Descobrint el frenesí dels amfibis – Samarucdigital\nAgenda 17 March, 2017\nEl Col·legi Oficial de Biòlegs de la Comunitat Valenciana organitza una jornada de camp per a descobrir el frenesí dels amfibis. L’objectiu és donar a conéixer entre els membres de la institució i els estudiants de l’últim curs de Biologia aquesta classe d’animals així com conscienciar sobre la importància de la seua protecció.\nNinots fets amb palla d’arròs a la falla de l’Ajuntament\nFoto: Amplexe de gripaus corredors (COBCV)\nEl Col·legi Oficial de Biòlegs de la Comunitat Valenciana (COBCV) ha preparat per al pròxim dissabte de vesprada un viatge a la població valenciana d’Alcubles, a la comarca dels Serrans, per a presenciar un dels espectacles més bonics que ofereix la natura valenciana com és el cant de centenars de gripaus i granotes durant la reproducció. La jornada anomenada “Frenesí amfibi” té com a objectiu descobrir als col•legiats del COBCV i també als estudiants de l’últim curs de grau de Biologia la importància d’aquestes espècies així com l’hàbitat que necessiten per a reproduïr-se. ‹‹Volem celebrar una jornada d’apropament a un món una mica desconegut com és el de les basses temporals i el dels amfibis. Es tracta de donar a conéixer aquests animals i els seus hàbitats que cada volta estan més amenaçats››, explica Vicent Sancho, secretari del COBCV.\nUn cor atronador format per gripaus i granotes\nFoto: Gripau corredor cantant a Alcublas (COBCV)\nLa pluja de les últimes setmanes i l’augment de les temperatures farà que centenars de gripaus, granotes i ofegabous desperten de la letargia hivernal i inicien una cursa decidida cap a la reproducció. En alguns paratges del territori valencià s’han format basses temporals que han d’aprofitar els amfibis abans que el sol les asseque per complet. És el cas de les 4 reserves de fauna per a amfibis que hi ha declarades al municipi d’Alcubles (València) on els biòlegs desenvoluparan la seua experiència de camp. El frenesí amfibi és el premi col•lectiu que guanyen els gripaus mascles després d’esgotadores jornades vespertines i nocturnes cantant-li a les femelles. És la recompensa a llargues hores de cants atronadors. Però la passió dels amfibis ha estat precedida per un dels espectacles de la natura mediterrània més sorprenents que existeixen: el cant de milers de gripaus i granotes que converteixen el silenci de la nit en un escàndol nocturn difícil d’imaginar. ‹‹Principalment escoltarem els cors de reproducció del gripau corredor que s’agrupen centenars de mascles per atraure les femelles i fan uns cors molt impressionants i molt sorollosos. De nit, principalment, veurem i escoltarem aquesta espècie. També sentirem al tòtil, al gripauet, a la granota verda i probablement també trobarem ofegabous, que és una salamandra que viu en aquests ecosistemes››, conta amb detall Sancho.\nUns insecticides naturals\nLes basses temporals són creacions efímeres provocades per la pluja. Són molt importants per al futur d’aquesta classe d’animals protegits i alhora amenaçats pel canvi climàtic, l’ús de plaguicides i l’alteració de l’hàbitat. Entre altres coses els gripaus i les granotes es troben entre els animals més beneficiosos que existeixen per a les persones. Són uns grans aliats dels éssers humans perquè es comporten com a autèntics insecticides naturals capaces de devorar i per tant de controlar a milers d’insectes molestos com els mosquits i les mosques o d’altres perjudicials per a l’agricultura. A més els amfibis funcionen com a bioindicadors de la qualitat de les aigües, ja que no toleren aigües brutes o contaminades.\nFoto: Balsa El Prado de Alcublas (COBCV)\nRelated ItemsActualitatActualitat 2AlcublesamfibisArticlesCàtedra obertaCOBCVgallipatogranotesgripausMedi AmbientMedio AmbienteOfegabousVicent Sancho


Marc Márquez i Toni Bou seran al bulevard de les estrelles\nEl comú posarà les plaques d’aquí a unes setmanes i els ha convidat a ser-hi\nMarc Márquez i Toni Bou tindran el seu nom i la seva signatura en una de les plaques del Bulevard de les estrelles de la capital. Els dos campions del món del motociclisme han signat ja les plaques que s’instal·laran d’aquí a unes setmanes al Fener Boulevard, segons ha informat el comú.\nEn l’estada d’ambdós a Andorra la Vella el cap de setmana passat, amb motiu de la gala de premis de la Federació Internacional de Motociclisme (FIM), Márquez i Bou van accedir a signar les plaques per constar al bulevard, inaugurat la setmana passada pel pilot de ral·lis Cyril Despres,\n#3 més del mateix\nI nosaltres ho mirarem des de la barrera. Tots els nostres polítics, comunals o de l'estat ballen al mateix so, uns pensen en posar estrelles i els altres en com treure de les cotitzacions de la Cass. Mai podrem anar bé si es continua amb aquesta dinámica.\nEstrelles de l'evasió legal d'impostos, estrelles que avui brillen i demà estaran en un altre país, perquè en realitat l'única cosa que esperen d'Andorra és la seva fiscalitat.\n#1 I els d'aquí?\nQue ens importen aquests rics que just fa dos dies que estan aquí. Això s'està fent sense cap criteri.


Eroski Sannia, amb el Cross Escolar de l’Hospitalet\nCaprabo, sempre preocupat per la salut i la nutrició dels més petits de la casa, col·labora de nou aquest any al Cross Escolar de l’Hospitalet de Llobregat amb la seva línia més sana: els sucs de la marca Eroski Sannia per tots els nens que arribin a la meta.\nAquesta nova edició del Cross Escolar, que organitza el Consell Esportiu en l’àmbit dels 37ns Jocs Escolars de l’Hospitalet, amb la col·laboració de l’Ajuntament, es celebrarà el proper dissabte dia 16 de novembre a la Zona Esportiva Feixa Llarga i a hores d’ara tot fa pensar que tindrà una gran participació. A més, hi ha prevista la presència de les autoritats, encapçalades per l’alcaldessa Núria Marín i el president del Consell i regidor d’Esports i Joventut, Cristian Alcázar, així com d’altres membres del Consistori i del Consell Esportiu i presidents de diferents entitats de la ciutat.\nRecord històric de participació\nEl Cross Escolar de L’Hospitalet té la participació més alta d’escolars de tot Catalunya i l’any passat va superar per tercer any consecutiu el record històric de participants amb l’arribada a la meta de més de 2.600 nens i joves, i més de 5.000 inscrits de prop de 100 centres educatius i entitats de L’Hospitalet.\nDes de Caprabo desitgem que el Cross d’aquest any torni a ser un gran èxit. Endavant!!


Alfred Döblin, Berlin Alexanderplatz | Arantxa Bea • Trapezi\nPublicat per Arantxa Bea • 25 de maig de 2016\nDeia Hermann Kesten que Alfred Döblin (1878-1957) no s’esforçava gens per no semblar mal educat i que mai no deixava escapar l’oportunitat de crear-se enemics: «La urbanitat de Thomas Mann li era tan aliena com la diplomàcia de Hofmannsthal o l’astúcia de Brecht; buscà el seu camí amb tossuderia i oblit de si mateix, com un autèntic dement desbocat entre els escriptors dels segle XX», sentenciava Marcel Reich-Ranicki. En efecte, grafòman empedreït —de temperament volcànic—, Döblin no feia la més mínima concessió al públic: «Escric ràpidament i en net, les vacil·lacions són un impediment»; i fins i tot quan en 1929 aconseguí l’èxit amb Berlin Alexanderplatz, es queixava que els lectors s’havien equivocat perquè, segons ell, havien llegit una novel·la metafísica i religiosa com una descripció de la gran ciutat i com un estudi psicològic. Amb aquest afany de polemista furibund, declarà en morir l’autor de La muntanya màgica: «Existí un Thomas Mann que elevà, o volgué elevar, a la categoria de principi artístic la ratlla del pantaló; això és tot el que cal saber-ne». Ranicki relaciona la insolència, la rebequeria i el desassossec de Döblin amb l’antisemitisme que patí —«una obvietat en aquella generació»—, però també amb un trastorn psíquic, una ment caòtica que enyorava l’ordre.\nDoctor en psiquiatria, aquesta professió permeté que Alfred Döblin estiguera en contacte amb delinqüents que li servien de model per als personatges, i entre els quals s’alça Franz Biberkopf, protagonista de Berlin Alexanderplatz, un «obrer del transport, rebentapisos, rufià, homicida» amb què l’escriptor volgué mostrar el destí d’un home fracassat: «No l’he cridat aquí a un joc, sinó a viure la seva existència difícil, veritable i il·luminadora», diu el narrador totpoderós; Biberkopf, que en la primera pàgina ix de la presó on ha complit quatre anys de condemna per haver apallissat i mort la parella, es proposa ser honrat i ho aconsegueix durant una temporada —«termini de gràcia»—, però «la vida a la llarga ho troba massa bonic, i pèrfidament li fa l’entrebanqueta». En aquest sentit —a pesar dels renecs de l’autor—, l’obra té trets de novel·la psicològica i lírica. Entre tavernes, apartaments, tramvies i escorxadors, Franz coneix Emilie Parsunke, amb la qual viurà una història d’amor trista i sentimental —com ho són les grans històries d’amor de la literatura; a la xica, que es prostitueix voluntàriament perquè Franz no haja de treballar, li hauria agradat dir-se Sonja —com en Crim i càstig—, però, de fet, serà senzillament Mieze: aquest personatge —explica Ranicki— té poc a veure amb les joves dostoievskianes i molt amb les de Kleist. En un dels extrems de la figura que no és exactament un triangle, apareix Reinhold —irònic nom que significa «benèvol i pur»—, un esperit maligne que, en gran part, causarà la desgràcia de Franz.\nPerò el vertader antagonista de Biberkopf probablement no siga Reinhold sinó la ciutat de Berlín, que es converteix en matèria i tema de la novel·la: «Aquests blocs de lloguer i fàbriques han sigut durant dècades el meu material d’observació i reflexió», digué Döblin en més d’una ocasió. Així, la imatge de l’urbs —en moviment incessant— i la història del pinxo que volia ser honrat es condicionen i complementen mútuament. Tot i reconèixer la influència de Joyce i de Dos Passos, el cert és que l’escriptor prussià s’havia preocupat pel muntatge i el collage abans de la publicació de Manhattan Transfer i el seu interès pel monòleg interior també precedeix l’Ulisses. Berlin Alexanderplatz és, doncs, una mena de mosaic de retalls de realitat: notícies locals, butlletins meteorològics, anuncis, publicacions oficials, cartells, estadístiques, articles de diccionari, atestats de la policia, processos judicials, cançons populars i passatges bíblics —Job, Abraham o Isaac funcionen com interpretacions metafòriques dels esdeveniments— interrompen persistentment el fil de la narració, alhora que pretenen reflectir l’experiència quotidiana del ciutadà modern. L’amalgama d’elements es percep també en l’estil: psicologisme, futurisme, expressionisme en la dinamització i personificació del paisatge, i naturalisme en la representació dels baixos fons berlinesos; a més, el lector ha de travessar, com un desert àrid, el llarg principi de Berlin Alexanderplatz amb el to gèlid i la sequedat de la «nova objectivitat» que dominava a finals de la dècada dels vint. Malgrat la diversitat de continguts i de tècniques, el llibre és sorprenentment unitari, gràcies al llenguatge: Alfred Döblin encertà quan recreà el dialecte berlinès, una parla dúctil, gens artificiosa ni efectista.\nEl que durant gran part de l’obra es pot llegir com un conte amb moralitat —els capítols sisè i setè tallen la respiració— es transforma al final en una espècie de misteri medieval: l’heroi reconeix la culpa del que li ha succeït i se’n penedeix, però això passa precisament quan el personatge ha perdut la consciència; no hi ha, per tant, comprensió ni reconeixement, sinó només il·luminació. Ranicki proposa que qui ha canviat no és el personatge sinó l’autor: «Sense forces ni ganes d’exposar el canvi salvífic, s’hi contenta amb una informació fugaç». Amb tot, sense Berlin Alexanderplatz resultaria difícil entendre una gran part de la prosa moderna alemanya: Wolfgang Koeppen, Arno Schmidt, Günter Grass, Uwe Johnson i Hubert Fichte, entre d’altres, reconegueren el mestratge de Döblin.\nEn el «Llibre segon», hi ha una estranya sensibilitat cap a un ocellet engabiat: «…no paren de fumar vinga fumar, i encara que hi hagi una cadernera que es podria morir, a ells se’ls en fot…», es queixa Biberkopf; de fet, Döblin havia declarat que, «a més dels vegetals, els animals i les pedres», només podia suportar altres dues categories d’éssers: deia que la seua nacionalitat no era «alemanya ni jueva, sinó la dels xiquets i els bojos»; amb tot el que els folls tenen sovint d’insuportable i molt excepcionalment —com en el cas d’Alfred Döblin—, de genial.\nEtiquetes: alemanyAlfred DöblinEdicions 1984novel·la


