EDR : Quins 26 discos ens esperen aquest 2018?\nEl raper de Castelló presenta el seu debut amb el clip 'Efecte papallona'\n'Efecte papallona' (Full Basstards, 2014) és el primer àlbum d'estudi del raper castellonenc Alfonso Pérez, més conegut com El Blüe. Debuta després de set anys en actiu, dues maquetes, una nominació als Premis Ovidi i d'haver actuat per tots els racons del País Valencià. El disc va sortir dijous passat, però EDR n'estrena aquesta setmana el videoclip d'"Acció i reacció", una cançó per a la qual ha tingut la col·laboració del cantautor Pau Alabajos.\nRedacció: Andrea Romanos. Fotos: Xesa\nL'efecte papallona és un concepte que s'inclou dins la Teoria del Caos, i que ve a dir que dos fets en principi allunyats i de dimensions totalment diferents poden, en realitat, tenir una estreta relació. "El més menut i insignificant canvi pot produir una enorme reacció", aquesta és la idea principal que vol transmetre El Blüe amb el seu nou disc. El videoclip està enregistrat en un bar de Vila-real i presenta un joc de llums i ombres que s'entrellacen entorn a una sola idea: l'autèntica revolució neix en un mateix, i és el primer pas per ser lliures.\nL'aventura musical d'aquest jove de Castelló va començar amb només 16 anys. Al cap de poc temps Pérez ja gravava els primers temes, estrenava maquetes, participava en concursos i oferia concerts arreu del País Valencià. Set anys després, se sent plenament satisfet d'aquesta trajectòria, però admet que no sempre ha estat un camí de roses: "He patit moltes decepcions amb gent que em pensava que era legal, i m'han censurat a molts llocs que mai m'hauria imaginat", diu l'MC. Entre els seus objectius, a més a més, hi ha el de posar en el mapa el nom de la ciutat que va el veure néixer: "Castelló és un forat negre dins la música en valencià. Ni el públic, ni les associacions, ni tan sols nosaltres mateixos confiem en els grups de la meva terra, per molt potencial que tinguin".\nEl procés d'elaboració del disc, explica el cantant, es va engegar gràcies al seu tema "Silenci". El bon funcionament de la cançó li va permetre contactar amb gent com Ivan Gosp (Aspencat) o Bezeta. Amb el segon va començar a preparar l'aspecte instrumental que volia que tingués el disc, amb l'ajuda dels productors. Les bases electròniques es compaginen amb altres de més clàssiques a Efecte papallona (Full Basstards, 2014), i a partir d'aquí les lletres es van anar plasmant.\nAl seu darrer treball, El Blüe recull el que ja havia estat fent a les seves maquetes i aposta per unes lletres detallistes, sense perdre l'essència de carrer i sostenint-se líricament sobre els pilars de l'estètica, l'amor i la ràbia. Són paraules reivindicatives en un gènere, el rap, que és crític en si mateix: "Intento convèncer l'oient que el canvi que busquem, i que penso que la societat en general necessita, depèn del que fem nosaltres, i el primer pas és que comenci dins nostre".


Sense desvelar-te gaire, t’adonaràs de com ets | Meritxell Farreny\nSense desvelar-te gaire, t’adonaràs de com ets\nEl teatre és un mirall. Un mirall net que dirigeix la teva atenció a aspectes que havies passat per alt o ignorat en el més elevat grau de consciència. L’intèrpret projecta la vida interior de l’espectador i li retorna en forma de reflexió. El teatre pot retratar com viu una part de la societat; en aquest cas joves d’entre 18 i 23 anys residents a Barcelona i sense experiència teatral. El Mercat de les Flors dedica un espai a l’obra Trigger of Happiness que es podrà veure el 5, 6 i 7 d’octubre.\nRoda de premsa de l’espectacle ‘Trigger of Happiness’ al Mercat de les Flors. ©Meritxell Farreny\nÀngels Margarit, directora del Mercat de les Flors, ha inclòs l’obra Trigger of Happiness, malgrat no ser íntegrament de dansa, a la primera temporada atès que és especial i reuneix els objectius que la institució considera importants. Com bé diu Margarit, coincident amb els creadors de la performance, Ana Borralho i João Galante, “l’art és part de la societat, ha de ser actiu i transformador i existir en comunicació directa amb la gent” fet que demostra la intenció de voler fer partícips del projecte a joves del barri de Poble Sec, on està ubicat el Mercat.\nEls 12 joves, seleccionats a partir d’una carta de motivació, han treballat un taller durant 7 dies i s’han preguntat sobre la felicitat des de la seva pròpia veritat despresa de tòpics. El muntatge internacional ha aterrat a diversos països amb el mateix compromís i amb la convicció d’apropar els voluntaris a l’espai artístic i social. A partir del concepte de la Ruleta Russa van desenvolupar la idea “de construir un joc perillós”. La pistola desenfrena 12 preguntes i moltes respostes per “matar-nos i viure altres idees arribant a una nova forma de pensar sobre el futur”. Algunes preguntes són més directes i d’altres més poètiques, algunes fàcils i d’altres difícils però cap resposta errònia. Els actors es mouen sense guió i intervenen quan volen, lliures d’interpretar les preguntes i integrar-les i buscar memòries de la seva vida”, expressa Galante.\nCada ciutat que ha rebut la proposta representa un món que no respira el mateix ambient. La bombolla personal reté individus únics fora de “la idea general que manté que som iguals i que busquem el mateix”. “L’interessant és la realitat de cadascú”, comenta Galante. Rita Martínez, actriu de l’obra, ho explica: “les històries són completament diferents, de forma general podem tenir punts de contacte en alguns temes, però cadascú té els seus motius”.\nEn això, les preguntes no s’extrapolen; n’hi ha que funcionen en determinats grups i n’hi ha que no. S’explora l’amor, la política, les preocupacions, l’ansietat, la religió, la sexualitat i les pors; alguns encaixen i d’altres no van més enllà. D’aquesta manera, durant el procés, sentint-ho, han fet un tast i han adequat les preguntes i el format.\nEls actors segueixen unes regles de moviment i altrament la peça guanya llibertat. Entomen l’obra i la fan seva, sense recolzar-se en paraules crossa com “bueno” que han d’evitar. El diàleg canvia l’espai, “els camins de la vida se superposen” i el sentiment flueix si aconsegueixes no apartar-lo: s’estreteix si és molt intens o s’amplia si és més còmic. Hatim Azahri Chico, un altre dels actors, explica com de “difícil és controlar la situació, envoltar el moment i conservar-lo per expressar-se”.\nS’han preparat a partir d’establir confiança gràcies a la dansa i als primers massatges per deixar-se anar i després treballar la paraula. Primer els guiaven, després eren ells qui portaven el ritme de la classe. A partir del tercer dia, van començar a bastir l’ estructura de la peça per modelar-la i perquè prengués una forma física a partir d’una coreografia, “perquè no quedés en una mera improvisació”. Segons Galante, “no els interessa la conversa de cafè o d’opinió, volen centrar-se en compartir les històries personals de cada membre i així arribar al públic”. La primera posada en comú tendia a Big Brother, un format al qual no volien caure. Si bé coneixes una intimitat, l’essencial és avivar la conversa lluny d’una sessió de teràpia.\nNihad El Melloussi s’hi tornaria a presentar si pogués: “m’ha encantat; he conegut joves amb inquietuds i punts de vista molt diferents amb els quals m’he sentit molt còmoda sense tenir la por que et jutgessin”. Havia fet teatre al Centre Cívic de Sant Martí coordinat pel programa Xic. Confessa que a l’inici era més reticent a confinar secrets; ara es veu més sincera encara que transmetre la veritat resulti igual de complicat. Havent acabat la selectivitat l’any anterior, s’ha permès un any sabàtic per conèixer i decidir què vol fer. L’experiència l’ha encoratjat i “li ha donat forces per apostar pel que realment li agrada” malgrat que hi hagi gent que hagi estudiat i no sàpiga cap on tirar”.\nRita Martínez, estudiant de Medicina a la Vall d’Hebron, havia format part del grup de teatre de l’Institut de Roquetes interpretant el personatge La Celestina i la comèdia grega Los moixons, moment que descobrí “una afició que vivia a la part de les butaques”. Aquest muntatge, però, descobert gràcies a la plataforma cultural per a joves Escena25, difereix completament. “Et trobes aquí i, en veure que has de ser tu mateixa, canvia la perspectiva: recordes situacions que havies oblidat i aspectes que ni t’havies plantejat”. Emprèn l’aventura i satisfà l’espina de tornar a pujar a l’escenari i complir part d’un somni fins ara inassolible que conviu amb ella.\nHatim Azahri Chico, veí de Poble Sec, mai abans havia pujat a un escenari i està molt agraït de formar part del projecte. “A l’ inici era reservat i tenia clar que no havia de parlar sobre mi però vas veient que els companys s’abracen, que la por s’esvaeix i et vas obrint a poc a poc; actues sent com ets”. Va fer el batxillerat i es va prendre una estada lliure. L’oportunitat també se li va presentar a través del Xic i ha repercutit de forma positiva en la seva vida: se sent menys insegur a l’hora de parlar de si mateix i més proper amb els amics. Fins i tot, s’ha vist amb forces d’emprendre un projecte sobre futbol sala cosa que, “abans, no s’hagués atrevit” i ara “em tens aquí parlant amb vosaltres”.\nJunts han fet un grup unit i han personificat la veu més amagada del seu interior. No han encarnat un conjunt de papers confeccionats i preparats per a ser interpretats sinó que han mostrat el mosaic de cares de la realitat. L’expressió, el pànic, el focus, les convencions teatrals, la por, la incomoditat, el risc, la innocència… no hi ha apuntador per seguir el guió, només les ganes d’escoltar altre cop sense treure conclusions, crear debat i “dibuixar una cartografia multicultural i explosiva de la joventut local” perquè la felicitat no l’hem d’expectar o mirar en sobrevaloració, la tenim entre nosaltres. Només cal parlar-ne.\nMercat de les Flors Trigger of happiness


Viu Osona sobre rodes amb aquestes activitats a motor! | Osona Turisme\nViu Osona sobre rodes amb aquestes activitats a motor!\nSi ets un amant del motor, a Osona et tenim preparades un munt d’activitats per a què t’ho passis de meravella.\nJa sigui en un circuit tancat, com el kàrting, o per la natura, a la nostra comarca trobareu les millors opcions per a aquells que els agrada més anar sobre rodes que caminar.\nSi esteu enamorats del kàrting o encara no ho heu provat però voleu enamorar-vos-en, no dubteu en visitar el Circuit d’Osona. Si veniu sols o amb una colla petita podeu provar les vostres habilitats pel circuit mentre feu unes voltes. Però si veniu amb un grup de més de vuit persones, podreu fer una autèntica cursa amb entrenaments cronometrats i cursa final, una opció ideal per viure l’adrenalina d’un gran premi!\nPerò si a vosaltres el que us agrada són les rutes temàtiques en 4x4 a Anigami Experiències n’organitzen pel Collsacabra, Sau, les Guilleries, el Montseny, Bisaura i el Lluçanès. Per camins i pistes forestals de bon accés visitareu els indrets més emblemàtics de cada regió, amb temàtiques diverses com el romànic, el bandoler Serrallonga, paisatges, salts d’aigua… La durada és variable i podeu fer una ruta des de dues hores fins a un dia amb tot inclòs.\nA Viatges Alemany també organitzen increïbles rutes en 4x4 per les terres més agrestes i desconegudes del Collsacabra, visitant els punts més emblemàtics de l’entorn natural i combinant-ho amb visites culturals. Unes rutes de migdia perfectes per quan fa una mica de mal temps o per descansar de les excursions dels altres dies.


