTA ESCULTURA EN PEDRA TAN DETERIORADA AMB EL TEMPS AMB COS DE LLEÓ I CAP DE PERSONA I, ENCARA, ENS QUEDA PER CONÉIXER DÉUS I DEESSES, PARLAR\nDE LES SEVES CLASSES SOCIALS I SOBRE LA FORMA DE REALITZAR PINTURES. UFFF, QUANTA INFORMACIÓ!!!\nRESOL AQUEST JEROGLÍFIC:\nQUÈ HI HA A LA PIRÀMIDE?\nA MÉS A MÉS, HEM REALITZAT UN MURAL, ON HEM ANAT AFEGINT QUÈ ANÀVEM APRENENT, I UN SARCÒFAG.\nA LA SOPA DE LLETRES TROBAREU 15 PARAULES RELACIONADES AMB EGIPTE EN HORITZONTAL, VERTICAL I DIAGONAL:\nP A A H P O\nI R E S F O M S C S U S\nC L E I A R\nE O N R C O\nP A T R A X V T W Q A O S U F A G A U R Y\nO S F P U R G M U K F R E U\nK O G L N S J E Z U D G J V\nI R A M I D E A J N R A H I\nA N O I L P U O R A O E U F\nC T A V S U Y S I E S M D E\nB E D Z M E N E S F Y O S Z\nO S P O O D E C G T P M J R\nP T U T A N K A M O N I T A\nX O R D R B X F J D I F S O\nB E S C O E A R K E U I R E\nE N F C A H M D P E H C U P\nA R A O D O A I T U A A I D\nW S N B U T E L S A J C M U\nU A M T S A U B I I O Y N P A S P O S F I E F A R T R Y O D R E P R I O T O L F R A D\nW S S X Z M N N I P T R G E\nA D S K G E X Y E N I S O I\nI S F I A Z T G T C J E U N\nR I B A R A I N A S O G C A\nL’escola Mar i Cel va de CONCERT - AUDICIÓ\nDurant aquest curs la nostra escola ha anat de ConcertAudició, per primera vegada en la seva curta història, al Palau de la Música i l’Auditori de Barcelona. L’assistència va ser molt nombrosa per part dels nostres alumnes. Ha estat una experiència molt enriquidora, ja que a més de les audicions musicals s’han aprofitat els viatges per a veure altres indrets i monuments de la ciutat: La Sagrada Família, El Parlament, El Parc de la Ciutadella i els mateixos Palau i Auditori. Els més grans, Cicle Superior, van sentir i veure la increïble Orquestra Simfònica Nacional de Catalunya. Amb músiques adaptades als infants per a conèixer els seus instruments i colors sonors. Els acompanyaven uns ballarins molt jovenets. El Cicle Mitjà va també gaudir de l’Auditori amb “Músiques d’Arbre”: recull de temes populars emmarcats dins les quatre estacions de l’any i acompanyats del so d’instruments tradicionals. Alguna cançó va fer\nse amb participació dels mateixos nens que ja prèviament havien preparat a l’Aula de Música. Els de Cicle Inicial, al Palau, varen quedar molt impressionats de l’edifici i l’audició “Trencadís de Cançons”. Tractava de la sorpresa de veure com prenien vida tres elements característics del mateix Palau: la filadora de la façana, els pilars semivoltes i el cavall alat, combinats amb instruments, veus en directe i sons electrònics, fent conviure tecnologia i tradició. I, a continuació vàrem visitar tots tres grups l’exterior de la Sagrada Família: les seves torres, decoracions i la original escola dels obrers del temple. Tot seguint visitàvem el Parc de la Ciutadella i el Parlament de Catalunya. Un dia complert!\nEl Palau de la Música vist pels nens\nL’Auditori amb “Músiques d’Arbre”\nLa poesia del descobriment: Val\na dir que si busquem, al llarg de la vida, ens anem trobant amb coses molt grates. Aquesta gratificació passa per moltes formes i mans, la més ben definida és aquella que creix en nosaltres a partir de lo petit.\nTeníem molta fe i ganes en que els nens i nenes de P5 escrivissin petits fragments de poemes. Per aquest motiu, vam escollir un estil de poesia arrelada a la cultura japonesa anomenats haikús. Es temia, per la seva brevetat, per la condensació d’idees, que no arribessin als infants. Òbviament, vam escollir-ne els més senzillets (no els més simples), la tutora va fer el gran treball d’explicar-los-hi la seva forma mètrica (5+7+5 síl·labes per vers en la seva forma més habitual). Sorpresa, gran sorpresa en els resultats: per la gran puresa dels resultats, pel gran sentit estètic de les paraules, per la sensibilitat compartida dels nens i nenes i, reiterem, pel treball fet a l’aula a posteriori. Hi ha intencionalitat en aquestes paraules escrites en conjunt per uns nens i nenes que es suposa que encara no han desenvolupat un ampli sentit de l’abstracció? L’espai exterior,/ les formigues caminen,/ la flor neix del drac.// És un dels textos escollits a l’atzar (síl·laba amunt, síl·laba avall segons criteris rigorosos) i que enlluernen per la seva bellesa. Una bellesa que prové d’un entorn unit i del qual la fruïció per les coses vives encara és un valor. A nivell simbòlic representa per ells una inauguració de la paraula escrita. És a dir, que hi ha una primera evolució de l’ús de la paraula més enllà de la senyalització de significant/ significat dins d’un sentit quotidià.\nL’entusiasme per la paraula ens condueix als següents textos, mots que celebrem a continuació oferint-vos un tastet: Haikús P5\nL’ocell piula, l’esquirol menja pomes. El món que roda. El cavall corre, la gavina que vola, la papallona. L’herba fa molt vent el vaixell s’està enfonsant el mar que fa el vent. Alumnes de P5 Felicitem, al mateix temps, el treball realitzat per part de tots els tutors i tutores tant d’infantil com primària de l’escola. Els resultats han esdevingut, en tot cas, extraordinaris. Gràcies a tots. Mestres de l’escola Mar i Cel\nL’ENTREVISTA DE LA REVISTA En aquesta primera entrevista, hem volgut parlar amb una persona que ens ajuda molt i la seva feina no sempre es veu igual als ulls de tothom. Els nens i nenes de Segon A hem volgut fer unes preguntes al conserge de la nostra escola, en Josep Fonoll. 1. Quants fills tens? En tinc dos, un de 11 anys i un de 13 anys. 2. T’agrada treballar aquí a l’escola? Sí m’agrada molt, m’agrada molt treballar en un lloc com aquest. 3. És difícil ser conserge? No, has d’anar treballant i has d’intentar arreglar les coses que es trenquen i solucionar petits problemes que poden sorgir al llarg del dia dins de l’escola. 4. en quina escola vas anar quan eres petit? A una escola que hi havia abans a Cubelles que estava al costat de la farmàcia i a tercer vaig anar al Charli Rivel. 5. On has viscut tota la teva vida? A Cubelles!! 6. Per què treballes aquí? Perquè m’agrada la feina que faig. 7. Què t’agrada més, ser mestre o conserge? No sóc mestre, així que m’agrada més fer de conserge. 8. De petit jugaves a pilota? La veritat és que no, he jugat molt poc a pilota. Havia jugat a handbol.\n9. Què fas quan et trobes algun objecte perdut a l’escola? El poso a la caixa d’objectes perduts i si no és roba, que és un rellotge o una polsera... la deixo visible a consergeria i si és d’algú la pot reclamar. 10. Què fas quan el WC està embussat? Poso aigua i amb la fregona pujo i baixo fins que es desembussa, finalment rento la fregona amb la mànega. 11. De petit t’agradaven els gossos? Sí, molt i sempre n’havia tingut, però ara ja no en tinc. 12. Compres coses per portar a l’escola? Sí, vaig a comprar coses quan fa falta. 13. Quins dibuixos miraves quan eres petit? Els dibuixos eren en blanc i negre i n’hi havia pocs, però hi havia pallassos. 14. Tu compres les eines o te les donen? A mi l’ajuntament em dona unes eines per poder fer el manteniment del centre i m’he pogut fer un petit taller a consergeria. 15. Què utilitzes per treballar? Eines, fregones i claus per obrir la porta. 16. Què és el que més t’agrada de treballar a l’escola? El que més m’agrada no t’ho sabria dir, perquè la veritat és que m’agrada molt treballar aquí a l’escola. 17. Quants cotxes tens? En tinc 2. 18. Jugaves a bàsquet a l’escola? La veritat és que no, al pati de l’escola, antigament no hi havia cistelles ni porteries, anàvem a fer un tomb per la muntanya. 19. Quants anys portes en aquesta escola? 5 Anys. 20. Quan eres petit què feies? L’únic que podia fer era anar a buscar herba al camp amb la meva àvia per donar de menjar als conills. 21. quin dia vas néixer? El 18 de juliol. 22. Quin és el teu color preferit? El color vermell. 23. Què fas en el teu temps lliure? Vaig a córrer pel camp i tinc un hort que m’agrada molt cuidar-lo. 24. Quants anys has viscut a Cubelles? Jo sóc de Cubelles, així que porto 48 anys vivint a Cubelles. 25. Quantes hores treballes? Treballo 7 hores cada dia a l’escola. 26. Què és el que més t’agrada de Cubelles? El que més m’agrada és la Festa Major, tant la petita com la gran. M’agraden molt. 27. Saps qui va fer aquesta escola? Sí, una empresa que es diu “ Construcciones i contratos”. A la classe de segon A hem estat molt contents de poder conèixer una mica més una persona que veiem cada dia i que potser, no coneixem tant com a la resta de treballadors del centre. Volem donar les gràcies al Josep per haver-se prestat a fer aquesta entrevista.\nEL JOC SIMBÒLIC A PSICOMOTRICITAT\n“Podem convertir un full de diari en una joguina? “ davant aquesta pregunta la majoria dels nens i nenes diuen que NO!. Tendim a atribuir a un element, una única funció (el diari és per llegir, no per jugar), però jugar i inventar és una activitat inherent als infants, així que descobrir que un paper pot servir per fer caminets, fer pilotes o avions, jugar a torejar, i un llarg etc, tant llarg com idees tinguem, és un fet que forma part del procés d’aprenentatge necessari en l’infant i que hem de potenciar. És per aquest motiu que un element que té una gran importància dins les sessions de PSICOMOTRICITAT és el JOC SIMBÒLIC. En la programació de les sessions de Psicomotricitat, procurem deixar l’espai, el temps i el material adient perquè els nens i nenes s’expressin en aquest sentit. Les disfresses, el material divers (collars, bosses, mocadors, moneders, teles,…), el material de cuinetes, material fungible com els diaris, entre altres, ens possibilita fer aquest joc.\nEl paper de l’adult és d’observador, intervenint en el joc només quan hi ha un conflicte greu o be per crear noves interaccions o obrir noves vies de joc. El joc simbòlic és bàsic en l’etapa d’Educació Infantil per expressar estats i elements psíquics. El que l’adult expressa normalment amb el llenguatge, l’infant ho fa mitjançant del joc. I l’adult que observa, pot aprofitar-ho per reconduir relacions entre iguals o incidir en la dinàmica d’algunes d’aquestes.\nConstruint lliurement amb diferent material\nFent un caminet per travessar el bosc\nEl menjador de l’escola és una possibilitat més d’enriquiment i una manera de que l’Infant creixi i es desenvolupi. Aquest curs l’equip de menjador hem fet una programació d’activitats perquè el nen/nena a més de dinar i jugar lliurament, tingui la possibilitat d’una estona d’esbarjo més dinàmica. Les activitat que oferim van des de jocs de pati on la canalla aprèn a jugar en equip a jocs oblidats, passant per contes, balls, vídeo, fins a tallers elaborats, la majoria amb material reciclat perquè aprenguin a fer ús del reciclatge. També fem tallers per guarnir el menjador amb el tema que estiguen treballant. Això els hi agrada molt, ja que és una manera d’exposar la seva feina i que tothom la vegi. Aquest tercer trimestre estem treballant la primavera i l’estiu. Estem fent una barreja molt bonica i creiem que el resultat final agradarà a tothom. Comencem per la porta del menjador, primaveral i molt acolorida. Una pluja de flors!!! Han participat diferent nens del menjador i de l’acollida matinal.\nDins del menjador han fet diferent murals, a quin més maco!!!\nEl grup d’infantil ha realitzat aquest fons marí.\nEls nensi nenesde 1r han pintat aquest impressionant tauró!!!\nI per últim els nensi nenesde 2n fins a 6é han pintat aquesta magnífica platja que no li falta cap detall!!! Encara han treballat més, però com no hi cap tot aquí, us conviden a passar pel menjador. Salutacions de tot l’equip del menjador!!!\nEl meu ofici es molt valorat perquè ajudo a la humanitat i quan el foc fa córrer la gent poso la sirena i surto corrents.\nEra una persona tan dolenta, tan dolenta, tan dolenta, que quan va marcar un gol a la repetició el va\nAls mars i als rius em poso a bussejar si em treus de l’aigua no podria respirar.\nCom s’aprimen els de LEPE? posant-se fairy i adéu a les taques! Em llevo amb el sol perquè sóc matinador el meu cant als quatre es el millor despertador.\n*Troba les 8 diferències!!\nAra més difícil!! Troba les 15 diferències!!\nResol aquests mots encreuats sobre un tema que coneixes molt bé.... les civilitzacions!! 1\n4. Van descobrir el foc. 7. Feien molts rituals i tenien els seu propi calendari. 9. Van envair Espanya durant 800 anys aproximadament. 10. Vivien a prop del riu Tigris.\n1. Van construir piràmides a prop del riu Nil. 2. Destacaven per ser bons navegants. 3. Vivien en cases de palla i fang. 5. Parlaven en llatí. 6. Cultivaven arròs i van construir una gran muralla. 8. Van ser els primers en celebrar els Jocs Olímpics i tenien un sistema polític com el nostre, la democràcia.\nRECOMANACIONS • Antoshka\n(Infantil) És una cançó que tracta d’un nen que\nno vol fer la collita amb els seusgermansi nomésvol fer gresca. Quan arriba l’hora de menjar no té res en el plat perquè no ha fet la collita. http://www.youtube.com/watch? v=qfJJZUlVoBA\n• Ai si et retallo .Tracta d’una cançóon grup de mestresversionant al famós “Ai seeu ti pego,”canviant la lletra per manifestar les retallades que estan fent actualment a la nostra educació.\n• Museu Charlie Rivel\nEl museu de Charlie Rivel està situat a CUBELLES, a la plaça del Castell . Tracta de la vida d’un pallasso molt conegut a Cubelles ,Charlie Rivel era un pallasso que feia gràcia, comèdia ... Passa una bona estona a el museu Charlie Rivel amb la teva família, coneixeràs moltes coses i t’ho passaràs bé . Aprendràs moltes coses noves. •\nEl museu està ubicat a l'antic dipòsit de locomotores de Vilanova i la Geltrú construït a finals del segle XIX, on s'hi guarda una de les col·leccions de locomotores de vapor més importants d'Europa i altres elèctriques i dièsel .\nLorax, en busca de la Trufula perdida.\nLa pel·lícula explica la historia d’un noi que busca l’únic que el permetria guanyar-se el afecte de la noia de el seus somnis. Per aconseguir-ho, ha de descobrir la historia de Lorax, una encantadora encara que malhumorada criatura que lluita per protegir el seu món. •\nSúper Mario 3d Land (primària)\nUn dia una terrible tempesta treu totes les fulles del arbre sagrat, l’arbre Tanooki . Després la princesa va ser segrestada per en Bowser i després també al Luigi! En Mario, amb els Toads, arribaran a salvar els dos personatges? I derrotar a Bowser? Descobreix la nova aventura de Mario! •\nArt academy (infantil)\nPer els nens de 3 anys endavant. Els nens poden dibuixar lliurement, sense control, també poden dibuixar els pares i aprendre a dibuixar obres d´art de veritat!\nGeronimo stilton. Retorn al Regne de la Fantasia\nAquest llibre de Geronimo Stilton és d´aventura , misteri i fantasia. Geronimo es troba al seu amic drac i es van anar de sobte... al regne de la fantasia ! Primer va anar a un castell de vidre. Allà van veure una fada que li va\nque busqués 12 claus de vidre per obrir una porta. Van anar a buscar les 12 claus de vidre . Aleshores van trobar totes les claus i van anar a una cova de vidre per obrir una porta que era molt fràgil. Quan va obrir la porta, va caure , va caure al castell de les fades. A les hores, ja van arreglar el problema que havia i de sobte ,en Geronimo Stliton , va tornar a casa seva.\nAgenda Mar i Lletra Estiu 2012 27 de maig - Festa de la Bicicleta 02 de juny - Festa de l’Esport 28 de juny al 22 de juliol - Exposició permanent del pallasso Charlie Rivel\n26 de juny al 03 d’agost - Campus d’esports al poliesportiu 30 de juliol - Festa Major Petita 02 al 04 d’agost - Festa Major Mas Trader 14 al 17 d’agost - Festa Major Gran I a més a més, altres activitats com: patinatge, futbol, tennis, escola de vela, ràdio i locució, colònies, campament per a joves i esplais.\nAgraïments La comissió de competències bàsiques vol agrair la participació i dedicació de totes les persones que han col·laborat en la creació d’aquest primer número de la revista de l’escola Mar i Cel:\neducation, competències bàsiques


