REPTE CLÀSSIC CDLXVIII: INÈRCIA (segona convocatòria?: NOU POST)\nIntervenció de: NUNU | 03-06-2011\nPer a mi ha estat una sorpresa guanyar un repte clàssic: de les Vivències, o no. Sigui com sigui, he de plantejar un tema.\nAlgú creurà que soc amant de la velocitat per la velocitat. Però no és solament això, sinó tot allò que varia o es modifica amb la velocitat: parlo de la INÈRCIA.\nLa inèrcia és la resistència de la matèria a modificar el seu estat de repòs o moviment. La dinàmica, com a part de la física, estableix un concepte que, col•loquialment, en diem inèrcia, i que és la “quantitat de moviment”. Aquesta quantitat de moviment és el resultat del producte de la massa pel quadrat de la velocitat, és a dir, que a poca variació de la velocitat, hi ha una gran variació d’inèrcia. Controlar aquesta inèrcia és el que produeix adrenalina, be sigui en cotxe, en moto, en bicicleta, esquiant, corrent a peu, saltant, jugant a pilota ...\nPer analogia, a la vida quotidiana, parlem d’inèrcia en les relacions o en els costums, i és fa palesa una relació semblant: un assumpte de molta massa, o molt important, que es produeix a poca velocitat, pot ser més controlable que un de menys massa o menys important que tingui lloc a gran velocitat. Depèn de la inèrcia. No sé si m’explico. Les negociacions importants han de desenvolupar-se lentament si no es vol perdre el control, mentre que les decisions poc profundes tenen lloc de manera instantània, i no sempre ben controlades.\nA veure què m’expliqueu, sigui en el sentit dinàmic o vivencial. M’agradarà veure la varietat de visions que segur que podreu aportar.\nEl tema: INÈRCIA.\nHeu de penjar els relats aquí mateix, en aquest nou post.\nun altre cop faltava el termini:\nNUNU | 03/06/2011 a les 12:43\nEl termini s'exhaureix el proper dimarts, a les 22:00 hores, poc més o menys.\nFòbia a la inèrcia (fora de concurs)\ndeòmises | 03/06/2011 a les 15:56\ndeòmises | 03/06/2011 a les 15:57\nVa ser així com vaig endegar els correus intimidatoris. Que si sé on vius, que si tens tants anys i ets de tal població, comarca o província. La llista no m'oferia aquestes dades, però un amic hacker me les sabia trobar i, mitjançant IP's, localitzava cada duplicitat i troll de http://relatsencatala.cat/. Però res de res. Els comentaris i les notes negatives i positives, segons com convingués, apareixien com bolets. Per tant, vaig tenir una idea dràstica però definitiva. Treure del calaix de la còmoda la Luger P08 i guanyar-me les garrofes de veritat, abans que aquesta plaga em devorés. Estava disposat a liquidar l'assumpte de mica en mica però de forma segura.\nVladimir | 03/06/2011 a les 23:07\n...no ho sé, no ho sé: em resulta familiar. I és que per molt que es disfressi, la flaire el delata... No us sembla, companys?\nCerámicas Alcántara (fora de concurs)\ndeòmises | 04/06/2011 a les 18:29\ndeòmises | 04/06/2011 a les 18:36\nLa millor manera d'evitar que se li passin les hores és que passegi ha de ser La millor manera d'aconseguir que se li passin les hores és que passegi\nEnglantina | 04/06/2011 a les 20:53\nEn John Slowness va seguir tota la vida allò que el camí li marcava, per inèrcia. De ben petit es deixà portar per les circumstàncies -ben còmodes, per cert-, i no va tenir prou esma per a canviar-les. No hi havia lloc pel descontrol, ni tampoc per a la improvisació. Tot era pura inèrcia.\nPerò ara la cosa canviaria.\nVa néixer i viure a Boston, una ciutat poc engrescadora, però efectiva si volies fer diners. Ben aviat el van internar a l’escola més prestigiosa de la ciutat: la Boston College High School. Era plena de fills i filles de papà, adolescents adinerats als quals els sobrava de tot.. i els faltava interès. Tot i això, ell es va esforçar en estudiar, per poder anar a la universitat i treure’s la carrera d’advocat, sense córrer, sense presses, perquè de fet no li agradava. Però el seu pare ho era, d’advocat, y també el seu avi. Així doncs, estava escrit que l’hereu també ho havia de ser.\nA ell li hauria agradat ser pilot. Adorava els avions i la sensació de volar, però aquella afició d’en John no va rebre mai cap tipus de suport per part de la família, tot i que va fer un parell de tímids intents. El dia que va sortir de l’armari per confessar el seu somni de volar, la resposta va ser unànime:\n-Quines ximpleries dius, John! –va dir sa mare-.\n-A la universitat i punt, John! –va replicar son pare-.\nQuan era un adolescent, es va enamorar d’una mexicana preciosa, la Guadalupe. La seva mare va entrar de cuinera per la família quan en John tenia quinze anys, així que ell i la Lupe van entrar junts en l’apassionant món del sexe, amb les hormones revolucionades i el romanticisme a flor de pell. No feien res més que fer l’amor, de totes les maneres i en tots els racons que podien, i després de fer-ho, parlaven hores i hores sobre els seus plans de futur, ella com a mestra d’infants petits, i ell com a pilot d’avionetes. Fins que un mal dia els van enganxar junts. En John se l’estimava, a la Lupe, però la família no va permetre que allò seguis endavant, i van fer fora a la filla i a la mare, que van desaparèixer d’un dia per l’altre.\nAbans de fer els vint anys, va viure uns mesos fantàstics, potser els més feliços de la seva vida (tret de la seva època amb la Lupe, és clar). A la cantina de la universitat va conèixer a un noi estrafolari i es van fer molt amics, perquè en John hi veia la personalitat emprenedora que ell no havia tingut mai, i s’hi veia reflectit com en un mirall, inclosa la seva afició comuna pels avions. En Ryan Hudson, que feia de cambrer, va rebre una petita herència d’un parent, i va decidir invertir-los en muntar una empresa de lloguer d’avionetes. En John el va voler seguir, il•lusionat amb la idea de volar, així que es va apuntar a una acadèmia de vol i es va treure el títol de pilot, deixant abandonats els seus estudis universitaris. Durant els mesos que va durar aquella aventura, en John va gaudir del cel i del vent i de la llibertat que allò el feia sentir... però tot va tenir un final inesperat.\nEls pares, ben preocupats per com anaven les coses, li van parar una trampa, en confabulació amb els McGhee, uns amics adinerats que havien fet fortuna gràcies a l’especulació immobiliària. La seva filla, la Karen McGhee, es va posar ben “a tiro” d’en John, i ell, badoc i somiatruites, la va deixar prenyada.\nEvidentment, allò va acabar en un casament concertat. El projecte de les avionetes es va acabar, i en John va tornar a reprendre la carrera d’advocat, mentre en Ryan es feia fonedís.\nFora la Lupe i fora en Ryan, tota la inèrcia inicial va tornar a la normalitat. Als quaranta anys, en John tenia dos fills, consentits i capritxosos, fills d’una dona addicta al botox, i feia d’advocat, amb no excessiva fortuna, al gabinet que el seu avi havia endegat l’any trenta-nou.\nI en John va entrar en una greu depressió. Es va adonar de que mai havia fet el que ell volia. S’havia deixat portar per la inèrcia, perquè era el que tocava. Els seus tímids intents de sortir del camí havien sigut un fracàs total, i se sentia frustrat, enfonsat, desconcertat i desmotivat.\nI va prendre una decisió.\nSense marxa enrere.\nEn John va llogar els serveis d’en Bill Brats, un detectiu privat amb problemes d’obesitat, per descobrir què se n’havia fet de la Lupe i d’en Ryan. Els va poder localitzar, i va descobrir que cap dels dos havia tingut sort. Ella no era mestra, sinó que treballava en el servei de neteja d’uns grans magatzems de Los Angeles. No estava casada, i la seva mare estava molt malalta des de feia anys, així que semblava evident que la Lupe s’havia hagut de posar a la feina i deixar els seus somnis aparcats. I se li va trencar el cor quan va saber que en Ryan Hudson encara servia copes, ara en un tuguri de San Diego. No havia pogut aconseguir els permisos per obrir la seva petita empresa d’aviació a Boston per culpa d’un cúmul d’inconvenients, que semblaven fruit d’una mena de boicot sideral. Finalment, havia renunciat al seu somni.\nLes dues persones que més l’havien impactat en la seva vida vivien a l’altra banda del país, sense haver aconseguit res del que volien. I ell se’n sentia culpable, amb raó.\nEn John va decidir trencar les regles, definitivament. De forma anònima, va ordenar a un advocat que fes arribar una bona suma de diners a tots dos, de la forma més pràctica possible. Si ell era tan badoc de no saber com portar a terme els seus somnis -tenint la facultat de poder-ho fer-, no deixaria que els seus amics acabessin engabiats, com ell, per les reixes d’una vida que no desitjaven.\nLa Lupe va rebre una beca d’estudis inesperada. I en Ryan una altra herència “misteriosa” en forma de terreny amb hangar per plantar-hi el seu negoci. Com si fos una mena de regal avançat de Santa Claus, la Lupe i en Ryan van rebre, a finals d’agost, un regal fabulós.\nPerò en John volia més, així que va decidir anar-los a veure. Començaria per la Lupe, i es presentaria davant d’ella, amb un ram de flors, disposat a suplicar-li el perdó pel seu abandonament inercial. Després, aniria cap a San Diego, amb el seu títol de pilot sota el braç, per veure si el Ryan encara l’acceptaria com a soci.\nAvui començava la seva nova vida, i ho faria creuant el cel en avió, deixant enrere la inèrcia immobilista que l’havia petrificat durant els seus quaranta anys de vida.\nEs va acomiadar de tots. Sense donar massa explicacions (per por de que algú no li tombés la iniciativa), va dir que havia de marxar a veure un client, i que agafaria un vol que sortia de Boston a les vuit del matí.\nAra eren les 7h, i els passatgers ja començaven a entrar per la porta d’embarcament. N’hi havia de tots els colors, de totes les races. Gent molt diversa, que semblava ben innocent.\nVa posar-se a la cua quan els altaveus van anunciar, amb veu monòtona:\nPASSATGERS DEL VOL 175 DE UNITED AIRLINES, AMB DESTINACIÓ A LOS ANGELES, EMBARQUIN PER LA PORTA 19.\nAquell 11 de setembre de 2001, en John es va deixar arrossegar per la riuada de passatgers que creien, com ell, que aquell vol els portaria al seu destí.\nVelocímetres (fora de concurs)\ndeòmises | 06/06/2011 a les 03:24\nI aquest pensament, barrejat amb la veu de Dickinson i el títol del tema, em porta a pensar en la psicodèlia de Derek Sherinian, present en un tema instrumental titulat igual. És estranya la connexió de les idees, de vegades. I com arriben en moments concrets. Penso en velocitat i la inèrcia m'aboca a idees funestes que m'absteuen del camí, que segueixo maquinalment. Freno quan he de fer-ho, accelero si m'ho permet el trànsit, i cedeixo el pas, disminueixo la velocitat si hi ha un semàfor a prop o un pas de vianants. I no em desespero en un embús o si el carrer és travessat per un gos o per una anciana que camina feixugament a causa de l'edat o dels efectes de l'obesitat. Un any enrere estaria renegant en qualsevol d'aquests casos, d'impaciència, per haver d'aturar el meu ritme vital per uns instants. Per no poder gaudir de la velocitat ininterrompudament.\nPer si voleu la BSO del relat...:\ndeòmises | 06/06/2011 a les 03:28\nInertia, de Bruce Dickinson.\nInertia, de Derek Sherinian.\nnuriagau | 07/06/2011 a les 15:23\nMalgrat no ens hàgim vist en tot aquest temps, no t’he oblidat en cap moment. Saps que m’he posat la cançó del Cohen com a melodia del mòbil? D’aquesta manera, quan em telefonen, malgrat ja no ets mai tu, em sembla que et tinc més a prop.\nDes de fa dos mesos, des que el meu marit va descobrir això nostre, l’Andreu i jo convivim amb la teva ombra que ens enfosqueix l’existència. Sense una aparença corpòria, estàs present en la majoria de les nostres converses i vivències. Al principi, tot va ser un descontrol, un daltabaix. Mai havia vist el meu marit plorar tant. Jo també he plorat, i molt. Per tu, per mi, per ell... Cap dels dos havíem pretès fer mal les nostres parelles. Tu encara tens la sort que la teva dona no sospita res, aprofita-ho. Com ja saps, ell i jo intentem superar-ho junts. Hi ha estones que penso que ho aconseguirem; n’hi ha d’altres, que no en tinc cap, de garantia. A vegades crec que val la pena; d’altres, ho dubto.\nL’Andreu em pregunta constantment si encara l’estimo i jo li responc que sí. Ho dubtes? Sí, l’estimo, no sé si per costum, pels vint anys que duem junts, per la inèrcia... però l’estimo. El que tinc clar és que pateixo veient el mal que li he fet. I aquest sofriment no ens deixa viure feliços a cap dels dos. Diuen que el temps ho cura, a veure si en aquesta història també ho aconsegueix. De moment, a ell li està tocant interpretar el paper més difícil. M’assegura que no ho ha parlat amb ningú i m’ho crec. Penso que li convindria. No entenc com pot suportar aquesta situació paint-la ell sol. Ara trobo a faltar aquells fills que mai hem tingut. Potser si en tinguéssim, disposaríem d’un motiu més consistent per lluitar pel matrimoni. Però no, estem sols els dos, només ens tenim l’un a l’altre. No sé si serà suficient motiu per seguir endavant.\nJo, a vegades, he estat temptada d’explicar-li-ho a la Mireia, però me n’he desdit. És aquella amiga que et vaig explicar que tenia tants problemes per l’obesitat, ho recordes? Ella em considera una esposa exemplar. Quines ironies té la vida, oi? Però tu i jo, amb els missatges de correu, com a mínim, intercanviem aquelles sensacions i sentiments que, malgrat no ens els acabem d’entendre ni nosaltres mateixos, compartim. Aquestes paraules escrites han estat el volant d’inèrcia que ha perllongat, en certa manera, el nostre contacte.\nSuposo que hauria de sentir-me culpable i no és així. Tu, als teus correus, també em comentes que tampoc te’n sents, però en el teu cas és més comprensible. La teva vida familiar no ha sofert cap canvi. No sé si m’entendràs si et dic que m’agradaria seguir-te veient, és més, crec que ho necessito. Amb les nostres trobades havíem aconseguit un grau d’intimitat i confiança, i no em refereixo només a nivell sexual, que enyoro. De fet, voldria seguir amb l’Andreu i amb tu, tot i que sé que ara serà més difícil. Pensa que ell em mira el correu i el telèfon i, contínuament, em pregunta on vaig i què faig. La setmana passada, el vaig enxampar regirant-me l’armari de la roba. La por que li torni a ser infidel l’està corsecant i m’espia obsessivament i malaltissa. Em consta que va sovint al carrer de l’Est per veure si hi ets. No serà fàcil aconseguir més cites com la d’avui.\nPotser sóc massa ambiciosa i no em puc permetre mantenir la doble vida que gaudia. Tal vegada un cop de vent, podria fer que us perdés als dos al mateix temps. O potser tu no estàs disposat a continuar en aquestes condicions. No desitjaria que seguíssim com a amants. Suposo que el tipus de relació que et proposo no té paraula que la defineixi al diccionari. Què et semblaria si fóssim confidents secrets?\nVeuràs... Ahir nit, abans que féssim l’amor... Sí, no em miris així. L’Andreu i jo seguim fent l’amor, en cap moment m’ha rebutjat. Mentre em contemplava, m’assegurà que el pertorbava pensar que un altre home m’hagués acariciat el cos. No vaig saber què dir-li, no hagués tingut massa sentit qualsevol comentari que hagués pogut fer. Però com li va passar a Eva, allà al paradís,em vaig sentir nua davant d’ell al nostre propi dormitori. I és per això que et dic que avui necessitava veure’t, però només això, veure’t. Tenir-te a prop. Crec que, després del calvari d’aquests dos mesos, no podria tornar a fer l’amor amb tu... o sí?\nTambé ho deixo aquí, per si de cas...\ndeòmises | 07/06/2011 a les 20:26\nhe estat rondant el tema dels relats que he presentat (dins i fora de concurs) i decideixo un canvi a darrera hora, si no et sap greu i l'acceptes...:\nRelats fora de concurs: Fòbia a la inèrcia, Valquíria i Vélocímetres)\nRelat concursable: Cerámicas Alcántara.\nGràcies per endavant, i disculpes pels canvis, d.\njoer deo! ens vols posar les dents llargues?\ngypsy | 07/06/2011 a les 20:39\namb la teva profusió de creativitat?\nAra que hi penso tu vas néixer a Mart, no?\ndiamant | 07/06/2011 a les 21:10\nTé la mateixa figura que trenta anys enrere, el mateix cabell arrissat tallat arran d’espatlles, les mateixes celles espesses, els mateixos ulls intel•ligents i profunds, com si absorbissin vida, el mateix nas afuat de Cleòpatra. Només entrar a la llibreria he vist la seva figura petita mentre observa els lloms dels llibres de la prestatgeria de vora l’entrada. Reconec immediatament el seu perfil, però em prenc uns segons abans de cridar-la. Han passat tants anys que primer he de prendre consciència de qui sóc ara i de les coordenades del meu present. En un instant rememoro els motius que ens van fer perdre la nostra amistat de quan érem joves, tan intensa, i em retrobo a mi mateixa en els meus dinou, vint anys, quan la meva vida hagués pogut ser radicalment diferent.\nDesprés d’uns segons, quan ja m’he situat, la crido pel seu nom.\nElla es gira i de moment resta seriosa, com si fos davant d’una aparició.\n-Hola! –em respon de cop sense moure’s gens, sorpresa. Només un instant més tard m’adono per la seva expressió que li ve de gust haver-me trobat, com a mi mateixa.\nJo m’avanço per fer-li dos petons.\n-Què, com estàs? Quant temps sense veure’ns, oi? –li dic somrient\n-I tant! Quan fa? Ara no ho sé, però fa molt –respon.\n-Sí bastant –contesto jo sense voler comptar el temps-. Però et vaig trucar quan vaig tenir el meu fill, i ara ja té setze anys.\n-Sí, ja me’n recordo. Ha passat de pressa, el temps –diu, cada cop més disposada a la comunicació.\n-Que véns al recital de poesia? –li pregunto\n-Fan un recital? No en sabia res –diu amb interès.\n-Sí. Crec que pot estar bé. He vingut per veure una amiga meva, que recita.\n-Ah, sí? Doncs potser sí que em quedaré. Com és diu?\n-Mercè Solà. No crec que la coneguis, però escriu molt bé.\n-Tu segueixes escrivint? –em demana, i m’estranya que ella pensi que he pogut deixar d’escriure.\n-Sí, segueixo –li dic, sense donar-li importància-. També em moc bastant pels fòrums de poesia. Tu continues amb la pintura, oi?\n-Sí, sí sí –afirma amb convicció-. Aquesta és la meva vida. I he viscut sempre de les classes, i així em moriré –respon, a la seva manera categòrica, que conec tan bé. De fet, va vestida com una artista, amb una faldilla llarga de punt, beix, una jaqueta granat, tirada i ampla, un petit mocador negre nuat al coll.\n-Encara estàs amb el Ricard? –li pregunto, i al moment de pronunciar aquest nom en recordo vivament la imatge: un noi jove amb posat de vell, ja calbejant als vint anys, baix i amb una grassesa apuntant a l’obesitat.\nElla nega rotundament amb el cap abans de contestar.\n-No, estem separats –diu sense inflexió.\nAixò em ve de nou, però en el fons me n’alegro una mica perquè ell va ser la causa de la fi de la nostra amistat. Ell i jo érem incompatibles, i això em va anar allunyant de la Nuri fins que va arribar un moment que ens havíem perdut. Ja m’està bé que ara la seva relació amb ella s’hagui desmuntat.\n-I tens una nena, oi? –li pregunto alegre, segura d’encetar un tema plaent-. Quan té, ja? Més o menys deu ser com el meu.\nAra ella mira al fons de la llibreria i també nega amb el cap abans de contestar, cosa que em desorienta una mica, perquè jo sé, positivament, que poc després que jo tingués el meu fill ella va tenir una nena.\nJo la segueixo mirant, amb una estranyesa que puja de graus, i ella segueix negant amb el cap, fins que al final fa un esforç per tornar a parlar.\nJo sento com un cop físic i he d’agafar aire. Em quedo esgarrifada i desorientada.\n-Ah, sí? Què li va passar? -pregunto esborronada-. Va tenir una malaltia? –demano amb un fil de veu, a penes audible.\n-No, d’accident. Però ara no en vull parlar –respon, pesarosa.\n-No, és clar... ho entenc molt bé –dic jo sense saber en absolut ja com tractar-la, com parlar amb ella per no tocar el seu dolor ni fer-lo créixer.\n-Un accident de cotxe a l’autopista. –segueix dient ella-. El mes passat va fer un any.\n-Ah sí? –responc jo espantada, sense saber què dir, sense poder-hi fer res, sense cap manera de poder-la consolar.\n-Sí. I era el Ricard qui conduïa. Un accident que va ser una estupidesa –continua ella amb una veu forta i serena mentre jo perdo cada cop més peu-. Es va saltar un stop i un altre cotxe va xocar a la part on ella anava asseguda.\n-I ell, va prendre mal? –encerto a preguntar.\n-No, ell en va sortir il•lès –continua amb la seva veu d’informadora per sota de la qual traspua l’expressió més cruixida de la fragilitat-, però ella va morir a l’acte.\nJo no em puc fer el càrrec d’allò tan terrible que m’està explicant. Tot el passat i el present queden de cop anul•lats davant aquesta revelació.\n-Arran d’això, us vau separar? –pregunto, intentant seguir alguna lògica en tot aquest seguit d’esdeveniments atordidors.\n-No. Ja ens havíem separat tres anys abans –diu amb la seva veu forta, definitiva, com per imposar-se als esdeveniments-. I sembla mentida que se saltés un stop, ell que és tan racional, tan meticulós, tan enemic del descontrol.\nJo cerco una resposta, alguna cosa per dir-li, però no puc ni pensar. De pura esma comencem a avançar cap a l’interior de la llibreria. Al final hi ha la sala on es recitaran els poemes.\n-Et ve de gust quedar-te? –li pregunto.\n-Potser prefereixo marxar –diu, amb un deix d’angoixa-. Em sembla que ara no tinc forces pel recital.\nJo penso que no la vull deixar sola. Em faig creus que vagi sola pel món, que pugui suportar un sol moment de solitud sense caure a un abisme interior.\n-Sí? Doncs espera’m un moment, sisplau, que vaig a saludar la Mercè –li dic, estrenyent-li el braç.\nCamino cap a la sala del final i veig la Mercè, alegre i fresca com sempre, ocupada amb els organitzadors. No tinc el tremp necessari per acostar-m’hi i, d’altra banda, prefereixo no molestar-la. Tinc una cremor al pit i ganes de plorar, i demano a una noia de la llibreria si puc anar al lavabo. És un lavabo privat, em diu, però deu notar el meu malestar i m’hi acompanya. Un cop m’he tancat a dins busco a l’armari que fa de farmaciola un mocador per eixugar-me les llàgrimes. No m’agrada la meva debilitat, però no hi puc fer més. Em tranquil•litzo, em rento la cara, respiro fondo i faig el cor fort.\nLa Nuri m’espera a l’entrada, petita i desistida, tornant a mirar llibres.\n-Saps que ara jo també escric? –em diu quan me li acosto amb un somriure.\n-Ah sí? I què escrius? –li demano amb dolcesa.\n-Poesia. Sempre parlo de la Rosa.\n-És el nom de la teva filla? –pregunto amb precaució.\n-Sí –diu tristament-. Potser me’ls podràs revisar.\n-I tant! –li responc, contenta de poder servir-li d’alguna cosa.\nQuan sortim al carrer fa vent. Un vent meravellós que no pot emportar-se la malvestat del món.\n-Vols que anem a sopar? –li pregunto-. Conec un lloc molt agradable al Born.\nSom a prop del Palau de la Música.\n-Sí, anem-hi si et ve de gust –respon-. I a tu, com et va? –em pregunta, fent palesa la seva gran generositat de sempre.\n-A mi... bé –responc insegura-. Faig classes de català i fa anys que visc sola amb el meu fill.\nSé que gairebé res del que jo pugui explicar-li té rellevància, i tinc por de no saber tenir la sensibilitat que ella necessita. Però mentre fem camí pels carrers estrets i populosos cap el Born, ella em va explicant, animada i somrient, coses sobre la vida de la seva filla. Jo l’escolto ferventment i, per sobre de l’angoixa, sento la mateixa felicitat d’estar amb ella de sempre.\nUn cop ja assegudes al restaurant, torno a veure-la molt trista.\n-Cada matí quan em llevo –diu de cop- decideixo si aquell dia vull seguir vivint o no. Visc només per inèrcia, però la meva vida ja s’ha acabat.\n-No ho diguis, això, dona –li responc volent animant-la, intentant parlar-li amb convicció-. Pensa en el que li agradaria a ella. Ella voldria que tu...\nI mentre intento mostrar-li una sortida penso en quan érem joves i crèiem fermament que sempre podríem triar i que sempre ens passaria el millor del món. No sabíem que la vida en la seva major part és conformar-se al que ens passa, que el món no és una festa contínua i ens dóna proves duríssimes, i que tot, en un instant, et pot ser arrabassat.\nXvI | 07/06/2011 a les 22:04\n—No penso fer res, tranquil•la.\nLa veu d’ell va tornar a escolar-se a través dels altaveus. Taral•lejava una cançó.\nEll va seguir taral•lejant, amb el nom a la punta de la llengua. El doctor Pesotto va dirigir-se a un tècnic obès que es barallava amb muntanyes de papers, simulacions i procediments d’emergència.\n—És important que el mantinguem animat fins que trobem una solució —va dir mentre tornaven a sentir-lo taral•lejar a través dels altaveus.\nART EFÍMER (12 comentaris)\nIN MEMORIAM DE L’AQÜEDUCTE DE LES MOREQUES O DEL LLORITO . TARRAGONA. (1 comentaris)\nT'estimo (385 lectures)\nL'innocent (381 lectures)\nKUNTA KINTE (1r acte) (376 lectures)\nSINE NOMINE (373 lectures)\nEl port de Magdala (373 lectures)\nPECATS FRANQUISTES (332 lectures)\nUn toll ple de capgrossos (324 lectures)