Les Pungoles opina i viu: Per poder negociar t'has d'empadronar...\nPer poder negociar t'has d'empadronar...\nEl nostre poder amb l'ajuntament de Sant Antoni és mínim i ho sabem tots. Les causes, ben clares: Ni estem recepcionat per l'ajuntament, ni el nostre vot és important perquè som quatre gats. Semblaria fàcil intentar negociar amb ells donades les multituts de necessitats evidents que tenim i les nostres deficiències, però com que som tan sols tres micos empadronats i per tant votants, ja podem plorar el que volguem. mai he entés com gent que viu tot l'any aquí no vol decidir sobre el seu municipi i continua votant a Barcelona. Haig de suposar que li don igual tenir que anar fent eslàlom pel seu carer o no tenir llum o que no li dediquin ni un euro del fons estatal. SI VOLEU PLORAR COM CAL I AMB SENTIT, PRIMER EMPADRONEU-VOS I DESPRÉS US QUEIXEU. Els veïns de cap de setmana o estiu, no decideixen, ni tenen poder, ni mai voldran pagar el que cal, per fer millor el lloc on vivim. Ara per ara, només conten els votants, i som molt pocs.\nPer cert, ja teniu a Anàlisi Socioeconòmica de Vilamajor, les dades actualitzades de "Els barris dividits de Vilamajor".\nSóc una veina del C/ Montseny i voldria saber si algún veí de la meva zona té problemes amb el clavegueram.\nDoncs, estimada veïna,el tema del clavegueram és un problema reticent i general de tota la urbanització i que enera males olors. Veuràs que ens preocupem més de les gllines del veí que del que tenim a sota de casa. Es va fer un estudi que ens va advertir que calia fer obres generals degut al seu mal estat.....això implica que ho afegim al tema del asfalt i les voreres i enllumenat!!és el que cal modificar per poder ser recepcionats per l'ajuntament!!El que cal és pagar tots i fer les obres!!\nDoncs el manteniment del clavegueram es responsabilitat de la Entitat Urbanística de Conservació, sense cap mena de dubtes. Entretant no siguem recepcionats, les reparacions les hem de pagar lamentablement entre tots. Tampoc seria just, que a mes de totes les incomoditats, cada veí tingués que arreglar-se les infraestructures de la urbanització. Pregunti-li al Sr Pujol, secretari administratiu, a veure si pot resoldre-li el problema. Bona sort i salutacions.


LLEGANDO A LA FÁBRICA DE CEMENTO...: Gelatina vegana de coco, pinya i gerds\nLa gelatina alimentària és un coloide, és a dir una mescla semisòlida a temperatura ambient. Sol obtenir-se a partir del colàgen, que a la vegada s'obté del teixit connectiu dels ossos dels animals bullint-los. Els seus usos culinaris son variats. La cuina vegana, però, te la seva alternativa: el "agar-agar", que no és una gelatina sinó un carragenat que s'obté de determinades algues roges. Les seves aplicacions culinàries son similars a les de la gelatina. Té la avantatja sobre aquella, però, que un cop quallat aguanta temperatures altes sense desfer-se, amb lo qual és apropiat per emprar-lo en plats calents. A demés qualla be en medis àcids, per això és perfecte per al nostre plat. Es ven en pols o bé en tires dessecades, i per fer-lo quallar cal bullir-lo uns minuts.\nLa gelatina d'avui l'he feta combinant capes de dues fruites àcides, el gerd i la pinya amb una de llet de coco, per a donar-li un cert aire tropical. Un postre vistós, no massa dolç i força baix en calories.\nUna safata de gerds\nUn quart de pinya\nTres culldtes. ben plenes d'agar-agar\nUna tassa i mitja d'aigua mineral\nBatre la pinya amb el suc de mitja taronja. Passar per un colador fi per a eliminar-ne les fibres de la polpa. Reservar. N'hem d'obtenir aproximadament uns 300 ml.\nBatre els gerds amb la resta del suc de taronja i passar-ho també per un colador per eliminar les llavoretes. També n'hem de fer uns 300 ml. Reservar.\nTant en un cas com en l'altre, si el suc no ens sembla prou dolç podem afegir-hi una mica de sucre.\nMesclar la llet de coco amb la quantitat de sucre que ens sembli millor.\nComençarem a fer les capes de gelatina començant per la de pinya. En un cassó posem a escalfar mitja tassa d'aigua mineral i una culleradeta plena d'agar-agar. Ho fem bullir, i tot remenant-ho deixem coure uns sis o vuit minuts. Tot seguit hi avoquem el suc de pinya. Remenem una mica fins que torni a bullir. Ho retirem i ho avoquem en un motlle amb prou capacitat per a contenir les tres capes de gelatina que hi posarem. Ho deixem refredant una estona a la nevera.\nQuan la capa estigui quallada prepararem la gelatina de gerds repetint l'operació anterior. Quan aquesta segona capa hagi quallat hi afegirem la de llet de coco seguint el mateix procediment.\nUn cop les tres capes estiguin ben sòlides podrem desemmotllar la gelatina. Precaució però per que la capa de llet de coco al no ser aquosa com les inferiors si no més aviat greixosa no s'hi adhereix i té tendència a relliscar.\nTalleu i presenteu la gelatina al vostre gust. Nosaltres hi hem afegit uns fruits de bosc.


Transcendència (pel·lícula) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nTranscendència (títol original en anglès, Transcendence) és una pel·lícula estatunidenca de ciència-ficció del 2014 del director Wally Pfister. Està protagonitzada per Johnny Depp, Morgan Freeman, Rebecca Hall, Kate Mara, Cillian Murphy i Paul Bettany.\nLos Angeles, Califòrnia i Nou Mèxic\nintel·ligència artificial i mind uploading (en)\nEl doctor Will Caster és un investigador d'intel·ligència artificial que treballa per crear una màquina que tingui consciència col·lectiva i autosuficient. Un grup extremista que s'oposa a l'avenç tecnològic el marca com un objectiu a abatre, però llurs accions no fan sinó impulsar-lo a aconseguir el seu objectiu. En Caster també vol formar part d'aquesta nova tecnologia i la seva dona Evelyn i el seu millor amic, Max Waters, també investigadors, qüestionen aquest aspecte. L'objectiu d'en Caster és adquirir coneixement sobre tot allò que es troba al planeta terra, com el fet d'aconseguir curar malalties i fer del món un lloc millor mitjançant la tecnologia.\nTranscendència és el debut en direcció del director de fotografia Wally Pfister. Jack Paglen escrigué el guió inicial perquè Pfister dirigís, i la productora Annie Marter l'escollí per produir-lo a llarg termini amb la seva companyia Straight Up Films. El març del 2012, Alcon Entertainment adquirí els drets del projecte. Alcon finançà la pel·lícula; productors de Straight Up i Alcon s'uniren per produir-la. El juny d'aquell mateix any el director Christopher Nolan, per al qual Pfister havia treballat com a director de fotografia, i la seva companya de producció Emma Thomas s'uniren al projecte com a productors executius. L'octubre del 2012, l'actor Johnny Depp entrà en negociacions per protagonitzar la pel·lícula. The Hollywood Reporter informà que Depp tindria un sou de 20 milions de dòlars i un 15% dels beneficis de la pel·lícula. Pfister es reuní amb Noomi Rapace per al paper femení principal i també mantingué converses amb James McAvoy i Tobey Maguire per a l'altre paper masculí. A més a més, un paper secundari fou ofert a Christoph Waltz. El març del 2013, Rebecca Hall fou contractada per al paper femení principal. L'abril, Paul Bettany, Kate Mara i Morgan Freeman s'uniren al repartiment principal.\nTranscendència - Lloc web oficial (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Transcendència_(pel·lícula)&oldid=25956059»\nDarrera modificació: 9 gen 2021 a les 13:41\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 9 gen 2021 a les 13:41.