El bloc d'en Pere Pujol (fill de Can Peric): Una Catalunya Sobirana\nUn bon amic i també company de treball durant molts anys, sabedor de la meva “ ceba” per les qüestions públiques, del meu interès per la política, va preguntar-me en una ocasió, si podia explicar-li les raons que em portaven a considerar que Catalunya era una nació.\nA cop de bot la resposta no és fàcil i a banda d’algunes consideracions que vaig fer-li en aquell mateix moment, vaig pensar que el més adient seria escriure quatre ratlles per, amb més temps i tranquil·litat, argumentar millor el que li volia dir.\nCal situar-se al mes de setembre de 2004, quan tot just feia pocs mesos que el PSOE havia guanyat les eleccions generals i a Catalunya, C. i U. havia deixat de governar després de més de vint anys. És a dir, el panorama polític tan a Catalunya com a la resta de l’Estat havia sofert una forta sacsejada. Aquesta novetat, feia pensar en una nova manera de fer, tan en el que respecta a polítiques d’abast estatal com en un canvi en les relacions entre el Govern Central i la Generalitat. (L’aclariment és indispensable per entendre la darrera part de l’escrit ).\nSi una nació és una comunitat històricament desenvolupada, amb llenguatge propi, de territori estable, amb vida econòmica i formació sociològica, manifestada en una comunitat cultural definida, si considerem encertada aquesta definició, podem considerar que Catalunya reuneix aquestes condicions? Evidentment, sí. Som una comunitat que malgrat l’opressió que hem patit ens hem desenvolupat. Som una comunitat estable, per quant hem resistit i vençut els esforços d’assimilació violenta que han intentat imposar-nos.Amb un llenguatge propi i territori ben definit, forjats pels segles i amb un anhel de llibertat sense fi. Tenim les manifestacions culturals pròpies, que expressem amb la nostra parla, malgrat una llengua estrangera—mereixedora del nostre respecte—que se’ns ha volgut imposar. Som doncs una nació.\nEns correspon el dret a l’autodeterminació, entenen que aquest dret significa que tenim el dret de determinar el destí de la nostra nació, sense la intervenció de ningú en la nostra vida i molt menys per la via de la imposició, com ha passat mantes vegades al llarg de la història. Una nació ha de poder arranjar la seva vida d’acord amb la seva pròpia voluntat, sobre la base de la plena autonomia. A establir relacions federals amb d’altres nacions i a exercir el dret a la completa separació si així ho manifesten democràticament els seus ciutadans. Les nacions són sobiranes i Catalunya té dret a ser-ho.\nEl dret a la separació però, no vol dir que la nació tingui l’obligació de separar-se. Sóc del parer que en el moment present el problema que se’ns planteja no és el de separar Catalunya d’Espanya, sinó el de crear les condicions polítiques que assegurin a Catalunya de manera indubtable l’exercici ple i lliure del dret a l’autodeterminació i el respecte absolut a la seva sobirania.\nSortosament acabat ja fa més de 25 anys un règim polític dictatorial, que ens va tenir als catalans i catalanes reprimits i maltractats, per partida doble, per demòcrates i també pel “ greu delicte “ de voler ser catalans, crec que ara es donen les condicions objectives per trobar les mesures polítiques adients que permetin l’encaix de Catalunya en el marc de l’Estat Espanyol. Una nova transició és necessària, que ha de passar pel ple reconeixement de la identitat de la nostra nació, prenent les mesures que ens permetin decidir el que volem ser, en definitiva, exercir la nostra sobirania.\nEls resultats de les eleccions generals, el signe polític del nostre govern de la Generalitat, penso que han canviat el panorama polític de l’Estat Espanyol. És per aquest motiu, que malgrat els dubtes, que em creen certes manifestacions públiques d’alguns polítics, tinc confiança en la sensibilitat del Govern central i del partit que li dóna suport per tirar endavant aquest projecte que, en última instància serà beneficiós per a tots.\nTranscorreguts cinc anys, amb un nou Estatut que ha “ cremat “ políticament a bona part de la ciutadania, no hem avançat ni de bon tros el que era lògic pensar. Una vegada més queda palès que la lògica en el camp de la política serveix per a ben poca cosa. Catalunya és maltractada tan econòmica com políticament. El nou finançament que contempla l’Estatut es troba encallat i com molt encertadament diu el company Joan Prat, viure a Catalunya, ens costa molt car. El govern central incompleix el que per llei hauria de respectar i que per a més vergonya els diputats i diputades que li donen suport varen votar en el seu moment: una Llei de caràcter orgànic com és el vigent Estatut. Del projecte d’un estat federal--el senyor Zapatero en parlava cada vegada que venia a Catalunya—ni tan sols és mencionat i de l’Espanya plural, jo no la veig enlloc. Catalunya és menystinguda i els catalans som considerats insolidaris i a voltes fins i tot tinguts com males persones.Aquella confiança que jo manifestava en la sensibilitat política del govern central no s’ha vist en cap moment i la direcció del PSOE, continua pensant que per guanyar les eleccions no pot ser menys espanyolista que el PP. Inclús arriba a pactar acords de govern amb els populars quan li convé. Euzkadi és un bon exemple. S’equivoquen i més aviat que tard aquest capteniment els passarà factura política. No em sap cap greu, però lamentablement ho pagarem tots. M’arrisco a predir que aquest país passarà altra vegada pel mal tràngol d’un govern de dretes.\nNo vull allargar-me més sobre aquesta qüestió. Els diaris, ràdios i televisions en parlen cada dia. Catalunya s’empobreix, és una realitat inqüestionable, però hem de mantenir la dignitat que des de fa tres-cents anys hem sabut defensar. No hem d’acceptar les engrunes, hem d’exigir el que per dret ens correspon. En aquest sentit és imprescindible fer un front comú contra els que ens tracten amb tanta supèrbia.No només els partits polítics catalanistes, també la societat civil ha d’involucrar-se per assolir el respecte que ens mereixem i l’acompliment del que és Llei. Tinc molts dubtes que siguem capaços d’aplegar-nos. Els interessos de partit i no vull assenyalar-ne cap, compten en demesia.\nPublicat per Pere Pujol a 19:12\ni ara, tal i com pinten les coses a Euskadi, encara hi estem més lluny, mecasumlolla!!!! La sensibilitat nacionalista que es pressuposava al govern Zapatero a prendre pel sac!!! (sònia)


Segueix el malestar a Sant Jaume de Frontanyà després de la celebració de l’ecomusical | Aquí Berguedà\nSegueix el malestar a Sant Jaume de Frontanyà després de la celebració de l’ecomusical\n23 juliol 2016 13:14\nSant Jaume de Frontanyà, el poble més petit de Catalunya, ha acollit un festival ecomusical que durant sis dies, del 14 al 20 de juliol, ha portat 2.000 persones al municipi. D’aquesta manera, la població de Sant Jaume s’ha multiplicat per vuitanta durant aquesta setmana, i això no ha agradat a tothom.\nDes de l’Ajuntament, l’alcalde, Rubén Lladós, valora positivament l’esdeveniment i afirma en declaracions a AquiBerguedà.cat que “hi ha hagut molta gent de la comarca que s’hi ha involucrat, ja sigui aprofitant-ho pels seus negoci o bé en l’organització”. A més, Lladós ha destacat l’actitud dels participants en el festival, que, segons ell, “eren gent molt educada i gens conflictiva”.\nMalgrat tot, un sector del poble, que abans que se celebrés el festival ja va fer un manifest expressant el seu punt de vista, té una visió molt diferent de l’esdeveniment. L’antic alcalde del municipi, Ramon Vilalta, va ser un dels signants d’aquest manifest i segueix ferm en la seva visió del festival. “Una festa com aquesta no ni de bon tros ecologista. És un rave dissimulat. A més, tenint en compte les altes temperatures dels dies del festival, que hi hagi 2.000 persones al mig del bosc no deixa de ser un perill potencial“, diu. En aquest sentit, des de l’Ajuntament, Rubén Lladós, remarca que “la sort que tenim a Sant Jaume és que els boscos són molt verds. De fet, un tècnic mediambiental va inspeccionar la zona i ens va assegurar que no havíem de patir per res”.\nHa donat permís @mediambientcat per una invasió de camping cars a un espai natural? @ccbergueda pic.twitter.com/WS3ZMAZVqP\n— St Jaume Frontanyà (@StJFrontanya) July 18, 2016\nCrítiques per la desinformació\nEl principal motiu del malestar que hi ha en una part del poble no és el festival en si, sinó la divisió que s’ha produït a tot el municipi. L’exalcalde Ramon Vilalta no amaga la seva preocupació: “estic amoïnat”. Segons ell, l’ecofestival “ha dividit l’opinió d’un poble que sempre ha anat a una”. Vilalta ha recordat que, en l’època del seu mandat, “funcionàvem en un règim de consell obert, de manera que tota la població major de 18 anys decidia sobre el que es feia i el que no. En canvi, actualment, si l’alcalde ho vol fer, ho farà, tot i que una part important del poble s’hi oposi, com és el cas de l’ecofestival”. En la mateixa línia, Vladimir de Semir, professor d’universitat que resideix a Sant Jaume i que també va formar part del manifest que s’oposava a la decisió del consistori, explica que “no estem en contra de l’ecofestival, sinó en contra del procediment que l’Ajuntament ha seguit perquè s’arribi a celebrar”.\nDe Semir denuncia una “falta d’informació i de consulta prèvia“. Segons ell, “hi ha 29 empadronats al poble, però la xifra de residents és molt més alta. Tant si estàs empadronat al poble com si n’ets un resident que hi busca tranquil·litat, mereixes que et tinguin en compte i que se’t consulti abans de prendre una decisió com la celebració d’aquest ecofestival”. Per a Vladimir de Semir, “l’Ajuntament ha fet coses molt positives pel poble, però en aquest cas considero que no. Ho trobo una falta de respecte als veïns, siguin empadronats o estiuejants”.\nUna enquesta per aclarir la visió del poble\nDe Semir ha deixat que que el poble vol parlar amb l’alcalde “per exposar-li la mala gestió que s’ha fet sobre el tema”. A més, considera que “s’ha de fer una enquesta entre els residents per assegurar-nos de qui està a favor i qui està en contra de l’ecofestival. Intuïm que les veus en contra som més i, si això s’ha de repetir en el futur, volem que es tingui en compte el poble i que s’acordin les condicions”.\nFOTO. Les autocaravanes que es van desplaçar fins l’ecofestival, estacionades en un camp de Sant Jaume de Frontanyà // Autor: @STJFrontanya (Twitter)\necofestival Ramon Vilalta Rubén Lladós Vladimir de Semir\nRecordó el Juriol del 2004 que gracias a molt joven sort en varem tenir que el foc no pases a mals majors…. També tenen dret a gaudir a la seva manera de la natura…


Feliu Formosa | rosa d'ibur: versos i vida\n15 Juny 2014 rosa d'ibur\tDeixa un comentari\nDarrere altres devocions, no vaig poder arribar a l’hora al recital que el poeta Feliu Formosa va fer, divendres 13 de juny, a la sala Cèsar Martinell del Celler de Rubí. Però encara vaig poder veure el mestre, sentir les seves paraules en la seva pròpia veu, respirar l’atmosfera d’aquest espai singular en contacte amb els versos…\nI avui he agafat “Darrere el vidre: poesia 1972-2002” i he resseguit “les fosques rutes dels versos que tracten d’explicar la vida” -com diu ell mateix- per la seva obra íntima, reflexiva, cap endins.\nAutor d’una obra llarga i diversa, ha fet “llibres evocadors, reflexius, viatgers, eminentment literaris o hermèticament personals” i “ho ha provat tot, el vers breu de cançó; les estrofes orientals -hi ha una gran quantitat de haikús i tannkes, secrets i deliciosos, dispersa per aquesta poesia-, l’hexasíl·lab lleuger, el sonet ben quadrat, el sovintejat decasíl·lab, els pentàmetres […] i els lliures. Fins i tot ha provat el poema d’un sol vers, i amb extraordinaris resultats, en Immediacions”:\n“Tantes pors entremig d’un crepuscle i un altre”\n“Ara és hora d’aprendre a desaprendre”\n“Núvol i ocell pels meus enyoraments”\nPoeta explorador del món, de la vida, del misteri, de la veritat; poeta de l’amor, de la sensualitat; poeta de la natura i de la cultura; poeta del fet d’escriure, poeta-traductor de l’alemany (Brecht, Rilke, Trakl…), poeta-home de teatre; poeta del Vallès…\nl’esforç en versos\nLes cites i la inspiració són de “Dins de la memòria de la llum”, pròleg d’Enric Sòria a “Darrere el vidre”, publicat per Edicions 62-Empúries el març de 2004.


