Mor un veí d'Ibi després d'un accident en parapent a Villena - ESCAPARATE DIGITAL\nLes fortes ratxes de vent han pogut ser la causa del sinistre\nMor un veí d'Ibi després d'un accident en parapent a Villena\nMiguel Muñoz, veí d'Ibi de 63 anys i aficionat al vol en parapent, va morir dimarts 4 de gener a la tarda a causa d'un desafortunat accident quan practicava aquesta modalitat esportiva al paratge de Peñarrubia, al terme municipal de Villena. Segons ha pogut saber aquest periódic, agents de la Policia Local d'aquest municipi alacantí van trobar el cos, encara respirant, de l'esportista en aquest paratge escarpat i gran alçada on és habitual fer aquest tipus de vols.\nAl lloc dels fets van acudir els serveis sanitaris que van atendre la víctima practicant-li els primers auxilis, però a causa del fort impacte contra el sòl que li va produir diversos traumatismes de gravetat, l'esportista va entrar en parada cardíaca sense que els metges van poder recuperar-ho. Testimonis de l'accident han confirmat que la caiguda es va produir just a la sortida d'enlairament, per la qual cosa sembla que no es va poder elevar gaires metres.\nA més de la Policia de Villena, també van anar al lloc de l'accident, un helicòpter, bombers i Guàrdia Civil.\nMiguel Muñoz és un veí d'Ibi molt conegut per la seva afició a altres esports d'aventura, va ser monitor de natació i de kayak al poliesportiu d'Ibi durant molts anys quan ocupava el càrrec de conserge municipal.


Recomanació: La "força" d'El Petit de Cal Eril - Cruïlla Barcelona Summer Festival\nRecomanació: La "força" d’El Petit de Cal Eril\nEl Petit de Cal Eril presenta el seu nou disc, “La força”, amb cinc álbums a les seves esquenes.\nEl Petit de Cal Eril. Font: Bankrobber\nJa han passat nou anys des del seu debut amb el primer disc de la seva carrera, Per què es grillen les patates? (2007) amb un peculiar estil; una barreja de folk-rock campestre i naturalista. L’artista d’origen català, El Petit de Cal Eril, llança avui dia 22 d’abril el seu nou disc, “La força” sota el segell Bankrobber, que ja podem començar a degustar amb el seu primer senzill, “El cor”, descobrint-nos la intimitat més delicada, etèria i onírica de l’artista.\nAmb aquest ja són cinc àlbums els que ha publicat el músic, capaç de despertar les nostres emocions per sentir-les a flor de pell, amb discos com “I les sargantanes al sol” (2009), “Vol i dol” (2010), i “La figura del buit” (2013). Per al seu nou treball, Joan Pons ha posat, sens dubte, tota la seva “força” i el seu “cor” en el seu cinquè projecte que acompanya amb un videoclip molt acollidor i senzill. Una peça per la qual ha comptat amb l’ajuda d’Andreu Ribas com a director; membre del grup Mates Mates i Germà Aire.\nDesprés de tres anys de desconnexió, “La força” és un treball que significa un graó més en la seva carrera; una nova destinació en el qual el músic eleva els seus sentiments a nivells còsmics amb melodies destil·lades de la psicodèlia en forma de cançons que transporten tot el seu món interior, i que a més, deixen entreveure un sabor a pop que caracteritzarà aquest nou projecte. Un àlbum molt íntim que ha estat íntegrament produït per Jordi Matas en els estudis del propi Pons, a Guissona (La Segarra), i que presenta després de tornar de la seva gira de novembre amb la “Free Spirits Big Band” de David Mengual i el seu espectacle, “Big Eril“.\n“La força“, amb data de sortida per avui, dia 22 d’abril, ho podrem gaudir en vinil, CD i/o cassette perquè els més curiosos/es pugueu provar-ho en les seves diferents textures. Així que, si t’agrada gaudir de la música amb tots els sentits… amb una tassa de cafè, un bon llibre i una butaca còmoda, el Petit de Cal Eril t’acompanyarà gustosament en una tarda tranquil·la, per embolicar-te amb la seva delicadesa i malenconia. Puja el volum i posa’t còmode/a, que comença el viatge…\nFeliç dia, Cruïllerxs.\nTags: Andreu Ribas, Bankrobber, Big Eril, David Mengual, El cor, El Petit de Cal Eril, Folk-rock, Free Spirits Big Band, Germà Aire, Joan Pons, Jordi Matas, La força, Mates Mates, musica, nou disc, recomanació


SEÑORIO DE ABALOS - Informació sobre la marca\nSEÑORIO DE ABALOS /\nMarca SEÑORIO DE ABALOS a Espanya\nEn data 30/08/2004 es va realitzar OBSERVACIONES DE TERCEROS BASADAS EN EL: ART.5.1 c\nEn data 28/09/2004 es va realitzar OPOSICION DE LA MARCA 1625738\nEn data 16/12/2004 es va realitzar PUBL.SUSPENSO FONDO DE F.RESOL 18/11/2004\nEn data 16/07/2005 es va realitzar PUBLIC. DENEGACION DE F.RESOL: 29/06/2005\nInformació sobre la marca SEÑORIO DE ABALOS amb el nombre M2603240\nLa marca SEÑORIO DE ABALOS amb el nombre M2603240 va ser sol·licitada el 23/06/2004. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca SEÑORIO DE ABALOS amb el nombre M2603240 va ser sol·licitada per Persona física.\nRenovació de la marca SEÑORIO DE ABALOS amb el nombre M2603240\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca SEÑORIO DE ABALOS. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


Salesians Sant Jordi | Acord Ciutada per una Barcelona Inclusiva | El web de la ciutat de Barcelona\nAdreça Plaça Artós 4\nCorreu electrònic pes.secretaria@salesians.cat\nAdreça web www.salesianssantjordi.org\nDescripció Salesians Sant Jordi (SSJ) té com a finalitat respondre als orígens carismàtics de la Congregació Salesiana, l’atenció als infants i joves pobres, abandonats i en perill, especialment els que més necessiten una mà amiga, com deia Don Bosco.\nLa finalitat de Salesians Sant Jordi, és doncs, l’atenció als infants i joves, estant especialment receptius a les situacions d’exclusió social d’aquests i de llurs famílies. Es tracta d’una atenció des de l’Educació Social.\nPer a portar endavant aquesta missió es creen diferents delegacions que responen al treball en xarxa i de caràcter comunitari que es té a cada territori on son presents els salesians en l’àmbit de l’educació social. Cadascuna d’aquestes delegacions rep el nom de Plataforma d’Educació Social: PES.\nLes PES són estructures arrelades a territoris concrets i que desenvolupen un o varis projectes i serveis per atendre algunes de les necessitats d’aquests infants i joves. Aquest treball el desenvolupen conjuntament professionals i voluntaris, ja que es vol donar una resposta professional, però alhora compromesa en els barris on som presents i amb la nostra societat.\nProgrames o projectes a destacar - Inserció Sociolaboral.\n- Segona oportunitat formativa\n- Aula d’Estudi.\n- Unitat d’Escolarització Compartida.\n- Suport a joves tutelats.\n- Atenció a població immigrada.\n- Actuacions comunitàries.\n- Treball amb famílies.


Per desgràcia, no vaig poder assistir al concert de la meua germana, Montse Castellà, per culpa de les mesures absurdes aprovades pel Procicat ell 6 d'abril. El confinament comarcal (vivim al Baix Eb Ler máis e) ens va impedir poder-hi anar ja que, les 2 entrades -comprades el 17 de març- no estan contemplades com a salconduit cultural. M'agradaria saber si existeix la possibilitat de recuperar els diners. Una llàstima i una enorme injustícia! Moltes gràcies!\nGran descobriment aquest dissabte amb el Concert de la Montse Castellà. Extraordinari concert ple d’art i sensibilitat , així com de molta professionalitat. Preciosa veu i bellissimes lletres que en Ler máis van emocionar ara que tanta falta fa. Malgrat els mals moments que els artistes esteu passant , no us desanimeu i seguiu donant-nos força amb el vostre saber fer . Estem amb vosaltres !