Seguiment desigual de la vaga d’ensenyament d’ahir | Ràdio Móra d'Ebre\nSeguiment desigual de la vaga d’ensenyament d’ahir\nLa jornada de vaga a ensenyament d’ahir en contra de la reforma educativa i les retallades ens va deixar un seguiment desigual per part d’alumnes i professors. Instituts i escoles de la Ribera d’Ebre, Terra Alta i Priorat van secundar aquesta vaga, mentre que la incidència pràcticament no es va apreciar en les escoles bressol, que també estaven convocades a la jornada de protesta.\nLa comunitat educativa espanyola va exercir el seu dret a vaga ahir, alumnes, professors i pares van voler deixar clar a l’estat que no estan d’acord amb les retallades que es preveuen en l’ensenyament públic, ni tampoc amb la contrareforma educativa que planteja el ministre Wert. Els sindicats xifren en un 90% l’afectació als centres docents i en un 40% el seguiment per part dels professors. El departament d’ensenyament, per la seva banda, calcula que la participació va ser del 13% a la demarcació de Tarragona.\nA les nostres comarques, Ribera d’Ebre, Terra Alta i Priorat la incidència va estar força destacada en escoles, instituts i cicles formatius. Com és el cas de l’Escola Lluis Viñas de Móra d’Ebre on només 20 alumnes, de més de 350 van anar ahir a l’escola. Meritxell Massip és la cap d’estudis:\nMERITXELL MASSIP 9-5 VAGA LLUIS VIÑAS\nPercentatges similars els trobem a l’IES Priorat o a l’Institut Julio Antonio on també es va registrar una amplia diferència entre el seguiment per part dels alumnes i els professors. Josep Solé és el cap d’estudis de l’institut de Móra d’Ebre.\nJOSEP SOLE 9-5 VAGA IES JULIO ANTONIO\nEntre els estudiants de casa nostra la incidència va ser més notòria en els cursos de batxillerat i els cicles formatius. Ismael Miguel és el cap d’estudis de l’Institut Terra Alta:\nISMAEL MIGUEL 9-5 VAGA INSTITUT TA\nD’altra banda cal remarcar que aquesta jornada de vaga no ha tingut pràcticament incidència en les escoles bressol.\nThis entry was posted in Notícies and tagged comunitat educativa, ensenyament, estudiants, professors, reforma educació, retallades, vaga by Ràdio Móra d'Ebre. Bookmark the permalink.


Un empresari holandès obre a Barcelona el primer Museu del Cànnabis a Catalunya\nBarcelona ja té un Museu del Cànnabis. Està ubicat en un palauet del segle XVI, en ple centre, i és el més gran d'Europa. La iniciativa és d'un empresari holandès que ja té altres centres similars. L'objectiu és difondre les qualitats d'aquesta planta i promoure la legalització de la marihuana.\nRedacció 10/05/2012 - 06.17 Actualitzat 10/05/2012 - 18.52\nBen Dronkers ha triat Barcelona per obrir la rèplica del Hemp Museum Gallery d'Amsterdam per la seva estima a la ciutat i, en concret, al Palau Mornau, situat al carrer Ample, a Ciutat Vella. Aquest empresari holandès, que ha comptat en part amb fons obtinguts d'empreses productores i processadores de cànnabis i cànem, se sent orgullós del seu projecte i insisteix que el museu es limita a narrar la història de la planta al llarg dels últims segles. Dronkers, però, confia plenament en el potencial ús medicinal del cànnabis i per això assegura que és "la penicil·lina del futur".\nA la inauguració del museu, ahir a la nit, s'hi van premiar alguns defensors de la legalització de les drogues, com ara Richard Branson, fundador de Virgin i membre de la Comissió Global de Política de Drogues, que ha lloat la iniciativa del poble de Rasquera i ha assegurat que si Espanya regulés i gravés amb impostos el consum de marihuana resoldria part dels seus actuals problemes econòmics. També ha rebut un premi l'activista procannàbica espanyola Fernanda de la Figuera, creadora del club de dones Marías x María.\nEl Museu, que obrirà les portes aquest divendres, conté més de 6.000 peces relacionades amb el cànnabis a través de les quals explica els diferents usos que se li ha anat donant al llarg de la història, com el tèxtil, el medicinal, sacramental i, també, recreatiu. Així, entre d'altres, es destaquen peces com gravats del segle XVII amb escenes de fumadors de marihuana, teixits realitzats a base de cànem o pipes d'arreu del món.\nObre a Barcelona un museu del cànnabis


Ara necessitem prioritzar la reconstrucció. Des del consens i la moderació cal fer passos ferms cap endavant, no una ensopegada rere l’altra. La reconstrucció social, sanitària i econòmica és obligada. Es tracta de millores que fa temps que s’havien de realitzar i que el virus ha visibilitzat.\nPerquè resulti útil han d’atendre tots els sectors. S’ha d’abordar des de la consideració i el respecte al conjunt de formacions polítiques. Tots junts podem evitar que ningú no es quedi enrere. Si alguna cosa ha quedat clara és que els partits del govern són molt febles. Són incapaços d’aprovar res sense els suports externs.\nAlgunes formacions somien tornar a èpoques pretèrites en les quals els governants feien i desfeien com volien. Però, per sort, ja no. Els grups que conformen l’actual Govern de la Generalitat estan a mata-degolla entre ells i encara no han volgut acceptar la mà estesa de la resta de formacions quan se’ls ha ofert amb lleialtat per ser útils i resoldre les urgències socials i econòmiques.\nElls saben que ens tindran al davant sense cap titubeig quan pretenguin tornar a trepitjar els drets i llibertats de tots els catalans. Ni les banderes, ni els xantatges ni els ultimàtums no arreglaran res.\nTanmateix, hem d’estar tots junts quan es tracta de prioritzar tots els esforços per reconstruir el sistema sanitari, o per aportar les solucions que permetin que els treballadors puguin recuperar-se de l’esgotament que el virus ha ocasionat, i que els negocis puguin aixecar de nou la persiana al més ràpidament possible. Cal posar al centre les persones. Els demano que, si us plau, deixin les lluites caïnites i les grolleries i que prioritzin el que necessiten els ciutadans. Hi ha discursos de polítics amb molta influència que faciliten el tancament d’empreses pel pànic a la inestabilitat jurídica. És el moment d’allunyar-se del forat negre del procés i d’atansar-nos a les solucions compartides.\nDestinem tots els nostres esforços a salvar vides i llocs de treball. Això és el que es mereixen els milers de morts que ja no tindran l’oportunitat de veure una societat reconstruïda. Els nostres fills seran els que rebran els encerts i els fracassos del que s’estimuli ara.


Banys d'hidromassatge personalitzats\t- La Cabanya, rural & wellne\nEls banys tenen lloc en una banyera d’hidromassatge de la gamma Jacuzzi ® acompanyats per cromoteràpia, aromaterapia i músicoterapia. S'aconsella que per tal d’aconseguir el màxim benestar es comenci per un bany personalitzat seguit d’un tractament corporal.\nRelaxa’t i gaudeix. Sessió del bany: 15 minuts.\nBANY CLEOPATRA: La Cleopatra t’obrirà les portes d’Egipte a través del seu bany de llet. Gaudeix d’aquest bany de luxe que es remunta a l’any 70 a.c. Aconseguiràs una pell molt més hidratada, suavitzada i lluminosa gràcies a les propietats nutritives de la llet. Un bany adequat per les persones amb pells seques i deshidratades. Submergeix-te i gaudeix!\nBANY DE CÍTRICS: Deixa volar la teva imaginació gràcies al contingut de cítrics variats surant damunt de l’aigua. Un bany de salut i bellesa gràcies al còctel de fruites. El bany de cítrics t’aportarà les vitamines necessàries per la teva pell aconseguint així millorar les defenses de l’organisme i l’estimulació dels vasos sanguinis. Un bany que t’aportarà un estat de profunda relaxació.\nBANY DIONÍS: Dionís, el Déu del vi, t’ajudarà a rejovenir la pell, a tonificar-la i a proporcionar-li una major consistència gràcies als antioxidants que conté el vi. Un bany de vi amb propietats tranquil·litzants i ric amb minerals que t’alleugirà la tensió i conservarà l'elasticitat i la fermesa de la pell. Entra i descobreix el món del vi!\nBANY ROMÀ: La lleugera aroma de roses i els seus pètals et transportaran a l’època romana quan els romans utilitzaven els pètals de rosa en els seus banys públics. Un bany que cuidarà la teva pell tot millorant l’aspecte de les arrugues. Seguint les tradicions més nobles, el bany et donarà tranquil·litat i alegria tot disminuint els pensaments depressius. Fes un viatge en el temps!