Les noves tecnologies, els fons europeus i l’administració electrònica protagonitzen el Pla de Formació de la plantilla municipal “per oferir el millor servici a la ciutadania” | Valencia Extra\nL’Ajuntament de València ha aprovat el Pla de Formació municipal d’enguany durant la Comissió de Formació celebrada aquest dimecres. La regidora de Gestió de Recursos, Luisa Notario, ha anunciat que els cursos s’incrementen un 32,7 per cent després de l’èxit del pla de l’any passat, quan –tot i les restriccions i les conseqüències de la pandèmia i la reorganització que va comportar- augmentaren les places un 40 per cent respecte a l’exercici anterior. “El nostre objectiu és millorar les competències i habilitats del personal municipal i alhora, i conseqüentment, oferir el millor servici públic a la ciutadania”, ha afirmat.\nEl nou Pla de Formació aprovat contempla fins a 292 cursos dividits en 16 temàtiques diferents, que giren al voltant de les necessitats formatives expressades des dels mateixos servicis municipals. Això suposa un increment del 32,73 % respecte a l’any passat. Entre les temàtiques hi ha les noves tecnologies, la igualtat, els fons europeus, l’administració electrònica, els idiomes, l’atenció al públic, la innovació, l’ús eficient dels recursos públics i àrees formatives com les d’urbanisme i medi ambient, la jurídica, l’econòmica, els recursos humans, la responsabilitat social i mediambiental, la prevenció de riscos laborals, la direcció pública i altres cursos específics. A més, es consolida la formació obligatòria per a col·lectius determinats, com a evidència de la integració de la formació en la dinàmica organitzativa per complir objectius dels servicis municipals i del conjunt de l’organització.\nLa pandèmia i totes les mesures imposades des que es va decretar l’estat d’alarma en març de 2020 van obligar a fer una reorganització en profunditat del Pla de Formació de l’any passat. El pla inicial contemplava nombrosos cursos presencials que s’han reconvertit en línia o s’han suspés. Notario ha destacat que la reorganització s’ha treballat i consensuat en tot moment amb la representació sindical i que aquesta ha reconegut l’esforç i el treball realitzat.


Un mort i dos ferits en explotar la cambra hiperbàrica d'un vaixell a Cadaqués - Diari de Girona\nL'embarcació estava a pocs metres de la costa - La víctima mortal és un veí de Roses\neva batlle cadaqués 30.06.2017 | 17:52\nUn home ha mort i dos més han resultat ferits, un d'ells greu, després que s'hagi produït una explosió en la cambra hiperbàrica d'un vaixell a Cadaqués.\nEls fets s'ha desencadenat pels volts de les deu del matí. L'embarcació es trobava a pocs metres de la costa quan s'ha produït la tragèdia, a prop de Portlligat.\nLes causes estan essent investigades per la Guàrdia Civil. Al lloc dels fets hi han treballat el SEM, Bombers, Mossos d'Esquadra i la Policia Local de Cadaqués.\nEl mort tindria uns 60 anys i és veí de Roses. Ha resultat fertit un jove de 25 anys que el SEM l'ha traslladat en helicòpter a l'hospital de la Vall d'Hebron de Barcelona. L'altre home ha pogut anar pel seu propi peu fins a l'ambulatori local, ja que ha resultat ferit lleu.\nL'embarcació de l'accident és una barca de corallers. A bord hi anaven tres persones i una d'elles ha mort, el veí de Roses. Els dos ferits són família: pare i fill.\nEls equips d'emergències han acordonat la platja de Portlligat.\nCorallers amb llicència


Avís Legal - Ceir Arco\nDenominació Social: Colegio de Enseñanza y Readaptación, SL\nDomicili Social: Villarroel 5, 08011 Barcelona\nTelèfon: 93 423 30 86\nLloc web: ceir-arco.com\nCEIR-ARCO (d’ara endavant també el prestador) com a responsable del lloc web, posa a disposició dels usuaris el present document, que regula l’ús del lloc web ceir-arco.com, amb el qual pretenem donar compliment a les obligacions que disposa la Llei 34/2002, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic (LSSICE o LSSI), així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte de quins són les condicions d’ús del lloc web.\nA través de la Web, CEIR-ARCO facilita als usuaris l’accés i utilització de diferents serveis i continguts posats a disposició a través del web. Tota persona que accedeixi a aquesta web assumeix el paper d’usuari (d’ara endavant l’usuari), i implica l’acceptació total i sense reserves de totes i cadascuna de les disposicions incloses en aquest avís legal, així com a qualssevol altra disposició legal que fos aplicable.\nCom a usuaris, han de llegir atentament aquest Avís Legal en qualsevol de les ocasions que entrin a la web, perquè aquesta pot sofrir modificacions ja que el prestador es reserva el dret a modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer en la web, sense que existeixi l’obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes obligacions, sent suficients la publicació en el lloc web del prestador.\nLa prestació dels serveis per part de CEIR-ARCO té caràcter gratuït per a tots els Usuaris. No obstant això, alguns dels serveis subministrats pel prestador a través de la Web estan subjectes al pagament d’un preu determinat a les condiciones generals de contractació.\nAmb caràcter general la prestació dels Serveis no exigeix la prèvia subscripció o registre dels Usuaris. Així i tot, CEIR-ARCO condiciona l’ús d’alguns dels serveis a la prèvia complementació del corresponent registre d’Usuari. Aquest registre s’efectuarà en la forma expressament indicada en la pròpia secció del servei.\nTota la informació que facilita l’Usuari ha de ser veraç. A aquest efecte, l’Usuari garanteix l’autenticitat de les dades comunicades a través dels formularis per a la subscripció dels Serveis. Serà responsabilitat de l’Usuari mantenir tota la informació facilitada a CEIR-ARCO permanentment actualitzada de manera que respongui, en cada moment, a la seva situació real. En tot cas, l’Usuari serà l’únic responsable de les manifestacions falses o inexactes que realitzi i dels perjudicis que causi al prestador o a tercers.\nPer a l’ús dels serveis, els menors d’edat han d’obtenir sempre prèviament el consentiment dels pares, mares, tutors, tutores o representants legals, responsables últims de tots els actes realitzats pels menors al seu càrrec. La responsabilitat en la determinació de continguts concrets als quals accedeixen els menors correspon a aquells, és per això que si accedeixen a continguts no apropiats per Internet, s’hauran d’establir en els seus ordinadors mecanismes, en particular programes informàtics, filtres i bloquejos, que permetin limitar els continguts disponibles i, tot i que no siguin infal·libles, són d’especial utilitat per controlar i restringir els materials als quals poden accedir els menors.\nL’Usuari es compromet a utilitzar la Web de conformitat a la Llei i al present Avís Legal, així com a la moral i a bons costums. A aquest efecte, l’Usuari s’abstindrà d’utilitzar la pàgina amb finalitats il·lícites o prohibides, lesives de drets i interessos de tercers, o que de qualsevol forma puguin danyar, inutilitzar, sobrecarregar, deteriorar o impedir la normal utilització d’equips informàtics o documents, arxius i tota classe de continguts emmagatzemats en qualsevol equip informàtic del prestador.\nCEIR-ARCO no atorga cap garantia ni es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que puguin sortir a col·lació de la falta de disponibilitat, manteniment i efectiu funcionament de la web o dels seus serveis i continguts; de l’existència de virus, programes maliciosos o lesius en els continguts; de l’ús il·lícit, negligent, fraudulent o contrari a aquest Avís Legal i condicions d’ús; o de la falta de licitud, qualitat, fiabilitat, utilitat i disponibilitat dels serveis prestats per tercers i posats a la disposició dels usuaris en el lloc web.\nDes del lloc web és possible que es redirigeixi a continguts de terceres webs. Atès que des del web no podem controlar sempre els continguts introduïts pels tercers, CEIR-ARCO no assumeix cap mena de responsabilitat respecte a aquests continguts. En tot cas, el prestador manifesta que procedirà a la retirada immediata de qualsevol contingut que pogués contravenir la legislació nacional o internacional, la moral o l’ordre públic, procedint a la retirada immediata de la re-adreça a aquestes webs, posant en coneixement de les autoritats competents el contingut en qüestió.\nEl prestador no es responsabilitza de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitant, en fòrums, xats, generadors de blogs, comentaris, xarxes socials o qualsevol un altre mitjà que permeti a tercers publicar continguts de manera independent a la pàgina web del prestador. No obstant això i en compliment del que disposa l’art. 11 i 16 de la LSSICE, el prestador es posa a la disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, i col·laborant de manera activa en la retirada o, quan sigui necessari, el bloqueig de tots aquells continguts que puguin afectar o contravenir la legislació nacional, o internacional, drets de tercers o la moral i l’ordre públic.\nS’aplica la Llei orgànica 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades personals i garantia de les dades digitals.\nL’informem que CEIR-ARCO pot ser present en xarxes socials. El tractament de les dades que els usuaris incloguin en les mateixes [fent-se seguidors del prestador en les xarxes socials (i/o realitzant qualsevol vincle o acció de connexió a través d’aquestes)] es regirà per aquest apartat, així com per les condicions d’ús, polítiques de privacitat i normatives d’accés i ús de les xarxes socials en qüestió i acceptades prèviament per l’usuari. CEIR-ARCO tractarà les seves dades amb la finalitat d’informar-lo de les activitats, productes o serveis del prestador a través d’aquestes xarxes socials, així com per a qualsevol altra finalitat que les normatives de les Xarxes Socials permetin, però no es farà responsable de les seves polítiques de privacitat.\n– Que atemptin contra els drets fonamentals de les persones, faltin a la cortesia en la xarxa, molestin o puguin generar opinions negatives en els nostres usuaris o tercers i en general qualssevol siguin els continguts que CEIR-ARCO consideri no apropiats.\nAixí mateix, CEIR-ARCO es reserva la potestat de retirar, sense previ avís del lloc web o de la xarxa social corporativa aquells continguts que es considerin no apropiats.\nPer realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-lo a través del correu electrònic a dalt ressenyat.


La millor versió del Llagostera-Costa Brava i dels almogàvers, indispensables per intentar guanyar el Sant Andreu | Llagostera - Web Oficial\nLa millor versió del Llagostera-Costa Brava i dels almogàvers, indispensables per intentar guanyar el Sant Andreu\nEs divisa un altre partit gran aquest dissabte al Municipal, d’aquells en què t’has de vestir amb les teves millors gales per rebre un altre foraster de molt nivell: el Sant Andreu (17:00 h.). Ve a Llagostera un equip històric, un gran del futbol català, un sòlid candidat a l’ascens lluny ara de la zona de ‘playo-off’ però llançat i en plena remuntada per ficar-se a la lluita, el que el converteix en un adversari encara més perillós. Per tot això, necessitarem veure el millor del Llagos. I dels almogàvers. Portem gaudint de la millor versió de tots dos tota la temporada i exhibir-la aquest dissabte es fa indispensable per superar un gran com l’equip quadribarrat.\n“Tenim molta il·lusió i moltes ganes de tornar a jugar davant la nostra afició i haurem de competir al màxim si volem treure els tres punts. Tots els partits al final són igual d’importants però sí que és cert que ens enfrontem a un rival que lluita pel ‘play-off’ i en cas de guanyar quedaria una diferència de punts amb el el Sant Andreu important”, assegura Oriol Alsina. Malgrat estar ara a 10 punts de la zona de privilegi, el conjunt que entrena Mikel Azparren ha guanyat cinc dels últims set partits i arriba al Municipal en un gran moment. “El Sant Andreu és un gran equip i hauria d’estar a dalt però l’haver jugat quatre eliminatòries de Copa del Rei l’ha penalitzat”, apunta l’entrenador d’un Llagostera que va perdre 2-1 al Narcís Sala en el matx de la primera volta. “Ha estat un dels pocs equips que va ser superior a nosaltres a la primera volta”, adverteix Alsina sobre el potencial de l’equip barceloní.\nI és que si el Sant Andreu va ser millor que el Llagos al seu camp no va ser pas per casualitat, si no pel gran partit que va signar l’equip de Mikel Azparren. Un partit on els quadribarrats, actual subcampió d’aquest grup 5 de Tercera Divisió, van justificar la seva condició d’aspirants a l’ascens. Malgrat que ja no tingui el davanter Elhadji, que tants maldecaps va donar al matx de la primera volta, el conjunt quadribarrat continua sent un equip molt complicat de superar. I més ara, ja que ja s’ha pogut centrar al 100% en la Lliga. “Ens enfrontem a un rival amb un bloc molt ben treballat on el col·lectiu prima per sobre de les individualitats. Tot i així, el Sant Andreu té grans jugadors com Josu, Kuku i Óscar Muñoz. A més a més el seu entrenador (Mikel Azparren) treballa molt bé com demostra el que ha fet l’equip aquesta temporada a la Copa i l’any passat, en què va estar a punt de tornar a Segona B”, ressalta Oriol Alsina.\nEl Llagos afronta aquest matx també en bon moment, amb dues victòries seguides que han deixat definitivament enrere aquella efímera ratxa negativa de resultats amb les tres jornades seguides sense guanyar contra Sants, L’Hospitalet i Santfeliuenc, xocs en què l’equip blau-i-vermell no va tenir la sort de cara. “La clau d’haver tornar a aconseguir bons resultats ha estat la mentalitat i la il·lusió d’aquest grup i el seu treball incansable tant als entrenaments com als partits. També està sent fonamental la unió del vestidor entre els jugadors i amb el cos tècnic i l’afició, que ens acompanya setmana rere setmana. Tot això ens fa competir cada cop millor”, destaca l’estratega d’un Llagostera que sap, que, per molt bé que pugui competir, el factor desequilibrant sempre serà el mateix: els almogàvers.\nFOTO 1: El Llagostera ha crescut molt des del partit de la primera volta al Narcís Sala\nFOTO 2: Oriol Alsina està molt orgullós de la unitat que hi ha entre jugadors, cos tècnic i afició