2 socis del CWP reben finançament per projectes en forma de cupons del GALATEA\nAquest mes s’ha resolt la segona convocatòria per cupons en projectes d’R+D del GALATEA. De 74 propostes rebudes se n’han acabat aprovant 9, de manera que 19 PIMES europees rebran...\nJornada interclúster CWP – Modacc\nPosted at 16:59h in Noticies by editor 0 Comments\nEl passat 16 de febrer es va dur a terme amb èxit la sessió de treball interclúster amb Modacc sobre com millorar l'eficiència en aigua dels productes de moda. Maria José...\nJornada IFAT i mercat alemany\nPosted at 17:28h in Noticies by editor 0 Comments\nEl passat 9 de febrer vam celebrar la jornada "IFAT i mercat Alemany" en la qual Martina Claus i Daniel Ramos, en representació de la fira IFAT a Espanya, i...\n5 abril – WATER TALKS Reptes i solucions aigües subterrànies\nPosted at 15:32h in Agenda by editor 0 Comments\nEl proper 5 dabril de 10-12.30 CET es durà a terme la 4a edició dels WATER TALKS del CWP. Aquesta edició, coorganitzada amb l'IDAEA-CSIC, estarà focalitzada en les aigües subterrànies...\n30 març – 2n WEBINAR AQUAGIS solucions digitals i d’aigua pel sector conserver\nPosted at 15:25h in Agenda by editor 0 Comments\nSegon dels webinars que tindran lloc dins el projecte AquaGIS, que té la finalitat d'explorar sinèrgies i oportunitats comercials al nexe aigua-digital-alimentació. El clústers que col·laboren a l'AquaGIS són el CWP, els...\n29-31 March- Advanced Factories\nPosted at 15:04h in Agenda by editor 0 Comments\nThe leading event in industrial automation will be held for the sixth time from 29 to 31 March 2022 in Barcelona with the aim of helping to reduce the digitalisation...\n3r Grup de treball de reutilització de l’aigua\nPosted at 10:29h in Noticies by editor 0 Comments\nEl passat 1 de febrer es va dur a terme el tercer grup de treball de reutilització d'aigua del CWP. Vam comptar amb la participació de Mercè Font, ICRA, que va prestaa el SAD...\nSolucions Digitals per a la monitorització i sensorització d’abocaments d’aigua en EDARs – 4 març\nPosted at 09:27h in Agenda by editor 0 Comments\nGRUP DE TREBALL Solucions Digitals per a la monitorització i sensorització d'abocaments d'aigua en EDARs - 4 març Reunió presencial a l'Agència Catalana de l'Aigua. Places molt limitades. Una persona per entitat màxim. Data:...\n1R WEBINAR AQUAGIS solucions digitals i d’aigua pel sector carni – 2 març\nPrimer dels webinars que tindran lloc dins el projecte AquaGIS, que té la finalitat d'explorar sinèrgies i oportunitats comercials al nexe aigua-digital-alimentació. El clústers que col·laboren a l'AquaGIS són el CWP, els...\nReunió amb Jordi Maluquer sobre oportunitats a Singapur\nPosted at 16:22h in Noticies by editor 0 Comments\nEl passat 27 de gener es va dur a terme una reunió amb Jordi Maluquer, Director de la Oficina Exterior de Catalunya a Singapur ACCIÓ, per tal d'explorar oportunitats al...


«Quan fas una obra, mai tens el mateix resultat» - El Periòdic d'Andorra\nNo és actriu professional. Té 52 anys i es dedica al món dels recursos humans, però des de fa set anys que està vinculada al teatre. A l’obra Aniversari fa el paper de mare, si bé en aquesta ocasió s’ho repartirà amb Irina Robles.\n–Com van els nervis? Suposo que després de les funcions que ja han fet, tot més controlat.\n–Sí, i tant! La primera vegada que vaig pujar en un escenari, només tenia ganes de sortir corrents, perquè el pànic escènic és existent. Però un cop ho has provat, t’agrada i val la pena.\n–Els nervis del directe!\n–En teatre quan surts has d’improvisar, és una de les grans virtuts que t’ensenya aquesta disciplina. Aprens moltes coses: control, empatia, emocions i improvisació. També a escoltar els companys. I, de fet, cada vegada que fas una obra mai tens el mateix resultat. Tu la pots anar a veure quatre vegades, i les quatre vegades la trobes diferent perquè l’estat dels actors també condiciona. En una estrena sempre hi ha molta tensió, però després ja està, passa i ho dones tot.\n–Estar tres setmanes en cartellera i al Versus, no és poca cosa.\n–No. A més el Versus, és molt atractiu, molt petit, acollidor. I l’espai també influeix en com pugui anar l’obra. Quan el teatre és acollidor, porta que l’escena tingui més caliu. I jo estic molt agraïda de poder formar part de l’obra i l’únic que vull és gaudir a tope. I sobretot donar les gràcies al Juanma i la Irina per la confiança i perquè treballar al costat d’actors professionals t’ensenya molt. Jo soc amateur, però al seu costat em sento una actriu més.\n–Ha canviat la manera de representar el personatge de la mare des del primer dia fins ara? Se l’ha fet més seva?\n–Sí, com més fas l’obra, al final et fas teu el personatge. Quan surts a escena, ja ets la mare. I cada vegada és molt més agraït, molt més lleuger. També per la complicitat amb els companys.\n–Es pot dir que Aniversari li ha canviat la vida, sobretot en l’aspecte professional?\n–Sí, m’ha fet créixer com a persona. Perquè és una obra que és molt profunda, molt quotidiana i qualsevol família s’hi pot sentir identificada. I professionalment també. Si el 2016 em diu que el 2019 estaria com estic, no m’ho creuria. És cert que hi ha el factor sort, però si em van triar, suposo que també devia ser per alguna cosa més.\n–Es veu dedicant-se al teatre de manera professional?\n–M’agradaria, hi penso molt sovint, però no és fàcil. És una professió que no és fàcil, és molt vocacional, l’has de sentir. M’ho he plantejat, però seria tirar-me a la piscina. Ara per ara, estic en procés d’aprenentatge i en part el moment de vida i l’edat és el que em frena. No ho descarto, ho tinc allà i penso que potser la qüestió serà trobar el moment, com quan el Juanma i la Irina em van escollir per fer l’obra.


Empresa - Construcció, Manteniment i Rehabilitació de Piscines | Aigua Confort - L'Ametlla del Vallès\nAIGUA CONFORT PISCINES té una àmplia experiència en el sector de les piscines i el seu entorn.\nLa nostra principal missió és satisfer les necessitats de cada client, de manera personalitzada, respectant les seves sensibilitats i assessorant tècnicament cada projecte que ens sol·liciti.\nLa qualitat com a forma de treball, el tracte personal, els seus gustos, necessitats, combinat amb la nostra experiència i productes de màxima qualitat fa que els nostres projectes s'ajustin totalment a les seves il·lusions i possibilitats.\nL'entusiasme i la proximitat amb el client ens submergeix a crear la calidesa i sensibilitat necessària per tractar cada projecte com si fos per a nosaltres mateixos.\nPassegeu relaxadament per la nostra pàgina i no dubti en contactar-nos, estarem encantats d'atendre'ls immediatament.


Castells: "La independència política de Catalunya és viable econòmicament" · Tribuna.cat\nDivendres, 16 de març del 2012 | 17:54\nAntoni Castells, Independència, Catalunya, Econnomia\nBarcelona · L'exconseller d'Economia, Antoni Castells, ha sentenciat al programa Els Matins de TV3 que és "viable econòmicament" la independència política de Catalunya. Castells, com en el seu moment ja van fer altres dirigents socialistes, ha defensat la independència econòmica de Catalunnya dins el marc d'una Unió Europea "de sobiranies compartides".\n"La independència política és viable econòmicament: la independència de ser l'estat 28 de la Unió Europea. Catalunya [...] seria el quart o cinquè en PIB per càpita" ha defensat. L'entrevistat també ha indicat que "negociant" es pot arribar a assolir la independència: "És l'única possibilitat. M'he trobat negociant en condicions molt dures i molt difícils, però no conec altre mètode. Si tinguéssim tancs, podríem treure els tancs i declarar-nos independents, però sinó... que es pot fer?".\nHem d'abandonar el propòsit de redimir Espanya"\nCastells ha negat que la independència política de Catalunya s'hagi de fer amb un propòsit transformador: "El propòsit de transformar l'Estat, per mi deixa de tenir sentit. L'Estat ja és un estat modern però no serà federal perquè espanya no vol". Hem d'abandonar el propòsit de redimir Espanya, en tot cas que ho decideixin ells" ha conclòs.


Nombres estil sumblox amb els colors Montessori\nNombres tipus SUMBLOX colores Montessori 34 peces\nAquests blocs de números fan senzill l’aprenentatge dels conceptes matemàtics quotidians i més bàsics a través del joc i a més estan tenyits amb el mateix codi de color de les perles Montessori.\nMateixa alçada, mateix valor. Cada número té una alçada proporcional a la quantitat que representa, de manera que si apilem un 3 i un 7, tindran la mateixa alçada que el 10. O si decidim apilar quatre 2, junts mediran el mateix que un 2 al cim d’un 6.\nSumes, multiplicacions, fraccions, proporcionalitat, restes, divisions... que surten del paper i ens salten a les mans, per a que les manipulem i les comprenguem amb tots els sentits. No hi ha millor manera d’aprendre que a través de l’alegria i la sorpresa.\nY per suposat, també serveixen per simplement fer torres, lletres o construccions lliures!\nInclou 34 números de ReWood\n12 Unitats del número 1\n7 Unitats del número 2\n4 Unitats del número 3\n4 Unitats del número 4\n2 Unitats del número 5\n1 Unitat del número 6\n1 Unitat del número 7\n1 Unitat del número 8\n1 Unitat del número 9\nSom completament fans dels materials que ajuden a comprendre conceptes matemàtics abstractes de manera manipulativa i el Sumblox passa d’es d’ara a ser un dels nostres preferits. Creiem que no existeix un altre material igual i, a més a més, té una qualitat excepcional perquè està fabricat amb fusta de faig i cada bloc està tallat per formar el número. Ideal per a cases i escoles.\nEls podeu trobar en la nostra botiga, en un paquet que inclou 34 peces. Un material excepcional per a nens i nenes dels 4 fins als 12 anys.\nEdat recomanada per Jugar i Jugar: 4 a 12 anys.\nMides producte: AMPLE 4 CM FONS 3 CM.\nAquests blocs de números fan senzill l’aprenentatge de...