Manicura amb purpurina groga: tendències de la moda i les millors idees de la foto - Confetissimo - bloc de dones\nEl groc és una tendència actual i de moda. Com diuen els psicòlegs, les persones associen el groc amb el sol, la calor i la llum. El color groc ens anima, ens ajuda a mirar la vida cada cop més fàcilment. Aquest esquema de colors és ideal per a moltes coses, inclosa la manicura. Els tons càlids i assolellats agradaran absolutament a tothom. És difícil trobar una persona que, després d’un llarg hivern, no vulgui posar accents brillants a la seva imatge.\nLa varietat de tons grocs són: daurat, blat madur, mostassa, mel, ambre, ametlla, curri i molts altres. I cada ombra "jugarà" d'una manera completament diferent a diferents formes d'ungles: sigui un quadrat, un oval, una ballarina, un estiletto o una ametlla.\nManicura brillant groc per a ungles llargues\nLes ungles llargues sempre ens proporcionen una base gairebé il·limitada per a la creativitat. En les ungles llargues, groc brillant i apagat amb un disseny brillant, i només brillant groc daurat, plata o perla quedarà bé. L’únic perill és no sobresaturar la manicura amb materials brillants.\nPer tant, posem en servei la tonalitat del groc que més ens agrada i escollim, sense perdre la sensació de moderació i gust, un disseny brillant. Pot ser fregant sobre una base groga o groc sobre una base blanca i un bonic patró, un patró de purpurina groc daurat, així com una combinació de colors grocs i diversos altres, estimats per molts, en diferents ungles.\nUna solució interessant serà un disseny francès amb vernís groc o centelleigs al llarg de la vora de la ungla. Un dibuix amb flors grans o qualsevol altre objecte, com els alvocats preferits de tothom, les pinyes, els ponis de l'arc de Sant Martí, els cors, les emoticones, es veuran exquisits a les ungles llargues.\nA més, per cert, les inscripcions, les paraules i fins i tot les frases petites seran útils i, fins i tot, fins i tot els mems, tot això es pot disposar de manera meravellosa i amb bon gust en un o diversos claus. Molts mestres amb talent de la indústria de les ungles a partir de pedres artificials i de vegades fins i tot precioses creen composicions d’autors sencers sobre ungles llargues, realment dignes d’una autèntica reina.\nManicura brillant groc per a ungles curtes\nTot i la bellesa i els avantatges insuperables de les ungles llargues, les ungles curtes que són més còmodes a la vida quotidiana continuen guanyant popularitat. I durant molt de temps, la curta longitud de les ungles no ha estat un obstacle per cobrir-les amb colors brillants i de moda amb idees de disseny atrevides i brillants. El color groc de moda amb brillants no és una excepció. Per cert, les lluentons converteixen fàcilment una manicura groga i assolellada diària en una ungla curta en una solemne.\nUna solució bastant inusual i convenient per a la manicura a les ungles curtes serà un degradat de groc amb blanc, verd i taronja. El degradat és autosuficient, però es pot complementar, a petició vostra, amb un disseny fet amb brillants o petites gotes de pedres.\nTambé és possible una decoració elegant d’ungles amb insectes o un estampat floral de color groc de petit format, mentre que per a les ungles llargues poden ser grans flors grogues: tulipes, margarides, roses.\nUn tema a part és la manicura groga amb un disseny geomètric: un patró de quadres de color groc-blanc o groc-negre, cercles o lunars en groc o en groc, rectangles marcats amb una línia fina i plens d’espurnes grogues, línies estrictes clarament delimitades o a través de la placa de les ungles.\nI aquesta no és una llista completa d’opcions de disseny. El vostre estat d’ànim, inspiració i imaginació sempre pot crear un disseny nou o fins i tot una tendència.\nManicura amb disseny groc\nUna condició opcional és el groc com a base de la manicura. El disseny groc o els seus elements en la manicura d'altres colors té un aspecte molt bonic, atractiu i fresc. Les combinacions més habituals en manicura i disseny: groc i negre, groc i blanc, tons primavera-estiu de groc i diferents tons de verd, sorra de tardor i emoticones groc bordonats i grocs sobre qualsevol fons de qualsevol època de l’any.\nUs recomanem que llegiu: Pedicura en negre: idees a la foto\nEl "ull de gat" també continua sent popular, incloent diferents tons de groc i groc-daurat. Un tipus de manicura purpurina groc relativament nou (manicura 3D), profund, ric, brillant i eficaç.\nManicura groc mat\nPodeu actualitzar o canviar fàcilment la manicura groga brillant habitual amb un vernís o una part superior amb efecte mat. Sembla que un simple procediment de superposició i voilà, un disseny completament diferent, són minimalistes, elegants i moderats.\nLa manicura de color groc mat és, sens dubte, també un cas brillant, però amb una exigència especial a la sofisticació. Disseny groc inusual i atractiu en manicura mate d'altres colors. El disseny de pedreria, còdols, perles i kamifubuk multicolors té un aspecte fantàstic en una manicura de color groc mat. Una manicura té un aspecte molt bonic, que combina colors brillants i groc mat.\nEl groc és el color de les persones actives, positives i optimistes. El color groc ens fa viure, crear, decorar la quotidianitat grisa. L’associem amb el sol, l’alegria, la lleugeresa i la brillantor. Aquest color groc dinàmic i ric inspirarà més d'una vegada a la creació i l'encarnació de moltes més noves idees originals de manicura i disseny groc amb brillants, pedreria i dibuixos.\nDeixeu que qualsevol tipus de manicura impecable, solemne o quotidiana, tranquil·la o evocadora d’emocions indescriptibles, minimalistes o saturades de troballes de disseny, brillants o mates, creï un estat d’ànim meravellós per als seus propietaris i es converteixi en un excel·lent complement a la imatge escollida i estimada.\nLes ungles boniques i arreglades són una targeta de visita de qualsevol dona, nena. A més, avui en dia la manicura és una nova forma d’art multifacètica i prometedora.


Le Comptoir Des Sables Biscarrosse França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n34 Avenue De La Liberation, Biscarrosse Plage, Biscarrosse, França, 40600 - Veure al mapa\n"Very friendly and extremely helpful owners. Made us feel ve..."\nAl visitar Biscarrosse-Plage, vosté es sentirà com a casa a Le Comptoir Des Sables, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Biscarrosse-Plage. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com habitació familiar, servei de llançadora, àrea de TV/saló compartit.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, insonorització, accés a la sala executiva per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com bany, camp de golf (a 3 km), massatge, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Biscarrosse-Plage, faci de Le Comptoir Des Sables la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (55) Parelles (43) Viatgers en solitari (5) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (2) Grups (2)


Dia i hora: Dissabte, 29 de desembre a les 11.00 h. (+ 3 anys)\nEs tracta d'una narració oral de contes de Nadal amb música, humor i objectes animats per fer participar el públic. Veurem els dimonis enfadats amb els pastorets i un tió viatger.\nDesprés dels contes farem el taller de fanalets de Reis perquè cada nen pugui personalitzar el seu fanal amb dibuixos i diferents materials d'estampació.\n***Sessió amb aforament limitat a 30 famílies. Inscripcions a la Biblioteca de Figueres***


PER UNA MAJOR JUSTÍCIA SOCIAL Un esdeveniment que encara es fa necessari\nA nivell mundial, a iniciativa de l’ONU, des de l’any 2007 es celebra, cada 20 de febrer, el Dia Mundial de la Justícia Social. Este esdeveniment és una crida globalitzada que vol concretar part de les conclusions de la cimera de Copenhague de 1995 sobre desenvolupament social.\nPer tant, el dia de la Justícia Social, pretén consolidar la tasca de tota la comunitat internacional per tal d’eradicar la pobresa i promoure l’ocupació plena i el treball decent, la igualtat entre sexes i l’accés al benestar social i la justícia social per a tots.\nAportació, des de l’Església, a la construcció de la Justícia Social.\nEl passat mes de març de 2017 celebràvem el cinquantenari de l’encíclica Populorum Progressio i pot ser, en esta reflexió, siga bo traure el seu record per la connexió en relació al títol de l’article. Amb el preàmbul serà suficient. Destaque el següent:\n- Desenvolupament dels pobles, en parla, sobretot, dels que s’esforcen de fugir de la fam, la misèria, les malalties endèmiques, la ignorància, els que cerquen una participació més plena en els fruits de la civilització, que s’orienten decididament cap al seu ple desplegament.\n- Ensenyament social dels Papes, el document menciona el magisteri ordinari de l’Església assenyalant les encícliques Rerum Novarum, de Lleó XIII, Quadragesimo Anno, de Pius XI, Mater et Magistra i Pacem in Terris, de Joan XXIII.\n- Fet important, recorda que en eixe moment, i jo diria també ara, el fet més important, del qual tothom ha de prendre consciència, és que la qüestió social ha pres una dimensió mundial.\n- Els nostres viatges, on es presenten les interpel·lacions que havia rebut Pau VI en els seus viatges on veu, amb ulls propis, les gravíssimes dificultats dels pobles que lluiten davant del problema del desenvolupament.\n- Comissió “Justícia i Pau”, esta es crea amb intenció de respondre als desigs del Concili i de concretar l’aportació de la Santa Seu a esta gran causa dels pobles en vies de desenvolupament.\nL’encíclica consta de 87 notes repartides entre el preàmbul, dos parts i una crida final. Crec que el relat anterior ens situa clarament en una Església compromesa en relació a la celebració del 20 de febrer. Tenim documents oficials, posicionaments, declaracions, estructures per a canviar i transformar la realitat.\nLes ombres i les llums de la realitat des de la celebració.\nLes ombres que requerixen del crit de Justícia Social i que són les qüestions a les quals, com a societat global, hem d’estar atents, per a mi són:\n- El grau de concentració de la riquesa en el món. Sols 8 persones posseïxen la mateixa riquesa que la meitat més pobra de la població mundial, 3.600 milions de persones.\n- Els processos permanents d’invenció i innovació destruïxen llocs de treball i/o en desplacen d’altres cap a sectors on els treballs són més precaris.\n- Les noves Economies, de recent aparició, con la anomenada economia col·laborativa. Es tracta de l’intercanvi, entre parells, mitjançant una plataforma, d’un bé o servei. Parlem de Deliverroo, Uber, Airbnb, BlaBlaCar i altres. Encara hi ha molts interrogants: la laboralitat del treball, el pagament d’impostos, les normatives administratives actuals, etc. Cal preguntar-se si el futur capitalisme serà un capitalisme de plataforma.\n- El procés de globalització està produint unes relacions comercials desiguals entre països.\n- Tenim una petjada ecològica de l’1,5, és a dir, consumim més recursos dels que produïx el planeta. Som mediambientalment insostenibles.\n- Socialment apareixen situacions d’exclusió de persones i grups socials.\n- En l’àmbit cultural s’està produint un monopoli creixent dels mitjans de comunicació i de difusió en mans d’un pensament ortodox.\nPel que fa a les llums, cal assenyalar iniciatives que pretenen produir un canvi en l’actual itinerari de la nostra societat global:\n- L’aprovació per l’ONU, l’any 2015, de l’agenda pel desenvolupament sostenible. Esta és punt de partida per a aconseguir un món sostenible el 2030 mitjançant els objectius de desenvolupament sostenible (ODS).\n- El treball d’organitzacions internacionals fent denúncia: evasió fiscal, desplaçats, immigrants...\n- Aparició d’iniciatives ciutadanes per la construcció d’unes societats més democràtiques i participatives mitjançant iniciatives locals i nacionals.\nDes de la realitat concreta local, cal assenyalar altres llums que representen alternatives:\nDes del món de l’empresa mercantil:\n- La Responsabilitat Social Empresarial (RSE) és el compromís de l’empresa per contribuir al desenvolupament econòmic sostenible en col·laboració amb persones treballadores, accionistes, clients, proveïdors, administracions i societat en general.\n- El processos d’autoavaluació, com ara pot ser el GRI- Global Report Initiative, mostren el grau de compromís en l’àmbit social, econòmic i mediambiental.\n- El moviment de l’Economia del Bé Comú (EBC) té la intenció d’establir un model econòmic basat en una economia sostenible i alternativa al model capitalista i al dels mercats financers.\nDes de l’Economia Social i Solidària cal assenyalar les cooperatives tradicionals i les iniciatives solidàries més recents. Totes dues es troben arrelades al territori i responen a trets, entre d’altres, com democràcia econòmica, primacia del treball sobre el capital i distribució equitativa de la riquesa.\n- La potenciació de la innovació i l’empreniment social, que dóna solució a problemes de les ciutats, famílies, gent gran, joves, dones...\nLes ombres són moltes i molt assentades. Per tant, com actuar? Crec que la informació i les reflexions que he presentat donen pistes. Des de la celebració i els documents de l’Església, la crida és clara. El punt central és la persona, el seu creixement, el seu benestar, les relacions entre tots i caminar cap a la construcció del Regne ací a la terra. Endavant! i bona celebració del Dia Mundial de la Justícia Social.