ClubJenna - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJenna Jameson i Jay Grdina\nScottsdale , Estats Units d'Amèrica\nSophia Rossi, Jenna Jameson, Chanel St. James i Ashton Moore en els premis AVN 2006\nClubJenna, Inc és un estudi pornogràfic i productora de cinema per a adults dels Estats Units. La seva seu central es troba a Scottsdale, Arizona. La seva fundadora, directora i presidenta és l'actriu porno Jenna Jameson. El seu símbol és una corona, en honor a Jenna Jameson, coneguda com a la reina del porno.\n2 Actrius amb contracte (història)\n3 Pel·lícules de ClubJenna (selecció)\nFundat el 2001 per Jenna Jameson, va començar essent la pàgina web oficial de l'actriu fins a esdevenir un estudi important. La primera pel·lícula llançada al mercat per ClubJenna va ser Briana Loves Jenna l'any 2001, protagonitzada per Jenna Jameson i Briana Banks i dirigida per l'exmarit de Jenna, Justin Sterling (Jay Grdina). La pel·lícula va esdevenir un dels èxits més grans de l'any, va ser la pel·lícula porno més llogada el 2001, va aconseguir rècords de vendes i va rebre un premi AVN, un dels més prestigiosos del porno. Després del gran èxit de Briana Loves Jenna Jenna Jameson va llançar noves estrenes com ara I Dream Of Jenna i Jenna Loves Kobe.\nA la fi de 2003 Jenna va decidir expandir ClubJenna i va contractar a la seva primera estrella en exclusiva, Krystal Steal, qui va treballar per a la companyia durant 2 anys, en els quals 3 pel·lícules dedicades a ella van ser llançades al mercat. El 2004 ClubJenna va llançar al mercat el superèxit del porno Bella Loves Jenna (protagonitzada per Jenna Jameson i Belladonna i dirigida per Justin Sterling) que també va rebre diversos premis. Mesos més tard es va llançar al mercat The Masseuse. El 2003 Jenna Jameson va començar a aparèixer en els mitjans nord-americans de manera més que esporàdica i milions de nord-americans, tot i que ja era molt famosa, es van familiaritzar amb ella encara més. Es va crear una gran botiga de ClubJenna en la qual es comercialitzen multitud de productes de la companyia.\nEl 2004 ClubJenna es va associar amb companyies de telefonia mòbil per crear descàrregues X de ClubJenna per a telèfons mòbils. A principis de 2005 va ampliar el seu nombre d'actrius sota contracte exclusiu. A més de Krystal Steal (que treballava per a ella en aquell moment), s'hi van sumar McKenzie Lee, Ashton Moore, Jesse Capelli i Sophia Rossi. Mesos després s'hi va afegir Chanel St. James. A les darreries de 2005 ClubJenna va crear el seu propi programa de televisió a Playboy TV, presentat per Jenna Jameson, en el qual diverses actrius porno competien per ser la següent noia que signi un contracte exclusiu amb ClubJenna. Brea Bennett va ser la primera guanyadora. El juliol de 2006 es va emetre la segona edició del programa del qual l'actriu Roxy Jezel va sortir com a guanyadora. El 2006 ClubJenna va ser adquirit per Playboy, però això no va produir cap canvi en la companyia excepte que ClubJenna va crear el seu propi canal de televisió i els productes de ClubJenna van passar a ser part de Playboy.\nEl maig de 2007 els contractes de McKenzie Lee, Ashton Moore, Sophia Rossi i Chanel St. James amb ClubJenna van finalitzar i no van ser renovats per la productora. L'agost de 2007 Brea Bennett va abandonar la productora i es va retirar de la indústria X, no està clar si va ser a causa del venciment del seu contracte o per decisió pròpia, passant a ser Jesse Capelli, Roxy Jezel i Lela Star les úniques estrelles exclusives de ClubJenna o Noies ClubJenna. El juny de 2007, l'actriu porno Lela Star va signar un contracte exclusiu amb la companyia, essent així l'actriu més recent en convertir-se en estrella exclusiva de ClubJenna.\nLes pel·lícules de ClubJenna són rodades tant a Scottsdale, Arizona, com a San Fernando Valley a Los Angeles. El nombre de pel·lícules que llança al mercat cada any és extremadament inferior al de la resta de productores dels Estats Units i les pel·lícules que produeix són distribuïdes per l'estudi Vivid, amb el qual ClubJenna està associat.\nJenna is Timeless, editada a principis del 2011, és l'última pel·lícula estrenada per la productora.\nActrius amb contracte (història)[modifica]\nJenna Jameson (des 2001 fins a 2007).\nKrystal Steal (des de desembre de 2003 fins desembre de 2005).\nMcKenzie Lee (des de febrer de 2005 fins a maig de 2007).\nAshton Moore (des de febrer de 2005 fins a maig de 2007).\nJesse Capelli (des de març de 2005 fins a 2010).\nSophia Rossi (des d'abril de 2005 fins a maig de 2007).\nChanel St. James (des de novembre de 2005 fins a maig de 2007).\nBrea Bennett (des de desembre de 2005 fins a agost de 2007).\nRoxy Jezel (des de juliol de 2006 fins a 2008)\nLela Star (des de juny de 2007 fins a 2009)\nPel·lícules de ClubJenna (selecció)[modifica]\nNikita s Extreme Idols (2006)\n↑ «"Jenna Jameson, la reina del porno USA y empresaria online"» (en castellà). noticiasdot.com, 20-01-2005. [Consulta: 5 febrer 2013].\n↑ «Jenna Jameson: 'I chose the right profession'». entrevista amb Anderson Cooper a Anderson Cooper 360°, CNN, 28-08-2004 [Consulta: 1r febrer 2007]. (anglès)\nClubJenna - Lloc web oficial (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=ClubJenna&oldid=21874503»