eskalades al ripolles: Dues primeres a la Dent d'en Rossell\nGràcies per equipar vies !!\nA on podem trobar les ressenyes ???\n24 de setembre de 2013 a les 18:21\nMerci per l'obertura!\nOn podem trobar ressenyes?\n24 de setembre de 2013 a les 21:23\nPatu et pelaré!\n26 de setembre de 2013 a les 16:41\nCom que no passa el carrilet per sota? l'han soterrat? puja per Fontalba?\nFa uns 4 anys que no vinc per aquestes contrades, pero no en tenia ni idea d'aixo del carrilet.\nGracies per la feinada, anirem a fer-les.\n7 d’octubre de 2013 a les 20:35\nBones Buxó! El cremallera ja no passa per sota fa uns anys....han fet un tunel paral.lel al vell, mes llarg per evitar la Dent. Sembla que vagis pel metro. Ara ha quedat un peu de via de "luju"!\n9 d’octubre de 2013 a les 8:24\nPer cert pero on recomanes l'aprox deixant el cotxe al revolt abans d'arribar a Fontalba o be per abaix?\nSegons la guia les vies que començen a la via del carrilet, la aproximació des de Fontalba no es vàlida, que hi dius?\n10 d’octubre de 2013 a les 8:36\nEl millor es deixar el cotxe passada la 1a curva de ferradura de la pista de fontalba, on el cami de nuria la creua. Hi ha un aparcament bo, per un grapat de cotxes. I a partir d'aqui segueixes el cami de nuria i roc del dui, hi ha cartells.\nUns 40 minuts "na fent"....\nPel que m'han dit; la kuru l'han feta mes de 15 cordades....espavileu o la trobareu sobada!!!!!!\n10 d’octubre de 2013 a les 19:56\nA veure si demà el temps ens ho permet.\n11 d’octubre de 2013 a les 7:41\nFa uns dies vam fer la Kuru, i a la reunió numero 8 de la ressenya, just al costat dels dos parabols, hi ha un bloc enorme a punt de caure, es molt perillós!!!!!\nNo el vam tirar per que podia arribar al camí i no sabíem si algú estava passant.\n14 de juliol de 2014 a les 12:42\n15 de juliol de 2014 a les 18:06\nHola bones. Recentment hem repetit la via Kuru a la Dent. El traçat és molt encertat i em va agradar molt. A nivell constructiu us informo que vem apurar en lliure els 2 passets d’Ae del L4 que marca la ressenya amb un pas a bloc de dificultat aproximada de 6c/+.\nA nivell destructiu no queden justificades de cap manera la col.locació de xapes en els trams comuns amb “Rapa Nui. Però no em sembla raonables els arguments que doneu per justificar aquest fet. M’imagino que realment el problema és que no heu repetit la “Rapa Nui” però és evident que s’altera molt el seu compromís. Potser si que són pocs metres però tampoc és un argument de pes. Per mi, sota la meva humil opinió, hauríeu d’haver respectat la via original i no col.locar expansions on no n’hi havia. És evident que la “kuru” en pocs anys acumula moltes més repeticions que la “Rapa Nui” però s’han de respectar les regles del joc i les obertures prèvies.\nRobert Guilera (coaperturitsa Rapa Nui)\n30 de juliol de 2015 a les 12:14\nCrec q tens rao, si vols quedem una tarda perfer una cervessa i em cantes els parabolts q s'haurien de treure, ja que no se per on va exactament la rapanui.\n23 d’agost de 2015 a les 13:14\nEl diedre evident (tancat per un sostre que es flanqueja per sota) del principi de "La història inacabable" té tota la pinta de ser els 2 primers llargs de la "Ribetans"\n29 de novembre de 2016 a les 12:37\nPues estas molt equivocat Joan...la Ribetans està més a la dreta. I ho sé del cert per qué l'he fet tres vegades. Abans de xerrar, assegurem-nos del que diem per que hi ha molt taliban suelto\n13 de setembre de 2017 a les 18:52