Els lectors més joves desperten amb Alba Editorial - Diari de Girona\nEls lectors més joves desperten amb Alba Editorial\nNovetats ?Les col·leccions de llibres il·lustrats «Pequeña & Grande» i «Pequeños grandes gestos» uneixen entreteniment i divulgació amb històries apassionants i inspiradores\nEl gran joc de les paraules que diverteixen i ensenyen en un acollidor pati de paper. Paraules acompanyades que il·lustren i emocionen a qui les llegeix. La col·lecció «Pequeña & Grande» d'Alba Editorial afronta des dels seus orígens un apassionant desafiament: donar a conèixer als lectors més joves la vida i obra de figures femenines que van fer història en l'art, la música, l'aviació, la ciència... Les pàgines d'aquesta proposta acullen dones que van obrir nous camins, que van ser exemples admirables de tenacitat, coratge i talent, que es van convertir en font d'inspiració.\nDissenyadores que van canviar el món de la moda com Coco Chanel; pintores que van trencar motlles com Frida Khalo i Geòrgia O'Keeffe; escriptores que mantenien el lector en suspens i en vela com Agatha Christie i Jane Austen; intrèpides exploradores com Amelia Earhart; actrius irrepetibles com Audrey Hepburn o investigadores com Marie Curie; cantants mítiques com Ella Fitzgerald, zoòlogues com Dian Fossey o matemàtiques (i escriptora) com Ada Lovelace, filla de Lord Byron.\nL'últim títol de la col·lecció és molt especial perquè està dedicat a una nena. Una nena convertida en símbol de la innocència ultratjada, dels somnis trencats per l'horror, de la sensibilitat extrema que sobreviu en un món de crueltat i intolerància. Una nena anomenada Anna Frank. El seu diari és un dels testimonis més emotius, esgarrifosos i aclaridors que mai s'hagin escrit. Acompanyada per les belles il·lustracions d'Sveta Dorosheva, M. Isabel Sánchez Vegara capta amb la seva prosa precisa i d'intensos matisos en només 32 pàgines tota la tendresa, el desemparament i la sensibilitat d'aquella noieta jueva que va viure amagada dels nazis, i que va passar a ser un nom més en la terrorífica llista de milió i mig de nens assassinats en els camps de concentració. Un llibre que farà pensar i sentir als lectors més joves. I saber.\nUna altra col·lecció llançada per Alba que enllaça l'entreteniment amb la divulgació és «Pequeños grandes gestos» per a nens i nenes a partir de 9 anys, i que parteix d'un plantejament molt clar: moltes vegades els grans canvis comencen amb petits gestos. Aquesta sèrie de llibres il·lustrats, amb textos de Francisco Llorca, pretenen familiaritzar-se amb valors tan importants en l'educació com són la tolerància, la justícia i la convivència, animant-los per mitjà de l'exemple a convertir-se també ells en protagonistes de la seva pròpia història.\nPer exemple, amb Pequeños grandes gestos por la ciencia es demostra que no es tracta només d'un conjunt de coneixements sobre diferents matèries, sinó una forma de conèixer i comprendre el món en què vivim. Al llarg de la història han estat moltes les persones que han intentat entendre les lleis que el regeixen, plantejant preguntes i perseverant fins a trobar la resposta. El llibre recull alguns d'aquests moments de sobtada i extraordinària il·luminació que han contribuït a transformar i ampliar el nostre món. No obstant això, el territori per explorar encara és immens i va des de les partícules més minúscules fins als confins de l'univers.\nI aquests petits grans gestos tan reveladors i inspiradors també es fixen en l'esport, la lluita contra la discriminació, a favor de la tolerància, en defensa del planeta... En definitiva, pàgines que conviden somiar, a lluitar, a rebel·lar-se contra la injustícia. Pàgines per despertar consciències i alimentar idees. Gairebé res. Gairebé tot.


Doctor Fernando Pifarré – Serveis de Podologia\nLa Consulta del Doctor Pifarré ofereix a l’usuari i a la usuària un Servei de Podologia integral,\nper a tractar tot tipus de patologies associades al peu, sigui quina sigui l’edat del pacient.\nEn tractar-se d’uns professionals multidisciplinari dins l’àmbit de la salut, l’usuari/a trobarà resposta a les seves consultes.\nLa consulta de podologia.\nÉs el tractament incruent de les durícies, ulls de poll i de les ungles del peu. Aquestes lesions són degudes bàsicament a una combinació de dos factors: les deformitats pròpies dels dits que al costat de un excés de pressió del calçat fa que la pell del peu augmenti la seva capa còrnia. Mitjançant les tècniques de quiropòdia tenim una millora immediata però temporal de les molèsties.\nTambé podem incloure dins la quiropòdia el tractament de les:\nDeformitats de les ungles.\nInfeccions per fongs de la pell del peu o de les ungles.\nTrastorns de la sudoració del peu.\nTraumatismes unguials aguts o crònics.\nAparells per a l’estudi del peu.\nConsisteix a fer una exploració completa de les articulacions, musculatura, tendons, lligaments… de les extremitats inferiors a fi de poder obtenir un diagnòstic de perquè li fa mal el peu o altres articulacions del cos.\nPer a fer aquesta exploració utilitzem des dels mètodes tradicionals d’exploració com dels mètodes informàtics més moderns.\nNosaltres disposem d’un banc de marxa de 4 metres que té incorporat 3 càmeres de vídeo per a realitzar l’estudi estàtic i dinàmic de les pressions plantars com l’estudi de la marxa humana. També disposem d’un tapís mecànic per estudiar el gest esportiu.\nQuan un pacient té dolor al peu o en un altre lloc és molt probable que precisi tractament amb plantilles per controlar els moments pronadors i/o supinadors\nÉs la part de la podologia que s’encarrega de fer les pròtesis i ortesis plantars. Aquestes pròtesis plantars poden ser plantilles ortopèdiques, pròtesis de silicones, fèrules per als peus…\nPer elements: damunt d’una palmilla tallada a mida apliquem diferents cunyes en funció de la patologia que hem diagnosticat prèviament a l’exploració biomecànica. Després la forrem de pell i la cosim. Són un tipus de plantilles molt apreciades per les senyores, ja que són molt petites i poc gruixudes per la qual cosa es poden portar pràcticament en qualsevol tipus de calçat.\nDe termoplàstics: prèviament cal fer un motllo de guix del peu. Aquest pot fer-se de peu o tombat a la llitera. Nosaltres utilitzem com a termoplàstic el subortholen i polipropilé de 2 mm., 3 mm.i 4 mm. Aquests materials és termoadaptable a 180º de temperatura. Són les més utilitzables en podologia pediàtrica. Aquestes plantilles es poden rentar amb aigua.\nDe resines: són un del tipus de plantilles més modernes del mercat. Consisteix a combinar un parell de resines termoadaptables de diferent duresa. Per damunt hi posem un Eva de diferents densitats. També es pot combinar altres tipus de material. Cal fer motllo de guix. Per la seva capacitat d’amortiguació són les més utilitzades per esportistes, pacients diabètics…\nEl quiròfan de la consulta de cirurgia.\nMoltes patologies del peu poden tenir solució definitiva amb la cirurgia podològica.\nNosaltres utilitzem la cirurgia percutànea o de mínima incisió. Són un conjunt de tècniques quirúrgiques que es van començar a fer a USA i que ja fa bastant temps es van introduir al nostre país. Tenen com a denominador comú que: són ambulatòries, es fan amb anestèsia local, amb incisions només de 2-4 mm. i es caracteritzen per un postoperatori pràcticament indolor.\nEntre les patologies que són susceptibles de millorar amb cirurgia percutània tenim: dits en urpa, galindons, ulls de poll, esperó calcani…\nImatge real pre-operatòria.\nCirugia percutània o de mínima incisió.\nVendatge post operatori.\nImatge real post-operatòria.\nLa consulta de Podologia del Dr. Fernando Pifarré disposa d’aparell de Raigs X Digital Satelec de tensió màxima de 70 KV i d’intensitat màxima de 8 mA. El revelat és al cap de pocs segons i al ser digital no genera cap tipus de residu.\nTambé disposa de fluoroscopi per la cirurgia percutània.\nPer a la seguretat dels pacients i del personal, la consulta disposa per al control de les radiacions de dosímetre d’àrea.