Barcelona obre 130 places per a persones sense llar pel temporal\nL'Ajuntament de Barcelona obrirà un equipament d'emergència aquest dimarts per a persones sense llar amb 130 places pel temporal de vent i pluja a la ciutat. Així ho ha detallat a través de Twitter, "Degut al temporal de vent i pluja, obrim un equipmanet d'emergència per a persones sense llar amb 130 places".\nDegut al temporal de vent i pluja, obrim un equipament d'emergència per a persones sensellar amb 130 places.\nSeguim l'evolució de la situació per valorar si calen altres mesures per protegir la integritat física de les persones. #Gloria\n— Laura #BCNAntimasclista (@laurapcastano) January 21, 2020\nLa regidora Laura Pérez ha explicat que "assumim persones d'altres municipis i reivindiquem la disposició de Barcelona, que no tenen altres municipis o institucions". També ha explicat que, en principi, aquestes places seran per a dues nits, encara que no descarta activar altres dispositius d'emergència en funció de la meteorologia.\n"La combinació del vent i la pluja fa molt difícil a les persones que són al carrer assecar les mantes i tenir la seva integritat física protegida", ha dit la regidora, i que es coordinaran amb les entitats i Protecció Civil.\nPérez també ha assegurat que és la primera vegada que aquest equipament de 130 places es posa en marxa a Barcelona: "Per a l'operació fred tenim 90 places extra, però hem decidit flexibilitzar-lo per la situació actual".\ntemps Protecció Civil demana "adaptar l'activitat ordinària" pel temporal El Nacional


Registre-electronico-comun - Información sobre el Coronavirus - Portal Muface\nLa Mutualitat General de Funcionaris Civils de l'Estat posa a la disposició dels mutualistes la Seu Electrònica per a accedir per mitjans electrònics a determinats serveis, procediments i tràmits de la seua competència. Pot presentar qualsevol altre escrit o comunicació, que no estiga contemplat en la Seu Electrònica, a través del Registre Electrònic Comú de l'Administració General de l'Estat ( Ordre HAP/566/2013, de 8 d'abril, per la qual es regula el Registre Electrònic Comú ).\nPer a utilitzar el Registre Electrònic Comú s'ha de disposar de DNI electrònic o certificat electrònic en vigor.\nPer a facilitar la tramitació en el REC, es recomana seguir els següents passos:\nAccedisca al Registre Electrònic Comú (REC)\nComprove que compleix els requisits tècnics.\nComprove que té el DNIe , el certificat digital físic ( targeta) inserit en la ranura de targetes intel·ligents del seu ordinador o el certificat electrònic correctament instal·lat en el navegador des del qual accedeix.\nPrema el botó "Entrar"\nEn el formulari d'Alta de Registre Electrònic, esculla com a organisme destinatari: MUTUALITAT GENERAL DE FUNCIONARIS CIVILS DE L'ESTAT (MUFACE), i dins de les opcions, si coneix la dada, esculla la unitat o òrgan a la qual desitja dirigir el seu escrit.\nComplete almenys els camps obligatoris marcats amb asterisc i prema en "Alta de Registre".


Activitats Extraescolars | Escola Sant Josep\nTaller d’anglès per a l'alumnat de P5, 1r, 2n Primària, i que té com a objectiu el contacte amb la llengua oral per assolir la seguretat necessària per produir breus frases i diàlegs. El propòsit fonamental d’aquesta activitat és iniciar els alumnes en l’aprenentatge d’idiomes a edats primerenques, amb l’objectiu que aconsegueixin una bona competència comunicativa en una llengua que no és la seva. Per al desenvolupament integral de les habilitats lingüístiques es proposen una sèrie d’activitats adequades a l’edat i el nivell, motivadores, lúdiques i especialment participatives, encaminades a potenciar la producció i comprensió oral, ja que es treballa des d’un enfocament comunicatiu i pràctic\nEn la pràctica dels diferents esports que ofereix l’escola hi trobem una doble dimensió d’igual importància: per una banda es vol aprofundir progressivament en els coneixements tècnics i tàctics de cada disciplina esportiva i, d’altra banda, treballar i potenciar els valors que hi són en la mateixa pràctica: el saber guanyar i el saber perdre, com podem entendre la competitivitat, l’esforç i el treball en equip. S’ofereixen bàsquet, futbol i voleibol per a nens i nenes de 3r de Primària a 4t d’ESO.\nLa robòtica és una magnífica porta d’entrada a àmbits tan engrescadors com la mecànica, l’electrònica i la programació, però és molt més que això. A través d’aquesta activitat es pot fomentar el treball en equip i la gestió de projectes, dues competències imprescindibles en el món actual i futur. En aquest taller d’introducció a la robòtica, els participants aprendran a muntar el seu propi robot, a resoldre una sèrie de reptes que plantejarem, i a crear els seus propis desafiaments.\nEn aquesta activitat els nens i nenes, les noies i els nois viuran el procés de creació d’un espectacle teatral: la preparació actoral, amb jocs i improvisacions, la descoberta del text o del projecte, la distribució dels personatges, el procés d’assaigs, les tasques de fora de l’escenari i finalment la representació. Durant tot aquest procés s’aniran desgranant els elements propis del llenguatge teatral (tècnics, expressius o conceptuals) i s’aniran despertant les sensibilitats i les actituds necessàries per a fer, veure i gaudir del teatre.\nL’objectiu del Funky és desenvolupar la coordinació i el sentit del ritme al mateix temps que es realitza un treball aeròbic a l’hora que es potencien aspectes individuals com la tècnica, l’estil personal i maneres d’exterioritzar-ho. Aquesta dansa conviu amb el hip-hop barrejant estils com el jazz o la dansa contemporània. L’activitat va dirigida a l’alumnat que vol endinsar-se en el món de la dansa, millorant el seu estil, la seva expressió i la seva creativitat, tot gaudint del plaer de ballar.\nLes sessions d’iniciació esportiva comprenen un treball global, ampli i variat en tots els sentits i serà la base per a una futura bona pràctica d’un esport convencional. A nivell maduratiu, és el moment idoni perquè els nens i nenes continuïn explorant i experimentant les seves habilitats amb els diferents segments corporals. L’ús de diversos materials, de diferents habilitats coordinatives i de diferents espais de joc augmenta i enriqueix la formació i el desenvolupament motor dels alumnes. En les sessions d’iniciació esportiva hi predominen els anomenats jocs preesportius. Aquests seran la base per comprendre els diferents esports, les seves demandes i exigències i, a partir de situacions reals modificades, progressar de la tàctica a la tècnica de cada un d’ells.