ERC Salou aposta per uns pressupostos municipals "que transformin la ciutat"\nEl grup de l'oposició a l’Ajuntament demana de cara al 2022 una transformació “en clau social, democràtica, feminista, tecnològica i verda”\nImatge d'arxiu d'una reunió del diputat d'ERC al Parlament, Carles Castillo, amb el grup municipal d'ERC Salou ERC SALOU\nDilluns, 15 Novembre 2021 08:27\nEl grup municipal d’Esquerra Republicana a l’Ajuntament de Salou va començar a tractar els pressupostos del 2022 amb l’àrea d’hisenda el passat 2 de novembre, i en la darrera comissió del dia 9 ja va presentar les peticions inicials.\nEl grup de l'oposició presenta, d’entrada, unes propostes sobre medi ambient i cultura. Així, “proposem dedicar una partida pressupostària que permeti l’estudi de millora dels diferents camins històrics de Salou”. Concretament, per iniciar aquest estudi, “suggerim fer-ho amb el camí Vilaseca-Salou-Cambrils, i a continuació el camí dels Xalets de Salou a Covamar”. Per al Mirador de Salou, el grup aposta per arranjar la zona boscosa, així com l’estudi de recuperació arqueològica en l’àmbit de la urbanització. A més, una reivindicació de fa temps que el grup porta demanant a l’equip de govern és la millora de zones d’esbarjo per als gossos i adequar-ne els accessos a doble porta. I dins l’àmbit cultural, Esquerra fa una demanda per estudiar com alleugerir el pes dels gegants.\nEn l’àmbit tecnològic, ERC Salou presenta dos punts de millora, ja que l’administració municipal "porta anys de retard en algunes àrees". En concret, ERC demana la compra d’un programari per garantir el cobrament de rebuts en executiva, per a l’àrea d’hisenda, i un altre per al servei d’ocupació municipal. “Tots dos, comportarien una agilització de les tasques i per tant una millora del servei”, assenyala el grup de l'oposició.\nEn Serveis Socials, es demana dedicar l’1% del pressupost anual a l’adquisició d’habitatges provinents de subhastes bancàries en els que l’Ajuntament té la prioritat de tanteig, per dedicar-les a emergències d’habitatge. I també es reclama dotar d’una vegada el pressupost per al nou edifici de Serveis Socials i Jutjat de Pau.\nI per acabar amb les propostes presentades inicialment pel grup municipal, també han demanat transformar els pisos dels mestres, en concret els dos que queden, per utilitzar-los com a pisos d’habitatge d’emergència.\nERC demana uns pressupostos "que transformin la ciutat"\nDes d'Esquerra Republicna assenyalen que “ara tenim dues setmanes per continuar l’estudi de les dades que ens farà arribar l’equip de govern i veure quina mena de pressupostos vol tirar endavant”. El grup municipal d’ERC té clar que “volem que aquests pressupostos 2022 serveixin per a una transformació en clau social, democràtica, feminista, tecnològica i verda de la ciutat”.


No se sap amb certesa quina fou la primera cultura a domesticar els gats, tot i que sempre se n'ha associat la domesticació als egipcis, els assiris o alguna cultura predecessora a partir del gat salvatge africà. Els gats de granja viuen de forma semisalvatge i cacenratolins i rates que altrament devorarien quantitats importants de cereals. Es creu que els egipcis començaren a domesticar-los als voltants de l'any 4000 aC per mantenir les rates iratolins fora dels seus graners. Els gats domèstics cacen instintivament insectes, ratolins i petits ocells, tot i que generalment no se'ls mengen.\nEls avantpassats dels actuals gats domèstics començaren a separar-se de la resta de gatsfa aproximadament 131.000 anys.Els avantpassats més directes dels gats domèstics haurien abandonat gradualment la vida silvestre per conviure amb els humans, possiblement atrets pels rosegadors que parasitaven les primeres comunitats d'agricultors. Actualment, es reparteixen en diversos grups genètics; una anàlisi d'ADNm trobà que totes les subespècies de gat descendeixen de cinc femelles ancestrals. Les proves arqueològiques indiquen que un dels primers llocs on es domesticaren gats fou l'illa de Xipre fa uns 9.500 anys, i que poc després ja eren comuns a les cultures del Creixent Fèrtil. Després, fa uns 3.500 anys i probablement a través de comerciants fenicis, el gat fou introduït a Europa occidental des de l'Antic Egipte.\nS'ha detectat hibridació amb el gat salvatge europeo.4 Aquesta hibridació massiva es considera la principal amenaça per a la conservació de les variants salvatges. Està inclòs en la llista 100 de les espècies exòtiques invasores més nocives del mundo5 de la Unió Internacional per a la Conservació de la Naturalesa.\nTambé, de manera excepcional, s'han obtingut híbrids fèrtils amb gats salvatges fora de l'espècie F. silvestris, en la dècada de 1960 la criadora Jean Mill va començar un programa de cria creuant gats domèstics amb un exemplar femella de Prionailurus bengalensis, obtenint després de diversos encreuaments l'actual raça de gat bengalí.\nDOMESTICACIÓ MITOLOGIA REPRODUCCIÓ


Wert imposa més castellà...\nUn altre esborrany només matisa que les revàlides examinaran també de català\nOBJECTIU LINGÜÍSTIC El ministeri busca un equilibri entre el nombre de classes en català i castellà POSSIBLE REVISIÓ Dubtes en el PP sobre l�enviament d�alumnes a centres privats amb classes en castellà\nDesprés del terratrèmol vénen les reparacions. Des del Ministeri d�Educació es va intentar ahir moderar el discurs contra el model d�immersió lingüística, tant amb la introducció d�un canvi substancial a l�esborrany de la nova llei, que ara especifica l�avaluació del català en les revàlides de l�ESO i el batxillerat, com en el discurs del mateix ministre José Ignacio Wert, que va apostar per un model proper al bilingüisme.\nL�objectiu de la nova llei seria l�adequació de la normativa educativa a la jurisprudència del Tribunal Suprem i del Tribunal Constitucional respecte a la presència del castellà a l�escola, arran de les demandes de diverses famílies castellanoparlants. No es qüestiona el model vigent, es diu, però es pretén que hi hagi més classes impartides en castellà. La clau rau en l�article 82, quan estableix que �les administracions educatives garantiran en totes les etapes educatives obligatòries que les llengües cooficials siguin ofertes en les diferents assignatures en proporcions equilibrades en el nombre d�hores lectives�. I a continuació admet que en funció de l��estat de normalització lingüística� podrà donar-se un tracte diferenciat a la llengua cooficial respecte del castellà �en una proporció raonable�. Malgrat l�ambigüitat, es desprèn de tot això que es pretén augmentar el nombre de matèries que es fan en castellà, la qual cosa suposa que el castellà sigui també llengua vehicular.\nL�avantprojecte inclou dos articles extremadament polèmics, encara que ahir fonts del PP no descartaven que es poguessin revisar abans de la pròxima conferència sectorial, prevista per al dia 19. Un apunta al fet que, mentre no s�estableixi aquest nou equilibri lingüístic, els pares que no trobin al seu municipi un centre, públic o concertat, que tingui també el castellà com a llengua vehicular (ara a Catalunya la llengua vehicular és el català) tindran dret a �escolaritzar els seus fills en centres privats, i correspondrà a l�administració educativa sufragar les despeses d�escolarització�. És el que ahir un diari de Madrid va titular �Mas pagarà l�ensenyament en espanyol�. A les queixes dels consellers basc i català s�hi van afegir fins i tot els de les Balears i la Comunitat Valenciana, tots dos del Partit Popular, que veuen inviable aquesta fórmula.\nUn altre article que afegeix una especial confusió a la qüestió fa referència a les avaluacions de segon o tercer de primària i a la de sisè de primària, en què els alumnes hauran d�acreditar �el grau d�adquisició de la competència en comunicació en la llengua materna�. Segons aquest redactat, els alumnes podran examinar-se només de la llengua d�ús habitual de la seva família en el moment de matricular-se (podrien fer-ho a Catalunya només de castellà). El possible dret de les famílies d�origen immigrant que els seus fills siguin avaluats de la seva llengua materna i la confusió sobre el terme podria derivar en una rectificació per tal que l�examen ho sigui de les dues llengües cooficials, segons les mateixes fonts consultades.\nEl que no canvia al nou esborrany que ahir a la tarda el ministre va presentar als consellers autonòmics és la qualificació de les llengües cooficials (català, basc i gallec), que passarien a ser matèries d��especialitat�, junt amb les altres que fixin les comunitats. El document governamental les diferencia de les matèries �troncals� (que inclouen el castellà i la primera llengua estrangera) i les �específiques� (educació física, religió o la seva alternativa ètica, i la segona llengua estrangera). Per la Generalitat de Catalunya aquesta classificació situa el català com una assignatura de tercer rang. El ministeri diu que, on diu �troncal�, ha d�entendre�s �comú� i que les llengües cooficials com el català no queden infravalorades perquè s�impartiran de forma obligatòria i, després de la revisió efectuada, seran avaluades en les revàlides.


Curs de Manteniment Industrial on-line o a Barcelona per Instituto Tecnológico MasterD - educaweb.cat\nMasterD ha creat aquest curs de manteniment industrial amb el qual aprendràs a dissenyar i muntar instal·lacions de electroneumáticas.\nEspecialitza't en un dels sectors que més demanda laboral té T'interessa treballar en el món del manteniment industrial?\nMasterD és un centre col·laborador SIEMENS per Formació en Productes d'Automatització i Accionaments.\nPràctiques professionals, professors experts, tallers presencials al teu centre més proper o classes en directe són algunes de les característiques amb les que MasterD ajuda als seus alumnes del curs de manteniment industrial a convertir-se en professionals competents dins del sector industrial.\nAprofita que la indústria actual requereix professionals qualificats que posseeixin uns grans coneixements tècnics en les diferents especialitats que intervenen en el manteniment industrial i aquest curs de manteniment industrial et dóna l'oportunitat de realitzar pràctiques en empreses del sector, que t'ajudaran a consolidar els coneixements i aconseguir una bona feina o millorar en el que ja tens.\nEn finalitzar el curs de manteniment industrial, podràs treballar en llocs de: Muntatge, manteniment i localització d'avaries en quadres elèctrics de baixa tensió, maquinària pneumàtica i hidràulica. A més, estaràs iniciat en la programació i instal·lació del LOGO! i S7-1200.\nCertificat Siemens a automatització i automatismes. Campus online amb el millor en tecnologia per a formació. Jornados industrials on entrenar les habilitats. Centres de formació amb taller i aules tècniques. Formació personalitzada adaptada a l'alumne.\nBorsa de treball exclusiva amb ofertes laborals del sector industrial.\n175 persones s'han interessat en aquest curs en els últims 3 mesos