cadena | Ràdio Móra d'Ebre\nCatalunya s’uneix per la Independència\nPosted on 12/09/2013 by Ràdio Móra d'Ebre\nCatalunya va tornar a fer historia ahir a la tarda donant-se les mans per tal de construir tota una Via Catalana que va unir Pertús i Vinaròs al llarg de 400 quilòmetres. Una cadena humana organitzada per l’Assemblea Nacional Catalana i que va voler deixar ben clar que Catalunya vol ser independent.\nL’11 de setembre del 2013 serà recordat per tots els catalans com el dia que es van donar les mans per donar a tot el món un missatge: Catalunya ha d’esdevenir un Estat propi. Al llarg del dia els municipis d’arreu del país es van omplir de samarretes grogues i estelades, preparats per acudir a aquesta Via Catalana que es va constituir a les 17.14 hores en punt. Una fita que fa de l’11 de setembre d’ahir un dels més especials de la historia segons el President de l’Assemblea Móra d’Ebre per la Independència, Albert Papiol:\nALBERT PAPIOL 11-9 11 SETEMBRE\nUna cadena humana que el que volia deixar palés és la necessitat que el poble de Catalunya pugui expressar-se i decidir quin vol que sigui el seu futur. Joan Piñol és l’alcalde de Móra d’Ebre:\nJOAN PIÑOL 11-9 DEIXAR QUE EL POBLE SEXPRESI\nUna jornada, la d’ahir, en la que els pobles d’arreu del país van celebrat tot tipus d’actes institucionals, commemorant el què es la diada de Catalunya. Amb la lectura del manifest unitari i desplegaments de senyeres gegants en diferents punts emblemàtics. Cal destacar també, el pas de la Cursa per la Llibertat, provinent del Segrià, i que va passar per Flix o Móra d’Ebre, on se’ls va fer l’entrega de l’històric llegat del Roser de Lleida. Una Cursa que va unir Lleida amb la Via Catalana.\nD’altra banda a Móra d’Ebre un centenar de persones van recórrer els carrers del poble, el dimarts a la nit, en el que va ser la primera marxa de torxes per la independència. Mentre que ahir al matí una trentena d’associacions i entitats del municipi van participar en la tradicional ofrena floral als peus del monument l’Estel de la Llibertat, davant del Club Nàutic.\nPosted in Notícies\t| Tagged 11, cadena, catalana, Catalunya, estelada, humana, independència, manifest, setembre, via\nMóra d’Ebre i Móra la Nova s’uniran avui per la independència\nMóra d’Ebre i Móra la Nova s’uniran avui per fer una Cadena Humana per la Independència. L’acte pretén ser un assaig de la Via Catalana per la independència: una cadena humana que recorrerà el Principat de nord a sud, i que tindrà lloc el proper 11 de setembre, amb motiu de la festa nacional de Catalunya.\nAvui, a les 8 del vespre, Móra d’Ebre i Móra la Nova quedaran unides per una Cadena Humana sobre el pont que uneix les dos Móres. L’acte, organitzat per l’Assemblea Nacional Catalana, pretén escenificar el suport del territori al procés cap a la independència impulsat arreu de Catalunya.\nA més, també servirà d’assaig de cara a la Via Catalana per la Independència: una cadena humana que recorrerà el Principat de nord a sud, i que tindrà lloc el proper 11 de setembre amb motiu de la festa nacional de Catalunya. Marta Messeguer, coordinadora de l’Assemblea de Móra la Nova per la Independència, ens ha explicat l’origen i finalitat d’aquesta cadena humana sobre el riu Ebre.\nMARTA MESSEGUER 25-7 CADENA HUMANAmp3\nD’altra banda, aquest estiu hi ha programats nombrosos actes al nostre territori que persegueixen el mateix objectiu. Aquest és el cas de la primera diada independentista a la Terra Alta, que tindrà lloc aquest dissabte a La Fatarella; la baixada per l’Ebre amb caiak sota el nom “omplim el riu d’estelades”, que tindrà lloc a Móra d’Ebre el 4 d’agost; l’acte d’encesa de dos mil espelmes, el 5 d’agost a Móra la Nova; o l’encesa d’una estelada durant el sopar popular de festes Majors de Móra d’Ebre el dia 20 d’agost, i que comptarà amb la presència de l’actor i humorista Toni Albà.\nPosted in Notícies\t| Tagged cadena, humana, independència, Móra d'Ebre, Móra la Nova, pont


Què hi ha de nou en el futur de les noves tecnologies en l'àmbit educatiu?\nAquesta setmana s'ha celebrat la novena edició del congrés ITWorldEdu sobre transformació tecnològica a les escoles, amb la participació de 800 docents, experts i empreses del sector de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació\nCésar Coll en la seva intervenció a l’ITWorldEdu\nAquesta setmana s’ha celebrat la novena edició del congrés ITWorldEdu sobre transformació tecnològica a les escoles, amb la participació de 800 docents, experts i empreses del sector de les Tecnologies de la Informació i la Comunicació. L’oganitzen el Clúster Edutech –agrupació de més de 40 d’empreses que desenvolupen productes i ofereixen serveis tecnològics pels centres educatius no universitaris– i Eurecat, Centre Tecnològic de Catalunya que reuneix l’experiència de més de 600 professionals que generen un volum d’ingressos de 43 milions d’euros anuals i presta servei a més de 1.000 empreses.\nEn la conferència inaugural a càrrec de César Coll, Catedràtic de Psicologia per a l’Educació de la UB, es va posar l’accent amb el que es considera el principal repte de futur del sistema educatiu: oferir programes d’aprenentatge recolzats per les tecnologies digitals, amb una transversalitat de continguts i una connexió directe entre el que s’ensenya a l’aula i allò que els alumnes aprenen fora d’ella. “La pregunta no és si hem de personalitzar l’aprenentstge, sinó com ho fem i com resoldre les dificultats”, afirmava.\nEn les conclusions es destacava “el creixent nombre de projectes pedagògics que treballen el pensament computacional com element clau per incorporat la tecnologia a l’aula”, i el fet que cada escola necessita un sistema tecnològic diferent, flexible i dimensionat en funció del seu context i necessitats. En el transcurs de les ponències i presentació d’experiències s’ha parlat del poder d’atracció de les eines tecnològiques per captar els estudiants de totes les edats i que cal aprofitar aquesta curiositat per implicar-los ens els processos de transformació del seu aprenentatge. En aquest sentit s’ha comentat que les TIC-TAC no es poden veure com un bolet aïllat, sinó que les noves eines i llenguastges s’han integrar al projecte educatiu i relacionar amb el canvi metodològic –les maneres d’ensenyar, aprendre i avaluar– i la reorganització dels temps i els espais a l’aula i al conjunt de l’escola. En les pràctiques exposades hi eren molt presents el treball per competències, l’aprenentatge cooperatiu, la resolució de problemes i els projectes de treball.\nMiquel Àngel Prats, professor a la Universirtat Ramon Llull i membre del comitè científic del congrés, va donar a conèixer una de les dades més emblemàtiques d’un estudi recent de la consultora Ipsos: “Vuit de cada deu professors utilitzen les TIC a l’aula com a mínim una vegada a la setmana, però només un 20% en fa un ús innovador”. Sosté Prats que les TIC s’utilitzen majoritàriament per buscar informació i que queda molt camí per fer en la introducció d’aplicacions innovadores en àmbits com l’aprenentage en dispositius mòbils, la realitat augmentada o la geolocalització.\nHeus aquí un parell de pràctiques especialment innovadores que es van presentar. La primera, Metodologies i aules. Fem realitat els somnis!, de l’Institut Joaquima Pla i Farreras de Sant Cugat del Vallés, sobre un ampli i sostingut procés participatiu que va consistir en redissenyar els espais amb la implicació dels alumnes del centre, organitzats en grups de treball, i d’estudiants d’Arquitectura. A partir d’un treball de documentació prèvia, recerca i pluja d’idees es van debatre diferents propostes de distribució de l’aula, d’optimització de l’espai, reducció de la contaminació acústica i de nous mobiliaris fins arribar a la consecució de l’aula pilot, amb espais sempre flexibles i canviants, per tal de fer un ús creatiu de les TAC, amb espais adaptables al treball cooperatiui a diverses aactivitats d´ensenyament-aprenentatge.\nLa segona experiència, de lEscola Virolai de Brcelona, es centra sobre el big data, on els alumnes de Batxillerat aprenen a llegir i analitzar dades de maneres diferents. Cada curs es treballa un projecte interdisciplinar entre les àrees de Ciències Socials i Tecnologies. Se’n va fer un sobre l’anàlisi de l’ús de les llengües a Catalunya a través de Twitter; i aquests curs s’està treballant el tràfic de persones i refugiats sirians a partir de dades públiques i del programa Pyton.