Podem i IU marquen territori en la campanya de Sí que es Pot\nGarzón reclama a Iglesias exportar l'aliança catalana a les eleccions generals\nRabell crida al vot útil progressista a la recerca de l'electorat metropolità del PSC\nJOSE RICO / EL PRAT DE LLOBREGAT\nDijous, 17/09/2015 | Actualitzat a les 18:50 CEST\nPablo Iglesias i Alberto Garzón parlen el mateix idioma, però no s'entenen. No obstant, la campanya catalana els condemna a firmar una treva pel bé de la marca compartida, Catalunya Sí que es Pot, i del seu cap de cartell, Lluís Rabell. Podem i IU estan bolcant totes les seves energies en suport de la candidatura que engloba ICV-EUiA i el partit lila, amb l'objectiu de mobilitzar el vot esquerrà del cinturó metropolità. Però no ho fan junts. Després de quatre dies monopolitzats pel provocador verb d'Iglesias, la campanya de Sí que es Pot ha deixat pas al candidat d'IU a la Moncloa, que ahir va protagonitzar el seu primer míting amb Rabell.\nUn acte en què es va colar la pugna entre IU i Podem a compte d'una possible confluència de cara als comicis legislatius. Garzón va aprofitar el micròfon per reivindicar la candidatura unitària de Rabell com un «exemple que s'ha d'estendre a la resta de l'Estat». Missatge a Iglesias, que no vol saber res d'aliances amb Izquierda Unida. «L'enemic és tan gran que la unitat popular és indispensable. No és només una qüestió electoral», va incidir Garzón al Prat de Llobregat. En la seva primera estada a Catalunya -hi tornarà el cap de setmana-, Iglesias ha evitat tota referència a IU en els seus actes.\nPer evitar que les picabaralles afectin una campanya en què aspira a ser la primera força d'esquerres al Parlament, Rabell va voler posar pau amb una crida a «agrupar» tots els vots progressistes al voltant de Catalunya Sí que es Pot, amb independència «del carnet que tingui cada un», fet que incloïa també una opa hostil al PSC a la recerca del seu electorat. «No importa d'on venim, el que importa és on anem», va asseverar davant les prop de 800 persones que es van arremolinar al gran bastió metropolità d'ICV-EUiA des de fa dècades.\nPATRIMONI LILA / Els mateixos interessos mutus que van empènyer Iniciativa i Podem a coalligar-se -els ecosocialistes s'estimbaven en les enquestes a mesura que el partit d'Iglesias es propulsava- expliquen que la campanya de Rabell estigui impregnada d'un color lila dominant que només deixa espai per a algunes pinzellades del verd i vermell d'ICV-EUiA. Els mítings del líder de Podem han superat els 2.000 assistents, registre inèdit en anteriors campanyes ecosocialistes. I l'equip d'Iglesias està explotant el filó de la seva marca per terra, mar i Twitter. «Catalunya Sí que es Pot és Podem», es pot llegir des de dimarts en l'avatar d'Iglesias en aquesta xarxa social.\nTemes: Independència de Catalunya Lluís Rabell Catalunya Sí que es Pot Alberto Garzón Podem Izquierda Unida Eleccions Catalunya Eleccions Catalunya 2015


Observatori Social : Mapa de vulnerabilitats del Gironès\nResums i indicadors sintètics\nPlans i pactes sectorials\nMapa de vulnerabilitats del Gironès\n| Modificar el missatge\nJa es pot consultar a la web del Consorci de Benestar Social Gironès-Salt el Mapa de Vulnerabilitats del Gironès. El mapa forma part dels tres estudis de la diagnosi en el marc del Pla d’Inclusió Social del Gironès, i té com a objectiu identificar els factors que defineixen els processos d’exclusió social a la comarca.\nEl Mapa de Vulnerabilitats del Gironès és un dels tres Mapes que integren la diagnosi feta en el marc del Pla d'Inclusió Social del Gironès (Mapa Relacional, el Mapa de Recursos Inclusius i el Mapa de Vulnerabilitats Socials). Es tracta d'un document que té la finalitat principal d’identificar, de la manera més precisa possible, els principals factors que defineixen els processos d’exclusió social a la comarca. Aquest Mapa ens presenta la foto de la nostra comarca en clau quantitativa.\nA l'informe s’integra i es vertebra l'anàlisi de cada àmbit, ja sigui sociosanitari, econòmic, laboral, residencial, etc., partint d’una primera contextualització sociodemogràfica que permet disposar d’una radiografia de la població que actua com a marc de referència de l’anàlisi. Però, l’estudi va més enllà i presenta un exercici de reflexió territorial i ofereix una tipificació de la vulnerabilitat a nivell territorial. És a dir, intenta quantificar el grau de vulnerabilitat de cada municipi i en relació a cada un dels àmbits.\nL’objectiu de qualsevol procés de diagnosi social és que la informació obtinguda permeti a tots els actors implicats compartir una visió de les problemàtiques detectades, i esdevingui un punt de partida fonamental per tal d'avançar en l’acord de les principals línies estratègiques que s'han d'abordar i prioritzar les accions que s’haurien de dur a terme. Confiem, llavors, que aquest document sigui una peça clau en la planificació estratègica de les polítiques públiques comarcals.\nConsorci de Benestar Social del Gironès - Salt 2015 | Tots els drets reservats\nServeis informàtics .


El perdó blaugrana es paga car - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl perdó blaugrana es paga car\nEl gol inicial de Keita, que està en estat de gràcia, va quedar anul·lat per una rematada de Piqué a la seva porteria\nmarc ampostamanresa 01.11.2009 | 01:00\nCarles Puyol reclama unes mans al col·legiat Rubinos Pérez jesús diges/efe\nLes imprudències es paguen, i el Barça va jugar durant molt minuts amb foc en la seva visita al Reyno de Navarro. Ho va fer a la primera part, quan va permetre que Aranda li creés massa ocasions de gol. I va repetir a la segona, quan no va saber sentenciar un partit que se li va posar de cara amb el gol de Keita quan faltaven poc més de 20 minuts per al final. L'equip blaugrana, que durant més d'una hora va tenir manca de profunditat, va errar ocasions molts clares de gol que haurien rematat l'Osasuna i el partit. En canvi, va ser Piqué, sense voler, el segon blaugrana en introduir la pilota al fons de la xarxa. El problema és que era la de la seva pròpia porteria.\nL'Osasuna va plantar cara durant molts minuts a un Barça que continua mostrant una manca de rapidesa en el seu joc. Sense velocitat de pilota, l'equip no troba espais i topa una i altra vegada amb el rival. Anit, l'Osasuna va fer el partit que havia de fer, seriós en defensa i en atac, on va tenir en Carlos Aranda el seu home més perillós. Txigrinski va ajudar. El central ucraïnès, que surt d'una lesió, es va mostrar impresís i poc contundent, i alguna errada seva podria haver costat més d'un disgust.\nEl Barça va començar el partit amb un avís de Leo Messi. Però l'argentí tenia el seu punt de mira desviat. Ho va demostrar a l'inici i al final del partit, quan va tornar a tenir un parell d'ocasions de gol clares per fer el 0-2. Però el gran protagonista de la primera part va ser Carlos Aranda, al qual els jugadors blaugrana van fer internacional. El davant centra de l'Osasuna va aprofitar bé les internades per les bandes de Camuñas i Juanfran, que arribaven amb certa facilitat a fer la centrada.\nIbrahimovic i la polèmica\nEncara a la primera part, Ibrahimovic va tenir a les seves botes el primer gol del partit, amb una jugada de pissarra a la sortida d'un córner que el davanter suec va rematar des de la frontal. Però el seu fort xut va rebotar al braç d'un rival sense que l'àrbitre, Rubinos Pérez, assenyalés la infracció.\nEl col·legiat va ser de nou protagonista a la represa, també en una acció d'Ibrahimovic. El punta blaugrana va robar una pilota a Flaño, que el va fer caure quan era l'última defensa. La vermella semblava clara, però l'àrbitre no va assenyalar ni falta. L'acció va esperonar el Barça, que va viure els seus millors minuts.\nMessi va iniciar la jugada del primer gol amb una de les seves accions personals: l'argentí va arribar fins a la frontal de l'àrea i va atreure l'atenció de la defensa rival per cedir a la pujada de Puyol quan tenia tres defenses al davant. El capità, ahir lateral dret per la baixa d'Alves, va fer una bona passada de la mort entre la defensa i el porter, i Keita, en estat de gràcia, va marcar el gol del Barça. El migcampista de Mali està tocat per una vareta màgica: venia de fer tres gols al Camp Nou al Saragossa i ahir semblava que una nova diana seva podia donar els tres punts al Barça, que tenia la pressió de saber el resultat del Reial Madrid quan va saltar al camp.\nMessi va tenir dues grans ocasions de gol per sentenciar en els quinze minuts finals. Però l'argentí va fallar un mà a mà amb Ricardo, per fer un xut fluix amb la dreta; i tampoc va encertar amb una vaselina per sobre del porter. En el darrer minut del descompte, Camuñas va deixar enrera Márquez a la banda esquerra i la seva centrada la va rematar Piqué contra la cara de Valdés abans d'allotjar-la al fons de la xarxa. El càstig per un Barça que va perdonar.


Ramon Arnabat 20-05-2018 22:14 Lectures 1087\nRamon Arnabat. Eix\nVilafranca es va convertint una ciutat cada cop mes hostil a les persones; mentre que el cotxe esdevé la guia de la planificació urbanística vilatana per part de l’actual equip de govern: es millora el ferm dels carrers, es fan pàrquings arreu, ...; mentre les voreres segueixen sense arreglar-se o estem permanentment a l’espera d’un pla de mobilitat, dels camins escolars o dels patis oberts. Per altra banda, l’actual Ordenança de Civisme també dificulta l’ús cívic de les places i dels carrers: hi ha masses places i espais públics amb rètols de prohibit jugar a pilota.\nL’urbanisme determina la configuració dels espais que constitueixen el suport físic dels usos socials. Els usos dels espais i les activitats que s’hi realitzen depenen de l’experiència de la vida quotidiana; per tant, és imprescindible analitzar-los, pensar-los, dissenyar-los, executar-los i gestionar-los d’acord amb les tasques i les accions que les persones acompleixen en el seu dia a dia, i fer-ho recollint la seva diversitat (Àrea d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat de l’Ajuntament de Barcelona).\nCal fer un gir copernicà en les idees força de l’urbanisme a Vilafranca per tal que les persones i la seva quotidianitat esdevinguin la prioritat en la planificació i el planejament urbanístic. Per això cal pensar en els espais públics, l’habitatge assequible, els espais de trobada, lleure i esport, els camins peatonals, els carrils bici, ... I perquè això sigui possible cal participació ciutadana en diversos moments de tot el procés de planificació i planejament urbanístic. Una participació que des de Vilafranca en Comú hem promogut mitjançant propostes de pressupostos participatius, de formació del Consell Municipal d’Urbanisme o del Consell Municipal de la Infància i l’Adolescència, entre d’altres. Propostes, però, que sistemàticament han estat desateses per l’equip de govern, malgrat que algunes han estat aprovades pel Ple municipal.\nCal repensar el planejament urbanístic de Vilafranca, així com les normes que regulen la utilització de l’espai públic. Per Vilafranca en Comú aquest és un tema central de la política municipal i per això hem fet propostes i hem organitzat debats oberts. Nosaltres tenim clar que és possible fer realitat una vila pensada per a les persones i per això caldrà incorporar la perspectiva de gènere perquè ens ajudi a resoldre les desigualtats en l’accés i l’ús de la ciutat.\nCal pensar en una ciutat amable per a les persones. Una ciutat que tingui present les diverses necessitats i els diversos interessos col·lectius de forma equitativa. Una ciutat que faciliti una vida sense discriminacions de cap tipus per raons de gènere, econòmiques, d’origen, d’edat, funcionals, etc. Diuen que un bon indicador de la qualitat urbanística, entesa com a ecosistema, és el nombre de nenes i nens jugant als carrers i a les places. Malauradament a Vilafranca cada cop se’n veuen menys. Però encara som a temps de revertir la situació i fer una ciutat per a les persones.\nPortaveu de Vilafranca en Comú


Divendres dia 3 de març, a la fi, es varen signar les taules salarials de 2016, que sobretot afecten al personal d’administració i serveis i al personal no concertat, ja que el personal concertat ja cobra les seves taules salarials actualitzades, i en canvi la resta de personal està pendent de l'actualització.\nLa negociació ha estat molt llarga, ja que les diferents parts estaven molt enrocades , cosa que a la fi es va poder arreglar. Amb un conveni autonòmic, tal com demana des de fa molt de temps l’STEI, aquest tema amb molta probabilitat ja s’hauria solucionat.\nPel que fa les taules salarials del personal d’administració i serveis , s’ha augmentat un 1 % en tots els conceptes salarials des de gener 2016. També s’han actualitzat les taules salarials per al personal docent no concertat, amb el mateix increment.\nL’abonament es podrà fer efectiu dins els tres mesos posteriors a la seva publicació al BOIB, abonant tots els endarreriments oportuns des de 1 de gener de 2016. Pel que fa a la resta, el que s’ha fet ha estat actualitzar les taules salarials que la Conselleria ja ve abonant des del mes de gener.\nAixí es normalitza la negociació col·lectiva que s'ha de reajustar un cop s'aprovin els pressupostos del 2017. Per tant en el moment en què s'aprovin els pressupostos generals , serà la Comissió Negociadora del Conveni que fixarà les noves taules salarials.\nClica aquí per veure les taules salarials\nClica aquí per veure les taules salarials de PAS