Ricard Garcia | Llavor cultural\nListado de la etiqueta: Llavor cultural\nInici / Cupressus sempervirens / Blog / Llavor cultural\nMarta Pérez Sierra comenta ‘On la sang’\n14/05/2017 /0 Comentaris/a Cupressus sempervirens, Desordres naturals, On la sang /de Ricard Garcia\nAmb la poeta Marta Pérez Sierra, que tot sovint em segueix allà on vaig a recitar els meus poemes, hem teixit complicitats literàries que de tant en tant em donen alegries com la d’avui quan he descobert que havia comentat On la sang a la revista digital Llavor cultural. És un plaer trobar lectores com ella que gaudeixen amb el que escric i en parlen. A sota transcric el que ha dit:\nLa poeta Marta Pérez i Sierra llegeix el poemari de Ricard Garcia, ‘On la sang’ (Onada Edicions, 2017), llibre que va rebre el 19è Premi de Poesia Jaume Bru i Vidal, Ciutat de Sangunt 2016, amb un pròleg de Joan Navarro i imatge de coberta de Pere Salinas.\n“La lectura d’aquest llibre em recorda la veu de Ricard recitant alguns d’aquests poemes quan eren encara inèdits. Sento la seva veu pausada i rítmica que encara m’emociona, tot i no haver paït en aquell moment el contingut del que escoltava: un instant que es multiplica i és únic, com diu Navarro.\nAl poeta se li revela la bellesa de la vida i la mort en tastar-les, no només amb la boca, sinó també amb les mans, amb els narius, amb el cos sencer. Tinc un amic que quan perd el nord, s’endinsa en el bosc, fa un forat al terra i hi enfonsa el rostre, per retrobar l’essència, com el poeta:\nTe n’acostaves grapats a la cara per respirar-la amb força,\ni hi senties, barrejades, la saó de tot un hivern de pluges.\nPoemes en què el sexe, el pas del temps, l’amor, l’enyor, el dol, es prenen entre les mans i es tasten, s’oloren, es masteguen: I mastego, també, la llum amb què mires. Perquè el poeta du tota l’olor del món a la pell i el gruix de les ànimes i la sang. I ens fa tastar als lectors, vers a vers, la sal de viure. Ens fa sentir que aquest llibre és casa nostra, com el cos estimat del seu poema: Casa nostra és / respirar tanta vida / i no haver de dir res.\nM’emociona la intensitat de la poesia de Ricard Garcia que sap expressar-se des de la discreció, amb tota la potència de qui se sap fort per gaudir i per patir, i amb tota la humilitat de qui se sap només una engruna d’aquest Univers. La lectura em transmet pau, mai no llisca cap a l’eixelebrament per no perdre ni un segon d’aquesta vida breu, mai. Com paladejar un bon vi, amb cura i temps, i trobar-li tots els sabors imperceptibles dins el vermell, potser un vi que nosaltres mateixos hem criat. Profundament les respires / i tranquil. Així llegim On la sang: des de l’estómac, amb la mort que passa, que és sang, com la vida. Poemes on retrobes aquell mar que et pot engolir i que també et vivifica. Aquest desordre que és el dia a dia, que se’t fica a la pell i et somou i et precipita. Aquesta terra que et xucla per dur-te fins a les seves arrels i donar-t’ho tot, la sang. Com les roses del poeta que es resisteixen a morir. El poeta calla i escolta, jo llegeixo i la pell se’m torna delicada com quan era una nena i encara no sabia que un dia se m’omplirien de taques les mans, com les de l’avi de Ricard, i així sabria que un dia jo també seria rosa seca en un jardí boirós que anomenem mort. Mentrestant, busco l’abric de les paraules per somiar la il·lusió ingràvida del vol.\nGràcies, Ricard Garcia, per la delicada manera de fer-me sentir viva fins que entri al ventre buit de la balena.”\nMarta Pérez Sierra a Llavor cultural, 14 de maig de 2017 [http://llavorcultural.cat/on-la-sang/]


Pilar Rahola, a 'Estranyes parelles': «He arribat a trencar quatre llits a\nPilar Rahola, a 'Estranyes parelles': «He arribat a trencar quatre llits amb el meu marit»\nEl programa s'estrena el dia 12 de juliol a TV3\nper Redacció dimarts, 11 de juliol 2017 - 10:38h\nAquest dimecres, 12 de juliol, s'estrena a la nit una de les grans apostes de TV3, el programa 'Estranyes parelles', presentat per Llucià Ferrer. El nou format, tal com diu el seu nom, convidarà dues persones conegudes a dinar sense saber prèviament qui serà la seva cita. No obstant això, el que es busca és un contrast entre les dues personalitats. El més sorprenent és que no hi ha un guió preestablert, sinó que els mateixos protagonistes tindran una vetllada molt natural. Ferrer, tot i ser el presentador del programa, no es quedarà als dinars. El paper del conductor serà acompanyar els convidats a taula i fer comentaris amb veu en off. No obstant això, s'asseurà a fer el cafè amb els protagonistes per poder tancar el programa rematant la conversa. Tal com informa 'El Nacional', algunes personalitats es van negar a anar a dinar al programa per no saber amb qui compartirien taula.\nDe la mateixa banda, Ferrer assegura que es tracta de «gent del món de l'esport i el periodisme». La direcció del programa explica que tot i que el propòsit és «reunir dues persones d'àmbits molt diferents», es busca que tinguin «alguna cosa en comú». Així mateix, el conductor d''Estranyes parelles' explica que els nou dinars que hi haurà durant la primera edició tindran molts temes de conversa: amor, mort, professió, religió, política, i fins i tot «tensió eroticosexual» entre convidats i a vegades amb el presentador, qui ha assegurat que es deu a la calor, al bon vi i al cava. El primer programa estrenarà amb la presència de la periodista Pilar Rahola i l'actor porno Nacho Vidal.\nDues persones que semblen ser molt diferents, però que acabaran confessant coses divertides, la gran part, com és d'esperar, d'àmbit sexual. De fet, Rahola arriba a dir que «ja ha trencat quatre llits» amb el seu marit. Sense cap mena de vergonya la periodista catalana parlarà obertament de les seves experiències sexuals mentre que Vidal, que en podria parlar durant dècades, l'escolta sense poder evitar esclatar de riure. I és que els dos convidats de demà han demostrat que han passat una bona estona junts al programa, i ho han fet compartint una fotografia junts a Instagram. D'altra banda, Rahola va assegurar que la seva troballa «farà estar pendent l'audiència».\nFOTO: Messi, en família després de la lluna de mel\nEl motiu per què David Bustamante s'ha engreixat 12 quilos


Prèvia: Presentació del Projecte Falciots a Vilaplana, per l'Àlex Masdéu\nCom molts de vosaltres haureu pogut observar, des de fa un parell de mesos hi ha instal·lades un seguit de caixes niu de color taronjós en diversos llocs del poble: dues de dobles a Ca la Bonica, a la façana que dóna a la plaça de la Riba; dues de quàdruples, més dues de dobles i dues d'individuals, a la paret nord de Cal Poncell, que es veuen molt bé des dels darreres; cinc d’individuals, a la paret de la terrassa de Cal Cinto; i dues més a la paret de la plaça de la Riba (les veureu si aguaiteu per damunt la barana, com si volguéssiu veure el riu).\nEn total doncs, s’han instal·lat 21 caixes niu per als falciots. Aquesta iniciativa sorgeix ja fa més d’un any, per la inquietud del nostre vilatà, Ken Anderson, envers l’estima i la conservació de la natura i sobretot per aquest increïble ocell. És per això que va decidir tirar endavant el Projecte Falciots a Vilaplana, assumint íntegrament els costos que això suposava, i amb la col·laboració dels membres de Fridays for Future Vilaplana es va realitzar la instal·lació d’aquestes caixes niu.\nCuriosament, i sense saber-ho prèviament, aquest any 2021 ha resultat que el falciot ha estat declarat com a Au de l’any per part de SEO/Birdlife. Aquesta declaració anual, que fa més de trenta anys que es fa, vol posar el focus especialment en aquelles espècies d’ocells que requereixen una especial atenció a causa del seu mal estat de conservació o a la fragilitat dels seus hàbitats i a la urgència per protegir-los.\nHem tingut sort aquest any perquè els falciots han arribat més tard del costum i això ens ha permès tenir-ho tot preparat i instal·lat, ja que anàvem un pèl tard. Ara sols caldrà veure si tindrem èxit i algunes parelles s’instal·lin en els nous i còmodes apartaments que els hem preparat.\nUs animem que, de tant en tant, aixequeu el cap i observeu aquestes ràpides i fantàstiques aus. Podeu cercar per internet tota la informació sobre els falciots, falcilles a Vilaplana, per poder-los anar coneixent millor. Us recomanem una web en anglès força interessant (www.swift-conservation.org), on podreu veure milers de projectes de conservació d’aquesta au arreu del món, i també com el nostre petit projecte a Vilaplana hi té cabuda, a l’apartat de news.\nAgraïm a l’Ajuntament per facilitar el projecte, i a la Montserrat, la Mar i la Montsant, i al Xavi i l’Eva per haver-nos permès utilitzar les parets del poble i de casa seva per instal·lar-hi les caixes niu, i animem a tothom qui vulgui afegir-se al Projecte dels falciots.\nVam demanar al Ken que ens escrivís un article sobre el perquè de tot plegat, i gustosament ens l’ha escrit:\nPer què m’han interessat els falciots negres aquí a Vilaplana?\nPer què és tan important l’èxit d’un petit projecte de millora a la comunitat?\nPotser la resposta a les dues preguntes està relacionada amb la meva història personal, plena de natura al llarg de la vida.\nDes de la infantesa, he viscut en contacte molt proper amb una gran varietat de bestioles domèstiques i salvatges, tant terrestres com voladores. Vaig néixer en un ranxo de Wyoming, als Estats Units, on criàvem cavalls, vaques, ovelles, porcs, oques, ànecs i gallines; i conreàvem un gran hort que atreia conills, mosteles, mofetes, linxs vermells, óssos rentadors i cérvols. Totes les bestioles, salvatges i famolenques!\nLes muntanyes i els boscos dels voltants del riu Wind proporcionaven refugi per a óssos, cérvols, ants, antílops i pumes. Oques, ànecs, cignes i grues salvatges creuaven la regió dos cops a l’any en les seves migracions. I cada any, a la temporada, el meu pare i els meus germans en caçaven.\nPerò molt aviat, i amb gran decepció del meu estimat pare, em vaig interessar més per la conservació de la natura que pel seu consum. Totes les aus em fascinaven!\nJunts, amb les tres filles de la meva primera família, quan vivíem als turons boscosos de l'est de Sacramento, Califòrnia, vam crear un hospital per a aus salvatges malmeses i malaltes, incloses oques, ànecs, coloms, correcamins, falcons, merles, guatlles, mussols i fins i tot diminuts colibrís. En una ocasió vam rebre un gran voltor mascle, anomenat zopilot capvermell, amb l’ala malmesa. Mentre restablia amb cura un os trencat de l’ala, li posava una fèrula i un embenat ajustat, el vell company em va expressar el seu agraïment amb una esquitxada de vòmit verd i viscós que em va anar directament a la cara. Aquest mecanisme primari de defensa d’aquesta orgullosa espècie d’ocell era una resposta que coneixia, però que no esperava!\nAixí doncs, a Vilaplana, he trobat un plaer familiar i molt especial amb les nombroses espècies d’ocells salvatges que passen part o tota la seva vida a Catalunya. Consulteu la nota 1 a peu de pàgina per veure una llista parcial dels ocells que es veuen habitualment a la nostra regió.\nAbans de viure aquí, a Vilaplana, no coneixia la vida de les dues espècies de falciots que nien i que es veuen habitualment a Espanya i a Europa. Com més n’aprenia, més m’entusiasmava amb aquesta increïble criatura. La nota al peu de pàgina 2 és un resum d'alguns fets destacats sobre l’Apus apus, el falciot negre.\nTal com en moltes experiències anteriors, m’entusiasmava la idea de contribuir positivament en benefici de les famílies de falciots de Vilaplana, així com millorar el seu servei, únic, a l’agricultura i a la comunitat, ajudant a controlar la població local d’insectes.\nEl meu gran interès per aprendre més sobre la vida d’aquests ocells em va dur a contactar amb molts "amics dels falciots" d’arreu d'Espanya, Anglaterra, Irlanda i tota Europa. Finalment em vaig adonar que l'amor pels falciots s'estén fins a l'Àrtic, a la Rússia profunda, a l'Índia i fins i tot a la Xina.\nHeus aquí un exemple únic de la intensitat de l’amor i de l’admiració pels falciots a l’Azerbaidjan, on s’ha establert una nova colònia molt gran, de 500 nius de falciots, en un mur de quatre pisos de la ciutat de Bakú. Aquests nius s’han disposat a la paret dibuixant un mural preciós de tres falciots gegants. Aquesta nova llar per a parelles de falciots s’ha convertit en una important i beneficiosa atracció turística.\nAra, aquí, en aquest lloc tan especial, anomenat Vilaplana, tenim 25 nius de falciot, amb l’esperança que estiguin ben col·locats a les parets i que convidin als vells i nous pares a criar amb èxit els pollets amb seguretat i en abundància. Creiem que aquest esforç ajudarà en certa mesura a recuperar la població mundial de falciots, que es troba en un crític declivi. L’Apus apus, el meu amic de plomes preferit i estimat en aquest moment de la meva vida!\nEstic molt agraït pel suport entusiasta i la dedicació d’un grup de vilaplanencs que m’ha ajudat per dur a terme aquest projecte tan especial, que continuarà sent de gran benefici i gaudi per a tothom.\nPer respondre a la primera pregunta: l’interès per aquest ocell tan petit (Apus apus) continuarà il·luminant la vida de moltes persones any rere any?\nPer respondre a la segona pregunta: L’èxit d’aquest petit projecte estimularà l’èxit de projectes de millora comunitària més grans que beneficiaran tots els residents, visitants i el món de la natura a Vilaplana.\nPel que fa a l’estat actual del falciot, la pèrdua d’hàbitat, dels llocs habituals de nidificació (arbres vells, coves, façanes de cases, pallers, fàbriques, etc.) ha provocat una reducció mundial del 50% de les poblacions de falciots durant els darrers 50 anys. Els beneficis d’aquests ocells suposen un control important de tots els insectes voladors que danyen l'agricultura, així com la reducció de les plagues que perjudiquen el bestiar i les persones. A més, les colònies de falciots s’han convertit en valuoses atraccions turístiques.\nEstablir una nova colònia és un mètode molt pràctic per introduir i estimular l’interès de la comunitat en altres importants programes de conservació i millora!\nNota al peu de pàgina 1.\nFalcó pelegrí, xoriguer, ballester, colom roquer, tórtora, puput, estornell comú, garsa, gralla, mallerengues (quatre espècies), oreneta cuablanca, oreneta, cuereta blanca, tallarol de casquet, pit-roig, pardal, per citar-ne només alguns!\nNota al peu de pàgina 2.\nL'estil de vida de les colònies pot generar grups de desenes de nius per a parelles de falciot aparellades, generalment parella de per vida. La vida útil és de 10 anys a 20 anys. És l’ocell volador més ràpid, 111 km per hora en vol pla. Migració anual d'Europa, regions àrtiques, parts de Rússia, Índia i la Xina, al Congo africà i més enllà, volant almenys 20.000 km cada any. Nidifica d’abril a juliol, amb dos o tres pollets que crien. Volen contínuament fins a dos anys, poques vegades aterren. Totes les seves funcions habituals de la vida, menjar, beure, defecar, dormir i aparellar-se les fan volant. Els joves abandonen el niu abans que els seus pares, per començar les seves migracions de baixada cap al Congo africà. D’alguna manera aquests joves fan aquell llarg i tortuós viatge per instint, sense acompanyants!\nTraducció: Montse Argerich