"Per la mobilitat a l’Eixample i per la defensa del patrimoni!"\nOpinió Plataforma Conservem Estació de Cambrils\nDijous, 20 Gener 2022 15:37\nMalgrat a l’article del portaveu del GM del PSC a Cambrils sr. Vallès se’ns tracti de demagogs, des de la Plataforma Conservem l’estació de Cambrils li estem immensament agraïts.\nAgraïts perquè es bo abordar mitjançant el debat i l’intercanvi d’idees els problemes que es plantegen a nivell municipal i en especial “en un tema tan seriós com el de l’antic edifici de l’estació” com diu ell mateix. Massa vegades l’opció escollida pels governants és el silenci, que els exonera de donar arguments que justifiquin la seva postura.\nDes de la Plataforma no ens sumarem a les desqualificacions perquè no és el nostre estil. Som un grup de persones motivades pel patrimoni que defensem els següents punts, recollits tal i com diu el nostre manifest fundacional:\n- Salvaguardar l’antiga Estació de Cambrils construïda el 1865- Entendre que la connexió prevista entre les dues avingudes es pot fer igualment esponjant espais propers a l’Estació que formaria una plaça que podria portar el seu nom.\n- Reclamar que l’antiga Estació com a edifici històric tingui un ús social i actuï de dinamitzador d’un barri que realment ho necessita.\n- Convertir l’antic traçat en una via verda.\n- Entendre que el creixement urbanístic ha de ser compatible amb la integració d’espais i edificis històrics que donen personalitat al municipi i ens connecten amb les societats que ens han precedit.\nLa Plataforma ha treballat sempre de manera constructiva: amb propostes, amb arguments i amb bon to. I no ens apartarem d’aquesta línia, malgrat assistim per part de l’Ajuntament a una veritable carrera per enderrocar un edifici històric –fet que cada cop més gent de Cambrils troba incomprensible.\nHem buscat arguments a favor del manteniment de l’estació i hem buscat també què es deia abans: hem vist que el partit de l’alcalde al 2019 deia que calia preservar i donar usos ciutadans a l’edifici de l’estació i que l’Ana López promovia debats per a fer propostes sobre el mateix edifici. “Cambrils té molts punts emblemàtics que destaquen pel seu atractiu arquitectònic i per la seva història. Un d’aquests llocs és l’edifici de l’estació de tren i el seu entorn”.\nNo hem entrat mai en si el PSC defensa o no l’enderroc, simplement vam posar el focus en un acte que -als nostres ulls- apuntava en una altra perspectiva.\nCom diu el Sr. Vallés l’estació és un tema molt seriós. Tan seriós que l’edifici està inclòs en el Catàleg de patrimoni cultural de la Generalitat de Catalunya, i estaria ara mateix catalogat com a BCIL si s’hagués fet cas a la petició que va fer l’Associació de Veïns del Barri de l’Estació en el seu moment.\nFetes aquestes consideracions, des de la Plataforma volem fer un pas endavant per a buscar solucions concretes.\nQuan hem rellegit amb més detall el seu article, hi hem vist un gran malentès: el PSC parla en tot moment i al llarg dels anys d’acabar amb les barreres arquitectòniques, i diu que l’antiga via del ferrocarril és un dels principals eixos que tallen en dues meitats la ciutat d’una manera radical.\nDes de la Plataforma, sr. Vallès, hi estem totalment d’acord!!! Ja hem dit abans que defensem la unió de les dues avingudes i fer compatible el creixement urbanístic amb la integració d’espais i edificis històrics.\nI la solució per nosaltres és molt simple i l’hem esmentada més amunt: esponjar espais propers a l’Estació que formaria una plaça que podria portar el seu nom. La solució és unir les dues avingudes amb una rotonda al voltant de l’estació. Es una solució que l’ajuntament no ha volgut estudiar malgrat que des de la Plataforma ho vam reclamar fins i tot per instància -però se’ns va denegar.\nPer això, vam encarregar a un despatx d’arquitectes un estudi per valorar la seva viabilitat i aquests plànols els hem fet públics i demostren que és factible la seva execució.\nDit d’una altra manera: Naltros no anem en contra de cap de les millores que vostè proposa per a Cambrils!!! Naltros ho volem tot: millores i manteniment de l'edifici, perquè no hi ha incompatibilitat en voler-ho tot.\nPer acabar, demanem seny per a trobar una solució que acontenti a tothom: als defensors del patrimoni i als que volen unir les 2 avingudes i els dos barris.\nEncara hi som a temps, i segur que Cambrils hi sortirà guanyant!\nPlataforma Conservem Estació de Cambrils\nMés en aquesta categoria: « "Els 38 de la UB" "L'estalvi vendrellenc, un mètode contundent" »


Holiday Home Landhaus Wegscheider Mils Bei Solbad Hall Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Mils Bei Solbad Hall.\n-, Mils Bei Solbad Hall, Mils Bei Solbad Hall, Àustria, 6075 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home Landhaus Wegscheider\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Landhaus Wegscheider és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Mils Bei Solbad Hall. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Landhaus Wegscheider, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera, renta vaixelles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Landhaus Wegscheider és una elecció inteligents per a viatgers a Mils Bei Solbad Hall, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nCal que informeu el Holiday Home Landhaus Wegscheider de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nAllotjaments a Mils Bei Solbad Hall


Mapa detall de la doble rotonda a projectada a l'entrada de Serinyà.\nLa millora de la C-66 entre Serinyà i Sant Ferriol inclou quatre rotondes per un import de 7,8 milions\nTerritori i Sostenibilitat ha licitat els treballs, que també preveuen reforçar la separació entre sentits de circulació i renovar el paviment. L’obra començarà l’hivern vinent, amb un termini d’execució de 15 mesos.\nEls treballs de millora de la seguretat viària que s’han licitat abasten el tram que va des del final nord de la variant de Banyoles, a Serinyà, fins a l’inici de la variant de Besalú, a Sant Ferriol, que té una longitud de 5,4 quilòmetres i suporta un volum de trànsit de més de 13.000 vehicles diaris. Les obres inclouen, d’una banda, el reforç de la separació dels sentits de circulació en tres trams: des de l’inici de l’actuació fins a l’accés a Serinyà, on s’implantarà un zebrejat central; des de l’accés a Serinyà fins a l’accés a Fares, on es farà un tercer carril i s’instal·larà una barrera metàl·lica central de separació; i des de Fares fins al final de l’actuació, on també s’instal·larà un zebrejat central.\nConstrucció de quatre rotondes\nParal·lelament, s’actuarà a diferents enllaços, amb la construcció de fins a quatre rotondes. A l’enllaç de la variant de Banyoles amb la C-150a es preveu la formació d’una rotonda a nivell de 60 metres de diàmetre exterior on s’incorporaran la carretera C-66 en els dos sentits, la C-150a, l’accés a la zona industrial i l’accés al bar Les Coves. A l’accés a Serinyà, es construirà una rotonda en aquest cas de 40 metres de diàmetres, situada sobre la C-66, on s’incorporaran els dos carrils de la C-66, l’accés al nucli de Serinyà i l’accés a un camí situat al marge esquerre de la carretera. En l’accés al nucli de Serinyà, i molt propera a la rotonda principal, es dibuixarà una segona rotonda amb pintura per encaminar les maniobres en el límit de l’entramat urbà. Pel que fa a l’accés a Fares, s’incorporarà una falca i un carril d’alentiment, així com una falca i un carril d’acceleració, eixamplant la carretera fins a quatre carrils de circulació de 3,5 metres d’amplada cadascun. Finalment, a l’accés a Besalú, es construirà una quarta rotonda a nivell, de 66 metres de diàmetre exterior, on s’incorporaran la C-66 en els dos sentits, l’accés al nucli de Besalú i l’accés a una gravera i un camí existent.\nEl secretari de Territori i Mobilitat de la Generalitat, Ricard Font, explicava a aquesta emissora que aquests treballs tenen com a objectiu incrementar les mesures de seguretat i reduir al mínim la sinistralitat en aquesta via.\nLa millora de la variant, de cara a l'any que ve\nEn paral·lel a aquesta actuació, Territori i Sostenibilitat està treballant en la definició del projecte per implantar un tercer carril a la variant de Banyoles, que es preveu licitar de cara a l’any que ve. Les millores de la seguretat viària en aquests dos trams són una mesura provisional a l’espera del reclamat desdoblament de la variant de Banyoles, que el Govern assegura que no està en condicions econòmiques d’afrontar ni a curt ni a mitjà termini.\nSerinyà vol la variant, però accepta els beneficis de les millores\nPreguntat pel projecte que afecta Serinyà, l’alcalde del municipi, Josep Antoni Ramon, assegura que l’escenari ideal seria construir la variant prevista al projecte de desdoblament, però es mostra comprensiu amb l’argument de la manca de finançament per abordar l’obra, de gran envergadura. L’alcalde destaca que en el projecte s’inclouen millores que des del municipi s’havien reclamat des de fa anys.\nLes obres començaran a l'hivern\nLes millores a la C-66 entre Serinyà i Sant Ferriol tenen un pressupost de licitació de 7,8 milions d’euros, i també preveuen la repavimentació de la carretera i adequació de la senyalització horitzontal i vertical; l’abalisament i col·locació de barreres de seguretat; millores del drenatge i reperfilat de talussos; la modificació de serveis afectats; i l’enllumenat de les rotondes d’accés a Serinyà i a l’inici de la variant de Besalú. La previsió és que les obres comencin aquest hivern, amb un termini d’execució de 15 mesos.\nTAGS: C-66, licitació, rotondes, Territori


Una abraçada rosa per a la mare - Noelia Martínez Gavaldá [il.lustracions, Maite Martínez Gavaldá] - [Zaragoza] : Heptaseven\nEstàs a Inici > Notícies > Una abraçada rosa per a la mare - Noelia Martínez Gavaldá [il.lustracions, Maite Martínez Gavaldá] - [Zaragoza] : Heptaseven\nLes heroïnes d’aquest llibre són gent comú, menorquines, per a més senyals. Dues germanes i la filla d’una d’elles han d’enfrontar-se a una aventura que, tot i ser ben grossa, tampoc no és tan extraordinària, si ho pensem. A na mare li han diagnosticat un càncer de mama i ha de sotmetre’s a un tractament molt dur, amb unes reaccions que s’afegeixen a les pròpies de la malaltia i a les seqüeles anímiques que en provoca. Per tal d’entendre’l ella mateixa, Noèlia, autora reconeguda d’altres contes infantils, vol explicar a la neboda cóm són les coses en aquests casos. La il·lustradora és Maite, la nostra pacient.\nEl fet de què protagonistes i autores siguin les mateixes persones aporta en aquest compte poesia, tendresa, realisme i simpatia. El bon quefer de les dues germanes li dona al conte interès de sobres per tal de ser publicat i compartit.