T'agradaría participar en una convenció de tatuatges? - Bink Tattoo Shop\ndesembre 16, 2019 desembre 17, 2019 Ivi SkullNews\nT’expliquem com funciona per participar en una convenció de tatuatges i presentar el teu tatuatge a concurs.\nHi ha la llegenda urbana que a les convencions et pots tatuar gratis i la veritat és, que no! Rotundament.\nHeu de pensar que l’artista o estudi, per poder assistir a una convenció, hem de passar un procés de selecció i pagar; l’estand, viatges d’avió o cotxe, estada i dietes. Sempre i quan els artistes no hagin sigut convidats especials, per la mateixa convenció, proveïdors o marques.\nExcepte ocasions molt especials et podràs tatuar gratis o per un mòdic preu i d’acord amb l’artista, el qual segurament voldrà exhibir el seu treball tal com ell vulgui i no tu, segurament serà un treball espectacular, però no podràs triar ni zona on et faràs el tattoo, ni temàtica ni res per l’estil.\nUs deixem un moment un vídeo de la última convenció de Milà, Itàlia, i després us seguim explica’n com participar en una convenció.\nÚs estareu pregunta‘n i quant ens costa tatuar-nos en una convenció?\nEt pots tatuar a una convenció aprox. a partir dels 200 € o 300 €, amb peces de 4 hores o peces ja per sobre dels 500 € habitualment d’un dia complet, inclús 2 i fins a 3 dies seguits de tatuatge per als més valents. Aquests serien els preus més econòmics que pots trobar per poder presentar-te a concurs amb un artista, també variaran depenent de l’experiència, qualitat o fama de cada artista.\nUn cop hàgiu quedat entesos amb l’estudi o artista s’elaborarà el disseny del tatuatge. Una feina especial per l’artista que segurament i deixarà part de la seva anima (Confia amb ell, fes-li cas i aconseguiràs una gran obre). Una setmana abans de la data, la única feina que tens és a hidratar-te la zona a tatuar un cop al dia, has de pensar que la teva futura obra és presentarà a concurs i has de tenir la pell en les condicions més optimes per tatuar.\nI per fi arriba el teu dia, el dia que el teu tattoo participarà a concurs, normalment s’obren les portes entre 10 i 11 del matí, sobretot ser molt puntual, es va amb el temps molt just aquest dia per poder presentar el tattoo a concurs, un cop arribes ja hauràs d’haver comprat la teva entrada per la convenció, a través de la web de cada convenció, recomanem, si és que l’estudi no ús ha pogut fer arribar una entrada, suposa un problema de vegades agafar-la a taquilla si t’has de tatuar perquè és molt important anar per feina aquest dia.\nUn cop a dins busca l’estand del teu estudi o artista, si no t’ha trobat ell abans. Un cop comenceu a tatuar ja no hi ha marxa enrere, ja i som, som-hi! Si t’estàs fent un tattoo de dia complet, et recomanarem que agafis mòbil, cascos, tauleta i que vagis carregat de sèries, música o pel·lícules, queda una llarga jornada de treball a màxima concentració.\nEl teu tattoo podrà estar presentat a les següents categories:\nMillor obra del dia · realisme · old school · neo traditional · new school · black & grey · color · dotwork/ornamental\nUn cop acabada la jornada aprop. 19:00 o 21:00 depenen del país, convenció o dia. Irem a davant\nl’escenari, on d’un moment a altre et cridaran, i hauràs de pujar a presentar el teu tattoo davant del jurat al qual el puntuaran a partir dels principals factors a tenir en conta en un tatuatge de qualitat, com poden ser les línies nítides i ben marcades, la saturació del color, la delicadesa de les ombres, el contrast, la composició, l’harmonia amb el nostre cos, la dificultat de la zona i diferents factors que pot tenir cada jurat en particular.\nI ara esperar el resultat final, que tinguis molta sort! Si el teu tattoo quedes en posició de millor obra del dia, serà seleccionat per participar també a millor obra de tot el cap de setmana.\nVols participar-hi amb nosaltres?\nEntrada anterior Informació per pares sobre els Piercings ¿És segur?


Set llocs de Barcelona on trobem a faltar els turistes\n7 llocs de Barcelona on trobem a faltar els turistes\nN'hem malparlat molt, però aquest estiu ens agradaria que la ciutat no hagués quedat deserta de guiris\nNo sabem què tenim fins que no ho trobem a faltar. Durant uns anys, uns quants van brandar el lema 'tourists go home' a tort i a dret. I ara que s'han quedat a caseta, els trobem a faltar en molts llocs i situacions. Com per exemple...\n1. A la recta Ferran-Sant Jaume-Princesa\nEn aquest eix comercial només han reobert el 25% dels negocis. Potser ara pots travessar de la rambla a Jaume I sense aixecar els ulls de la pantalla, però la sensació de ciutat fantasma no la compensa cap recolonització d'espais de barri. Un decorat de cartró pedra sense gent encara és més no-lloc.\nLa plaça de Sant Jaume, deserta Foto: Time Out Barcelona\n2. A la discoteca!\nNo teniu ganes de fer unes ballarugues en el racó més fosc de qualsevol antre? D'acord, les discoteques tancades fina nova ordre, però un dels grans al·licients de l'aborigen que es quedava a l'asfalt estival era anar a fer col·lisió i coneixença amb guiris en sessió noctàmbula.\n3. A la cua del 'fast-food'\nQuan et venia el caprici d'aquell pollastre fregit no t'hi fixis (en què la cuixa té el mateix gust que el pit) doncs feies cua camuflat entre turistes. Pensaves: carai, si s'ho foten els alemanys aquests, que són la primera economia d'Europa, tan dolent no ha de ser. Ara, has de demanar el teu plaer culpable a cara descoberta. Acudit dolent: si seguim així, Five Guys potser s'hauria de dir Three Guys una temporadeta.\n4. Al Park Güell\nPassada l'emoció de visitar aquest monument sense cues ni pressa, ens rendim a l'evidència: anys i panys de presència massiva de turisme asiàtic al Park Güell han marcat el caràcter del lloc. La immensitat modernista sense rastre d'aquells agombolaments és encara més estranya i inquietant que la jungla silenciosa de japonesos amb pal de 'selfie'. Allò friqui ha passat a ser sinistre.\n'Selfies' al Park Güell Foto: Ricard Martín\n5. A les botigues de souvenirs\nFa feredat i tristor veure els quioscos de premsa reconvertits en botigues de souvenirs –com el que hi ha a la Plaça Urquinaona– i més deserts de clients que d'esperança els nàufrags del Titànic. La gent ja no compra massa premsa, però... qui coi deu poder voler plats amb dibuixets de la Sagrada Família o castanyoles amb toros?\nQui comprarà aquests souvenirs? Foto: Time Out Barcelona\n6. A les apps de lligar\nLa gent del teu voltant et té més vist que el tebeo, i no et menges ni mitja rosquilla al Tinder. Però esclar, amb la renovació estival d'un 50 % del parc 'swipable' dels teus voltants, encara tenies esperances de lligar per 'app'. Ara ni això.\n7. Als festivals de música\nFer una passejada pel Primavera Sound i el Sónar –o els seus voltants– era veure quins 'looks' es portaven a la resta del món, gaudir d'una passarel·la de moda urbana autèntica gratis. Ens haurem d'esperar a la temporada 2021.\nNO T'HO PERDIS: Coses per fer a Barcelona a l'agost


Robert Pattinson | Europa Press\nper Redacció 14 de febrer de 2020 13:06\nRobert Pattinson s'ha convertit en trending topic mundial per les seves primeres imatges en la nova pel·lícula de Batman. L'actor s'ha ficat en la pell de Bruce Wayne en un film que veurà la llum aquest pròxim estiu. Un projecte capitanejat pel director Matt Reeves que no ha estat exempt de polèmiques.\nBen Affleck era l'última estrella de Hollywood a posar-se el vestit d'aquest superheroi de DC Comics. Encara que les crítiques no van ser del tot positives, el seu paper en les tres pel·lícules va ser aplaudit.\nTot i així, el seu pas en ferm de fer una nova pel·lícula sobre Batman en la qual ell fos el director i el protagonista el va portar pel camí de l'amargor. La seva separació de Jennifer Garner i els seus problemes amb les addiccions el van portar a abandonar el projecte.\nUna decisió que va portar a Warner a continuar el projecte amb Matt Reeves. "Estic desitjant veure-ho. Tenen a un gran director. Estan fent una espècie de, no vull dir massa ... però estan fent una versió més jove, una versió amb un noi més jove que està començant... Estic segur que serà genial", explicava mesos després Affleck.