Estudien l'ús del patrimoni cultural com a eina per a la construcció de la pau - Diari de Girona\nEstudien l'ús del patrimoni cultural com a eina per a la construcció de la pau\ngirona | ddg 03.06.2016 | 07:21\nL'Institut Català de Recerca en Patrimoni Cultural (ICRPC) ha iniciat un estudi d'experiències d'ús del patrimoni cultural com a eina per a la construcció de la pau.\nLa institució que dirigeix l'exalcalde de Girona Joaquim Nadal ha informat en un comunicat que les destruccions i afectacions de patrimoni cultural de comunitats immerses en guerres són sempre accentuades i irreparables, i cada vegada són més les informacions i les imatges que ens arriben de destrucció d'elements patrimonials amb segles d'antiguitat.\nEn aquest dramàtic context, diverses organitzacions tant públiques com privades han actuat per evitar o limitar danys en elements del patrimoni, entès com una herència col·lectiva.\nTambé han identificat el patrimoni cultural com una eina de gran utilitat per preparar la pau durant el mateix conflicte bèl·lic.\nL'ICRPC realitzarà una prospecció de les organitzacions que actuen o es troben establertes a Europa i que realitzen actuacions vinculades a guerres a nivell internacional.\nS'analitzaran les característiques de les organitzacions, les seves iniciatives i els projectes realitzats.\nLa recerca s'emmarca en la línia de recerca de l'Institut Català de Recerca en Patrimoni Destrucció i Salvaguarda del Patrimoni, que dirigeixen Joaquim Nadal i Joan Bosch i Ballbona, investigadors de l'ICRPC i de la Universitat de Girona i que coordinaran un equip format també per Gemma Domènech i Antoni Rojas, membres de l'Institut de Patrimoni.\nL'estudi rep el suport econòmic de l'Institut Català Internacional per la Pau i l'Agència de Gestió d' Ajuts Universitaris i de Recerca.\nL'ICRPC recorda el cas de la Guerra Civil espanyola i la constitució a Girona de la Comissió de Patrimoni Artístic i Arqueològic (1936-38) que va fer actuacions de salvaguarda i ordenació del patrimoni amenaçat.


VIA APIA AL MOLLO GROS: DESCOBRIR UN RACÓ DE MÓN\nDavant del Castell de Claramunt hi ha unes roques que, malgrat esser menudes, destaquen com element diferenciador entre tanta verdor. Es tracta dels Mollons que constitueixen un indret ideal com escola d'escalada igualadina.\nSón parets que majoritàriament només permeten fer vies d'un llarg. Tot el contorn està ple de parabolts. La via Àpia amb els seus 60 metres deu ser una de les vies més llargues de la contrada i una des les primeres vies de l'indret. Actualment està envoltada en la part inferior de vies esportives.\nLa via Àpia és principalment una via lògica que supera els estimballs del Molló Gros d'una forma natural, cercant els passos menys compromesos. Dificultat que ara cerquen les vies esportives que la rodegen.\n1ra tirada (III - IV - II - 30 metres - 8 parabolts):\nA l'inici de la via hi ha placa metàl·lica xafada on posava el nom de la via i la seva dificultat. Segons Jaume Ramon aquestes plaques estaven posades en totes les vies clàssiques però els brétols els van anar fent malvé.\nLa via està sobreequipada - aconsellem no xapar tots els parabolts per evitar el fregament de les cordes. Pugem per una placa tombada (III) entre d'altres vies. Ens encarem vers un arbre que destaca en la paret. Aquí hi ha l'únic pas que ens obliga a tibar en aquest llarg. Poc després arribem a una feixa que seguim a l'esquerra. Anem caminant. Hi ha una instal·lació de reunió amb anella per rapelar, però si no tenim problemes amb el fregament de les cordes és millor caminar aquests 5 metres i arribar a la següent reunió.\n2n tirada (III - IV+ - IV - 30 metres - sabina i 5 parabolts):\nAquest llarg sembla més interessant. Pugem a anar a buscar una savina que tenim a tres metres. La voltem per darrera i fem cap a un diedre més exigent però perfectament protegit (IV+) d'uns 5 metres. Després tenim un tram senzill i poc després fem cap a un altre diedre format per blocs caiguts que superem sense gaire dificultats (IV),\nDalt del diedre hi ha un parell de parabolts amb una plaqueta metàl·lica on muntem la reunió.\nSeguim la carena fins una baixar a una bretxa. Per arribar-hi hem de descendir per una cadena i un tros de corda. Una vegada estem a la bretxa podem triar si anar per la dreta o l'esquerra fins arribar al peu de la via. 10 minuts.\n2,3 km. Aparcament on podem observar la base d'un pi tallada que ens pot servir de referència.\nAl costat de l'aparcament hi ha una fita molt evident que ens encara cap a la base dels Mollons que anem seguint. En arribar al peu de la paret cerquem la placa metàl·lica d'inici de la via. (10 minuts)\nDificultat: IV + (només un pas).\nDescens: 10 min.\nRoca: Calcària, molt bona.\nVia oberta: No tenim dades dels aperturistes (*) però sabem que en Ignasi Capeta fou el primer en escalar en aquests contorns ja l'any 1945 i com es tracta d'una via molt lògica caldria atribuir-li a ella.\nEn Ignasi Capeta del C,Exta Icària va morir al Midi d'Ossau l'any 1956 quan a conseqüència d'una caiguda se li va trencar una corda. En el seu honor té una agulla dedicada a Montserrat i, una altra, a Pedraforca amb el seu nom. Referent a l'agulla Ignasi Capeta de Montserrat podem dir que fa ser el primer escalador que la va assolir i es troba a la zona de la Roca Foradada.\n(*) A principi dels anys 60 en Joan Vives i Rafael Villarubias van obrir la via Àpia. "Quien la persigue la consigue" o no ...\nVeure també la Cresta del Ninet al costat.


El triangle gastronòmic :Oleum Flumen\nAquesta setmana hem gaudit de valent posant en comú la qualitat de tres productes fonamentals de la dieta mediterrània, el pa de Turris Panem, el pernil de Reserva Ibérica i l’oli d’oliva VE d’Oleum Flumen.\nL’escenari va ser l’aula de maridatges de la Boqueria. Amb una presentació excel·lent d’Òscar Ubide, gerent de l’Associació de Comerciants de la Boqueria, gran gourmand i millor persona, qui va recordar de forma molt divertida que de viatge sempre s’endú monodosis d’Oleum Flumen per quan no li serveixen oli d’oliva VE.\nEl taller que vam batejar amb el nom de “triangle gastronòmic” ens va permetre descobrir les interessants combinacions dels nostres productes, tres tipologies d’olis i tres de pernil amb un rodatge excel·lent de pans. Una de les propostes més suculentes, el pa de nous i panses amb pernil Jabugo i oli De Finca. Us en recomanem un tastet. Fareu salut i a més segur que us anima l’ànim.\nTalleu el pa a última hora i si espereu massa a fer el mos, regueu-lo dues vegades. El pernil, l’heu de posar delicadament a sobre. Durant el tast i les explicacions del taller, vam servir aigua, per facilitar la descoberta de sabors i textures. Els assistents ho van gaudir de valent.\nEl fi de festa va estar a l’alçada de les circumstàncies i vam maridar el “triangle gastronòmic” amb cava Can Ramon. Un monovarietal de samsó de 20 mesos de criança, obsequi del celler de la Família Avinyó-Martí de Sant Pere de Ribes (Garraf). El maridatge: pa de xocolata i taronja i Oleum Flumen de Finca, un regal per als sentits.\nAl gener, repetirem el taller per a periodistes especialitzats en gastronomia. Vols venir? Escriu-nos a comunicacio@oleumflumen.com. Segur que ho gaudiràs!\n17 de novembre de 2013 Deixa els teus comentaris\tOleum Flumen\tcatalunya, cuina, la boqueria, Oleum flumen, reserva ibérica, taller, Tallers, triangle gastronòmic, turris