Causes de la infertilitat\nSegons diferents estudis, les principals causes d'infertilitat en la dona estan relacionades amb factors ambientals, amb estils de vida poc saludables i el fet que hagi anat retardant el moment de la maternitat fins a una edat avançada. A més, almenys un 5% dels casos d'infertilitat podrien ser a causa d'un factor psicològic. Les causes específiques més comunes són l'endometriosi, la síndrome d'ovari poliquístic, trastorns ovulatoris, l'obstrucció de les trompes de Fal·lopi, els avortaments de repetició i l'esterilitat d'origen desconegut.\nLa síndrome d'ovari poliquístic és un problema hormonal i metabòlic, i per revertir-ho se sol tractar cada símptoma específicament. Segons la Societat Espanyola de Fertilitat, aproximadament un terç de les dones que consulten una avaluació d'infertilitat presenten símptomes i signes de problemes per anomalies uterines o de les trompes de Fal·lopi. Les trompes danyades, com la via de comunicació entre l'ovari i l'úter, poden dificultar o impedir que els espermatozoides aconsegueixin l'òvul o que aquest arribi a l'úter una vegada fecundat. Aquestes dificultats poden superar-se normalment amb fecundació in vitro .\nUna altra causa d'infertilitat són els avortaments de repetició. Es considera que una dona en té quan ha avortat tres o més vegades abans de la setmana 20 de gestació, fins i tot encara que entre un avortament i un altre hagi aconseguit tenir un nadó sa. En un 50% dels casos s'aconsegueix trobar-ne la causa.\n...i de l'home\nL'origen de l'esterilitat masculina és sovint la baixa qualitat del semen (en quantitat i mobilitat), l'absència d'espermatozoides, infeccions, problemes hormonals i genètics i anomalies de l'aparell genital. L'edat, encara que hi influeix, no té tanta importància. L'estil de vida, l'estrès, l'obesitat i el tabac influeixen en la quantitat d'esperma i en la seva mobilitat. Però no s'ha oblidar que la majoria de persones que recorren a la reproducció assistida no saben -ni sabran- la causa objectiva de la seva infertilitat.


Neus | Persever, Academia Preparación examen PIR Barcelona\nHome :: Neus\nBenvolgut perseverant, futur resident,\nSegurament estaràs en un moment dur del procés de preparació: els mesos d’estudi comencen a pesar, el cansament es fa notable i veus l’examen proper però lluny al mateix temps.\nPorto uns minuts davant l’ordinador pensant algun consell per donar-te, però realment no m’atreveixo a dir-ne cap. No hi ha una fórmula única per aconseguir plaça, però sí és important escoltar el teu cos i no forçar-lo quan ja no pot més. Estaràs fart de sentir-ho, però les hores de descans són tant importants com l’estudi.\nAra és quan és especialment important prendre consciència que hi haurà moments en què la motivació no estarà al màxim, alguns simulacres no aniran com t’esperaves, la labilitat emocional esrà una constant en tu, potser faràs algun comentari desagradable a algú estimat, odiaràs (encara més) l’alarma del despertador, hauràs de posposar algunes trobades amb els amics i les somatitzacions no seran res de nou. Ho sé perquè fa pocs mesos ho vivia jo i, no és estrany, que t’assalti al cap la pregunta de “Val la pena tot això?” Definitivament Sí.\nNO et pots imaginar (o sí) quantes vegades havia arribat a fantasejar amb el meu primer dia a l’hospital, veient-me vestida amb la bata blanca, coneixent al meu adjunt, companys de feina i visitant pacients. Ara, 4 mesos després d’haver començat la residència i a punt d’acabar la primera rotació, et puc dir que la realitat supera molt de llarg les meves expectatives que m’havia fet, que cada llàgrima caiguda ha estat recomensada i, que si pogués contactar amb el meu “jo” recent graduat, ple de dubtes i pors, li diria que pren la decisió correcta, que el camí serà dur, però si realment un desitja uan cosa, val la pena el sacrifici.\nMolts ànims, força i perseverança.\n“L’únic lloc on l’èxit arriba abans que el treball és en el diccionari” D. Kendall\nEstimat R petit, t’espero ben aviat a Salt\nNeus Colomer, R1 del Parc Hospitalari Martí i Julià


Josep-Lluís Carod-Rovira - Renfe i el tren d’Olot | NacióDigital\n«Amb tren ràpid es pot anar de Perpinyà, Girona, Barcelona, Tarragona i Lleida fins a Madrid, i també de València estant, però no de Perpinyà fins Alacant»\nper Josep-Lluís Carod-Rovira, 27 d'octubre de 2021 a les 20:00 |\nA començaments dels setanta, quan la música folk es trobava dalt de tot del cim de popularitat, una de les cançons del nostre repertori tradicional que més sovint sonava i que adquiria el caràcter encomanadís de les composicions més festives era El tren d’Olot. Feia referència al tren que unia Olot amb Girona, que començà a funcionar el 1911 i que digué adeu, definitivament, a les vies, el 1969. Pel que ara ens interessa, convé recordar que la tornada repetida que cantàvem fins a esgargamellar-nos deia així: “Ja se’n va el tren d’Olot,/fent xup-sup,/ se’n va el tren d’Olot./Surt quan pot/ i arriba quan vol!”.\nEl desori que popularment se li atribuïa pot resumir de manera festiva el balanç del servei prestat per Renfe al nostre país, des del moment mateix del seu naixement: pèssim. Si bé nou de cada deu persones que fan servir diàriament el tren a casa nostra el que utilitzen són trens interiors, rodalies i regionals, els més coneguts a Catalunya i al País Valencià, no han estat mai la prioritat dels pressupostos públics estatals. Sí que ho han estat, en canvi, els trens de gran velocitat, els emprats només pel 10% dels viatgers habituals.\nD’aquesta manera, Espanya pot dir que és el segon Estat del món, per davant del Japó i rere la Xina, en aquest tipus de trens veloços. I s’ha fet així, amb estacions amb un nombre ínfim de moviments de viatgers i vagons pràcticament buits, premiant d’aquesta manera el servei prestat a una minoria d’usuaris i desatenent les urgències clamoroses de les modalitats de tren més utilitzades, dia rere dia, per centenars de milers d’usuaris arreu dels Països Catalans, llevat de les Balears on Renfe deixà d’operar a Mallorca.\nAmb tren de gran velocitat es pot anar de Perpinyà, Girona, Barcelona, Tarragona i Lleida fins a Madrid, com també de València estant, així com d’Alacant fins a Múrcia. En canvi, no es pot fer el recorregut costaner del corredor del Mediterrani, de Perpinyà fins a Alacant, que dinamitzaria la principal zona exportadora de l’Estat espanyol, amb un nombre més elevat d’empreses petites i mitjanes, un paper de lideratge en el sector turístic i una població avesada, tradicionalment, a moure’s i viatjar.\nS’han utilitzat els recursos públics pagats entre tots per concentrar totes les destinacions finals a Madrid, centralitzant-les, amb una visió radial del territori. Així, les infraestructures del transport ferroviari s’han emprat per reforçar, encara més, el paper de la capital espanyola, i articular el territori en clau estatal, ja que, altrament, en comunicar-nos nosaltres entre nosaltres mateixos, de dalt a baix, ho hauríem fet, a la pràctica, en clau nacional, transportant mercaderies, persones, llengua, cultura i idees.\nEn realitat, la priorització centralista i no utilitària d’aquest tipus de trens, amb la inversió prevista en l’ampliació del Prat, ha tingut conseqüències nefastes. No sols ha permès la continuïtat d’un mal servei als usuaris habituals i diaris dels trens interiors, de proximitat, sinó que, precisament pel fet de ser un servei que no serveix, s’ha acabat potenciant l’ús del vehicle privat, sigui amb cotxe o amb moto, amb els efectes contaminants previsibles. L’impacte de la pandèmia ha comportat, en la fase actual, un descens del nombre d’usuaris ferroviaris i un increment notable dels cotxes particulars, més ràpids i eficaços per arribar a la feina o a altres gestions (metge, comerç, cultura, esport, lleure), en absència d’una oferta de servei públic de transport, puntual, ràpid i eficaç.\nL’inventari de dèficits i el llistat tradicional de factors negatius que acaben configurant un mal servei fa feredat. Impuntualitat congènita, retards regulars sense avís previ, cancel·lacions sobtades de trens, reducció de freqüències de pas de combois, horaris inútils, sense sentit, i impossibilitat, per exemple, d’enllaçar la capital catalana amb les altres ciutats de referència històrica als extrems del territori a partir de les 21 h, amb la qual cosa es priva als no barcelonins de l’oferta cultural, esportiva, associativa i política de què disposa la capital, ja que no els permet de tornar als seus domicilis respectius, a la nit.\nLa manca regular d’inversions, en no ser una prioritat aquest transport públic, fa que s’arrosseguin problemes endèmics, començant per la lentitud inexplicable en certs trajectes consolidats, superior en algun cas al que es tardava fa un segle, i continuant pel mal estat de les vies sense obres de manteniment, trams de via única, serveis suprimits, línies desaparegudes, transbordaments de llarga espera, insuficiències d’il·luminació i senyalització, freqüències escasses, o bé altres necessitats noves com l’accessibilitat per a les persones amb mobilitat reduïda.\nLes grans àrees metropolitanes (Barcelona, Tarragona, València i Alacant) no disposen d’uns serveis ferroviaris àgils i sovintejats, amb zones d’aparcament properes a les estacions veïnes, que n’assegurin la interconnexió entre les seves ciutats, de manera que es freni el descens continuat d’usuaris ferroviaris i, alhora, el bon servei sigui un factor de dissuasió que faci innecessari la utilització desmesurada del vehicle privat, sovint amb un passatger únic. Ja és hora que des dels governs de la Generalitat es pensi en l’entrada en escena d’altres operadors, començant per la Generalitat mateixa, per a tots els trajectes sense excepció, tant a l’interior del Principat com al País Valencià, com també en la interconnexió directa entre aquests territoris.\nL’arquitectura de la deixadesa és una altra de les males herències deixades per Renfe: estacions sense servei de bitllets ni informació, ni lavabos, ni vigilància, ni pràcticament neteja ni manteniment, fins i tot en capitals de comarca, quan no directament tapiades i abandonades, esdevingudes un cau de brutícia, en comptes de passar-ne la propietat als ajuntaments perquè siguin d’utilitat pública. En fi, no m’estranya que, ja fa una colla d’anys, amb motiu d’una gran manifestació a les Terres de l’Ebre, encapçalada per una pancarta amb la inscripció "Volem lo tren", un home gran que s’ho mirava exclamés: “Molt bé, pos volem-lo!”.