Càtering - Restaurant El Trull\nCàtering El Trull Experiència, qualitat i servei. Sigueu on sigueu.\nCàtering El Trull\nEl Trull a casa vostra!\nEl Trull us ofereix un equip format per professionals de gran experiència per tal que la vostra celebració sigui tot un èxit. Portem la nostra cuina i el nostre servei al lloc més especial per a vosaltres.\nLes ocasions especials s'ho mereixen. Gaudiu de l'exclusiva gastronomia del restaurant El Trull a casa vostra. Una variada carta d'aperitius, entrants, especialitats i plats principals us permetrà dissenyar el vostre càtering totalment a mida. Els plats per emportar d'El Trull són una excel·lent opció per a una celebració familiar o un moment íntim especial.\nBanquets a domicili\nImpressioneu els vostres convidats amb l'exclusiva gastronomia que us ofereix El Trull. Basant-nos en la nostra llarga experiència, posem a la vostra disposició un conjunt de solucions específiques i un equip de professionals que us atendran i serviran durant tot el banquet, sigueu on sigueu.\nServei i personalització\nA El Trull ens ocupem de tot. A part de la nostra prestigiosa cuina, a El Trull disposem de tots els elements (cambrers, tovalles, jocs de taula, centres, decoració, etc.) i detalls per fer que el vostre esdeveniment sigui únic i personalitzat.\nFeu que el vostre esdeveniment sigui una experiència gastronòmica exclusiva per a tots els assistents. Des de fa 40 anys organitzem serveis de càtering per a congressos, reunions, celebracions i actes d'empresa, tant a petita com a gran escala.\nRestaurant, salons i allotjament\nFeu ara la vostra reserva. Poseu-vos en contacte amb nosaltres i feu que el vostre dia sigui especial.


ERC-JxP es mostra preocupada al Ple Municipal per la continuïtat de les obres de la Biblioteca de Poblenou | Ràdio Pineda\nERC-JxP es mostra preocupada al Ple Municipal per la continuïtat de les obres de la Biblioteca de Poblenou\n8 February 2022 - Submitted by J.B.\nEnviat per J.B. el 8 February 2022\nEl regidor Francesc Gil d'ERC-JxP va preguntar al darrer ple municipal, quin és el termini de finalització de les obres de la Biblioteca de Poblenou. Ha dit que «no saben si s'han respectat els terminis» després del nou contracte per acabar les obres, signat el juliol de 2021 i amb un termini màxim de 4 mesos.\nRecordem que l'empresa inicial a qui l'Ajuntament va adjudicar les obres va fer fallida i per aquest motiu calia tornar a licitar l'obra, amb un cost de 382.888€. S'ha fet un nou concurs públic i ja hi ha empresa guanyadora que ha d'acabar les obres pendents.\nEl regidor d'Urbanisme, Santiago Macip, ha dit que «l'obra ha tingut molts de problemes i no sap dir una data concreta per acabar les obres». Ha explicat que «després de la fallida de la primera empresa i el segon concurs, ara el problema és l'encariment dels materials, sobretot l'alumini, el ferro i la fusteria». Ha dit que «això està passant en moltes obres públiques». També ha dit que «les obres han començat però no poden anunciar la data aproximada de finalització dels treballs i cal valorar el sobrecost que tindrà l'obra».\nHa afegit que «fan el seguiment de l'obra». Francesc Gil ha afegit també «que els preocupa l'encariment de l'obra i només volen que puguin acabar els treballs i només esperen veure treballadors fent l'obra».\nEl projecte de la Biblioteca de Poblenou\nEl gener de 2019 van començar les obres que han de remodelar completament la biblioteca. Les noves instal·lacions han de ser completament renovades, amb un espai diferenciat pel públic infantil. També han de millorar els accessos. El projecte també inclou millores tècniques com uns nous revestiments per millorar les condicions acústiques i també es renovarà el sistema d’exposició de llibres i revistes i es renovarà completament el mobiliari de la biblioteca. Amb les obres també milloraran els recorreguts interiors i s’adequaran els serveis així com una millora de l’eficiència i l’estalvi energètic de l’edifici, adequant-lo a les exigències normatives actuals. També s’aposta per potenciar l’aprofitament de la llum natural amb la re-organització dels punts de lectura.


Una abraçada per al Nepal | Sense Límits Aventura\nHome » + MUNTANYA » Una abraçada per al Nepal\nUna abraçada per al Nepal\nEscrit Per Josep Rodríguez en Nov 9, 2015\nMig any després del terratrèmol el país de l’Himàlaia encara necessita ajuda\nEl grup al cim de l’Island Peak\nUn grup de valencians ha posat en marxa #AbrazaNepal per recaptar fons\nEl passats mesos d’abril i maig, dos forts terratrèmols van sacsejar el Nepal. Milers de persones van perdre la vida i el país va patir greus danys materials i d’infraestructures que encara estan molt lluny de resoldre’s. Després de l’inicial impacte mediàtic i solidari, aquesta tragèdia corre el risc de caure en l’oblit. Per això, muntanyencs valencians del Centre Excursionista La Vall de Segó, al Camp de Morvedre, han creat el repte solidari #AbrazaNepal. L’Island Peak i l’Ama Dablan són els objectius.\n6.820 motius per ajudar el poble nepalès\nLa campanya estarà oberta fins el 31 de desembre i l’objectiu és recaptar almenys 6.820 euros. Aquesta quantitat no és casual: respon a l’altitud del Ama Dablan, el pic que marca el repte solidari. El grup es disposa ara a fer l’ascensió i ja ha completat la pujada a l’Island Peak, de 6.150 metres.\nLes donacions es poden fer al web migranodearena.org i pel moment la quantitat recaptada frega els 2.500 euros. Encara queda feina per fer. Alguns dels integrants del grup han visitat Nepal i expliquen que «tant important és l’ajut econòmic com que continue el turisme de muntanya«, fonamental per a l’economia del país. Per això és fonamental traslladar també un missatge per encoratjar els muntanyencs a què continuen visitant el Nepal.\nL’ajuda continua sent necessària\nEl 100% de la recaptaació es lliurarà a l‘ONG SOS Himalaia, projecte solidari d’Iñaki Ochoa de Olza, qui va morir a l’Anapurna el 2008. Entre els seus projectes ja realitzats, destaca la construcció d’una escola a la Vall de l’Helambu.\nAra, però, la població escolar ha crescut i cal ampliar les instal·lacions. És una de les destinacions probables dels fons recaptats. També necessiten dotar d’instal·lacions altres escoles de la mateixa zona que necessiten plaques solars i altres millores.\nEl repte es pot seguir en directe a través de la pàgina web i el bloc del grup, així com de les xarxes socials on fan un minuciós relat del que estan fent.\n6 mesos desprès, l’ajuda continua sent imprescindible i està en les nostres mans poder col·laborar.\nEl millor cinema d’aventura a Canet | SLA - […] Tour Canet 2017 té també un vessant solidari. Tota la recaptació estarà destinada al projecte Abraza Nepal. Amb diverses…\nCierra la Liga CXM la Serranía Ene 9, 2019


Associació de Veïns de Sarrià: Comiat a l'Angelina Trallero\nComiat a l'Angelina Trallero\nRecords de l’Angelina? Crec que no els podríem anomenar tots!\nL’Angelina activa a l’Associació de Veïns: ha exercit tots els càrrecs, només li quedava el de Presidenta, però no li feia falta perquè ella era l’anima de l’Associació.\nRecords de veure-la per tots els comerços per vendre loteria, per fer anuncis pel butlletí, per recollir signatures d’algun tema que afectava els veïns...\nRecords de veure-la amunt i avall organitzant la fira de Nadal, la foguera de Sant Joan, la paella de Festa Major...\nRecords de quan anava a la Seu del districte, que de segur que els tècnics i consellers ja s’amagaven, per queixar-se de qualsevol cosa del nostre barri.\nMolts records ens han quedat d’ella i molt a seguir de la seva lluita veïnal.\n(Nota llegida als Caputxins de Sarrià el 26/11/2016)\nAngelina Trallero, activista de barri\nPer Jesús Mestre Campi\nLa nit del 29 de setembre d’enguany, a les vetlles de la Festa Major, va morir Angelina Trallero; tenia 95 anys. La Teresa Dezcallar la descriu com “una dona ferma, resistent, incansable, compromesa amb les seves idees i que mai no es deixarà fer callar” (Dones de medalla, 2009, p. 115). És una descripció encertada, molts la recordem així... i també que era molt observadora.\nEm reuneixo amb la seva neboda, l’Àngels Bullich, un mes i escaig després de la seva mort, per parlar de l’Angelina. Va néixer l’any 1920 a Oliete, un poble de la comarca d’Andorra, a Terol, que aleshores tenia més de 2.000 persones —ara en prou feines queden 400 ànimes, la majoria gent gran. Quan tenia set anys, la mare, la Maria Cruz, enviuda i agafa els seus fills (la Teresa, l’Angelina i en Joan) i es traslladen a Sarrià, on viu una germana. A Oliete deixen quatre germanastres, fills d’un matrimoni anterior del pare. La família de l’Angelina arriben, doncs, a Barcelona el 1928, a la “ciutat dels miracles” segons la descriu Eduardo Mendoza. Però aquell Sarrià dels anys vint i trenta no era gaire acollidor pels emigrants. Després de passar un temps a casa la tia, la família ha de viure en llocs pocs adequats i fins i tot hi ha moments que s’han de separar. Abans d’arribar al carrer Monterols, l’Angelina recorda haver viscut en 13 cases diferents del barri, “tant a la part alta com a la baixa del barri, és a dir, conec Sarrià quasi pam a pam”. Aquest és un dels records de nena: “l’any 1929, en la diada de Reis, aparegueren a la taula molts joguets i un d’ells portava el meu nom. Era un “llorón”, oh! I quina emoció recordant la “nina carabassa”, i de sobte vaig trencar en plors”.\nA Sarrià va anar a l’escola Natzaret, de la família Godó, a la carretera d’Esplugues. I després de la Guerra Civil, quan tenia 21 anys, comença a treballar al laboratori Beringer però un any i mig després accepta una millor oferta de Perfums Juper, que aleshores estava al carrer Negravernis. A la Juper s’hi va estar fins al 1986, quan es jubila a 65 anys. Amb motiu dels 25 anys a la perfumista, les seves amigues li van obsequiar amb el llibre “Grandes vidas y grandes hechos de Angelina Trallero”, fet per elles mateixes. Amb els diners que va estalviar a la Juper va comprar la casa del carrer Monterols 16, on va viure fins a la seva mort.\nA partir del 1974, arran de l’aprovació del Pla Comarcal, l’Angelina s’involucra com a activista en la vida de barri: “Jo no era sòcia, més em presento a l’Associació de Veïns per assabentar-me si es podia fer quelcom. M’informen i m’aconsellen: vostè exposi el cas a deu veïns. Torno a l’Associació, i em diuen, bé, ara tracti de connectar amb cinquanta veïns. Un cop vaig posar al corrent els cinquanta, torno a l’Associació i la resposta va ser, ara cal fer una assemblea, i la farem als Salesians. Més cal convocar als veïns. Vaig fer els tràmits a la meva manera, i el dia de l’assemblea, amb l’església plena de gom a gom, el conferenciant no arriba. Truco al Villanueva i em diu: “no es pot fer l’assemblea, falta el permís governamental”. Jo li responc: Villanueva, ho lamento, però l’església és abarrotada de veïns, per favor, tira pel dret! L’assemblea es va fer. I es van fer socis molts veïns; jo també em vaig fer sòcia però la meva inscripció va ser telefònicament (no tenia temps per omplir l’imprès!)”.\nA l’Associació hi va estar estretament vinculada durant 30 anys, i va tenir els càrrecs de vicesecretària, vocal, secretària i tresorera. Durant molts anys, van fer un tàndem explosiu amb Mariano Messeguer: aquest més reposat i estrateg, ella tota acció i amb vinculació arreu del barri. L’Angelina estava present a totes les festes del barri. Dins l’associació, la seva principal tasca va ser amb el butlletí, que aleshores era mensual i s’editava a la impremta Hernández del carrer Jaume Piquet. Ella encarregava els articles i perseguia els autors per que li lliuressin a temps, feia el muntatge amb fotocòpies, revisava les galerades, ensobrava les revistes impreses i ajudava a repartir-les. El butlletí li va donar molta vida: “són palabras mayores... podria escriure tot un llibre parlant del Butlletí”. Tot i que va deixar l’associació a conta cor, l’any 2007 va ser anomenada “sòcia honorària” i es va mantenir com a sòcia fins a la seva mort. A les darreres eleccions, el setembre del 2015, va venir a votar tot i les dificultats que tenia de moviment.\nTambé, des del 1974, es va afiliar als Partits dels Socialistes de Catalunya (PSC) i s’estimava molt a Pasqual Maragall; va estar recollint donatius d’un euro per la fundació Pasqual Maragall, ja que li preocupava molt la malaltia de l’Alzheimer També va ser una entusiasta de les curses urbanes, i en va córrer més de cinquanta, la darrera amb 90 anys! I era una cantant fidel de la coral Stella dels Caputxins.\nL’any 2000 va rebre la medalla del dia Internacional de la Dona Treballadora, atorgada pel Districte de Sarrià - Sant Gervasi. “Els hereus rebran l’esforç que desinteressadament vàrem fer altres. Jo ara estic més que satisfeta”.\n(Article publicat al nostre Butlletí núm. 222, novembre 2016)\nPublicat per Tot sobre Sarrià a 20:02\nTindrem la nostra seu tancada del 20/7 al 2/9\nJul 17, PARLAMENT DEL CONEIXEMENT DE SARRIÀ\nJul 18, Consell Plenari del Districte\nJul 18, Focus d'estiu: Antígona mor (Cia. Ambaoambè)\nJul 19, Contacontes: L'illa del tresor\nJul 19, Els dijous sota la palmera: Maio de Sal\nJul 25, Focus d'estiu: Tot assajant Lisístrata… o no\nJul 26, Els dijous sota la palmera: Palmera sorpresa\nSet 17, Assemblea AVS\nSet 22, Volta Ciclista a Sarrià\n58 anys al servei de la gent de Sarrià\nSarrià en xifres\nDades estadístiques (juliol 2016)\nDistricte de Sarrià-Sant Gervasi, mapa\nBlog antic 2012-2013\nFundada l'any 1960