SORTIDA SOL DEL SOLSONÈS\nEl dia 5 de febrer, la família del Sol del Solsonès se’n va d’excursió. Sortirem de Solsona a les 10 del matí i ens n’ anirem a visitar el Monestir de Sant Benet, a Sant Fruitós del Bages.\nRealitzarem un recorregut amb guia pels espais més emblemàtics del monestir; l ’església, el claustre, el celler i les cel·les de la galeria de Montserrat que ens permetrà posar-nos a la pell dels habitants del monestir. En acabat, ens desplaçarem al Parc de l’Agulla, ens n’anirem de pícnic. I després de dinar, arribarem a Manresa, per tal de visitar la famosa Cova de Sant Ignasi. Després de realitzar aquesta última visita, ens disposarem a tornar cap Solsona.\nQui estigui interessat a participar en aquesta excursió, es pot posar en contacte amb nosaltres als telèfons 973483683 / 650867025 fins dilluns 4 de febrer. El preu pels socis es de 10€ i els no socis 15€, inclou autocar i entrada.


Conferència: “La mandíbula del Firal de la Seu d’Urgell. Història d’un descobriment”, a càrrec de David M. Alba. | Postexcavatòrix\nConferència: “La mandíbula del Firal de la Seu d’Urgell. Història d’un descobriment”, a càrrec de David M. Alba.\nLa Seu d’Urgell. Tribuna d’Arqueologia.\nEl proper divendres 18 d’octubre a les 20,00h, David M. Alba, cap del Grup de Recerca de Faunes del Neogen i Quaternari de l’Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont impartirà la conferència: “La mandíbula del Firal de la Seu d’Urgell. Història d’un descobriment”, organitzada pel Consell Comarcal de l’Alt Urgell, l’Institut d’Estudis Comarcals de l’Alt Urgell, l’Arxiu Comarcal de l’Alt Urgell, l’Espai Armengol i l’Ajuntament de la Seu d’Urgell.\nEn aquesta xerrada, es resseguirà la història del descobriment de la mandíbula del Firal, el primer fòssil d’hominoïdeu (el grup que comprèn els humans i simis antropomorfs) que es va trobar a Catalunya a principis del segle XX. Amb una edat d’uns 10 milions d’anys, inicialment s’atribuí a Dryopithecus fontani i posteriorment a Hispanopithecus crusafonti.\nLa conferència tindrà lloc a l’Arxiu Comarcal de l’Alt Urgell (Carrer de Sant Ermengol, 71. La Seu d’Urgell).\nThis entry was posted on 15 Octubre 2013 by Oriol Fort in activitats, conferència, novetat, paleontologia and tagged Arxiu Comarcal de la Seu d'Urgell, David M. Alba, Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont (ICP), mandíbula del Firal.


Especialistes amb Anuncis i Publicitat amb bombolles de sabó | Bombolles de Sabó\nIniciAnuncis / Publicitat\nLes bombolles de sabó gegants són sempre una proposta fresca, original i sorprenent.\nLes bombolles gegants aconsegueixen despertar l’interès i la curiositat a través d’una experiència única que ens recorda la nostra infància i ens genera un somriure a tots.\nLa realització de bombolles de sabó pot arribar a ser un repte considerable depenent de les condicions meteorològiques i altres factors.\nLa fórmula de solució sabonosa que fem servir, així com la nostra experiència i professionalitat, permeten contrarestar alguns d’aquests riscos.\nContacta’ns i omplirem de màgia el teu anunci amb Bombolles de sabó gegants! Ens adaptem al teu espai!\nLloguer de canó professional de bombolles\nBarcelona Bubble Events col·labora amb Barcelona Film Commission.\nAnunci carret de bebés EasyWalker\nRodatge spot per a FESOCE – Federación Española de Sordoceguera (veure anunci AQUI)\nRodaje spot per a REALE (ver anuncio AQUÍ)\nRodatge spot per a Vodafone amb Filmmaster (veure anunci AQUI)


29 de maig: Fa anys Carme Forcadell\nVa ser la 14a presidenta del Parlament de Catalunya, i es troba a la presó\nper Redacció 04 de maig de 2020 07:30\nEl 29 de maig és l'aniversari de Carme Forcadell i Lluís. Nascuda l'any 1955 a Xerta (Baix Ebre), és lingüista, activista i política catalana, ha estat la 14a presidenta del Parlament de Catalunya, des del 26 d'octubre de 2015 fins al 28 d'octubre de 2017.\nDiputada al Parlament des de 2015, va ser regidora de l'Ajuntament de Sabadell (2003-2007) i presidenta de l'Assemblea Nacional Catalana (2012-2015).\nEl 22 de març de 2018 va renunciar a l'acta de diputada. El 23 de març de 2018, el magistrat del Tribunal Suprem d'Espanya Pablo Llarena va ordenar el seu ingrés a presó per presumptes delictes de rebel·lió i sedició, argumentant presó provisional incondicional sense fiança després de considerar que hi havia risc de fuga i de reiteració dels delictes pels quals van ser processats.\nL'1 de febrer de 2019 fou traslladada a la madrilenya d'Alcalá-Meco en un autocar de la Guàrdia Civil, per fer front al Judici que va començar el 12 de febrer de 2019, i que va acabar el 14 d'octubre de 2019 amb una sentència que imposava dures penes a la majoria de processats, i en concret, a Forcadell, d'11 anys i mig de presó i d'inhabilitació per sedició i malversació.


Multen amb 2.000 euros una empresa hotelera de Salou per vulnerar els drets lingüístics\nLa recaptació de les multes va ser de 31.000 euros.\nA tota Catalunya s'han interposat 68 sancions i s'han recaptat un total de 31.000 euros\nActualitzada 26/04/2016 a les 15:33\nUna empresa hotelera de Salou ha estat sancionada a pagar una multa de 2.000 euros per vulnerar els drets lingüístics dels consumidors. Aquest és un dels 68 casos que el Govern va registrar a Catalunya el 2015.\nL'import del total de les sancions va ser de 140.000 euros, tot i que la recaptació final, de 31.000 euros. El 2014 i el 2015 el Govern no va fer cap requeriment a empreses per no retolar en català, ja que aquest concepte no queda recollit en el Codi de Consum de Catalunya, segons expliquen des del Departament d'Empresa de la Generalitat.\nProtecció dels drets lingüístics\nEl Codi de Consum de Catalunya estableix la protecció dels drets i els interessos lingüístics de les persones consumidores i tipifica com a infracció «vulnerar els drets lingüístics de les persones consumidores o incomplir les obligacions en matèria lingüística que estableix la normativa. Concretament, l'article 128-1 estableix la informació que les persones consumidores tenen dret a rebre en català i inclou, entre d'altres, la informació de caràcter fix com rètols exteriors i interiors.\nFins al 6 d'abril d'aquest any hi havia 89 empreses amb expedients sancionadors en tràmit per infraccions pel mateix tema, dels quals 43 contenien denúncies particulars i 10 d'entitats. La resta es tracta d'expedients oberts d'ofici per part de l'Agència Catalana de Consum.\nPer municipis, una empresa de comerç al detall amb seu social a Arenys de Mar li van imposar una sanció de 800 euros; quatre empreses de Badalona van rebre multes, una d'hostaleria (800 euros), una d'indústria del material elèctric, electrònic i òptic (900 euros), una de cuir i calçat (800 euros) i una quarta de comerç al detall (600 euros); i una de Barberà del Vallès de comerç al detall (6.000 euros).\nA Calella, el Govern va sancionar una empresa d'alimentació, begudes i tabac (400 euros); una d'hostaleria (600 euros) a Castelldefels); una de Girona de comerç al detall (1.000 euros), una de l'Hospitalet de Llobregat d'hostaleria (600 euros); una de comerç al detall d'Igualada (6.000 euros); una d'hostaleria de Martorell (500 euros); quatre d'hostaleria de Mataró (2.600 euros); una de Mollet del Vallès d'indústria del material elèctric, electrònic i òptic (1.000 euros); tres empreses del Prat de Llobregat, una de comerç al detall (1.000 euros), una d'hostaleria (1.200 euros) i una de transports (1.000 euros).\nA Barcelona, el Govern va imposar dues multes per empreses d'activitats immobiliàries (1.500 euros), una a una empresa d'agricultura, ramaderia i pesca (800 euros), quatre multes a empreses de comerç al detall (7.200 euros), una d'electricitat, gas i aigua (2.000 euros), quatre sancions a una empresa d'hostaleria (2.700 euros), una sanció a una empresa de serveis personals, culturals, esportius i associatius (800 euros), una a una empresa de telecomunicacions (600 euros), una de transports (4.000 euros) i dues sancions empreses de vehicles de motor i materials de transport (1.100 euros).\nA Rubí, es van sancionar dues empreses d'hostaleria (1.300 euros) i una de vehicles de motor (600 euros); a Sabadell una empresa de comerç al detall (300 euros) i una de telecomunicacions (600 euros); una de Sant Antoni de Vilamajor de comerç al detall (2.000 euros); una de comerç al detall de Sant Joan Despí (500 euros); una del comerç al detall de Terrassa (400 euros) i una d'hostaleria (400 euros).