Torrent del Gravet, Barrancs d'Osona - Relleus Gent de Muntanya\nAmb en Marc i l'Òscar hem quedat per a fer el Salt de Sallent de Rupit per la línia volada de la dreta, un descens vertiginós de 100 metres d'una sola tirada que ens duu a visitar el poble de Rupit.\nAprofitant l'avinantesa, decidim fer primer el Torrent de Gravet per acabar d'estirar el dia i aprofitar una mica més el viatget amb el cotxe, així doncs aquest és el primer descens d'un dia molt complet i distret, descobrint a més aquest bonic i interessant barranc del Torrent de Gravet, amb un preciós ràpel de 30 metres i un interessant caràcter engorjat i reverdit, almenys en aquesta primavera, que no és que destaqui per ser excessivament plujosa.\nFitxa tècnica del barranc del Torrent del Gravet\nAccés i aproximació al Torrent de Gravet\nAPROXIMACIÓ AL TORRENT DE GRAVET\nEL DESCENS DEL TORRENT DE GRAVET\nRetorn del Barranc del Torrent de Gravet\nRessenya del Barranc del Torrent de Gravet\nActivitat: Barranquisme a Osona\nAltres toponímies: Torrent del Garvet\nPunt de sortida: Aparcament del Salt de Sallent de Rupit\nPoblació més propera: Rupit\nTemps aproximació: 25'\nTemps de descens: 1h5'\nTemps de retorn: 35'\nRàpel més llarg: 30 mts.\nCollsacabra - Vall de Sau - 1:25.000 (Ed. Alpina)\nDescenso de Cañones - Barcelona (Tomo I) - Eduardo Gómez (Autoeditat)\nObservacions: Instal·lacions en perfecte estat. Compte amb les relliscades\nEl ràpel de 30 es troba fraccionat per l'esquerra, podent-se fer el barranc amb 2 cordes d'uns 20 metres.\nQuedem a Vic, i ens dirigim a Roda de Ter per prendre la carretera C-153 cap a l'Esquirol, passant també per Cantonigròs més enllà, i arribar finalment al Poble de Rupit. Passat per damunt de l'aparcament que hi ha a l'entrada, prendrem el primer trencall a la dreta que hi ha, per dirigir-nos cap al Salt de Sallent. Seguirem aquest carrer, primer empedrat, i després pista pavimentada per sortir del poble de Rupit, deixant una masia aillada a l'esquerra i just al peu de la pista per arribar més endavant a una amplíssima corba d'esquerres, a l'interior de la qual hi queda un gran prat, punt també on s'acaba el paviment.\nFeta la corba, arribarem al primer aparcament per visitar el Salt de Sallent, on un retol ens demana respectar l'entorn i la vida dels qui habiten i treballen a la zona.\nPodem aparcar aquí, però els dies de menys afluència podem trobar la cadena del final de l'aparcament oberta, podent arribar fins a un petit aparcament a l'esquerra just uns metres per sobre del Salt de Sallent.\nCal tenir present que ens trobem en un indret amb una alta pressió turística els dies festius, així que hem de procurar entre totes i tots per la bona convivència amb els habitants però també amb els visitants.\nSigui des del primer o del segon aparcament, començarem a caminar fins a creuar la Riera de Rupit, deixant a la nostra dreta l'icònic Salt de Sallent de Rupit per seguir per la pista que remunta breument fins a l'alçada del mirador del Salt. Pista enllà seguirem caminant fins a arribar a un desviament a la dreta, molt evident, que baixa fins a creuar el Torrent de Gravet o de Garvet (segons el mapa consultat).\nEl barranc és intens i curt, tant, que només deixar el camí que creua el torrent ja hi ha el primer ràpel, on podem instal·lar una corda per accedir amb seguretat a la capçalera, ubicada al centre i permetent-nos fer el primer ràpel, que amb uns 15 metres d'alçada ens permet d'accedir al barranc del Torrent de Gravet.\nImmediatament després i havent superat un ressalt d'uns dos metres trobarem un petit i curt caos de blocs després del qual trobarem un ràpel instal·lat a la dreta, que ens permet superar la vertical, fraccionada en dues parts, la segona de la qual, podríem saltar si coneixem el barranc des d'una repisa també a la dreta del barranc. Compte, però, el salt és tècnic i la roca rellisca.\nL'entorn és bonic, humit i la roca és força vestida de molsa, afegint bellesa a l'indret.\nA continuació el barranc s'engorja, formant un passadís al final del qual ja s'evidencia la vertical més important i interessant del Torrent de Gravet; abans, però, hem de buscar a la dreta un curt passamà que ens permet d'accedir a la capçalera del següent ràpel, d'uns set metres i que com hem dit ens permet d'arribar al toll allargassat i inundat d'aigua que ens permetrà accedir a la vertical tan característica del torrent de Gravet.\nUn cop ubicats damunt del ràpel de 30, podem optar per instal·lar un passamà a la dreta i baixar evitant en gran part l'actiu, o com serà la nostra opció, muntar la corda per l'esquerra, i entrar per un forat entre la paret i els blocs, el cabal ho permet i alhora ens permet de fer una bona remullada mentre rapelem.\nSortint d'aquest petit forat, trobarem una lleixa rocosa a l'esquerra del barranc del Torrent de Gravet on hi ha equipat un passamà amb cable que permetria de fraccionar els 30 metres d'aquesta vertical en dos.\nEn el nostre cas, obviarem aquesta opció i farem els 30 metres d'una sola tirada, passant per sota d'un gran bloc encastat al costat dret del barranc.\nA partir d'aquí, podem plegar la corda, ja que només queden alguns ressalts, i opcionalment un ràpel d'uns 10 metres que podem desgrimpar amb compte per la dreta.\nRestarem atents després d'aquest possible ràpel, perquè per sota la paret dreta del barranc marxa el camí de retorn.\nEl començament del retorn és poc fressat, començarem a caminar per un camí que s'intueix i resseguint la paret dreta del torrent progressarem entre arbustos i boixos, a vegades perdent una mica el tímid rastre de corriol fins a connectar amb un sender que prendrem a la dreta, molt ben traçat i amb moltíssimes fites.\nAquest camí ens conduirà al camí que baixa a la base del Salt de Sallent. En el sentit dels nostres passos, però, anirem resseguint les parets de la cinglera, creuant alguna torrentera seca fins a topar-nos amb una cruïlla que prendrem a la dreta, per remuntar les parets a través del Grau de la Donada amb un camí còmode, tot i que puja força dret.\nSuperat aquest grau, arribarem a la pista que hem utilitzat per accedir al Torrent de Gravet, ara, doncs, només l'haurem de prendre a l'esquerra per desfer el camí que hem fet i així tornar al cotxe.\nCompte també amb l'inici del retorn, observareu un evident error de senyal degut a la proximitat de les parets de la cinglera.\nAparcament Salt de Sallent de Rupit


Protecció Civil demana precaució a la Costa Brava per mala mar - El Gerió Digital\nS'ha activat preventivament l'alerta del pla Inuncat per les previsions d'ones de fins a quatre metres\nDimarts, 21 d'octubre de 2014 19:09h\nProtecció Civil ha activat preventivament en fase d'alerta el Pla Especial d'Emergències per Inundacions a Catalunya (Inuncat) per la previsió del Servei Meteorològic de Catalunya de fort onatge que afectarà a partir d'aquest vespre al litoral de l'Empordà, i que demà s'estendrà a la Selva i en menor grau a la resta del litoral de la meitat nord de Catalunya.\nEs preveu que hi hagi onades que en algun moment poden superar els quatre metres. El fenomen estarà marcat per mar de fons del nord, fet que, indiquen des de Protecció Civil, vol dir que no es un fenomen de llevantada. L'episodi en què es poden donar onades de més de 2,5 metres (maregassa) s'inicia avui a les 20.00 h a l'Alt i el Baix Empordà.\nDimecres a les 8:00h s'incrementa la intensitat del fenomen en aquestes dues comarques i es mantindrà durant tot el dia podent arribar a ones superiors als quatre metres. A més, també hi haurà afectació al litoral de la comarca de la Selva, Maresme i Barcelonès tot i que amb menor probabilitat que a l'Empordà. L'episodi s'allargarà fins dijous al migdia al litoral de les comarques del nord.\nHi haurà mar de fons del nord i l'alçada màxima de les onades es donarà al nord del Cap de Creus i al Cap de Begur. En aquests punts l'onatge pot afectar directament a la costa i són les zones de major risc per les activitats a prop del mar. A la resta de territoris afectats l'onatge pot ser més perpendicular a la costa.\nProtecció Civil recomana extremar la precaució en les activitats recreatives i professionals al mar, no accedir als punts del litoral afectats pel fort onatge o als llocs on les onades trenquin amb força i respectar els tancaments d'accessos a aquests punts. A més, s'aconsella allunyar-se d'espigons, esculleres i passejos marítims i altres zones on trenquin les onades a prop.