La Pobla de Vallbona corre per José David - Periòdic del Camp de Túria\nLa carrera es celebrarà per recorregut urbà amb una distància de 4 quilòmetresel pròxim diumenge\nEl club d’Atletisme de la Pobla de Vallbona, en col·laboració amb l’Ajuntament i diferents entitats esportives i socials de la localitat, han organitzat per a este diumenge, 12 de febrer, una carrera solidària en favor de José David, de 7 anys, que patix una de les considerades malalties rares.\nHui dia, la malaltia de José David només s’està tractant amb assajos clínics i no en tots els hospitals. El passat 4 de febrer la família es va traslladar a la ciutat alemanya de Colònia per sotmetre al xiquet a un d’estos tractaments.\nLa carrera es celebrarà per recorregut urbà amb una distància de 4 quilòmetres i començarà a les 10 del matí des del mercat municipal. Els participants poden fer les seues aportacions voluntàries en replegar el dorsal en el mateix dia de la prova.\nLa prova l’obriran membres del club de Moters del Túria i estarà amenitzada pel grup de batucada.\nNo serà l’única activitat del matí. L’escola de hip hop ‘Move’, el club de patinatge i l’escola de capoeira realitzaran diferents exhibicions al llarg del matí.\nParticiparan a més el club de fans de Jorge Navarro i el col·legi Lluís Vives amb un estand per rcaptar fons-de També hi haurà activitats infantils amb unflables.\nEs tracta de la segona carrera que s’organitza a benefici de José David. El passat 15 de gener 1.200 persones participaren en la carrera que se celebrava en Bétera amb esta mateixa finalitat.\nLas mascotas dispondrán de 'zonas guau' para evitar suciedad y olores en las calles


Bàsquet amb els esportistes més joves de la Federació ACELL-Special Olympics Catalunya - Special Olympics Catalunya\nUn matí espectacular de bàsquet al Centre Esportiu Mundet de Barcelona resultat de les XXXV Jornades Escolars de bàsquet amb més de 100 joves esportistes amb discapacitat intel·lectual.\nEls jugadors que participen en les Jornades Escolars tenen entre 8 i 20 anys. La competició es va dividir en tres grups segons els nivells dels equips i també es van disputar proves adaptades per tal que tots els jugadors amb discapacitat intel·lectual puguin participar d’aquesta jornada esportiva.\nEls participants van venir de diferents parts de Catalunya: Ramon Suriñach de Ripoll; Associació Alba de Pineda de Mar; la Llar de Sant Josep de Lleida; Mare de Déu del Mont de Figueres, CEE Les Aigües de Mataró i Nen Déu de Barcelona.\nTots els equips i participants de les proves adaptades van recollir el seu premi. Els equips guanyadors per grups va quedar d’aquesta manera:\nEl primer del grup 1: NEN DÉU\nEl primer del grup 2: NEN DÉU\nEl primer del grup 3 : RAMON SURIÑACH\nLes autoritats que ens van acompanyar en aquest matí de bàsquet escolar van ser Josep Oliva, Diputat Delegat de Benestar social, Salut Pública i Consum de la Diputació de Barcelona; Marta Carranza, adjunta a gerència de l’Institut Barcelona Esports, en representació de l’Ajuntament de Barcelona; Jordi Durà, president de Special Olympics Catalunya; Joan Lluis Monteys, vicepresident de la Federació ACELL; Toni Garrich, membre de la Junta Directiva de la Federació ACELL i l’ex jugador de bàsquet Xavier Crespo.\nLa Federació ACELL i Special Olympics Catalunya també fomenten l’esport escolar en altres disciplines esportives durant l’any com l’atletisme, futbol i natació per tal que els nens i nenes amb discapacitat intel·lectual puguin adquirir els hàbits esportius i socials des de ben petits.\nEnhorabona a tots i totes per la gran competició!\nCampionat de Catalunya de Jornades Escolars de la Federació ACELL i Special Olympics Catalunya de bàsquet a Barcelona. Esport per a joves de 8 a 20 anys amb discapacitat intel·lectual.


Dos detinguts en les protestes per la sentència de l'1-O que van quedar absolts anuncien una querella contra els Mossos La República\nDos detinguts en les protestes per la sentència de l’1-O que van quedar absolts anuncien una querella contra els Mossos\nACN Barcelona.-Dos manifestants detinguts l’octubre del 2019 pels Mossos d’Esquadra durant les protestes contra la sentència del procés i que han quedat absolts en sentència ferma han anunciat aquest dilluns […]\nACN Barcelona.-Dos manifestants detinguts l’octubre del 2019 pels Mossos d’Esquadra durant les protestes contra la sentència del procés i que han quedat absolts en sentència ferma han anunciat aquest dilluns que presentaran una querella contra diversos agents dels Mossos d’Esquadra. Solidaritat Perifèrica i Alerta Solidària han anunciat una querella contra un agent que “va llançar-se violentament” sobre un manifestant i els que van redactar l’atestat argumentant delictes contra la integritat moral, lesions i denúncia falsa. Els fets van passar després d’un acte de Ciutadans al barri Horta de Barcelona i es poden apreciar en un vídeo on s’observa el moment de les dues detencions.\nLes entitats expliquen en un comunicat que la sentència del jutjat Penal número 13 de Barcelona del 19 d’octubre ja ha esdevingut ferma, i que per això els dos detinguts ara “passen a l’atac”. Exposen que les imatges del vídeo “parlen per si soles mostrant el policia llençant-se sobre un manifestant que protestava pacíficament i que pateix la violenta detenció d’un agent de Mossos d’Esquadra que l’escomet per l’esquena, quan la manifestació finalitzava”.El 16 d’octubre del 2019 feia pocs dies que s’havia publicat la sentència de l’1-O i veïns d’Horta “protestaven pacíficament davant d’un acte provocatiu” de Ciutadans, indiquen. Consideren que “l’hostilitat va venir de la mà dels Mossos d’Esquadra que, un cop acabat l’acte espanyolista, els va obrir pas entre els antifeixistes, a cops de porra” i “molts” manifestants “van patir contusions i ferides” i un va anar a urgències. Afirmen que la sentència que ha absolt els dos manifestants “contradiu” la versió policial.


Cugat Comas // Fotos: Tot Mataró\nQuan es gira la darrera fulla del calendari, inevitablement, comencen el temps de les valoracions. Passa cada any, quan ja és desembre que en clau persona o col·lectiva optem per començar a pensar en què ha donat de sí l'any que estem començant a tancar. El recolliment i el cert caràcter de ritual de cloenda que sovint associem a les festes de Nadal reforcen aquesta sensació: i amb aquests ingredients torna el Mataroní de l'Any.\nDes del 2009, des del Tot Mataró i Maresme proposem als mataronins l'exercici col·lectiu de determinar quin ha estat el ciutadà o la ciutadana més destacat dels últims dotze mesos. Sense distingir entre mèrits o àmbits, en una convocatòria el màxim d'oberta possible perquè la pluralitat de la ciutat i de la gent que li dona vida es pugui expressar. El Tot posa el mecanisme i organitza el certamen però són els mataronins qui, durant tot un procés que culmina al febrer, determinen amb el pes de la participació quin és el guanyador més volgut o quina la vencedora amb més suports. Si hi ha altres certàmens que premien a partir de seleccions o en base a jurats, el Mataroní de l'Any posa al centre la voluntat popular i és aquest aval el que l'ha convertit en un clàssic ja. Per novè cop, doncs, proposem el mateix exercici: pensar en què ha donat de sí l'any a nivell mataroní i quines podrien ser persones mereixedores d'endur-se el guardó que reconeix el ciutadà de l'any.\nEl rol ara important és, doncs, l'analític. Que tothom proposi qui cregui que ho pot merèixer, entenent aquest verb de la manera més àmplia possible. En clau de 2017 o com a culminació d'una trajectòria, per optar a ser candidat només cal complir una premissa: ser mataroní i estar viu. Ara és doncs moment de pensar en qui pot ser candidat i proposar-lo. No és cap lluita competent per acumular suports, la fase de votacions serà posterior. Ara el que s'escau és pensar i proposar. Deliberar. També debatre. I trobar el màxim de noms possibles.\nFins al darrer minut d'aquest 2017 hi haurà obert el formulari a través de la web del certamen www.mataronidelany.cat per proposar possibles candidats. En les tres setmanes de 2017 que queden, doncs, es tracta de fer tantes propostes com es vulgui. L'elecció popular és l'ADN del certamen i els mataronins tenen la paraula.


Turismo de Formentera » Cala Saona | Turismo de Formentera\nAigües turqueses i terra rogenca a la costa occidental de Formentera\nCala Saona és coneguda per ser la joia de la costa occidental de Formentera, sent l’única platja d’arena que s’amaga entre els penya-segats que s’imposen en tota la part sud-oest de l’illa.\nA diferència de les platges obertes de la resta de l’illa, es tracta d’una cala, una petita cala flanquejada per penya-segats\nHi ha diverses formes d’arribar-hi. Una és seguint els camins que van cap al sud i que recorren la part més rural de l’illa entre pins i parets de pedra seca. Sense cap dubte, el millor accés per fer una passejada en bicicleta si es parteix des del port de la Savina.\nL’altra opció és per carretera sortint de Sant Francesc en direcció a cap de Barbaria, on trobarem un desviament senyalitzat a meitat de camí que es dirigeix cap a l’oest. Al final de l’asfalt hi ha un pàrquing per deixar el vehicle i accedir a la platja fàcilment.\nEl primer que observam en arribar a Cala Saona és que compta amb un hotel on allotjar-se, però això no desllueix el paisatge que apreciam en baixar a l’immens arenal d’aquesta platja. Tota aquesta costa està plena de penya-segats però se salva cala Saona que s’amaga en una petita badia entre Punta Rasa al sud i caló d’en Trull al nord. La platja fa només 140 metres de longitud encara que és bastant àmplia, però això no impedeix que sigui una de les preferides de Formentera i rebi molta afluència de visitants.\nEl que més crida l’atenció d’aquesta platja és el seu fons sorrenc d’aigües turqueses de la mateixa manera que moltes platges de Formentera, però aquí, a més, es pot gaudir d’un dels millors capvespres de l’illa on el sol s’amaga rere l’horitzó. A més, en tractar-se d’un lloc arrecerat, antany es va aprofitar per construir moltes casetes varador que acullen els tradicionals llaüts donant-li un encant especial a aquest particular racó.\nI no només els paisatges són el principal reclam, també hi ha una àmplia varietat d’activitats per poder practicar, com ara el surf de rem, caiac o immersió lleugera. De fet, una de les millors excursions que pots fer a rem des d’aquí és cap als penya-segats de Punta Rasa on s’amaguen unes meravelloses coves submarines dignes d’una visita.\nAixí doncs, si es busca un lloc apartat on gaudir del millor del ponent de Formentera, Cala Saona és de parada obligada, sobretot quan s’acosta la posta sol que tenyeix de colors únics aquesta part de la costa.\nDescobreix Formentera al maig