Jordi Muxach, pastor campió d'Espanya\n«La Coloma és un mite\ni els mites no moren mai»\nAquest diumenge, a les 12 del migdia, a Sant Vicenç de Jonqueres, el pastor i propietari de 500 ovelles i 15 gossos, quatre vegades campió d'Espanya de concursos de gossos d'atura, autèntic crack en la matèria i entrenador del Estartit FC, Jordi Muxach Pagès, 44, farà una exhibició d'un art que, a ell, li posa la pell de gallina.\nÉs un acte més de l'Aplec de Jonqueres i l'organitza l'Associació de Veïns de la Creu Alta.\n-Com està la Coloma?\n-Pobreta, ja té 13 anys i està una mica sorda. Però jo amb La Coloma he fet treballs impressionants.\n-Com és un treball impressionant?\n-Un treball impressionant és un treball que et posa la pell de gallina.\n-Als que no hi entenem no.\n-Sí. Als que no hi enteneu també s'us posa la pell de gallina. Jo quan 'surtut' a concursar,'surtut' a disfrutar i noto que la gent disfruta amb mi.\n-En què ho nota?\n-En el silenci. Tothom està tan pendent del què faig amb el gos que es fa un silenci que dius collons quin silenci. Veuen com 'vibrut' i ells vibren amb mi. És com una química.\n-La Coloma és especial?\n-Ho és i ho serà sempre. Jo amb la Coloma he guanyat 32 campionats, entre ells quatre d'Espanya i sis de Catalunya.\n-I a l'estranger?\n-No hi he anat mai al campionat d'Europa. Costa molts cèntims.\n-Què té vosté en comú amb un pastor canadenc o rus?\n-Mira, l'altre dia a un concurs del País Vasc vaig estar parlant amb un pastor escocès. Ell en escocès, jo en català i ens ho enteniem tot. Parlàvem el mateix idioma.\n-Com és un concurs?\n-Has de fer entrar les ovelles a un tancat amb el mínim temps possible. Per mí és un error.\n-El què és un error?\n-Comptar només el temps. S'hauria de valorar la manera com les fas entrar. Però com els jutges són veterinaris o alcaldes i no saben ni què és un gos ni què és una ovella, donen el premi a un gos encara que les faci entrar a petacades.\n-L'estil Muxach és més ordenat?\n-Jo als meus gosos els 'demanut' que me treballin amb temple. Jo tinc una cadència de treballar i els meus gossos igual. El temps no és el més important i jo, per guanyar un concurs, no els puc enganyar.\n-Sap un gos quan ha guanyat un concurs?\n-I tant! Saben quan se juguen un campionat i amb quí se'l juguen. Jo he vist dos gosos jugant-se el primer lloc i enganxar-se a queixalades.\n-Una competitivitat quasi humana.\n-Totalment. Quan surt un gos bó n'estan pendents, l'observen. Si surt un que no val res ni se'l miren. Són tremendos.\n-Quin gos portarà a Sabadell?\n-La Sit que enguany ha guanyat quatre concursos, la Blue que l'any passat va ser campiona d'Espanya, i dues netes de la Coloma de 17 mesos, la Blanca i la Clara.\n-Les dones manen millor?\n-No. La feina al camp la fa igual mascle que famella. Però en exhibicions i concursos els mascles tenen problemes de jerarquia amb altres mascles i sempre 'portut' famelles.\n-Per què té border collies i no gossos d'atura catalans?\n-Ai senyor! Aquesta pregunta que me fa... El gos d'atura català ja no val per treballar. Els han fet de ciutat i ja no tenen caràcter. És molt trist però...\n-Quants pastors catalans confien encara amb el gos d'atura català?\n-Quasi cap. Tots tenim border collies, que és anglès. és que el gos d'atura català ja no és d'atura.\n-El gos pastor és l'únic animal que sap manar altres animals?\n-Mmm... pot ser que ser sí. Altres animals cacen, maten, però donar ordres... potser sí que no n'hi ha cap altre. Bona observació, veu? Ara me fa pensar en una cosa que mai no hi havia pensat.\n-I a la vegada és dels més obedients a l'home.\n-Sí. És un bon soldat. Sap manar i sap obeïr.\n-Mai no es rebelen els bens contra el gos?\n-Sí, les ovelles són molt punyeteres i de seguida veuen si el gos té autoritat o no. Si no té caràcter l'embesteixen de seguida.\n-L'autoritat es guanya a queixalades?\n-El border collie no. El border collie mana amb la mirada. Té una mirada tant penetrant que pot moure les ovelles a 100 metres.\n-Jo he vist a la Coloma marcant a la ovella líder per on ha de passar nomes movent el cap. Ajaguda a terra i movent el cap. Però és que la Coloma era especial, tenia una força tremenda.\n-Què passarà quan mori?\n-Plorarem molt, 'suposut'. Però la Coloma no morirà mai. És immortal. La Coloma és un mite i els mites no moren mai.\nEl 80% dels pastors catalans tenen més de 65 anys. Això fa que d'aquí a 20 anys a Catalunya gairebé no quedaran pastors.\nLa desaparició progressiva de camins ramaders per culpa dels grans monocultius empitjora encara mes un panorama ben magre. «Jo ja he d'anar pasturar a Torroella», diu Muxach.\nL'única esperança són els nouvinguts. «Jo conec una persona amb carrera universitària, que ja està de tornada de tot, va deixar la ciutat, es va posar a fer de pastor fa 15 anys i encara hi és».


Igualada Comerç - Actualitat Igualada Comerç - AGENDA - CADA ABRAÇADA UN REGAL\nACTUALITAT IGUALADA COMERÇ AGENDA CADA ABRAÇADA UN REGAL\nCADA ABRAÇADA UN REGAL\nEntrem en unes dates en que els sentiments i la sensibilitat estan al màxim nivell. I com cada any, els comerciants d’Igualada preparen les activitats promocionals. Per aquest motiu, Igualada Comerç ha intentat fer una campanya que transmeti aquests sentiments. Una campanya en que els associats i els ciutadans d’Igualada i d’altres llocs hi participin. Una campanya amb bona acollida per la gent, sensible i atractiva. Una campanya positiva per associats i clients. On els igualadins i tots els visitants tingui la oportunitat de participar...\nI de guanyar!\nQue passa si se sumen abraçades i comerç? Doncs, hi ha premis per a tots! Més concretament, 4.500€ en premis!\n1 Primer premi de 1.500€ en vals de compra\n3 Segons premis de 500€ en vals de compra\n5 Tercers premis de 300€ en vals de compra\nPòster de la Caampanya de Nadal de 2011\nPer poder optar a un d’aquests premis, cal enviar una foto d’una abraçada en algun dels establiments d’Igualada Comerç. Fes-te una foto d’una abraçada en algun comerç o element identificatiu de la mateix (dins o fora de l’establiment, amb una bossa)! Ha de quedar clar de quin establiment es tracta i entraràs en un sorteig de 4500€ en premis. Evidentment, els comerços o serveis que surten a les fotos han de ser socis d’Igualada Comerç.\nLes bases del concurs es poden consultar a la web www.igualadacomerç.cat i establiments associats.\nBases de la Campanya de Nadal´11 424 kb