El Nadal de Madame Martine (IV) – CATzona CATzona: Notícies i tota l'actualitat del país en un sol portal\nNomés ha tancat el dia de Nadal i pel dinar d’any nou. Madame Martine passa ben llarg de la setantena i continua al peu del canó de la seva parada de cremes i formatges al mercat cobert del barri de Saint Cyprien. Puntualment, cada setmana hi passo a comprar el gouda sec descremat que em va seduir pocs dies després d’arribar. Des de llavors, cada matí esmorzo pa amb gouda sec descremat de Madame Martine. S’ha tornat tradició.\nMartine tenia el pare de Valladolid i la mare de Sevilla. És mig espanyola, em va dir, el primer dia que ens vam conèixer. “Jo soc republicana espanyola i tu segur que ets espanyol, per l’accent que tens i per la mirada que poses. Tots els espanyols feu la mateixa cara al arribar a Toulouse; obriu molt els ulls i tanqueu molt la boca”. Jo, per dissimular, vaig obrir la boca somrient i vaig aclucar una mica els ulls. Però sí. Ens vam reconèixer. Ella sabia, no sé com, que necessitava que algú em reconegués. No ho oblidaré mai; va ser la primera en donar-me la benvinguda al barri. Des de llavors crec que em té apreci, sobretot quan hi vaig amb el nano. Dolça, repeteix “quin bon minyó el teu fill!” mentre li regala un tros de formatge de cabra o una xocolatina o un bombonet.\nCada cop que la visito em comenta l’estat de la nació; la seva opinió sobre les coses. Les seves sentències. “Així estàs al cas, jove, que acabes d’arribar i no saps res de res” sempre feinejant darrera el taulell. Al costat, el seu marit, molt més envellit que ella, assenteix, somrient, sempre en silenci, sempre en segon terme. Madame Martine no m’ha parlat mai dels seus fills o dels seus nets. A primers de novembre la van operar de catarates i de resultes, va tenir glaucomes. Però ella, mig cega, va tornar a obrir la botiga. Madame Martine és forta, i no se n’amaga. La seva veu, robusta, cridanera, és de parada de mercat. Es fa entendre. Jo ho agraeixo.\nPer Festes el mercat té un arbret vermell a la cruïlla de passadissos, i de fons sonen cançons nadalenques en anglès. Madame Martine em saluda contenta. Li encarrego el formatge. Li dóna un bombonet en forma de pare noel al meu fill. I mentre ell menja, parlem. “Sí, els gilets jaunes han arribat per quedar-se. Es que cada cop treballo més i arribem més just a finals de mes. Ara, la bretolada del dissabte passat a l’avinguda Etiennes Billieres no la trobo bé. Tampoc cal cremar-ho tot i alçar barricades, no? Les coses estan complicades. La gent és malhumorada i costa que et saludin i siguin cordials. Els espanyols encara ho respecteu una mica; però aquí això ja s’ha perdut. Sembla que a ningú li importi ningú. Treballaré fins que em quedin forces. La meva vida és aquest mercat; aquí hi he viscut moments inoblidables al costat del meu marit. Toulouse és acollidora pels que venen de fora; sempre diem que els que vivim en aquesta ciutat no som francesos, som tolosans. Som més llatins, més hospitalaris, més tolerants. Sí, em sento orgullosa de ser d’aquí. Pensa una cosa; tot això no acabarà bé. Ho veig cada dia davant del taulell: hi ha molta gent passant-ho malament. I quan la gent no ho passa bé no pots esperar res de bo… El poble és el poble!” em diu rient per sota del nas i tallant amb un ganivet enorme un formatge rodó.\nMentre surto del mercat penso de com els mercats són sempre un mirall del lloc on estan instal·lats. I de com, subtilment, m’ha demostrat la fraternitat francesa des del primer dia que ens vam conèixer. A la plaça Roguet una senyora disfressada de pare noel regala vals de descompte per un Intermarché de les afores. El Nadal de Madame Martine no em deixa d’entristir una mica. Per moments em sembla percebre que el seu món s’apaga lentament. El bon tracte, el barri, la família, la memòria, estan en crisi. No només a Toulouse ni a França. Al món sencer. Però el Nadal de Madame Martine també pot ser el moment oportú per constatar que gairebé mai res desapareix sense resistència. I que de vegades, reneix amb la primavera. No deixaré de comprar-hi formatge.


RoboCAT 2020 – El Campionat de Robòtica de Catalunya | Servei Educatiu Hospitalet de Llobregat\nDinamització Espai TIC / TAC\nEls objectius principals del projecte RoboCAT són crear un entorn comú on compartir idees amb les persones que tenen inquietuds en l’àmbit tecnològic; fomentar la robòtica de muntatge i programari lliures; fer accessible i assequible la realització d’activitats robòtiques pels centres educatius i cívics; i potenciar el coneixement i estimació del patrimoni cultural, natural i artístic de Catalunya.\nEls cursos de preparació, adreçats a mestres, professors i educadors que vulguin participar a la RoboCAT 2020, es celebraran en les següents dates:\n– Curs de preparació de la Catalunya Central: dimecres 25 de setembre de 2019 de 18 a 20 hores a la Universitat de Vic.\n– Curs de preparació de Barcelona: dijous 26 de setembre de 2019 de 18 a 20 hores al Centre Cívic del Convent de Sant Agustí.\n– Curs de preparació de Girona: divendres 27 de setembre de 2019 de 18 a 20 hores a la sala d’actes del Centre Cívic del Barri Vell-Mercadal.\nEls cursos són impartits per Make and Learn. L’entrada és gratuïta. Per participar en aquesta activitat cal inscriure’s prèviament a través del següent formulari abans del dia 13 de setembre. Les places són limitades.\nEls tornejos locals de la RoboCAT 2020 es celebraran durant els mesos d’abril i maig de 2020. Ben aviat publicarem les dates i seus a la pàgina web del campionat. La Gran Final de la RoboCAT 2020 es celebrarà el dissabte 16 de maig de 2020 al matí a l’Escola Els Estanys de Platja d’Aro.\nEl període d’inscripcions a la RoboCAT s’iniciarà el dilluns 2 de setembre de 2019 a les 9 del matí.\nTrobareu tota la informació a la pàgina web robocat.cat i en els tres document adjunts a la missiva (bases, normativa, muntatge del taulell de joc i plànols), que us demanem que llegiu atentament.\nEspai TIC / TAC robòtica programació, TAC 0\nXTCD | PFZ L’Hospitalet de Llobregat\nNovetat! Seminaris de suport a la inclusió per primària i secundària\nAquesta setmana destaquem…\nActivitats i tallers a la biblioteca La Bòbila\nNit Europea de la Recerca a L’Hospitalet\nActivitats de Formació CESIRE – Primer Trimestre – Curs 2021-2022\nActivitats en obert sobre coeducació\nOferta Formativa sobre Programes Internacionals per als centres\nPrograma d’intercanvi virtual Connecting Classrooms


(S'ha redirigit des de: Aurora (astronomia))\nL'aurora polar consisteix en una llum natural que apareix al cel nocturn de les regions properes a les zones polars a causa de l'impacte de les partícules de vent solar amb el camp magnètic de la Terra. A les latituds de l'hemisferi nord, on se la coneix com a aurora boreal, un nom donat per Galileo Galilei, en referència a la deessa romana de l'alba Aurora i el seu fill, en representació dels vents del nord. Normalment, es veuen més intensament durant les temporades de setembre a octubre i de març a abril. A les latituds de l'hemisferi sud, es coneix com a aurora austral.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Aurora_polar&oldid=22627113»\nDarrera modificació: 16 gen 2020 a les 08:45


Heribert Barrera: “He estat militant de la llibertat"\nL’expresident del Parlament de Catalunya, Heribert Barrera, ha estat objecte d’un homenatge per part de la Fundació Catalunya Oberta -l’organització del qual ha estat compartida pel Grup Hayek- en el transcurs d’un dinar que ha tingut lloc avui, dijous, a l’hotel Majestic de Barcelona. L’homenatge, que ha tingut un caire eminentment cívic i ha rebut el suport d’entitats com Òmnium Cultural, l’Ateneu Barcelonès i la UAB -on Barrera va ser professor-, ha tingut la voluntat de ressaltar la llarga trajectòria de servei al país, marcada per unes fortes conviccions i conseqüent amb uns principis irrenunciables que Barrera ha exercit en els àmbits polític, universitari i de societat civil.\nEn el decurs de l’acte, Barrera ha afirmat que ha estat “militant de la llibertat, que és la cosa més important per la que es pot lluitar”, alhora que ha donat les claus perquè aquesta llibertat sigui possible: “els polítics han de garantir la seguretat i el benestar si no volen l’amenaça del totalitarisme”. Tot i reconèixer que a vegades “no he sabut callar” i també haver estat, alguns cops, un pel intolerant, el veterà polític ha assegurat que “respecto les persones i les idees”.\nL’actualitat política -“si retallen massa l’Estatut o el deixen massa net, valdria més retirar-lo i començar de nou”- i alguns records de la seva etapa com a president d’ERC -“l’any 80, a les primeres eleccions al Parlament, vàrem proposar un govern PSC-CiU amb Raventós de president. Els socialistes no el van voler i vàrem votar Pujol sense cap mena de restricció. Pujol no era la dreta; era antifranquista i liberal. I ERC va tenir l’escrúpol de no participar al Govern per mantenir la independència”- també han estat presents al seu parlament.\nEn la seva glosa de l’homenatjat, el patró de la Fundació Catalunya Oberta Macià Alavedra ha assegurat que “les conviccions de Barrera són molt difícils de torçar” i que “és un home d’educació, de mantenir les formes, de dir el què pensa i d’anar contra el corrent dominant”. També ha pres la paraula el president de la Fundació Catalunya Oberta, Joan Guitart, per destacar la seva lluita per la llibertat. A l’acte han assistit els també antics presidents del Parlament Joaquim Xicoy i Joan Rigol, el president d’Òmnium Cultural, Jordi Porta, que ha qualificat Barrera de “referent per la seva coherència” i la UAB ha estat representada per la vicerectora, Muriel Casals, que ha dit que Barrera “ens ha fet pensar i ens guiava a fer servir la intel·ligència i no els tòpics”.\nLa Fundació Catalunya Oberta, privada i emmarcada en la ideologia liberal sense vinculació a cap formació política, es va crear amb l’objectiu de promoure, analitzar, defensar i estendre els valors de la societat oberta, la llibertat, la democràcia i l’economia de mercat. Entre altres activitats, la FCO organitza regularment dinars-conferència, concedeix un premi periodístic i edita un butlletí electrònic setmanal www.catalunyaoberta.net/butlletins.