Un sensacional Dovizioso prohibeix Márquez triomfar a Àustria\nBarcelona. Diumenge, 11 d'agost de 2019\nGuanya com vol, però no quan vol. El domini de Marc Márquez a MotoGP és insultant menys a Àustria. El Red Bull Ring continua sent territori inexpugnable per al pilot català. Andrea Dovizioso s'ha imposat a Márquez en la setena cursa de la temporada després de calcar un increïble final com el del 2017.\nCursa que passa, cursa que l'apropa més a aconseguir un nou Mundial de MotoGP. Però aquesta vegada Márquez s'ha quedat amb la mel de la victòria als llavis i no ha pogut imposar la seva llei després de patir després de 28 voltes sense un punt de pausa.\nLa sortida del de Cervera ha estat perfecta, sense perdre la pole position -que ha aconseguit per tercer any consecutiu a Àustria- i arribant líder al primer revolt. Però Dovizioso, sense renunciar al títol de campió del món, ha anat a per totes des dels primers metres. Una bona sortida de l'italià combinada amb agressivitat, ha posat en alerta un Márquez que s'ha vist superat i després ha sortit de la traçada per una frenada a destemps. Aquest imprevist ha fet perdre posicions als dos pilots, que han hagut de refer els seus plans per acabar amb la batalla esperada.\nMárquez era cinquè i Dovi quart, mentre que davant tenien Fabio Quartararo, Jack Miller i Àlex Rins. Però tot i que l'adrenalina de Quartararo, liderant per segona vegada una cursa després de també fer-ho a Assen, li donava opcions a buscar la victòria en solitari, però el bon ritme de Dovi no l'ha deixat escapar-se.\nL'italià ha recuperat el liderat a la cinquena volta i no ha trigat gaire més Márquez en apropar-se-li. A la novena volta Márquez ha fet un pas més per avançar Dovi i situar-se líder de la cursa de nou just en el moment en què Miller ha caigut darrere i Valentino Rossi ha tornat a somiar amb el podi.\nEl rapidíssim Red Bull Ring no ha permès Márquez fugir del seu màxim rival, Dovi. Les Ducati, guanyadores des de feia tres anys quan es va recuperar el circuit austríac, volien refermar les favorables característiques. Márquez no s'escapava i Dovizioso ha recuperat el liderat a falta de nou voltes per al final.\nLa guerra del mai acabar. Ja al 2017, Dovi es va imposar a Márquez sobre la línia de meta per només 0,130 segons. I aquesta vegada han aparegut les mateixes sensacions. Márquez, impecable durant tot el cap de setmana, volia per fi estrenar-se amb victòria a Àustria i dilapidar el domini de les Ducati. I a tres voltes per al final han arribat l'espectacle.\nFins a cinc ocasions s'han anat sobrepassant els dos. I al final la victòria ha caigut de la banda de l'italià, que ha pogut superar Márquez en l'últim revolt de la cursa.\nS'ha repetit la història del 2017, Dovizioso ha guanyat -és la seva segona victòria de la temporada-, recupera cinc punts en la lluita pel Mundial i Márquez continua sense guanyar al Red Bull Ring.\nClassificació del GP d'Àustria de MotoGP\n1 Andrea Dovizioso Ducati 39'34.771\n2 Marc Márquez Honda +0.213\n3 Fabio Quartararo Yamaha +6.117\n4 Valentino Rossi Yamaha +7.719\n5 Maverick Viñales Yamaha +8.674\n6 Àlex Rins Suzuki +8.695\n7 Francesco Bagnaia Ducati +16.021\n8 Miguel Oliveira KTM +16.206\n9 Danilo Petrucci Ducati +17.350\n10 Franco Morbidelli Yamaha +20.510\n14 Aleix Espargaró Aprilia +34.741\nTito Rabat Ducati Abandona\nPol Espargaró KTM Abandona\nClassificació del Mundial de MotoGP\n1 Marc Márquez Honda 230\n2 Andrea Dovizioso Ducati 172\n3 Danilo Petrucci Ducati 136\n4 Àlex Rins Suzuki 124\n6 Valentino Rossi Yamaha 103\n5 Maverick Viñales Yamaha 102\n9 Fabio Quartararo Yamaha 92\n7 Jack Miller Ducati 86\n8 Cal Crutchlow Honda 78\n10 Takaaki Nakagami Honda 62\n11 Pol Espargaró KTM 61\n13 Joan Mir Suzuki 39\n14 Aleix Espargaró Aprilia 33\n19 Jorge Lorenzo Honda 19\n21 Tito Rabat Ducati 14\nFutbol Neymar ja té el cartell posat i el Madrid la pole position El Nacional\nBarça Aquests han estat els gols de la golejada del Barça al Nàpols El Nacional


La manera més elegant de transportar el dinar! Aquesta bossa portaaliments té un disseny ergonòmic que la fa molt còmoda de portar, tant agafada per les nanses com penjada en bandolera amb la cinta regulable. Té capacitat per portar-hi, com a un mínim, un contenidor i els accessoris necessaris per gaudir d’un àpat fora de casa, com ara els coberts i un set de condiments. L'interior és d'alumini termoinsulat i les parets de la bossa estan recobertes de foam intern extragruixut que preserva la frescor dels aliments durant el transport gràcies a l'"efecte nevera" que es produeix.\nAmaneix els teus plats estiguis on estiguis! Inclou: 2 ampolles per a líquids (setrill i vinagre) amb tap a rosca de 50 ml/unitat. 2...\nSet de coberts negre\nUn toc de color per als teus menjars! Set de coberts de color amb cullera, forquilla i ganivet. Inclou una practica funda de PVC transparent per a...


Presentació temporada 2017 / 2018 - Club Bàsquet Vilaseca\nNORMATIVA CLUB BÀSQUET VILA-SECA\nGaleria Presentació Temporada 2018/2019\nInscripció CLUB 19/20\nInscripció ESCOLA 19/20\nViatges Equips INTERTERRITORIAL\nProtocol Lesions Club\nProtocol Lesions Escola\nPresentació temporada 2017 / 2018\nHome / Activitats / Presentació temporada 2017 / 2018\nNovembre274 Desembre, 2017\nPer CB Vila-secaA\nActivitats Competició Destacada Esdeveniments\nDissabte 25 de Novembre es va fer la presentació de la temporada 2017 / 2018 de tots el nostres equips de Club i Escola.\nPel pavelló de la Pineda van desfilar més 150 jugadors, jugadores i equip técnic de totes les categories, on es van fer les corresponents fotografies d’equip i de grup. Al final de l’acte tothom va poder gaudir la tradicional xocolatada que ofereix el Club de Bàsquet Vila-seca tots els assistents.\nVan assistir per part de l’Ajuntament de Vila-seca la Sra. Manuela Moya, regidora de Serveis al Territori i Ensenyament, el Sr.Josep Toquero, regidor de Relacions Ciutadanes i Dinamització i el sr. Francisco Almazán, regidor de Joventut i Esport. Per part de la Federació Catalana de Basquetbol va assistir el Sr. Enric Rovira, cap administració de le Delegació Provincial de Tarragona.\nTambé volem agraïr la presencia del diferents patrocinador i col·laboradors que té el club, especialment al Sr. Ramón Marçal, Garcia Riera, Wala, Clinica Dental Clinic Pifarré i Artigas, Lou Trainers, Restaurant 4 carreteres i Rendiment Psicòlegs.\nTrofeig Ajuntament de Vila-seca\nCoincidint amb la presentació es va jugar el trofeig Ajuntament de Vila-seca, entre l’equip Sènior de Club Bàsquet Vila-seca i CB Claret de Valls. El resultat final de partit va una clara victoria per 73 a 58 pel nostre equip Sènior.\nL’entrega de Trofeig la fa efectuar el Sr. Francisco Almazán, regidor de Joventut i Esport.\nCloenda temporada 2017/2018Acord CBVila-seca i Wala\nClub Bàsquet Vila-seca (CB Vila-seca)\nC.B. Vila - Secahttps://cbvilaseca.orginfo@cbvilaseca.org\nAv. Ramon d’Olzina, 49Vila-SecaTarragona43480


A partir d'un conjunt d'entrevistes i anotacions de documentació històrica, Toni Gomila reconstrueix la personalitat del barri de Sa Torre de Manacor en els anys 50 i 60 en Aquell barri, muntatge de Produccions de Ferro que dirigeix Ferran Utzet.\nMisèria, contraban, sexe... unes vides que conformen un trencaclosques que explica el desenvolupament socioeconòmic d'una barriada perifèrica al mateix temps que ens il·lustra sobre el pensament, la moral i la vida quotidiana del convuls segle XX. Aquell barri està interpretat per Catalina Florit i el mateix Toni Gomila, autor de l'obra.\nDilluns 1 de març: 18.00 h.\nDivendres 5 de març: 19.00 h.\nDilluns 8 de març: 18.00 h.


Carles Jiménez 18/07/2021\nAlice Liddell era la mitjana de tres germanes, filles del capellà anglicà Robinson Duckworth. Lewis Carroll (originàriament Charles Lutwidge Dodgson) era col·lega seu al Trinity College d'Oxford, on ensenyava matemàtiques. En una excursió pel riu Tàmesi, Lewis Carroll inventà un conte i Alícia quedà entusiasmada. Li demanà que li escrivís i al Nadal següent li regalà el conte, escrit a mà i amb il·lustracions incloses. Corria l'any 1862 i a l'Anglaterra victoriana les convencions socials i morals no permetien gaire llicències. Malgrat això, l'autor creà una de les obres literàries que més influència han tingut en l'art, l'escultura, el teatre, el cinema i el ballet, Alícia al país de les meravelles. El 1886, un any després de la seva publicació per MacMillan, amb il·lustracions de John Tenniel, tingué lloc la primera escenificació de l'obra i el mateix Carroll es trobava entre l'audiència. Alícia al país de les meravelles aviat esdevingué un gran èxit editorial i es convertí en una obra universal. Com en el Quixot de Cervantes, l'idealisme i el somni ens obren la porta a mons carregats de simbolisme amb una narració àgil, capritxosa i plena d'enginy. Si bé Alícia és una nena victoriana, immersa en una cultura puritana, l'autor trenca amb les convencions i fa una caricatura social utilitzant un llenguatge directe en el qual no hi manquen deformacions i invencions, fins al punt que qüestiona la mateixa funció lingüística del llenguatge alterant les paraules. És per això que Lewis Carroll és considerat un dels precursors del surrealisme i del dadaisme.\nEl Victoria & Albert Museum de Londres inaugurà recentment una exposició dedicada a aquest conte infantil amb el títol "Alice: curioseur and curioseur". Es tracta de l'exposició més gran que mai s'ha fet sobre la seva influència en la cultura occidental. Una influència que, per exemple, s'ha materialitzat en la creació de més de quaranta pel·lícules al seu voltant, la més significativa de les quals és la de Walt Disney, de l'any 1951, en plena postguerra, que malgrat no ser ben rebuda al principi ajudà a construir la imatge que tots tenim d'Alícia.\nCom dèiem abans, la seva influència en el surrealisme ha estat decisiva. Dorotea Tanning pintà, el 1943, Eine Kleine Nachtmusik, un oli en el qual en darrer terme veim les portes (l'accés al desconegut) amb què Alícia es troba al conte, una de les quals és la que li permetrà entrar al jardí de les meravelles. En el quadre l'autora fa referència a les dues dimensions que conformen l'oníric, l'alteració de l'espai i el temps. Alícia viu, abans d'accedir al jardí, tot un seguit de canvis en la seva grandària a causa de la ingesta de substàncies diverses per aconseguir la clau d'or que obre el pany d'aquella porta. En el quadre de Salvador Dalí Una loca fiesta de té (1969) el pintor empordanès fa un homenatge a Alícia pintant un rellotge tou que expressa la pèrdua de la dimensió temporal en el conte i reinterpreta el passatge en el qual la Llebre de Març, el Barreter, el Liró i Alícia prenen el te. La conversa gira al voltant d'un rellotge que va endarrerit dos dies perquè el Liró ha engreixat la maquinària amb mantega.\nEl Gat de Cheshire, aquest moix somrient que acompanya Alícia, es convertí en una icona del moviment hippy amb el pòster que dissenyà Joseph McHugh, i tant els Beatles amb la seva cançó I am the Walrus com Jefferson Airplane amb White Rabbit s'inspiraren en l'obra de Carroll. Fins i tot a la portada del disc Sargent Pepper's Lonely Hearts Club Band (1967) Peter Blake va reproduir la cara de Lewis Carroll.\nPeter Blake. 1970. "Alice Through The Looking Glass and What Alice Found There''\nEncara avui Alícia al país de les meravelles continua inspirant nombrosos creadors, com l'artista índia Nalini Malani (li vàrem dedicar un article), Yayoi Kusama o la fotògrafa Annie Leibovitz. L'any 2011 The Royal Ballet presentà Alice's Adventures in Wonderland al Royal Opera House, una extraordinària creació a càrrec de Christopher Wheeldon que s'ha programat diverses vegades i que es va projectar en diferit a l'Ocimax de Maó fa un parell d'anys. El calendari de Pirelli de l'any 2015, fotografiat per Tim Walker, es dedicà a Alícia al país de les meravelles. En aquest cas, però, Alícia era negra, com la resta de personatges.\nThe Royal Ballet. 2011. "Alice Adventures in wonderland"\nL'obra ens presenta tota una sèrie de personatges que representen arquetips, arquetips que s'han llegit en clau psicoanalítica, psicosocial, de l'estructura de classes, des de la perspectiva de gènere, des de la sexualitat, la perversió, la psicosi o la psicodèlia. Aquests personatges apareixen sota la forma d'animals, fent coincidir les seves característiques zoològiques amb distints caràcters que serveixen a Carroll per presentar una caricatura social.\nLa desmesurada fantasia del conte i la seva fascinació, encara avui, posa de manifest la necessitat de l'ésser humà de cercar a través de la imaginació un sentit, una comprensió o una fugida, especialment en temps com els que vivim. A Menorca, i concretament a Alaior, hi ha un jardí que ens transporta a una realitat propera al món d'Alícia, un espai en el qual ens meravellam davant teteres gegants i moixos com el de Cheshire. És la vinya de Pere Massanet. Un dia en parlarem.