L’Estat Espanyol ha mancat d’una política de mobilitat sostenible assenyada; tant PP com PSOE han optat per invertir el gruix de les inversions públiques en infraestructures o en un model qüestionable de sistema viari que no atenia en massa ocasions a les demandes de flux poblacional, econòmic o lògic, sinó més aviat per demandes clientelars, electoralistes o d’estratègia partidista, fet que també s’ha traslladat a la política ferroviària; AVE elitista per a connectar Madrid amb tot les capitals de província, però sense vertebrar la resta de l’Estat, i en detriment del tren tradicional que ha anat desmantellant-se. No s’ha apostat pel transport públic, no s’ha apostat per rebaixar l’impacte ambiental, la petjada del CO2, per cercar alternatives sostenibles i assenyades de mobilitat; tot s’ha dissenyat per als vehicles particulars tradicionals; les ciutats, les carreteres, autovies o autopistes; per a donar cabuda a quants més cotxes millor.\nHa sigut una política desenvolupista, que ha esquilat paisatge, territori, recursos públics, vides, i ha generat pol·lució; i aqueixa falta de visió de futur ha generat igualment que ara com ara, les carreteres, les autopistes, les vies ràpides siguen imprescindibles.\nSi no hi ha trens dignes, ni bons serveis d’autobusos o tramvies interurbans, la gent necessita usar el seu vehicle. Si no hi ha trens de mercaderies dignes i paralitzen actuacions imprescindibles com el Corredor Mediterrània, les mercaderies han de transportar-te per camions per carreteres i autopistes; trist, però real.\nI així, mentre part del territori es veu obligat a haver de circular per autopistes de peatge amb tot el que açò comporta per a guanyar comoditat i seguretat, l’altra part compta amb autovies gratuïtes finançades generosament per fons europeus o executades via els Pressupostos de l’Estat. Els successius governs estatals han decidit que la Comunitat Valenciana forme part d’aquest primer grup durant, afegint a la infrafinanciació una infrainversió, que denota un clar desinterès pel nostre territori.\nL’Autopista del Mediterrani o AP-7 és un eix que comunica la costa mediterrània des de la frontera amb França fins a Algeciras. Aquesta important via de comunicació discorre en els seus trams Tarragona-València i València-Alacant, seguint el seu recorregut paral·lel a dues carreteres nacionals (N-340 i N-332) que, a voltes, travessen importants nuclis de població i suporten una elevada densitat de trànsit de vehicles.\nEn 1970 el dictador Francisco Franco i el seu vicepresident Carrero Blanco signaven un decret d’execució i règim expropiatori per als terrenys necessaris de l’autopista. La primera va ser adjudicada a Autopistes del *Mare *Nostrum, S. a. Concessionària de l’Estat, per Decret 2052/1971, de 23 de juliol (BOE de 8 de setembre de 1971) i la segona a aquesta mateixa societat per Decret 3477/1972, de 21 de desembre, (BOE de 22 de desembre de 1972), com a prolongació de l’anterior.\nEn 2019 està previst que acabe la concessió després de diverses pròrrogues que han beneficiat a les concessionàries. Alguna cosa molt qüestionable i especialment per a aquells que han hagut de pagar durant dècades abusius peatges per circular de nord a sud del Mediterrani, en una de les zones més dinàmiques de l’Estat.\nGràcies a tres pròrrogues que l’empresa va pactar successivament amb Governs de l’UCD, del PSOE (en 1986) i del PP (per 13 anys més, fins a 2019) el vial segueix sent explotat i de pagament, amb tarifes abusives.\nLes previsions de la concessionària es van superar a l’alça, de manera que, amb l’aplicació de les mateixes tarifes el nombre de vehicles va augmentar considerablement i, en conseqüència, els beneficis empresarials. Solament aquest fet ja haguera sigut motiu més que suficient per a denunciar el conveni entre el Ministeri de Foment i *AUMAR i renegociar els termes establerts en el Pla Econòmic Financer en favor de l’Estat i els usuaris de l’AP-7 en forma de rebaixa de tarifes o reducció del període de la concessió.\nEls contractes leoninos per a allargar la durada de les concessions i l’opacitat en la gestió i rendiment de les seues operacions, han deixat de tenir cabuda, en estar ja les construccions amortitzades i les tarifes desorbitades, per l’imparable augment que han experimentat amb els anys.\nLa xarxa alternativa en molts casos, la N-340, es troba totalment desfasada enfront de les necessitats de circulació, ja que aquesta infraestructura que va ser creada entre els anys 50 i 60, suporta a dia d’avui la major part del transport de mercaderies per carretera de la costa mediterrània i desplaçaments privats, la qual cosa suposa una mitjana de 25.000 vehicles per dia, amb el perill que açò suposa al seu pas per les poblacions. El problema es repeteix en la N-332 i, davant açò, sempre l’alternativa que es proposa per part de l’administració és la de fer nous vials, desdoblegar els existents i, en definitiva, continuar malgastant diners públics i destrossant el territori, mentre la principal excusa per a no voler recuperar l’AP-7 és l’alt cost que generaria pagar els drets a les empreses concessionàries pel lucre cessant. Mai s’han aportat dades sobre què seria més onerós econòmicament, si la construcció de noves infraestructures o el rescat (que faria innecessàries les primeres), i açò parlant solament en termes econòmics, ja que, en termes ambientals o paisatgístics, a llarg termini, no hi ha comparació possible.\nCal recordar que recentment, els tribunals han obligat a l’Estat Español a recuperar les concessions de determinades autopistes a causa del risc de liquiditat, com són els radials madrilenys 2,3,4 i 5 (consorci Accessos de Madrid compost per Abertis, ACS; Sacyr i Bankia); la M-12 (Eix Aeroport de Barajas), l’AP-41 (Madrid-Toledo), l’AP-36 i dos trams de l’AP-7, la circumval·lació d’Alacant (Ciralsa) i a de Cartagena- Vera (Aucosta). A més, en 2014 el Tribunal Suprem va fallar a favor dels propietaris i l’Estat també hauria de fer front a l’augment de valor inicialment previst de les expropiacions de les autopistes radials de Madrid en haver-se calculat per sota el preu just.\nLa nacionalització de les autopistes és una conseqüència de la Responsabilitat Patrimonial de l’Administració per la qual l’Estat ha d’assumir la concessió d’una infraestructura en cas de fallada i abonar a les empreses concessionàries l’import de la inversió que encara no s’ha recuperat. En definitiva, un mecanisme legal basat a socialitzar pèrdues i privatitzar beneficis, alguna cosa injust i propi d’uns altres temps.\nEl greuge cap als valencians i valencianes és intolerable i inassolible: mentre la major part de la ciutadania de l’Estat espanyol gaudeix d’infraestructures gratuïtes, uns altres han d’abonar quantitats desorbitades. Amb la crisi, la baixada generalitzada del poder adquisitiu i la falta d’inversió pública, les rutes alternatives han proliferat: carreteres de dos sentits amb un únic carril en condicions deplorables i amb nivells de sinistralitat molt més elevats que les autopistes. Solament cal recordar que, segons un estudi realitzat pel RACE en 2006, en la N-340 es troba el tram de carreteres més perillós de l’Espanya. Per la seua banda, l’informe EuroRAP 2016 assenyala que alguns dels trams amb major proporció d’accidents mortals i greus amb vehicles pesats de la Xarxa de Carreteres de l’Estat són la N-340/Castelló) del Km. 1038 a 1050 (entre Peníscola i Vinaròs), on s’han produït accidents mortals i greus. L’índex de risc ha augmentat del 49,3 al 56,3 malgrat la nova variant amb un sol carril per sentit. Cap si més, apuntar que l’IMD (Intensitat Mitjana Diària mesura en vehicles/dia) del vial és de 15.240. La gratuïtat de l’AP7 és l’alternativa a l’elevada sinistralitat de la resta de carreteres saturades que tenim els valencians i valencianes. Aquesta és una actuació que es podria dur a terme immediatament, sense obres.\nMolts municipis pateixen diàriament els perjudicis causats per l’AP-7 els quals té solucions senzilles i factibles. Alguns exemples a ressaltar són el del tram de l’AP-7 entre Salou i Torredembarra, al sud de Tarragona; en 1999 el Ministeri de Foment va signar un acord amb ACESA, l’empresa concessionària del tram català de l’AP-7, que va fer gratuït el tram de l’autopista entre els dos municipis per a tots els vehicles que s’incorporaren des de la Carretera Nacional 340 des d’aquestes poblacions. En 2001 es va aprovar el Reial decret 1081/2001, de 21 de setembre, que estableix literalment “per a resoldre la greu situació actual en la complexa xarxa de carreteres que convergeixen en la població de Sagunt, així com per a suprimir la travessia per la ciutat de la “CN-340”. En 2007 es va aprovar el Reial decret 1166/2007 d’1 de setembre, pel qual s’aprovava el Conveni entre l’Administració General de l’Estat i autopista Basc-Aragonesa (Avasa), en la part expositiva de la qual es reconeixia que l’autopista Bilbao-Saragossa (AP-69) que entremaliada la Rioja, podia actuar com una circumval·lació al seu pas per Logronyo i ser utilitzada pels vehicles que es desplacen per la zona com a itinerari alternatiu a la carretera N-232.\nPer a donar compliment a aquests i altres convenis, en els Pressupostos Generals de l’Estat el Ministeri de Foment destina tots els anys una partida de transferències corrents sota la rúbrica “Subvenciones i Suport a transport terrestre”. En el cas de la Comunitat Valenciana el rebuig per part del Govern de l’Estat a mobilitzar fons per a aquest territori que porta 40 anys pagant peatges ha sigut constant, malgrat les peticions dels plens de molts municipis, acords dels Corts Valencianes i del Consell de la Generalitat. Es demostra novament que aquestes operacions depenen ja no de partides pressupostàries o de legalitat, sinó de voluntat política exclusivament.\nLa recuperació de l’AP-7 para el seu ús lliure de pagament ha sigut una reivindicació històrica. Aquesta infraestructura viària condiciona el nostre desenvolupament i activitats, sense rebre a canvi beneficis que compensen els desavantatges que suposen la seua existència. L’ús gratuït constitueix una reivindicació justa davant els successius governs estatals i més després de les recents declaracions públiques de l’anterior Ministre de Foment que mostren que no es garanteix el seu alliberament ni la seua gratuïtat.\nLa data de finals de 2019 com a fi de la concessió és intolerable i urgeix ja la seua liberalització immediata (especialment en el Baix Maestrat, la Plana, la Safor i la Marina) donada l’elevada intensitat de tràfic i l’alta sinistralitat de les carreteres nacionals que discorren paral·leles a l’autopista per les comarques esmentades o que travessen poblacions on no s’ha realitzat el desdoblament de la carretera nacional, de manera que es puguen reduir les xifres d’accidents, la saturació existent i l’alarmant mortalitat d’aquestes vies.\nÉs per açò que, des de les diferents organitzacions cíviques, sindicals i empresarials de la societat valenciana, es realitzen actes reivindicatius en el sentit de reclamar l’alliberament definitiu de l’AP-7 així com el seu ús gratuït, sense més peatges ni taxes especials. L’última d’elles va ser el 23 de maig de 2018, a València, convocada per la Confederació d’Associacions Veïnals de la Comunitat Valenciana (CAVE-COVA) i per la Confederació Estatal d’Associacions Veïnals (CEAV).\nEls valencians i valencianes estem molt escarmentats de la falta de paraula dels diferents governs centrals, que sempre van prometre en el seu moment no allargar o renovar la concessió, per açò, malgrat les declaracions ben intencionades del ministre de torn, demanem compromisos clars i sense lletra xicoteta.\nEn aquest sentit instem al Govern a:\nNo realitzar nous tràmits normatius i administratius que permeten una nova pròrroga de la gestió de l’AP-7 i garantir la seua gratuïtat una vegada extingit el contracte de concessió, i que es manifeste de manera clara i taxativa que el Govern no va prorrogar l’explotació privada de l’en cap concepte\nGarantir que, una vegada rescatada la gestió pública de l’AP-7, no es va a aplicar cap nou cànon, euroviñeta, peatge bla o en l’ombra, compensació econòmica pel seu manteniment a les mans de concessions, ni forma de gestió, explotació, manteniment, que no siga de la purament pública i amb càrrec a l’administració general de l’Estat\nExigir a l’empresa concessionària de l’AP7 el lliurament de la mateixa a la fi de 2019 en òptimes condicions de conservació i manteniment.\nBonificar de manera immediata el 50% de l’import del peatge als vehicles pesats i a eximir de l’import del peatge als vehicles lleugers que utilitzen l’AP-7 al seu pas per la Comunitat Valenciana, almenys en els trams coincidents amb les carreteres de major sinistralitat i/o alta intensitat de tràfic, i en igualtat de condicions respecte de l’acord de Consell de Ministres del passat 31 d’Agost de 2018, pel qual es van aprovar bonificacions i exempcions en l’ús de l’AP-7 al seu pas per Catalunya.\nRedactar per part de l’Administració General de l’Estat, de forma urgent projectes que permeten als municipis afectats pel traçat de l’AP-7 dins del seu terme municipal, dotar-se d’una connexió d’enllaç amb el vial.\nAlberic, 22 de setembre de 2018\nMOCIÓ PER A LA GRATUÏTAT DE L’AP-7 I L’ADOPCIÓ DE MESURES COMPENSATÒRIES MENTRE FINALITZA LA PRÒRROGA DE LA CONCESSIÓ 21 de Setembre de 2018\nMOCIÓ PER L’INDAGACIÓ I LOCALITZACIÓ DE LA FOSSA COMUNA D’ALBERIC 21 de Setembre de 2018\nMOCIÓ PER UNA LLEI ELECTORAL MÉS JUSTA, IGUALITÀRIA, DEMOCRÀTICA I PARTICIPATIVA 23 de Maig de 2018\nMOCIÓ D’ADHESIÓ A LA DECLARACIÓ DE LA MESA PEL XÚQUER EN DEFENSA DEL FUTUR DEL NOSTRE RIU I DE L’ALBUFERA 23 de Maig de 2018\nMOCIÓ PER A RECUPERAR EL TRINQUET D’ALBERIC 23 de Maig de 2018\nMoció d’urgencia per a demanar la dimissió de Francisco Camps del CJC. 31 de Gener de 2018\nMOCIÓ D’URGÈNCIA PER UN FINANÇAMENT I UNES INVERSIONS JUSTES 2 de Novembre de 2017\nMOCIÓ PER A LA CREACIÓ DE RUTES DE PASSEIG SEGURES 4 d'Octubre de 2017\nMOCIÓ PER A L’ADHESIÓ DE L’AJUNTAMENT D’ALBERIC AL PACTE VALENCIÀ CONTRA LA VIOLÈNCIA MASCLISTA. 4 d'Octubre de 2017\nMOCIÓ PER LA CONSERVACIÓ DE L’ARXIU HISTÒRIC D’ALBERIC 27 de Juny de 2017\nMOCIÓ PER A MORATÒRIA PREU DEL REC A MANTA 27 de Juny de 2017\nMOCIÓ PER AL FOMENT DE LA BICICLETA 27 de Juny de 2017\nMOCIÓ PER UN FINANÇAMENT JUST 27 de Juny de 2017\nMOCIÓ SOBRE EL 25 D’ABRIL I EL 29 DE JUNY, BATALLA D’ALMANSA I PROMULGACIÓ DEL DECRET DE “NUEVA PLANTA” 22 d'Abril de 2017\nRESUM DEL PLENARI DE MARÇ 21 de Març de 2017\nRESUM DEL PLENARI DE FEBRER 21 de Març de 2017\nMOCIÓ PER A LA RESTITUCIÓ DEL MONUMENT A TOTES LES VICTIMES DE LA DARRERA GUERRA CIVIL 21 de Febrer de 2017\nMOCIÓ REFERENT A LA TAXA A LES ELÈCTRIQUES 21 de Febrer de 2017\nMOCIÓ PER A LA MILLORA DE L’ESTACIÓ DE METRO D’ALBERIC I TERRENYS DELS VOLTANTS. 21 de Febrer de 2017\nMOCIÓ PER DECLARACIÓ DELS SERVICIS SOCIALS COM A SERVEIS ESSENCIALS DE L’AJUNTAMENT D’ALBERIC. 21 de Febrer de 2017