Vitra Antonio Citterio grand repos ottoman\nDesenvolupades conjuntament per Vitra i Antonio Citterio, Repos i Grand Repos introdueixen un nou nivell de confort i flexibilitat en la llar: amb el seu generós embuatat, braços acollidors i alt respatller, aquestes elegants butaques giratòries ofereixen una imatge de suprem confort.\nGràcies al mecanisme sincronitzat ocult sota l'embuatat, els usuaris poden passar de la posició de seient vertical a un angle reclinat per descansar, o bé bloquejar el respatller en qualsevol posició. La resistència del respatller pot ajustar-se manualment en funció del pes de l'usuari. Això garanteix un gran confort i un suport òptim per a l'esquena en tota la gamma de moviments.\nAntonio Citterio neix en 1950 en Meda, Itàlia. Estudia Arquitectura a la Universitat Politècnica de Milà. En 1972 inicia la seva activitat com a assessor i dissenyador en l'àmbit del disseny industrial i, entre 1987 i 1996, treballa amb Terry Dwan en el Studio Citterio/Dwan. De 1990 a 1992, ensenya en l'Acadèmia Domus de Milà i, de 1993 a 1995, és examinador extern de disseny de mobiliari a la Real Escola de Londres, abans d'acceptar en 1997 un lloc de professor a la Universitat La Sapienza de Roma. En 1999, funda amb Patricia Viel, Antonio Citterio and Partners, un estudi multidisciplinari a Milà. De 1999 a 2002 ensenya en la Facultat d'Arquitectura de la Universitat de la Suïssa Italiana. Des de 2006 torna a ocupar una càtedra allí.\nButaca/estructura: escuma modelada de poliuretà amb bastidor de plàstic encintat i mecanisme sincronitzat integrat amb dispositiu de bloqueig.\nBase: quatre radis d'alumini fos, poliment o amb recobriment en pols.\nCoixí cervical: farciment de plomes.\nOtomana (tots dos grandàries): tauler de fusta laminada, escuma de poliuretà i fibra de polièster.\nPotes: alumini fos, poliment o amb recobriment en pols.\nReposapeus: panell plàstic, escuma de poliuretà i fibra de polièster.\nBase de quatre ràdios: alumini fos, poliment o amb recobriment en pols.\nLliscadors: inclou lliscadors de plàstic per a moqueta o de feltre per a sòls durs; els reposapeus solament estan disponibles amb lliscadors de plàstic.\n2,616.50€ 4,360.84€ - 40%


Cepeda abandona l'Acadèmia, però 'OT' es dispara\nAUDIÈNCIES DE DIMARTS\nEl concurs de TVE es consolida en el 'prime time' en el seu trasllat circumstancial al dimarts i guanya la partida a 'El accidente' de Tele 5\nBarcelona - Dimecres, 03/01/2018 | Actualitzat el 04/01/2018 a les 16:52 CET\n«Això de les nominacions és un tràmit del programa. No cal prendre-s’ho malament». Aquest va ser el sentiment de Cepeda, el rei de les nominacions de la present edició d’OT (ja en sumava cinc), després d’abandonar l’Acadèmia en la novena gala del concurs de TVE de dimarts passat.\nL’expectació de la nit en un dia d’emissió inusual era màxima. A l’escenari s’enfrontaven dos gallecs –amb dues actuacions espectaculars–, que han forjat una gran amistat a cop de reclusió, i potser dos dels més carismàtics, amb perdó d’Almaia (Amaia i Alfred, la parelleta del moment).\nEls registres que va oferir la votació per decidir l’expulsió van ser de rècord. Es van comptabilitzar sis milions de vots i el simpàtic Roi, el propietari del sapoconcho (tortuga, en gallec), se’n va agenciar el 73%. No van servir de res les amenaces del portal Forocoches, que pretenia boicotejar la gala i promoure una votació massiva a favor de Cepeda, a qui volien veure fins i tot al pròxim Festival d’Eurovisió.\nEspecialment entristits es van mostrar Aitana –a qui els fans han volgut aparellar amb Cepeda durant totes aquestes setmanes–, Ana Guerra i, per descomptat, Roi. Va ser una gala agredolça per a la petita catalana: el seu millor amic va abandonar l’Acadèmia –«No vull que te’n vagis», li mussitava Aitana a Cepeda, entre sanglots–, però el públic la va portar fins a l’olimp de favorits per la seva interpretació de Chas! Y aparezco a tu lado (d’Álex y Cristina).\nI per a moment de la nit la interpretació que Amaia va fer de Shake it out (Florence and the Machine). «Has estat apoteòsica, sublim, exquisida, la rehòstia», li va dir Mónica Naranjo a la coronada Amaia d’Espanya. La pamplonesa va protagonitzar, a més, una de les anècdotes del xou: públic i companys li van cantar el Cumpleaños feliz pels seus 19 anys. «Em sento molt madura», va mussitar Amaia, aclaparada.\nTemes: Concursos TV Operación Triunfo Audiències televisió TVE


Pot ser que tingui problemes de fertilitat per la meva edat?\nSí, lamentablement el pas del temps influeix molt negativament. L'edat fèrtil se situa entre la pubertat i la menopausa. Dins d'aquest període, les millors condicions es donen normalment fins als 35 anys. Conforme l'edat de la dona augmenta, disminueix la reserva ovàrica i la qualitat dels seus òvuls.\nEn definitiva, quant majors siguem, la fertilitat de la dona no només es tradueix en una menor probabilitat d'embaràs, sinó també en un augment del nombre d'avortaments a causa de les anomalies cromosòmiques i de complicacions durant l'embaràs.\nLectura recomanada: Què causa l’esterilitat femenina? – Símptomes i tractaments.


L'Alfàs al torneig de futbol més important del món - Diari La Veu\nEscriba el número 920870\nL'Alfàs al torneig de futbol més important del món\nUna expedició de 23 persones, de les quals 18 són jugadors, viatjaran aquest dissabte a Oslo, Noruega, per a prendre part en el torneig internacional de futbol base més important del món: la Norway Cup.\nEn la Norway Cup participen jugadors l'edat dels quals oscil·la entre els 10 i els 19 anys, tant en la categoria masculina com en la femenina. En el major torneig mundial, des de 1972 i fins a 2015, han participat un total de 50.000 equips.\nEn els últims anys, la participació ha estat xifrada entre 1400 i 1600 equips per edició, per açò es considera que aquest és el “torneig de futbol més important del món”. L'equip Cadet A de l'Alfàs del Pi que participarà enguany en la Norway Cup no serà l'únic equip Español que competirà en aquesta edició.\nAquest viatge de deu dies és un premi per a tots els jugadors d'aquest equip que han sigut enguany campions de lliga i han aconseguit l'ascens. Per tant, a més de ser un premi pels assoliments aconseguits és un premi per l'excel·lent comportament que han demostrat en el camp durant tota la temporada.\nAixí i tot, per a viatjar a Noruega els jugadors i directius del club han hagut de cercar finançament a través de patrocinadors que han aportat part del que els costa aquest viatge als jugadors alfasins. Hui, els jugadors i entrenadors han rebut la visita del regidor d'esports Luis Miguel Morant, que ha posat amb els xavals a la foto Oficial. El regidor alfasí ha conversat amb ells i els ha desitjat el millor en la seua participació en la Norway Cup, ja que, sens dubte, aquesta serà una experiència inoblidable que els animarà a seguir jugant al futbol en comprovar que el treball en equip ben fet té recompensa.\nEscriba el número 996213


Hospitals en Altres ciutats a istanbul - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Estambul - Turquia - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Turquia › Estambul › Hospitals en altres ciutats a istanbul\nHospitals en altres ciutats a istanbul Estambul > Turquia\nHospitals en Altres ciutats a istanbul recomanades:\nEsperem que, en ser un dels 0 habitants de Altres ciutats a istanbul que necessiti atenció mèdica en diverses ocasions de la seva vida, es pot trobar en aquesta llista de Hospitals en Altres ciutats a istanbul l'hospital que cercava. Per això treballem tots els dies: facilitar la vida de persones com tu en el moment de la necessitat i l'ansietat de contactar amb un hospital.\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres si, si navegueu per aquest lloc web, noteu algun error en el registre d'un o més Hospitals en Altres ciutats a istanbul. Mantenir el nivell de qualitat és un dels nostres valors, i sense que els nostres usuaris ens ajudin en això, seria bastant difícil que hàgim sabut fer-ho.\nSi necessiteu atenció mèdica urgent perquè acaba d'haver estat víctima d'un accident domèstic, laboral o d'altre tipus, el trobareu aquí a la guia de l'hospital Turquia, tot Hospitals en Altres ciutats a istanbul ordenat per rellevància, de manera que podeu contactar-vos o personalitzar-lo i assistir-hi Ràpidament.\nHospitals en Altres ciutats a istanbul per categoria\nL'accés als serveis bàsics de salut és un dret de totes les persones. Si el vostre metge l'ha dirigit a un especialista, dirigiu-vos al sistema de salut pública i usareu els serveis als quals s'utilitza el vostre impost. Trobeu aquí tots els hospitals públics de Altres ciutats a istanbul (Turquia)\nIntroduïu per conèixer totes les dades de contacte, com ara el telèfon, el correu electrònic i la web de cada un dels hospitals privats Altres ciutats a istanbul (Turquia). No perdis temps i fes clic a l'enllaç just a sobre d'aquest text\nMostrant 114 Hospitals en Altres ciutats a istanbul\nHospitals en Altres ciutats a istanbul per ciutat\nVeure tot: Hospitals en Altres ciutats a istanbul per ciutat\nMés destacats Hospitals en Altres ciutats a istanbul