Experiència | Informació per a centres escolars\nEl Programa Exper(i)ència permet al professorat i als seus estudiants treballar amb un científic en una col·laboració flexible i acordada entre ambdues parts.\nPot suposar un compromís de treball comú d’1 dia a la setmana, 1 dia al mes, 4 vegades l’any, etc. Conjuntament amb el científic, cada centre decideix les seves preferències i disponibilitats. Per tal d’agilitar la col·laboració cal que cada centre designi un responsable del programa (en cas que hi participi més d’un professor).\nEl científic pot actuar com a tutor, model o inspiració per als teus alumnes, proporcionant-te a tu i a ells accés a noves idees i noves perspectives de la ciència. A la vegada, tu i els teus alumnes ajudareu els científics a veure el seu treball des d’una nova perspectiva i a que segueixi compromès en la imatge social de la seva feina.\nPel que fa al curs escolar 2015-2016, el programa està obert a 25 escoles arreu de Catalunya, i a tots els nivells d’escolaritat (exceptuant infantil). La selecció es farà per ordre d’arribada de les sol·licituds, amb la reserva de trobar un científic disponible segons l’àrea geogràfica en qüestió.\nEl ‘científic jubilat/emèrit’ involucrat pot provenir d’una àmplia gamma de disciplines i podrà ser un científic, enginyer, metge, veterinari, etc. i tota persona que hagi treballat en el camp de les ciències de la vida des de la vessant pura o aplicada.\nSerà una persona jubilada en l’actualitat que està disposada a dedicar un temps amb el teu grup d’alumnes. Es tracta d’un procés d’interacció entre el científic i el professorat, amb l’objectiu d’aportar innovació i/o actualització a l’aula.\nA través d’aquesta interacció, el científic proporciona idees al professor i decideixen conjuntament el que seria més adequat plantejar als alumnes.\nLa col·laboració / ‘partenariat’ s’estableix entre un centre i un científic i s’adapta als interessos i a les pròpies possibilitats i disponibilitats amb un acord mutu entre ells.\nLes tasques del professorat poden ser molt diverses i consisteixen en:\n1.\tProposar una xerrada a un grup classe sobre continguts científics que probablement no estan al currículum escolar per massa nous però que poden ser interessants. La xerrada aniria precedida i acabada amb un treball de classe.\n2.\tDemanar l’explicació oral i visual d’un procés o tecnologia industrial que sigui d’especial interès a ser divulgat i que pot anar acompanyat d’un treball per part dels alumnes.\n3.\tOrganitzar una visita del grup classe a l’anterior lloc de treball del científic o bé a un museu, un estabulari, un jardí botànic o altre lloc relacionat amb la ciència en què ha aprofundit.\n4.\tDemanar una explicació de notícies científiques d’actualitat.\n5.\tDemanar al científic una exposició de la seva trajectòria professional\n6.\tTreballar amb el científic a planejar i a executar activitats de ciència per als estudiants sobre algun tema per exemple activitats que requereixin una tecnologia o un equipament especial de la qual sigui especialment expert.\n7.\tSol·licitar informació i suport per a plantejar de forma innovadora certs conceptes científics.\n8.\tComptar amb l’assessorament del científic en els treballs de recerca de l’alumnat.\n9.\tElaborar conjuntament amb el científic activitats per a l’alumnat més avantatjats.\n10.\tPlanejar i executar una fira de ciències o una competició científica comptant amb l’assessorament del científic.\nLes escoles que col·laboren amb científics disposen d’un suport que d’altra forma no tindrien disponible. Aquesta col·laboració permet que l’alumnat aprengui una ciència actualitzada i pugui tenir una connexió amb l’activitat científica real, essent els científics un model que pot inspirar a l’alumnat.\nD’altra banda, l’estreta col·laboració amb el professorat el permet actualitzar-se quant a continguts i metodologies científiques, complementant així la seva formació docent.\nEt donem suport!\nEl Programa Exper(i)ència ofereix suport tant a les escoles com als científics que s’associen amb l’escola per assegurar l’èxit de la col·laboració.\n• Idees per establir i mantenir una associació amb els científics.\n• Acompanyament en l’establiment inicial de la col·laboració amb l’escola per part d’un equip expert.\nQuins continguts es cobriran amb les activitats portades a terme?\nEl programa tractarà tots els continguts que puguin estar relacionats amb l’àmbit de les ciències de la vida, des d’una perspectiva molt oberta. Segons les necessitats de l’escola i a les àrees d’expertesa del científic, l’equip del programa pot assessorar respecte quins són els continguts més adients per a tractar-hi.\nAmb quants científics s’espera que col·labori el nostre centre?\nEl programa assignarà a cada científic un sol centre escolar i a cada centre escolar un únic científic (en alguns casos, en podrien ser dos). Aquest binomi científic – escola tindrà una durada d’un any que es pot prorrogar a voluntat d’ambdues parts.\nEl científic treballarà mínim per a un curs lectiu o se li podrien associar diferents cursos i nivells?\nAtès que la col·laboració al centre pot ser només amb un professor o amb tot un equip docent (el departament de ciències, per exemple) es pot donar el cas que un mateix científic faci activitats a diferents cursos i nivells. Aquestes particularitats s’han de decidir al moment d’establir la col·laboració.


Dijous, 30 de setembre, a les 21.00h hi haurà sessió ordinària del Ple de la Corporació amb el següent ordre del dia:\n3.-Modificació crèdits Pressupost.\n4.-Modificació Catàleg llocs de feina i Plantilla personal.\n5.-Modificació dies celebració Plens.\n6.-Declaració any 2023 com a “Any Josep Capó Juan”.\n7.-Moció conjunta adhesió Fons Mallorquí Solidaritat i Cooperació Afganistà. 8.-Moció conjunta suport Illa de La Palma.\n‹ Editat el llibre «Soler, el bandejat».\nPagament de tributs municipals en termini voluntari corresponent a l’exercici de 2021 ›


Especialització Relacions Familiars i Protocols - Universitat Oberta de Catalunya (UOC) - Màsters, postgraus i especialitzacions - Universitat Oberta de Catalunya (UOC)\nRelacions Familiars, Protocols i Violència Domèstica\n«Tenir un lloc on anar es diu Llar. Tenir persones que pots estimar es diu Família, i tenir-les ambdues es diu Benedicció.» (Jorge Mario Bergoglio)\nTítol: Relacions Familiars, Protocols i Violència Domèstica\nEl curs d'especialització de Relacions Familiars, Protocols i Violència Domèstica està dissenyat per a formar professionals en l'assessorament tant a les famílies en qüestions de filiació, gestació, adopció, figures de protecció, com a les empreses familiars per a la prevenció dels conflictes i la gestió de la successió familiar per mitjà de protocols i dels instruments legals més innovadors existents en actualment. També forma per a especialitzar-se en el tractament de les situacions de violència familiar, violència domèstica i violència de gènere digital.\nLa família constitueix l'eix vertebrador de l'economia del nostre país (pimes) i els conflictes dins de les famílies esdevenen factors determinants de la continuïtat d'aquestes. També la prolongació de l'esperança de vida comporta nous reptes, i es fa necessari conèixer institucions noves que permetin, per exemple, fer front als problemes derivats de la incapacitat de les persones per raó de malaltia o d'edat avançada o anticipar la seva voluntat.\nAixí mateix, les dificultats reproductives han fet que moltes parelles optin per la fórmula de l'adopció internacional o fins i tot triïn opcions que es practiquen en altres països, la qual cosa planteja lògics problemes de reconeixement.\nD'altra banda, l'activitat de les persones a la xarxa i la digitalització de la vida social i personal també obliga avui a gestionar nombroses situacions, com el patrimoni i la memòria de les persones a les xarxes socials quan aquestes moren (voluntats digitals, etc.).\nFinalment, la violència dins de les famílies és un fenomen que requereix una resposta i un tractament específic de professionals.\nAquest curs d'especialització aborda totes aquestes qüestions essencials. Els professionals que segueixen aquest programa formatiu es fan experts i adquireixen les habilitats i destreses necessàries per a l'exercici professional en aquesta àrea de coneixement. També coneixen les implicacions laborals, fiscals, penals i administratives de cadascuna de les decisions que s'adopten.\nL'especialització de Relacions Familiars, Protocols i Violència Domèstica té un clar perfil professionalitzador i un fort component jurídic, i permet adquirir coneixements molt especialitzats en el camp del dret de família. A més:\nDota l'estudiant de coneixements sobre les implicacions laborals del context familiar i la fiscalitat en l'àmbit familiar.\nDota de competències per a ser mentor d'empresa familiar.\nOfereix formació en matèria de filiació i adopció, aborda la problemàtica de la reproducció i qüestions jurídiques i ètiques de la maternitat subrogada, forma en figures de tutela i protecció en casos de discapacitat.\nDota de formació jurídica estatal (dret comú) i foral, en particular en dret de família català, territori on s'han produït els principals desenvolupaments.\nS'adquireixen els coneixements necessaris per a arribar a ser expert en violència domèstica, violència de gènere i violència digital.


Normalitzar l'imperdonable - Regió7\n29·11·20 | 00:10\nNormalitzar el desastre és una pauta de comportament cada cop més arrelada en la nostra societat. Sor Lucía ho té clar: «Socialment som l´UCI». Endevino que fa referència al drama que constata la plataforma dels aliments i la lluita pels invulnerables, però la seva denúncia assenyala una societat asimptomàtica a les injustícies, a la crua realitat del dia a dia. La que normalitza el que hauria de ser inacceptable. Per exemple:\nL´exaltació del mite Maradona futbolista per damunt del seu comportament asocial. La insensibilitat creixent pel nombre de morts en guerres «llunyanes», o en accidents de circulació. L´acompanyament diari a l´hora dels àpats d´imatges i xifres de migrants ofegant-se al mar o podrint-se en espais infrahumans. Veure la repetició d´intents de desnonament de famílies que no tenen on raure. Assistir a la impunitat de grups organitzats en l´okupació d´edificis sense cap altre argument que l´ideari antisistema. No passar del sentiment d´estupefacció per tanta notícia sobre casos de corrupció comesa en esferes de poder. Esplaiar-se fent la riota cada vegada que es coneix una nova malifeta emèrita, sense revoltar-se davant tanta impunitat. Aguantar les impertinències d´un jutge que imposa a crits el seu criteri ideològic. Donar per descomptades les mentides dels polítics en període electoral. Creure´s cegament promeses que mai s´han complert, i/o desacreditar-les interessadament.\nAquesta actitud de normalitzar el que és imperdonable també ha fet forat a l´hora d´afrontar la pandèmia: tothom considera «segur» el seu espai o activitat, però els índexs d´infecció només baixen quan s´han decretat confinaments, restriccions i tancaments. Es demana manca d´interacció social, però es dona per garantida la tercera onada després de festes. Fa gràcia haver d´estar en silenci al transport públic. Dur mascareta i mantenir distància són comportaments anecdòtics en les terrasses i espais públics, però és alliçonador el testimoni de l´hoteler Joan Gaspart, hospitalitzat per la covid-19: «Els qui l´hem patit i ens recuperem, hem de dir fort i clar que oju a menystenir les recomanacions sanitàries d´ús de la mascareta i mantenir la distància». Reconeix que en l´etapa blaugrana deien que era una mica «Pinotxo mentider», però que ara diu veritat de la bona perquè ha pagat les conseqüències del seu passotisme. Oju, doncs: normalitzar el desastre ja ha contagiat la sensibilitat social pel degoteig diari de morts i per les xifres dels milers d´infectats i d´hospitalitzats. Imperdonable.


Pic Barbeau - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPic Barbeau, a l'illa d'Ellesmere\nParc Nacional Quttinirpaaq\n81° 54′ 53″ N, 75° 00′ 33″ O / 81.914722222222°N,75.009166666667°O / 81.914722222222; -75.009166666667\nSerralada British Empire (Serralada Àrtica)\n5 de juny de 1967, per Geoffrey Hattersley-Smith\nescalada en neu per la cara nord\nEl Pic Barbeau (en anglès Barbeau Peak) és una muntanya que es troba a la regió de Qikiqtaaluk, Nunavut, Canadà. Situada a l'illa d'Ellesmere, dins el Parc Nacional Quttinirpaaq, amb els seus 2.616 msnm és la muntanya més alta de Nunavut i de l'est d'Amèrica del Nord, excloent el Carib. La muntanya rebé el seu nom el 1969 en record del Dr. Marius Barbeau (1883-1969), un antropòleg canadenc que investigà les cultures índies i inuit, amb notable reconeixement internacional.\nPic Barbeau el 2002\nÉs un cim que es caracteritza per tenir llargues i profundes esquerdes, crestes molt primes i un clima molt variable i inestable. És la muntanya més alta de la Serralada British Empire i la Serralada Àrtica.\nLa primera ascensió fou el 5 de juny de 1967 pel britànic Geoffrey Hattersley-Smith com a part d'un equip de treball format per la Defence Research Board i la Royal Air Force. L'ascensió serví per determinar la seva alçada i veure que era el cim més alt de l'illa, per sobre del fins llavors considerat cim més alt, el Mount Whisler.\nLa segona asceinsió tingué lloc el juny de 1982 per un equip de vuit homes estatonunidencs a través de l'aresta nord. Posteriorment la muntanya fou escalada el 1992, 1998, 2000 i 2002 i 2010.\n↑ "Yukon Northwest Territories and Ninavut Ultra-Prominences" Consulta el 12-12-2011 (anglès)\n↑ The Summits of Canada\nBarbeau Peak, Nunavut a peakbagger.com\nBarbeau Peak a SummitPost\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pic_Barbeau&oldid=21782686»\nMuntanyes del Canadà\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 23 ago 2019 a les 21:31.