Pont Nou sobre el riu Millars - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nPont Nou sobre el riu Millars\nBartomeu Ribelles Dalmau\nSobre el riu Millars, entre Almassora i Vila-real (Castelló)\n39° 57′ 06″ N, 0° 04′ 56″ O / 39.951615°N,0.082163°O / 39.951615; -0.082163Coord.: 39° 57′ 06″ N, 0° 04′ 56″ O / 39.951615°N,0.082163°O / 39.951615; -0.082163\n6 d'cotubre de 2000\nEl Pont Nou és un viaducte que unix les poblacions d'Almassora i Vila-real passant-hi la N-340. Esta infraestructura està catalogada com un bé d'interès cultural, segons consta a la Direcció General de Patrimoni Artístic de la Generalitat Valenciana. Presenta anotació ministerial número: RI - 51-0010554, i data de la disposició: sis octubre de l'any 2000, posseint declaració singular. És un viaducte que permet salvar el riu Millars a la carretera N-340 al km 61,200 al seu pas pel municipi valencià d'Almassora, a la comarca de la Plana Alta (província de Castelló). El seu nom es deu a la necessitat de distingir-lo del pont de Santa Quitèria, el qual va ser construït a finals del segle XIII.\nEs tracta d'un pont construït entre els anys 1784 i 1790 seguint el projecte i la direcció de l'arquitecte Bartomeu Ribelles Dalmau, sota les pautes del moviment academicista que cregui un nou classicisme basat en un disseny pur i una simplicitat de formes.\nTé tretze arcs de nou metres i mig de llum i deu d'amplària i està fet tot amb carreus procedents de les pedreres de Borriol. Divideixen els trams diversos cubículs, que vora el camí esdevenen seients semicirculars, dels quals els de les vores exhibeixen quatre làpides de marbre negre amb inscripcions al·lusives a les circumstàncies de la construcció. És un gran viaducte fabricat amb carreus, amb voltes de mig punt, timpà massís i tauler superior, amb ampits bancs per al descans. Té tres llums en forma d'arcs de mig punt, presentant una motllura que separa el mur que formen els ampits dels arcs i que recorre tot el pont. Té tretze arcs o obertures, de nou metres d'altura. Dels tallamars, quatre compten amb troneres i els restants agallonados, així com desguassos amb gàrgoles.\nLa decoració és molt sòbria i d'arrel estrictament clàssica, confiant en la mateixa bellesa de les estructures. Separant els arcs de l'ampit corre un motlura sobre mènsules. Quatre de les columnes sobreïxen com a tallants en forma de torrasses mentre que la resta arriben sols a mita altura acabats en forma de semicúpules agallonades.\nEl precedent arquitectònic més immediat és el pont de Segòvia de Madrid. El model degué fruir de prou acceptació entre els contemporanis, com ho demostra així mateix el disseny del pont de Molins de Rei (1765-1769).\nEn els extrems presenta unes làpides rectangulars de marbre en què es fa referència a la seva construcció. Cap a la dreta, pel costat que pertanyeria al terme de Vila-real, ve a dir:\n"SIENDO SUPERINTENDENTE GENERAL / EL EXCELENTISIMO SEÑOR CONDE DE FLORIDA / BLANCA I SUBDELEGADO EL MUI ILUSTRE / SEÑOR MARQUES DE VALERA POR IDEA I / DIRECCION DE DON BARTOLOME / RIBELLES CONCLUIOSE AÑO 1790."\nMentre que a la part esquerra d'aquest mateix costat de Vila-real indica:\n"EN LOS REINADOS DE CARLOS TERCERO / I CARLOS CUARTO; DEL SOBRANTE DE LA / RENTA DE OCHO POR CIENTO DE LA CIUDAD / DE VALENCIA CONTRIBUIENDO CON LA CON / DUCCION DE MATERIALES LOS VECIOS DE / CASTELLON, ALMASSORA, BORRIANA, BORRIOL / I VILLARREAL."\nPer la seva banda, en el costat que pertany a Almassora, a la dreta ens informaria de:\n“A FUNDAMENTIS FECERUNT / VALENTINA CIVITAS / ET VICINIORA QUINQUE OPIDA / CONFERENTES REGIO DECRETO / ILLA PECUNIAM PUBLICAM / HORUM INCOLAR PRIVATA AUXILIA.”\nMentre que a la part esquerra de l'esmentat costat almassorí tindríem:\n“CAROLUS QUARTUS. / ADVERSUS ACUARUM IMPETUS / VIATORIBUS PRAESIDIUM / CARI PATRIS JUSU COEPTUM / ANNO MDCCXC.”\nAl setembre de 1776, l'Ajuntament d'Almassora, va acordar reparar els ponts del terme, millorant les infraestructures viàries i reposar al temps, el pont que s'havia ensorrat a la rambla de la Viuda. Així, a 1784 es va posar la primera pedra de l'anomenat"Pont Nou".\nEl Pont Nou va ser testimoni silenciós d'un fet d'armes esdevingut el 9 de març de 1810, durant la Guerra del Francès, protagonitzat per la cavalleria del mariscal francès Suchet i els habitants de la zona (tant d'Almassora, Vila-real, com Castelló), que van ser vençuts mitjançant un ardit, consistent a simular la retirada de la cavalleria i posteriorment fer un fort contraatac, amb la qual van aconseguir vèncer les febles defenses i derrotant totalment després de la seva persecució per la partida de la Cossa fins a Castelló.\nÉs per això que s'aixeca prop del pont, un monòlit que commemora l'acte heroic dels seus antecessors. El monòlit és obra de l'escultor Manuel Carrasco, i es troba rematat amb imatges i inscripció de bronze de l'escultor de Vila-real Josep Ortells, les quals es troben, en l'actualitat, restaurades i dipositades a l'ajuntament. Aquest monument el van inaugurar el 9 de març de 1926, tot i que estava prevista la seva inauguració anys abans, del que deixa constància els bronzes, que ens parlen del centenari.\nAmb el transcurs dels anys s'han produït millores i remodelacions, així, amb el Pla de Modernització de Carreteres de 1952 a 1953, es va ampliar, dels set metres d'origen, als actuals setze metres i seixanta-cinc centímetres, obres que van finalitzar ja entrat 1954.\nSota l'actual pont del ferrocarril, i molt a prop del Pont Nou, hi ha restes d'estructures de l'antic pont de ferro, que es va inaugurar el 21 de novembre de 1862.\nL'any 1952 es va realitzar una ampliació, molt respectuosa, desmuntant-lo aigües avall i estenent-lo fins a l’amplària actual de 16’90 metres, atés que per damunt passava la N-340 i estava previst també el pas del troleibús que unia Vila-real amb la capital provincial, iniciat el 1955 i del que encara romanen algun dels pals de formigó de la xarxa elèctrica. L’esmentada ampliació es va realitzar amb voltes de formigó armat i es va tornar a restituir l’alçada. En l’actualitat el revestiment és d’aglomerat asfàltic.\nVa ser declarat Bé d'Interès Cultural (BIC) a l'octubre del 2000. L’àrea de protecció designada per tal de garantir la conservació d’aquest pont històric comprén terrenys situats a banda i banda d'aquest, tot arribant a incloure les restes del castell d’Almassora i tocant el pont del ferrocarril, aigües avall. El Pont Nou del Millars connecta dels termes municipals d’Almassora i de Vila-real, esdevenint una frontissa simbòlica entre les comarques de la Plana Alta i la Plana Baixa.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/Detalles_bics.asp?IdInmueble=1093\n↑ 2,00 2,01 2,02 2,03 2,04 2,05 2,06 2,07 2,08 2,09 2,10 http://www.almassora.com/edificios_detalles.php?id=17\n↑ [enllaç sense format] http://www.madridhistorico.com/imagenes/zoom_muy_grande/Puente_Segovia.jpg\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Pont_Nou_sobre_el_riu_Millars&oldid=19354048»\nMonuments del País Valencià\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 des 2017 a les 20:20.