La butxaca dels contes | Homo Narrans\n9 Abril, 2018 13 Abril, 2018 ~ HN\nI llavors, les nits fredes d’hivern, la iaia es ficava a dins del seu petit compartiment, la seva tenda, i es contaven contes. Jo era molt petit llavors, però recordo molt bé la meva àvia. Al voltant del foc es contaven històries meravelloses. Recordo el meu pare assegut al voltant del foc, enmig del terra, amb prou feines una petita foguera de branques al bell mig de la tenda, un forat al sostre, i el fum que sortia directament pel forat. Un llantió de parafina, feta pel meu pare, estava apagat.\nLa iaia contava una història, mon pare contava una història. Potser alguns nòmades [travellers] que passaven per allà s’aturaven i plantaven tenda a «El racó dels calderers», un indret a l’altra banda del rierol, davant del bosc on acampàvem. […] Ells també contaven històries i es formava un petit aplec. La nostra tenda era un lloc on paraven els nòmades que venien fins a Argyll, i sempre hi havia temps per a un relat.\nBé, doncs, la iaia s’estava amb nosaltres tot l’hivern, en aquella gran tenda, amb el seu petit compartiment. […]\nLa iaia era una anciana, i en aquells temps d’abans, cap anciana dels nòmades duia bossa. El que sí duien al voltant de la cintura era una gran butxaca. Recordo com era la de la iaia: l’havia feta ella mateixa, una butxaca de tartà. Era com una bossa gran, amb una corretja, i se la lligava a la cintura. Duia tres botons de nacre al centre; en aquells temps no hi havia cremalleres. La iaia duia tots els seus béns materials en aquesta butxaca.\nBé, la iaia fumava una petita pipa de fang. I quan necessitava tabac, deia.\n–Nens, vull que aneu al poble a buscar tabac per a la meva pipa.\nI ens donava a ma germana i a mi tres penics, un per a cada un, i l’altre per a tabac. El vell botiguer solia tenir un rotlle de tabac, i tallava un bocí per a la iaia a canvi d’un penic. Nosaltres tornàvem, i la recompensa era:\n–Iaia, conta’ns un conte!\nElla s’asseia allà, davant de la seva petita tenda, i tenia un cassó i una petita foguera.\nRecollíem branques per a ella, i ella es preparava un té negre i fort. Aixecava el cassó, el posava al costat del foc i deia:\n–Molt bé, nens, aviam què puc trobar aquest cop per vosaltres a la meva butxaca!\nObria la seva gran butxaca, amb els seus tres botons de nacre al costat, els recordo bé, i deia:\n–Bé, doncs, us contaré un conte.\nPotser era el conte que havia contat tres nits abans. Potser un que feia setmanes que no contava. De vegades ens contava un conte tres o quatre cops; de vegades ens en contava un que no havíem sentit mai.\nAixí va ser que, un dia, la meva germana i jo vam tornar del poble. Jugàvem, i ens vam apropar a la tenda de la iaia. Lluïa un sol càlid. El cassó de té de la iaia era al costat del foc: estava fred, el foc s’havia consumit. El sol escalfava. La iaia estava ajaguda, amb les mans sota el cap, com una anciana, i el seu llitet era davant de la tenda. Al seu costat hi havia la butxaca. Era la primera vegada que la vèiem separada de la cintura de la iaia. Probablement se la treia de nits, quan s’ajaçava. Però de dia, mai!\nDe manera que ma germana i jo ens vam esmunyir en silenci i vam dir:\n–La iaia dorm! Allà hi ha la seva butxaca. Anem a veure quants contes hi ha a la butxaca de la iaia!\nI amb molt de compte, la vam agafar i la vam dur darrere l’arbre prop del qual vivíem al bosc, i vam descordar els tres botons de nacre. Dins de la butxaca, allò semblava la cova d’Aladí! Hi havia pipes de fang, monedes de tres penics, anells, monedes de mig penic, de deu cèntims, fermalls, agulles, agulles de cap, tot el que una velleta porta a sobre, didals… però no vam trobar ni un sol conte! Així que no vam tocar res. Vam tornar a posar tot a dins, vam tancar la butxaca i la vam deixar on l’havíem trobada, la vam posar al costat de la iaia.\n–Anirem a jugar una altra vegada, i tornarem amb la iaia quan es desperti.\nAixí doncs, vam anar a jugar de nou, i vam tornar més o menys una hora després, i la iaia ja s’havia aixecat. Encenia el foc i escalfava el té fred. I ens vam asseure al seu costat. Després de prendre’s el seu té negre i fort, va començar a encendre la pipa. Nosaltres li vam preguntar:\n–Iaia, ens contaràs un conte?\n–Sí, nens –va respondre–. Us contaré un conte.\nLi encantava contar-nos contes perquè així ens feia companyia, i també era bona companyia per a ella seure allà amb nosaltres, els nens. Va dir:\n–Ara espereu un moment, espereu, aviam què tinc per a vosaltres aquesta nit.\nI va obrir aquella butxaca. Ens va mirar una estona a mi i a la meva germana, ens va mirar una llarga estona amb els seus ulls blaus. Va dir:\n–Sabeu una cosa, nens?\n–Es veu que quan dormia algú ha obert la meva butxaca, i tots els contes han marxat! Aquesta nit, nens, no us puc contar cap conte.\nI aquella nit no ens va contar cap conte. I mai no va tornar a contar-nos cap conte. I jo tenia disset anys quan va morir la meva iaia, però només onze quan això va passar. La iaia no va tornar a contar-me cap història, i aquesta és una història real!\nDuncan Williamson, The Horsieman: Memories of a Traveller 1928-1958, Edimburg, Canongate Press, 1994, pàgines 6-8\nIl·lustració inspirada en un netsuke japonès\nPublicat a Contar, Costums, Escòcia, Europa, Poder de les històries, Valor de les històries\tContarCostumsEscòciaEuropaPoder de les històriesValor de les històries\n< Previous A on van els contes un cop narrats\nNext > Cada persona té la seva manera de pensar


Fruites i verdures de maig - De temporada - Bon Any Fruites\nFruites i verdures de maig\nEl mes de maig ha començat amb un temps càlid que promet deixar enrere les pluges d’abril. Així que el sol ens acompanyarà i les temperatures augmentaran. Això es tradueix en una alimentació més fresca i lleugera. Per tant, és un bon moment per gaudir més que mai de menjar fruita i verdura de temporada. Les condicions mediambientals d’aquest mes les doten d’un gran sabor i molts nutrients.\nJa sabeu que a Fruites Bonany som uns grans defensors de la dieta mediterrània. Precisament, es caracteritza per basar la seva filosofia en consumir productes de temporada per tal d’aprofitar al màxim els seus beneficis. De fet, les propietats de les fruites i verdures de maig us hem parlat en altres ocasions. Per exemple, els beneficis de l’alvocat. A més, ja sabeu que podeu comprar aquestes fruites i verdures i altres productes de primera qualitat a la nostra botiga online. Els rebreu a casa còmodament. Així doncs, ja no hi ha excusa per a no menjar de temporada i millorar la nostra salut amb una sana dieta mediterrània, que és l’enveja de tot el món.\nVeiem, a continuació, quin és el calendari de les fruites i verdures de maig. En ell trobarem molts beneficis que ens ajudaran, per exemple, a controlar el colesterol, guanyar vitalitat o lluitar contra les infeccions.


28 abril 2018 – Generació segura i saludable – Prevencion\nInici / Notícies / 28 abril 2018 – Generació segura i saludable\n28 abril 2018 – Generació segura i saludable\nEl Dia Mundial de la Seguretat i la Salut en el Treball que se celebra anualment el 28 d’abril promou la prevenció dels accidents de treball i les malalties professionals a tot el món.\nEs tracta d’una campanya de sensibilització destinada a centrar l’atenció internacional sobre la magnitud del problema de la sinistralitat laboral i sobre com la creació i la promoció d’una cultura de la Seguretat, la Salut i, des de ja un temps podem afegir, també , una cultura del Benestar, pot ajudar a reduir el nombre de morts i lesions relacionades amb el treball.\nAquest any, el Dia Mundial de la Seguretat i la Salut en el Treball està dedicat a millorar la seguretat i la salut dels treballadors i treballadores joves.\nFins a 24 anys d’edat hi ha 541 milions de persones treballadores. Representen més del 15% de la població activa mundial i pateixen fins a un 40% més de lesions ocupacionals no mortals que els treballadors adults de més de 25 anys.\nLa seva etapa de desenvolupament físic i psicològic, la manca d’experiència laboral i de capacitació, la limitada consciència dels perills relacionats amb el treball i la manca de poder de negociació són alguns dels factors que poden augmentar la vulnerabilitat de les persones joves als riscos laborals.\nEl Dia Mundial de la Seguretat i la Salut en el Treball 2018 pren com a marc l’Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible de les Nacions Unides que conté 17 objectius i busca accelerar l’acció per assolir l’objectiu de desenvolupament sostenible 8, la finalitat del qual és promoure el creixement econòmic sostingut, inclusiu i sostenible, l’ocupació plena i productiva i el treball decent per a tothom.\nDe les diferents Metes que engloben l’Objectiu de Desenvolupament Sostenible 8, tres d’elles fan menció a les persones treballadores joves i en particular, enguany, es pretén incidir en la Meta 8.8:\nMeta 8.5: D’aquí a 2030, aconseguir l’ocupació plena i productiva i el treball decent per a totes les dones i els homes, inclosos joves i les persones amb discapacitat, així com la igualtat de remuneració per treball d’igual valor.\nMeta 8.8: Protegir els drets laborals i promoure un entorn de treball segur i sense riscos per a tots els treballadors i les treballadores.\nMeta 8.b: D’aquí a 2020, desenvolupar i posar en marxa una estratègia mundial per a l’ocupació de les persones joves.\nAmb el lema “Generació segura i saludable” el Dia Mundial de la Seguretat i la Salut en el Treball destaca la vital importància d’abordar aquests desafiaments i de promoure una cultura de prevenció en matèria de seguretat, salut i benestar en el treball en benefici de la propera generació de la força laboral de tot el món.\nTècnica Departament de PRL


Mòdul Lliçó - MoodleDocs\n► Mòdul Lliçó\nLa revisió el 13:19, 15 nov 2013 per Lluïsa Nuñez (Discussió | contribucions)\nMoodle 2.4 El mòdul lliçó presenta una sèrie de pàgines de contingut a l'estudiant, que usualment ha de contestar una pregunta o triar una opció al final de cada pàgina. Segons la resposta de l'estudiant, serà redirigit a una o altra pàgina de la lliçó. L'exemple més senzill seria un botó "Continua" que l'estudiant ha de prémer per passar a la pàgina següent.\nParàmetres de la lliçó\nConstruir una lliçó\nÚs de la lliçó\nFAQ sobre lliçons\nA la lliçó l'estudiant veu bàsicament 2 tipus de pàgines: les pàgines de contingut (anomenades a la traducció en català "Taules de ramificació") i les pàgines de preguntes. També hi ha algunes pàgines de navegació que poden respondre a interessos especials del professorat. El mòdul Lliçó va ser dissenyat per a ser adaptatiu i utilitzar les respostes de l'estudiant per a crear una lliçó auto-dirigida.\nLa diferència més important de la lliçó respecte a altres activitats de Moodle és que la lliçó és adaptativa. Amb aquesta eina, cada elecció de l'estudiant pot mostrar una resposta/comentari diferent del professor i enviar l'estudiant a una pàgina diferent de la lliçó. Així planificada, la lliçó pot personalitzar la presentació de contingut i preguntes a cada estudiant sense més intervenció del professorat.\nUsing Moodle Diferències entre lliçó i llibre\nObtingut de «https://docs.moodle.org/2x/ca/index.php?title=Mòdul_Lliçó&oldid=105154»