Guàrdia Nacional dels Estats Units - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDistrict of Columbia National Guard (en)\nSegell de l'Oficina de la Guàrdia Nacional.\nLa Guàrdia Nacional dels Estats Units (en anglès: United States National Guard ) és una força de reserva militar estatunidenca formada per voluntaris. Actualment té uns 467.000 membres, entre tropes actives i reservistes.\nCada Estat dels Estats Units té la seva pròpia guàrdia nacional (és una milícia estatal), i d'acord amb les lleis de l'estat el governador és el comandant en cap constitucional de la guàrdia nacional del seu estat respectiu (així com el President dels Estats Units és el comandant en cap constitucional de la Forces Armades federals o nacionals).\nTambé el Districte de Columbia, i cadascun dels territoris sota sobirania estatunidenca que gaudeixen d'un estatus d'autonomia especial, té el seu propi cos de guàrdia nacional.\nNo obstant això, en temps de guerra o una altra crisi nacional greu el President dels Estats Units pot posar sota el seu control una part o la totalitat de les guàrdies nacionals dels estats; per a això convoca o federalitza les unitats que necessita, que passen a ser temporalment batallons, brigades, etc. de l'Exèrcit i la Força Aèria (no hi ha unitats de l'Armada en la Guàrdia Nacional). Les guàrdies nacionals dels diferents estats han combatut a l'Iraq i en altres conflictes a l'estranger, formant part de manera temporal de l'Exèrcit estatunidenc.\nNo obstant això, en molts estats existeix una secció o divisió dins de la seva respectiva guàrdia nacional que se sol anomenar amb diferents noms com: forces de defensa de l'estat, guàrdia estatal, reserves militars de l'estat, o milícies estatals. Les unitats que formen part d'aquesta secció o divisió no poden ser federalitzades en cap cas, ja que són forces militars exclusivament estatals, i per aquesta raó les lleis no permeten que el president dels Estats Units les posi sota el seu comandament, ni tan sols en situacions d'extrema gravetat. Gairebé tots els estats tenen lleis que autoritzen l'existència de les forces de defensa de l'estat i la guàrdia estatal, paral·lelament a la guàrdia nacional ordinària, però només 22 estats i Puerto Rico tenen en la pràctica unes forces de defensa de l'estat (FDE) actives, servint generalment com a suport de la guàrdia nacional i d'altres institucions en missions d'emergència i seguretat nacional. Les forces de defensa de l'estat, es solen organitzar com sí fossin unitats de l'exèrcit de terra, encara que també poden tenir unitats aèries i navals. La seva principal i gairebé única diferència amb els seus companys de la guàrdia nacional és el fet que no poden ser federalitzats.\nEls governadors dels estats poden fer servir les tropes de les seves respectives guàrdies nacionals per restablir l'ordre públic en situacions greus (aldarulls violents que la policia no pot controlar), i per socórrer i oferir seguretat en cas de desastres naturals (huracans, terratrèmols, etc.). També poden fer-les servir per recolzar a la policia en operatius contra la delinqüència. L'única excepció a aquesta regla és el Districte de Columbia, el seu govern local no pot fer servir el seu petit cos de guàrdia nacional per afers d'ordre públic i seguretat ciutadana.\nEl màxim cap militar de la Guàrdia Nacional de cada estat és un funcionari anomenat ajudant general, que és nomenat pel governador del seu estat, i normalment té el rang de general o coronel (Carolina del Sud és l'únic estat a on l'ajudant general és triat pel poble en unes eleccions democràtiques, en comptes de ser nomenat pel governador). A més de ser el militar de més alt rang de la guàrdia nacional del seu estat, l'ajudant general és membre del gabinet del governador de l'estat, amb la categoria de secretari (ministre estatal); des del punt de vista orgànic i administratiu l'oficina de l'ajudant general és un departament del govern estatal i l'ajudant general es una espècie de ministre de defensa de la governació de l'estat. Fins i tot en alguns estats a l'ajudant general se l'anomena secretari de defensa de l'estat, i en altres estats el departament es presidit per l'ajudant general i se l'anomena departament d'afers militars i de veterans de l'estat.\nLa legislatura estatal (assemblea legislativa estatal) de cada estat aprova i sanciona les lleis que regulen a la guàrdia nacional del seu estat, les quals han de ser promulgades pel governador per entrar en vigència, i aprova o rebutja els ascensos militars proposats pel governador. També la legislatura estatal té el poder d'aprovar o rebutjar el nomenament de l'ajudant general fet pel governador de l'estat (excepte a Carolina del Sud, a on l'ajudant general és triat pel poble en unes eleccions).\nL'armament i l'equipament de la guàrdia nacional és el mateix que l'equip dels militars de l'Exèrcit i la Força Aèria; inclosos carros de combat, canons, avions de caça, bombarders (F-16 i altres aeronaus), etc. Els uniformes també són semblants (amb un distintiu que indica que són de la Guàrdia Nacional d'aquell estat). Tot es deu al fet que la guàrdia nacional és la reserva de l'artilleria, la infanteria i les unitats blindades i mecanitzades de l'Exèrcit, i dels esquadrons de caces i bombarders de la Força Aèria. Per aquesta raó, el govern federal (nacional) és el que finança l'adquisició d'aquest armament que es després transferit als diferents estats per a les seves respectives guàrdies nacionals.\nEl departament de defensa (del ministeri de defensa) del govern federal, fiscalitza i supervisa les guàrdies nacionals dels estats per assegurar-se que els entrenaments del personal són conformes amb els estàndards fixats pel govern federal i pel Congrés dels Estats Units, i també per garantir que es fa un bon ús dels arsenals i els altres equipaments (subministrats pel govern federal). La divisió o secció del Departament de Defensa encarregada d'aquesta tasca s'anomena National Guard Bureau (oficina de la guàrdia nacional) i el seu cap és un general que és nomenat pel President dels Estats Units.\nEls membres de la Guàrdia Nacional tan sols ofereixen el seu servei els caps de setmana i una setmana sencera cada cert temps; això els permet exercir una vida civil normal (amb altres ocupacions en el sector privat), però quan són convocats pel servei actiu pel governador de l'estat o pel president dels Estats Units, han de treballar com a soldats tots els dies a temps complet, fins que acabi el seu servei militar. No obstant això, existeixen excepcions a aquest règim de servei; es tracta d'aquells militars de la Guàrdia Nacional que per la naturalesa de la seva missió han de prestar servei a temps complet, com els pilots d'F-16 i els altres avions de combat, que han d'entrenar-se constantment i realitzar tasques de patrulla amb moltes hores de vol a la setmana.\nEn països amb una autonomia limitada i una relació de lliure associació amb els Estats Units, la Guàrdia Nacional compleix funcions protocol·làries o simbòliques com si es tractés de les Forces Armades d'un país totalment independent. És el cas de Puerto Rico, on la Guàrdia Nacional és l'encarregada d'oferir els honors de rigor als caps d'estat o de govern estrangers que visiten l'illa; en representació del governador de Puerto Rico, que és el comandant en cap de la Guàrdia Nacional. Però en tota la resta, la Guàrdia Nacional de Puerto Rico és exactament igual a les guàrdies nacionals dels altres estats federats dels Estats Units (incloent el fet que el president dels Estats Units pot requerir els seus serveis per integrar-se a l'Exèrcit i la Força Aèria estatunidenca, en cas de guerra o d'una necessitat greu).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Guàrdia_Nacional_dels_Estats_Units&oldid=27760023»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 jul 2021 a les 13:59.


Horaris d'estiu per accedir al metro amb gossos o bicicleta | TMB Notícies\nInici » Empresa » Horaris d'estiu per accedir al metro amb gossos o bicicleta\nEn moments de gran aglomeració de persones i quan la seguretat dels usuaris i dels mateixos animals ho requereixi, l'empresa pot limitar l'admissió dels gossos. Igualment, per la seva seguretat, no es permet que utilitzin les escales mecàniques. Tampoc poden ocupar seient al metro i la persona que el porta sempre és la responsable dels danys o els perjudicis que pugui ocasionar tant als usuaris com a l'empresa, entre d'altres condicions recollides en la normativa actual.\nPel que fa a l'accés amb bicicleta al suburbà, durant els mesos de juliol i agost les bicicletes plegades degudament s'hi poden dur sense cap restricció, sempre que no causin molèsties a la resta d'usuaris. Com també passa en el cas dels gossos, la resta de l'any tenen l'accés condicionat a unes determinades franges horàries, que es poden consultar a la secció Consells d'ús i de convivència del web de TMB.\nFins a l'11 de setembre, els gossos poden viatjar en #metrobcn sense limitació horària.\nConceptes: Normativa|Institucions: TMB|Servei: Metro|Anys: 2016\nEl metro de Madrid permetrà l'accés de gossos a partir de l'estiu vinent


La policia deté fins a 21 persones en una setmana per diversos delictes - FÒRUM.ad\nLa policia deté fins a 21 persones en una setmana per diversos delictes\nOn: 14/01/19 12:21\nEl Cos de Policia ha anunciat aquest dilluns la detenció de 21 persones durant aquesta darrera setmana (del 07 al 13 de gener de 2018). 5 de les detencions s’han dut a terme pels presumptes delictes contra la salut pública, 10 contra la seguretat del trànsit i 6 per altres delictes.\n– El 07/01/2019 a les 22:15 hores a la frontera del riu Runer, un home no resident de 33 anys, en possessió d’una pastilla de 0’2 grams d’èxtasis, accedia al Principat en un autobús de línia regular.\n– El 10/01/2019 a les 00:05 hores al Pas de la Casa, un home resident de 24 anys, per tinença de 8 embolcalls de cocaïna -10’7 grams-. L’interessat és controlat i detingut a l’interior d’un establiment de restauració.\n– El 10/01/2019 a les 00:53 hores en un aparcament pròxim d’un local d’oci de Soldeu, un home resident de 33 anys, en possessió de 0’9 grams de cocaïna, arran d’un control rutinari.\n– El 11/01/2019 a les 02:52 hores en un aparcament pròxim d’un local d’oci de Soldeu, un home no resident de 32 anys, en possessió de 1’6 grams de cocaïna i 2’3 grams de marihuana, arran d’un control rutinari.\n– El 12/01/2019 a les 16:30 hores a la frontera del DCNJ, un home no resident de 27 anys, en possessió de 2’1 grams d’heroïna i 2’8 grams de marihuana, accedia al Principat en un turisme.\n– El 07/01/2019 a les 20:39 hores, un home resident de 56 anys, amb una taxa de 1’51 g/l., control rutinari.\n– El 07/01/2019 a les 21:30 hores, un home no resident de 45 anys, amb una taxa de 1’63 g/l., control rutinari.\n– El 08/01/2019 a les 05:40 hores, un home resident de 20 anys, amb una taxa de 0’81 g/l., accident amb ferits (veure comunicat web del 08/01/2019).\n– El 08/01/2019 a les 15:02 hores, un home resident de 45 anys, amb una taxa de 1’97 g/l., accident de danys\n– El 09/01/2019 a les 15:50 hores, un home resident de 61 anys, amb una taxa de 1’38 g/l., control rutinari.\n– El 11/01/2019 a les 01:55 hores, un home resident de 24 anys, amb una taxa de 1’47 g/l., infracció al codi de la circulació.\n– El 11/01/2019 a les 02:31 hores, un home resident de 50 anys, amb una taxa de 1’28 g/l., control rutinari.\n– El 12/01/2019 a les 04:30 hores, un home resident de 23 anys, amb una taxa de 1’17 g/l., control rutinari.\n– El 13/01/2019 a les 02:35 hores, un home no resident de 44 anys, amb una taxa de 1’15 g/l., infracció al codi de la circulació.\n– El 13/01/2019 a les 05:10 hores, un home resident de 39 anys, amb una taxa de 1’68 g/l., infracció al codi de la circulació.\n– El 07/01/2019 a les 05:37 hores a Escaldes-Engordany, un home resident de 26 anys, per un presumpte delicte de danys, injuries i resistència greu a funcionaris de policia en l’exercici de llurs funcions.\nRequerits a l’exterior d’un local comercial, ja què els empleats de seguretat tenen un problema amb una persona que hauria causat danys a una de les portes d’accés. En ser qüestionat pels fets, l’interessat té una reacció desproporcionada envers els agents.\n– El 08/01/2019 a les 12:40 hores al Pas de la Casa, un home no resident de 38 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra la funció pública -desobediència a una ordre d’expulsió administrativa-.\n– El 09/01/2019 a les 02:54 hores a Andorra la Vella, un home resident de 28 anys, com a presumpte autor d’un delicte de lesions.\nRequerits en un aparcament públic per una baralla entre dues persones. L’interessat agredeix amb un got de vidre a l’altra part implicada.\n– El 09/01/2019 a les 08:53 hores a Escaldes-Engordany, un home no resident de 22 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra la funció pública -desobediència a una ordre d’expulsió administrativa-.\n– El 09/01/2019 a les 20:40 hores a Andorra la Vella, una dona resident de 22 anys, com a presumpta autora d’un delicte contra l’Administració de Justícia -crebantament d’una ordenança penal de suspensió del permís de conduir-.\n– El 11/01/2019 a les 18:14 hores a Escaldes-Engordany, un home resident de 27 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra l’Administració de Justícia -crebantament d’una ordenança penal de suspensió del permís de conduir-.\nPrevious Post: Mijares, 9ª al segon gegant CIT de Madesimo\nNext Post: Estévez, 12ª a la Copa d’Europa de Puy St. Vincent