Byblis - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Byblidaceae)\nByblidaceae és el nom botànic d'una família de plantes carnívores que somés té un gènere: Byblis. La primera espècie del gènere va ser descoberta pel botànic anglés Richard Anthony Salisbury en 1808. Fins ara es coneixen sis espècies.\nDistribució de Byblis sp.\nLes espècies de Byblis pareixen similars a Drosera i Drosophyllum però es distingeixen per les seues flors simètriques amb cinc estams corbats a un costat del pistil. Aquests gèneres, en realitat, no estan estretament relacionats; les modernes classificacions col·loquen a Byblis a les Lamials, mentre que a Drosophyllum el col·loquen a la família Cariofil·lals.\nTotes les espècies del gènere creixen de forma vertical amb el suport d'un sistema feble i fibrós d'arrels. El gènere es pot dividir en dos grups o "complexos": El complex B. liniflora i el complex B. gigantea (vegeu més avall).\nLes fulles de totes les espècies són rodones en secció transversal i molt allargades, disminuint al final. La superfície de les fulles està densament esquitxada de pèls glandulars (tricomes) que segreguen una substància mucilaginosa de la seua punta. Aquests serveixen per atraure petits insectes, que en tocar les secrecions enganxoses queden atrapats. A menys que siguin prou forts per escapar, la presa o mor d'esgotament o d'asfíxia perquè el mucílag els envolta i emboça els seus espiracles. A diferència de Drosera, Byblis no pot moure ni els seus tentacles, ni les fulles mateixes per ajudar a la captura o la digestió de la presa. Com a resultat d'això, s'agrupen les "trampes passives d'insectes", comunament amb Pinguicula, Drosophyllum, Roridula, Stylidium i Triphyophyllun peltatum.\nJuntament amb les glàndules mucilaginoses pedunculades, les fulles també estan equipades amb glàndules sèssils, que normalment són responsables de la secreció dels sucs digestius. Les glàndules sèssils són de cinc a deu vegades més nombroses que les glàndules pedunculades.\nFlor de B. filifolia\nLes flors d'aquest gènere neixen per separat al final de les tiges, inflorescències paregudes a fulles ixen dels eixos de la fulla. Les flors estan formades per cinc pètals, presentant un color generalment de púrpura a violeta pàl·lid, encara que un B. gigantea i B. filifolia de vegades pot produir flors blanques. A excepció de l'auto-pol·linitzacióde B. liniflora, totes les altres espècies requereixen pol·len d'altres individus per a la fertilització. L'alliberament de pol·len de B. gegant i B. lamellata només és provocada per la freqüència de ressonància produïda per un pol·linitzador volador, assegurant així la pol·linització creuada.\nCàpsula de B. liniflora\nLes flors fertilitzades madures adquireixen una forma d'ou, formant una càpsula dividida per dos parts les quals contenen les llavors. Quan se seca la càpsula, les esquerdes s'obren (fruit dehiscent), deixant caure les llavors a terra. Les llavors són de color negre, generalment rodones i sovint les marques de la superfície interdigitals, encara que les de B. lamellata estan fortament estriades. La germinació de moltes espècies és provocada pels incendis de males herbes després del període de secara, els components del fum són responsables de provocar la germinació.\nTotes les espècies Byblis són nadius d'Austràlia. B. gigantea i B. lamellata són endèmiques de la regió de Perth, situada al sud-oest d'Austràlia, mentre que les espècies que componen el complex B. liniflora es troben només al nord d'Austràlia. L'excepció és B. liniflora, la seua distribució s'estén cap al sud d'Indonèsia i Papua Nova Guinea.\nIgual que moltes plantes carnívores, les espècies de Byblis normalment creixen en les torberes i pantans. En general prefereixen els sòls arenosos estacionalment humits, amb llum solar parcial o directa amb temperatures d'entre ~ 5-40 °C.\nEls estudis de genètica molecular han posat el gènere dins de la família Lamiales. Si bé, la seua ubicació en l'ordre encara no està molt clara, està estretament relacionat amb les Martiniàcies, Lentibulariàcies, així com Gesneriàcies.\nDurant un temps, el gènere Roridula va ser atribuït igualment a la família Byblidaceae. Des d'aquell moment, però, han estat reclassificades en la seua pròpia família, Roridulaceae.\nTradicionalment, el gènere es divideix en dues espècies, a saber, B. gegant i B. liniflora. Altres espècies es van descriure en la dècada de 1980, en particular mitjançant la tasca del botànic australià Allen Lowry. Actualment hi ha set espècies, que són:\n↑ «Byblis Salisb. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès).\n↑ Lowrie, A. (2013). Byblis. In: Carnivorous Plants of Australia Magnum Opus - Volume One. Redfern Natural History Productions, Poole. pp. 205–237. ISBN 978-1-908787-11-8\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Byblis&oldid=30217751»\nDarrera modificació: 25 maig 2022 a les 22:05\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 maig 2022 a les 22:05.