Relat "Reflexions sense cap ni cua (1) Ned Stark, de Joc de trons"\nInici > detall del relat: Reflexions sense cap ni cua (1) Ned Stark, de Joc de trons\nEn tota bona història, necessitem personatges bons, o prou bons i d'altres dolents, o bastant dolents. Aquest repartiment, l’han empès a l'extrem els Nord-americans, no només de la Hollywood d'avui, però des de sempre. Allà, hi ha els bons i els dolents, i punt. Els mitjans, els centristes dels valors no hi caben. Els dolents són també per definició els altres, tots els presidents dels Estats-Units ho podrien confirmar.\nQue els bons matin i trucidin, de fet, més, molt més, que els dolents no molesta a ningú. Si teniu dubtes, torneu a llegir el darrer dels Mohicans (dit de passada, és un llibre avorríssim, la pel·lícula és molt millor, cosa rara, almenys la del 1992 amb Daniel Day-Lewis. N’hi ha una pila d’altres que encara no he vist, no puc dir-ne res). Per una versió més moderna del bo que massacra tothom, podríem citar Bruce Willis en un gratacel o en un aeroport.\nL'originalitat de joc de trons és que de bons, de bons de debò, no n'hi ha. Tots són més o menys dolents. Clar, apareixen al començament uns quants beneits, però evolucionaran, al llarg dels llibres i/o de les temporades, per aconseguir demostrar que poden ser tan dolents que els dolents professionals, o almenys deixar darrere d'ells una bonica pila de cadàvers.\nPerò hi ha una excepció: Ned Stark, senyor del Nord. És l'home dret, sever, just, bon pare, bon marit, bon senyor, quasi perfecte i té principis morals, el pobret.\nAmb principis morals i una esquena una miqueta rígida, no podia acabar d'una altra manera que perdent el cap.\nUna remarca divertida, només de passada: en la sèrie, l'actor, Sean Bean, és tan acostumat a morir en les pel·lícules que només de veure’l al començament, saps que no veurà el final de la història. Trobarà sempre una colla d’orcs sobre el seu camí.\nEl nostre Ned és el senyor de les terres del Nord, protegint la resta del reialme de tots els emprenyadors, de dues o quatre potes, que pul·lulen més enllà del Mur gelat. Té una família nombrosa i un bastard. Aquest bastard, amb la seva cara de gos batut que portarà fins al final, és important, perquè ens fa el Ned una miqueta més humà. Té una falla al seu c.v.\nDesprés, la seva trajectòria és senzilla, el visita el rei, el seu vell amic, gras i borratxo, i ell accepta la nominació com a «Mà del rei», una mena de primer ministre. Ned StarK accepta la nominació i la pregunta que podem fer-nos és: reeixirà la seva missió, o més senzillament, sobreviurà?\nEnviar Ned Stark a la capital del reialme és com nomenar un vell capatàs llenyater del Nord de Noruega com a vicepresident de la Comunitat de Madrid. O com ajudant d'alcalde a Marsella. Us deixo escollir els vostres exemples. Segur que en coneixeu una pila.\nUna vegada allà, que és un "cistell de crancs", com es diria en francès, va acumular els errors, empès pels seus principis, el seu sentiment de l'honor, la seva amistat per al rei i a la darrera mà del rei, mort d’una mort que no sembla natural (morir de mort natural en una història com aquesta semblaria més aviat vulgar), i la dèria de la seva dona. El tot plegat va desencadenar la catàstrofe que li permetrà perdre la vida, a Martin d’escriure més llibres i a la HBO de filmar vuit temporades.\nVenim al gra, per què la història necessitava un Ned Stark? I sobretot per què li feia falta morir?\nPerquè no hi ha res de millor per enganxar el lector/espectador d’una història que la mort d’un bo i veure com serà venjat.\nAquesta mort pot passar al començament, o no massa lluny, com és el cas de les històries policíaques, amb dos policies, amics, i un d’ells es fa matar, i tota la resta del temps serveix al company a caçar l’assassí o els assassins.\nEn altres casos, la mort d’un bo i/o d’un amic pot desencadenar la catàstrofe final (pleonasme), com per exemple en les pel·lícules «Open range» i «sense perdó», dos westerns molt bons, al meu gust.\nAmb la mateixa lògica, la mort d’una persona símbol com punt de no retorn, el veiem sovint en la història real. És per això que els revolucionaris francesos van decapitar el rei Lluís XVI, o els puritans anglesos de Cromwell el rei Carles 1r o que Lenin va fer massacrar tota la família tsarista. Amb aquestes execucions, hi ha un abans i un després, el després no serà mai més com l'abans.\nÉs aquí la mateixa lògica: a partir de la decapitació de Ned Stark, res no podrà parar el massacre generalitzat que durarà fins al final. Aquelles piles de cadàvers que esdevindran aviat avorrides. Fins i tot en les pitjors pel·lícules de guerra, no n’hi ha tant, de morts.\nLa mort de Ned és important d'un punt de vista narratiu, però del punt de vista del lector/teleespectador també, perquè si la mort d'un innocent ens pot fer plorar, fins i tot la mort injusta d'una mena de llop gegant mig salvatge, la mort d'un just, d'una persona moral ens revolta.\nPerquè, inconscientment, tot i que sabem que la moralitat i la justícia no són d'aquest món, n'hi ha prou amb llegir tres pàgines de qualsevol diari o mirar els telenotícies d'un dia qualsevol per capçar-ho, en les ficcions, ho volem creure.\nI aquest Ned Stark, enmig de perills cada vegada més perillosos, que s'afanya a descobrir la veritat i a voler la justícia, ens toca més profundament que les mirades de beneita de la seva filla o les crisis de la seva histèrica dona.\nVolem que guanyi ell, volem veure triomfar la justícia… i fins a la traïció final, és possible… i naturalment, és un fracàs, ha de ser un fracàs. En el cas contrari, Martin només hauria pogut escriure un volum.\nPerò l’essencial, és que de totes les morts del primer volum/primera temporada, aquesta és la que més ens revolta, perquè ell tenia principis morals, i malgrat la realitat quotidiana, ens agrada somiar que és possible.\nAquesta mort, d'un punt de vista narratiu, era necessària, em repeteixo, ja ho sé, per rellançar l'interès de la història, per posar noves preguntes, per tenir el lector/espectador enganxat.\nPersonalment, tinc una relació estranya, ambigua, amb joc de trons… No negaré que la història m'ha agradat, però arribat al final, en queda una mena de regust de «crec que he perdut el temps»… Si hi reflexiono, crec que La pel·lícula, la sèrie, m'ha enganxat més pels actors que per la història mateixa.\nQue seria Joc de trons, almenys la versió filmada, sense els actors donant vida a, per exemple, tota la família Lanister?\nEls «bons», diguem els més simpàtics, mai no han aconseguit convèncer-me, ni el John Snow, ni les dues germanes… No són mal actors, no, però el John Snow, fins al final amb la seva cara de primer de la classe tímid... me l'imagino llevant el dit per demanar a la mestressa boja si pot apunyalar-la. Quant a les germanes Stark, si van ser creïbles en el primer llibre/primera temporada, després…\nLa petita, caient del cel sense paracaigudes per acabar d’un cop de punyal amb un rei terrífic que feia basarda a la terra sencera... i la germana gran encara menys, sense poder explicar-ho amb arguments convincents. Només una impressió.\nLa paradoxa de molts llibres o pel·lícules, és que els dolents són sovint més interessants que els bons.\nFunciona en les ficcions, però, i és una pregunta que m'he fet sovint, a la història real també, o a la realitat actual. Per què homes (i dones, tanmateix més sovint, molt més sovint homes) que sabem que són persones de moralitat dubtosa, persones que no vacil·laran mai a eliminar qualsevol oposició, a mentir o a trair, atrauen tan seguidors?, i tan seguidors fidels fins a la mort o al ridícul, per algú que els abandonaran sense cap remordiment si ho pensa necessari? No dono cap nom, podeu sense esforç fer una llista d'exemples.\nL’originalitat de joc de trons és que els dolents de debò són dones. Que sigui la reina fratrífila o la rossa boja amb els seus dragons, o l’àvia enverinadora. Avancem amb la igualtat dels sexes, és un progrés, dones tan dolentes com homes. Dels altres dolents, mencionaré el rei de la nit qui era ridícul, com ho és, de l’altra banda, aquest Bran, corb de tres ulls. Amb ell, haurien pogut estalviar un actor, amb un ninot de cautxú, n'hi havia prou.\nI no parlaré del final una miqueta ridícula, on el ninot rep la corona, però he de reconèixer que musicalment, la sèrie és molt bona. Són temes que es queden al cap.\nPersonalment, m'agraden més les històries on tots els herois (o almenys la majoria) arriben vius al final, com al senyor dels anyells, potser és el meu costat d'adolescent retardat, però això només pot arribar en les obres de ficcions, i per això necessitem obres de ficcions, en el cas contrari, amb el diari i els telenotícies, en tindríem prou.\nNecessitem històries, que no siguin les de la vida quotidiana. Necessitem ficcions.\nSobre aquest tema de la necessitat de les ficcions, us aconsello la lectura del llibre de l’Albert Sanchez Piñol, «Estructures elementals de la narrativa». És un llibre indispensable, goso dir-ho, si voleu entendre com es construeix una història narrativa, però l’Albert explica també perquè necessitem ficcions.\nJo tinc, personalment, problemes amb llibres o pel·lícules realistes de la vida quotidiana. A menys que siguin humorístiques o, de tant en tant, les policíaques, si hi ha un bon enigma a resoldre.\nNo negaré que hi ha novel·les realistes que són obres mestres, perquè l’escriptor és un geni, Tolstoi o Rodoreda, per exemple, però en regla general, m’agraden més les històries fantàstiques o de Fantasy, que amb comissaris de policies o amb la cosina, amb malaltia incurable, de la germana del flequer de la cantonada que s’enamora de l’estudiant deprimit del tercer pis (bé, aquí parlo del noranta per cent de la producció cinematogràfica francesa, que no veureu mai, i teniu sort, jo fa anys que he abandonat).\nHavia començat a parlar de Ned Stark i acabo amb un final no planejat sobre la mediocritat de les pel·lícules franceses, però és també per això que he donat, per endavant, el títol «reflexions sense cap ni cua». En aquesta sèrie, faig tot el contrari d’allò que aconsella l’Albert, començo sense saber on aniré a parar...\njomagi | 13-12-2021\n... Agraeixo el teu suggeriment. Fa uns dos anys que treballo en quelcom paregut però, és costós de d'anar estructurant ja que barreixo un realisme irreal.\nProu bé | 11-12-2021 | Valoració: 10\nMoltes i de molts variats temes encara que el que més m'ha quedat es que parles de molts morts i molts dolents i dolentes, algun babau i alguna guillada! Sí que es veritat que tots són molt protagonistes del relat (8 llibres 8), a que et refereixes. He trobat que quasi no parles de batalles, i n'hi ha força de sang i fetge, ni del fred terrible que fa allà al mur.\nL'he llegit, m'ha fet somriure i fins i tot fer alguna riallada, però per sobre de tot he admirat un cop més les teves dots creatives!\nVés escrivint que aniré llegint! I ben de gust...