Portada > Municipi > Situació i comunicacions\nLa vila de Santa Bàrbara, està situada al centre de les Terres de l'Ebre; aquestes, a la vegada són una gran cruïlla, on conflueixen València, Catalunya i Aragó, donant-li un valor estratègic i comercial, que encara no ha estat desenvolupat al cent per cent.\nLes comunicacions amb tots aquests territoris són importants i fluïdes, per una banda existeix el corredor del mediterrani València - Barcelona - França per mig d'autopistes, ferrocarrils i carreteres d'abast estatal. També disposa de port comercial per a la importació/exportació de mercaderies.\nLes riqueses natural, agrària i paisatgística d'aquestes comarques i de Santa Bàrbara, són molt importants, de fet hi ha dos Parcs Naturals dins d'aquestes Terres (Parc Natural del Delta de l'Ebre, Parc Natural dels Ports), tot això juntament amb un important llegat cultural i històric, fan que siguen un futur pol d'atracció important de cara als propers anys.


MINDFULNESS PER A PRINCIPIANTS QR (CATALÁN). KABAT-ZINN, JON. 9788499888996 Ambra Llibres\n\tLa importància de conectar amb el nostre cos i els nostres sentits.\n\tAnar més enllà de la nostra història i conectar amb l'experiència directa.\n\tEstabilitzar la nostra atenció i la presència en mig de les activitats quotidianes.\n\tEls factors mentals fonamentals que provoquen sofriment.\n\tPer què cor ple (heartfulness) és sinònim de mindfulness.


8. Gestos: Irene Mir - Bitàcoles en òrbita 8. Gestos: Irene Mir - Bitàcoles en òrbita\nAbans de continuar, m’agradaria posar èmfasi que, sovint, els recursos dels quals disposem per treballar amb un noi/a són limitats, en el sentit que de vegades no trobem aquell recurs adequat o degut al volum de feina o d’excessiva protocolarietat, el procés per tractar segons quines situacions s’allarguen molt o funcionen molt lentament. Evidentment, no existeixen els recursos a mida ni immediats i hem de partir de la base de la paciència, i de vegades amb els joves els esdeveniments succeeixen d’un dia per l’altre.\nL’avantatge, però, és que quan una situació arriba al seu límit, nosaltres,\ncom a professionals, ja hem d’haver detectat possibles signes d’alerta i d’alguna forma haurem actuat (o això és el que hauria de passar).\nAlguns signes d’alerta de què alguna cosa no va bé amb un jove a l’institut podrien ser:\nAbsentisme, desmotivació davant la feina, baix rendiment, estar més desafiant amb els professors o més desinhibit amb els companys, conductes més disruptives, barallar-se, aïllar-se del grup, criticar la feina dels altres o els projectes d’institut, no voler sortir al pati, provocar situacions de malestar a través del WhatsApp o del Google Drive en documents compartits, etc. És a dir, els signes d’alerta poden anar des de\nl’extrem de passar més desapercebut o d’aïllament fins als més exagerats o vistosos.\n(…) Poso un exemple d’un alumne molt disruptiu a l’aula. (…) Es decideix fer un full de seguiment amb (…) una norma inamovible: si hi ha una agressió física a un professor o company, s’avisa automàticament a la mare que el vingui a buscar i marxa a casa per la resta del dia. Cal dir que aquest full de seguiment, és l’estratègia final que s’ha acordat amb la família i l’alumne després de molts intents de reconduir la seva impulsivitat. Tot anava molt bé fins que un dia (…) va donar un cop fort a un professor fruit una mica de l’excitació que portava l’alumne a sobre i de la immaduresa que presenta. Al ser una agressió, vam haver de trucar a la mare perquè vingués a\nrecollir-lo. L’alumne en veure la seva mare allà (…) es va posar a plorar desconsoladament i a dir que no volia marxar a casa. La mare ens va dir que tot estava molt bé però que un cop a casa seria castigat i que “el seu pare el pegaria!”.\nExposo aquesta situació perquè en aquest cas, la família no ens ajuda. Quan expliquem la situació a la família, els diem que la conseqüència dels seus actes ja la resolem aquí (li fem demanar disculpes, el fem anar a casa, etc.) però sovint les famílies ens diuen que a casa també han de tenir les seves conseqüències i tot i que nosaltres no ens hi podem posar, sí que podem orientar a millorar les coses. No pretenem que aquest alumne agafi por a venir a l’institut o a fer alguna cosa que\nno toca i anar-se’n a casa perquè el peguin. Tampoc volem que ell verbalitzi que “ara ja truacaràs a la meva mare perquè em peguin” amb to d’amenaça davant la seva conducta.\nPer nosaltres l’objectiu és informar a la família i que ens puguin ajudar a millorar el benestar del seu fill conjuntament però no a través de la por.\nUn primer pas és parlar amb la família sobre què esperem d’ella quan l’avisem per coses que passen a l’institut i el perquè els informem (…) però de vegades la família – que ja porta la seva motxilla a sobre- no respon com esperem i se’ns fa difícil saber com treballar amb aquest jove.\nAmb aquest cas, vam decidir traslladar-ho a serveis socials.\nServeis socials del poble té un programa anomenat psicodona que treballa amb dones (maltractament, pocs recursos, manca d’habilitats parentals, etc.) Nosaltres vam exposar el cas per demanar-los si podem oferir a la mare aquest recurs perquè creiem que és necessari que algú pugui treballar el conflicte que sorgeix a casa quan passen coses. Poder donar eines per apropar-se al seu fill d’una forma assertiva i no agressiva, poder explicar-los com comprendre el seu fill i les seves dificultats, etc.\nFinalment, qui proposa a la família aquest treball som nosaltres i informem d’aquest servei, però és la família qui decideix si hi acudeix o no.\nCal conèixer molt bé tant els recursos\ndels quals disposem i el seu funcionament com els alumnes i les seves famílies per saber de quina forma ens podem ajudar mútuament.\nPenso que tot el que exposo no s’ha de confondre amb la manca de responsabilitat del jove ni amb l’autonomia. Quan parlem de què a l’institut ja “són grans” i són autònoms i responsables no vol dir que no requereixin d’un acompanyament o coordinació. Ells han d’aprendre a ser responsables i autònoms però amb aquest acompanyament i comprensió, tenint en compte que ens trobem en una època molt controvertida: l’adolescència.\n#autonomia #família #irene #observació #recursos_econòmics


EcoConcern · Innovació Social: Retallades a la sanitat, amb Marcela Güell (membre Catac-CTS)\nRetallades a la sanitat, amb Marcela Güell (membre Catac-CTS)\nDimarts 17 de gener a les 19:30 hores.\nTema d'actualitat: Retallades a la sanitat, amb Marcela Güell (membre Catac-CTS).\nContràriament al que fins ara venia succeint, els governs actuals estan duent a terme un desmantellament dels serveis públics, especialment el de la Sanitat. Així, amb el pretext d'implantar una major eficiència del servei s'estan retallant prestacions mèdiques i drets sanitaris als usuaris, a la vegada que degraden les condicions laborals del personal mèdic-sanitari que duen a terme els esmentats serveis. Cal aturar i revertir aquesta privatització encoberta de la sanitat pública entre tots.\nEtiquetas: Benestar social, salut