Equipament i context | Grau de Disseny EINA\nAl llarg del curs es convida a diferents autors o representants d’empreses editores que presenten la seva experiència professional i, de forma puntual, es programa la visita a una empresa fabricant i editora de mobiliari urbà.\nEls alumnes matriculats necessiten tenir coneixements i recursos de representació gràfica de projectes en dues i tres dimensions i diferents escales. Capaços de cercar fonts d’informació i desenvolupar treballs d’anàlisi de forma autònoma i en grup. Posseir una cultura visual que li permeti valorar l’estètica i les qualitats de l’entorn públic.\nConcebut de manera eminentment pràctica, el curs articula els seus continguts amb unes sessions teòriques introductòries i taller de disseny. La introducció de l’assignatura a través d’unes classes teòriques permetrà aproximar-nos a les particularitats del mobiliari urbà com a objecte de disseny i la seva contribució en la configuració de paisatge urbà. El taller de disseny constitueix l’eix vertebral del curs a través del qual els alumnes han de desenvolupar els mecanismes projectuals necessaris per a la formulació de propostes d’elements de mobiliari urbà com a mecanisme d’acupuntura urbana de l’espai públic consolidat. Com a primera acció, elaborar un programa a partir de l'observació del que fan els usuaris en l’espai públic objecte del projecte de transformació, així com una recollida de les impressions que els ciutadans tenen del lloc i dels seus desitjos. També de les problemàtiques i possibles solucions per redefinir l’espai partint de la premissa que un projecte d’espai públic no sempre és un acte de creació acabat en si mateix, sinó una baula d'una cadena evolutiva més llarga, on l'usuari també dissenya.\nQuatre sessions teòriques magistrals\nCerca d’informació, anàlisis i elaboració documental. (10%)\nQuatre exercicis d’estratègia d’intervenció en l’espai públic (20%)\nTaller de disseny 1 (70%)\nAcostumats com estem a les propostes que basen els seus efectes en l’alteració de tot el conjunt, les propostes més valorades seran precisament els projectes desenvolupats dins una lògica d’acupuntura urbana, catalitzadores a petita escala en proporció al gran efecte que poden generar. Propostes amb voluntat de transformar l’espai aptes per a debatre en un entorn professional real i susceptibles d'esdevenir un producte per a una empresa editora.\nLa no assistències, no justificada, a un 20% de les classes implica una qualificació provisional de “no presentat”. Els alumnes tenen oberta la possibilitat de revisió del projecte quan rebin la qualificació provisional abans de la qualificació final.\nPer a la reavaluació es preveu un exercici específic de projecte de reforma d’un espai públic i el disseny d’una proposta de mobiliari urbà en el seu context.\nLes primeres sessions teòriques es concreten en l’anàlisi d’uns espais públics de la ciutat de Barcelona, on la generació d’un catàleg d’Elements Urbans, és la conseqüència d’una estratègia capaç de donar resposta a cadascuna de les situacions, amb elements dissenyats per a un lloc determinat i esdevenir una solució vàlida per al conjunt de la ciutat. Unes segones sessions teòriques enfocades a conèixer les empreses editores i concretament el cas d’Escofet 1886, oferint una panoràmica dels mecanismes pels quals una sèrie de productes, fruit d’una política d’empresa o de l’actitud professional d’un autor determinat, donen lloc a un seguit d’elements urbans capaços de transcendir la seva individualitat.\nEl Taller de disseny proposa una sèrie d’exercicis d’estratègia d’intervenció en l’espai públic, a desenvolupar individualment en hores de classe, per introduir l’alumne en els diferents aspectes que incideixen en el projecte de l’espai públic.\nEn el segon Taller de disseny s’analitza el context construït existent d’un espai públic significatiu de la ciutat de Barcelona, per tal de descobrir els mecanismes a través dels quals operen els elements urbans. En aquest context es redacta una proposta de reforma, fent èmfasi en la capacitat dels elements urbans per modificar estratègicament unes circumstàncies preexistents. Sabem que l'espai públic és el lloc en què la ciutat es representa i aquest es pot avaluar sobretot per la intensitat i la qualitat de les relacions socials que facilita i també per la capacitat d'estimular la interacció entre els seus usuaris. Un espai públic urbà de qualitat ha de disposar d'uns elements físics generadors d'intercanvis que enriqueixin i humanitzin els esdeveniments més quotidians. Aquesta missió recau principalment en els elements urbans i es tracta, doncs, d'insistir en propostes en les que premeditadament donem el major èmfasi al disseny dels elements urbans i que el mobiliari urbà adquireixi un protagonisme essencial en la transformació de l’espai on el factor humà destaqui per sobre d'altres qüestions.\nCT1 Capacitat de comunicació oral i escrita en la llengua nativa i en altres llengües com ara l’anglès que permeti treballar en un context internacional.\nCT3 Demostrar conèixer i utilitzar correctament les fonts documentals i la bibliografía necessària tant per a la projectació com per a l’anàlisi i crítica raonada del disseny.


L’agència eDreams guanya 12 M€ després de cinc anys en pèrdues\nAquesta plataforma per a reserves de viatges havia acabat l'exercici anterior amb 181 milions d'euros en números vermells\n3 min. Barcelona 20/06/2016 15:37\n651x366 El conseller delegat eDreams, Dana Dunne. / PERE TORDERA El conseller delegat eDreams, Dana Dunne. / PERE TORDERA\nL'aposta pels dispositius mòbils i el canvi d'estratègia comercial ha portat també a un gir en el compte de resultats de l'agència de viatges 'online' eDreams. Tal com ha fet oficial aquest dilluns la companyia amb seu a Luxemburg i oficines a Barcelona, eDreams tanca l'últim exercici fiscal (d'abril del 2015 al març del 2016) amb un benefici net de 12,4 milions d'euros. L'any anterior, l'agència havia registrat unes pèrdues de més de 181 milions d'euros.\nA més, si bé l'any anterior eDreams havia vist caure un 1% les seves reserves, aquesta vegada la companyia registra un creixement de més del 10%, fins arribar als 10,7 milions de reserves aquest últim any. T al com destaca l'empresa en un comunicat, l'increment es dóna principalment en els mercats en expansió i en les reserves de vols, que han augmentat especialment en ser un sector que ha pogut permetre's rebaixar preus considerablement aquest últim any gràcies a la caiguda del preu del petroli, el principal cost que tenen les aerolínies.\nEl conseller delegat d'eDreams, Dana Dunne, assegura en un comunicat que "els resultats reflecteixen l'avenç que hem aconseguit aquest any i un moment de transició per al negoci, gràcies al constant creixement de les reserves, els marges sobre ingressos i el benefici abans d'impostos".\nDe fet, a principis d'aquest any eDreams ja havia aconseguit millorar les perspectives i guanyar 3,4 milions el primer trimestre. Tot i això, aquest tampoc ha estat un any exempt de polèmica per a la companyia, que el 2015 va veure com el seu fundador, Javier Pérez-Tenessa , va deixar la presidència i va ser substituït immediatament per Dana Dunne . Precisament el desembre del 2015 eDreams va haver de fer front a una denúncia de Ryanair, que considera que la manera com eDreams –també a través de Google– ven els seus bitllets ofereix publicitat enganyosa.\nDe cara al present exercici, la companyia preveu mantenir l’evolució positiva, acompanyada i afavorida també per la recuperació accelerada del sector turístic a Espanya, que preveu batre rècords aquest any. En la mateixa línia de reconversió del negoci, Dunne va explicar ahir que entre aquest any i el 2017 preveuen invertir uns 30 milions d’euros en innovació de producte i diverses àrees estratègiques com la usabilitat mòbil, però també en l’oferta de paquets vacacionals, amb l’objectiu que incloguin no només el vol sinó la reserva d’hotel o la d’un cotxe de lloguer, per exemple.\nDunne va aclarir ahir que amb la millora dels resultats i del resultat abans d’impostos, que va superar els 85 milions, els ingressos que genera eDreams són suficients per anar eixugant el deute net de 329 milions que arrossega la companyia, i anar invertint al mateix temps en el negoci sense necessitat de fer noves ampliacions de capital. Els principals mercats d’eDreams són Espanya, Itàlia i França, que l’últim exercici van créixer al voltant d’un 2%. Tot i això, l’agència ven a 44 països diferents.\nRevolució a la cúpula de la catalana eDreams: el fundador deixa la presidència


3 botons i START: Noms: Akira Watanabe\nNoms: Akira Watanabe\nQui m'ho havia de dir, que el 2018, i a pocs mesos de fer els 10 anys, hauria aconseguit no només recuperar algunes seccions abandonades -no totes són igual de susceptibles de rebre noves entregues-, sinó també crear-ne una de nova...\nÉs el cas de la d'avui, a la qual tinc la intenció de parlar de persones que han fet aportacions importants a la història dels videojocs, però que no són necessàriament els grans noms com Shigeru Miyamoto, Yû Suzuki o Hideo Kojima.\nNo he estat capaç de trobar-ne cap més imatge, ni més gran, ni més recent, però aquest senyor és l'Akira Watanabe, il·lustrador que va deixar la seva empremta en diversos videojocs, sobretot en portades, i que si he descobert ha estat precisament perquè vaig voler saber qui era el responsable d'una imatge que m'encanta, em desperta nostàlgia i em porta molts records de la meva infantesa cada cop que la veig.\nDe fet, el que em provoca aquesta sensació quan veig la portada del Sonic the Hedgehog (Mega Drive, 1991) és la imatge del mateix Sonic, més que no pas el conjunt.\nI és que, segons la informació que se'n troba per internet, no està confirmat que aquesta portada la dissenyés el senyor Watanabe, però el protagonista sí, o si més no es va treure de la portada japonesa, que en aquest cas sí que és obra de l'il·lustrador al 100%.\nM'encanta aquesta imatge icònica de la mascota de Sega, feta amb aerògraf, i m'encanta veure-la sigui on sigui, amb el fons que sigui, el cas més recent el del primer joc a la versió digital de la línia Sega Ages per a la Switch.\nTambé va dibuixar les il·lustracions del manual d'instruccions, i el 1992 tornava a fer portada i manual per al Sonic the Hedgehog 2, altre cop amb un estil anomenat MTV.\nAquesta portada sí que no s'assembla gens a la que vam rebre a Europa, que era la mateixa que la nord-americana, dibuixada per en Greg Martin, artista llegendari que algun dia espero homenatjar en aquesta secció.\nAmb en Sonic hi tornaria a treballar en fer les il·lustracions del manual (el japonès, no el nostre, per desgràcia) del Sonic CD (1993), la més emblemàtica de les quals segurament aquesta de l'eriçó blau amb l'Amy Rose.\nI amb les portades del Sonic 3 (Mega Drive, 1994), el Sonic Chaos (Game Gear, 1993) i el Sonic Triple Trouble (Game Gear, 1994), totes en versió japonesa, i de fet la del Sonic Chaos, allà Sonic & Tails, només va ser la de la Game Gear perquè al país del Sol Naixent no va arribar a sortir en Master System, descontinuada. Als 3 mercats seria el responsable del disseny dels personatges de la portada del recopilatori Sonic Jam (Saturn, 1997).\nPerò deixant de banda la mascota, una de les imatges que més associem a Sega és la d'un estimat joc de conducció, la portada del qual va dibuixar el mestre Watanabe per a les edicions domèstiques.\nEra la de l'Out Run de la Master System (1987), o la seva versió japonesa, la Mark III, amb un disseny que es reutilitzaria per a les conversions de PC Engine, MSX2 i, evidentment, Mega Drive més endavant. Val a dir que és "una mica" millor que la de l'Out Run de Master System que vam rebre a Occident.\nPoso la versió europea perquè la qualitat de la imatge és millor, però la il·lustració del Turbo Out Run de la Mega Drive (1992) també la va signar l'Akira Watanab, hi podem reconèixer l'estil, similar al del primer Out Run.\nMolt diferent del de la portada de l'Out Run 2019, exclusiu de la Mega Drive de 1993, que aquest cop canviaria a les versions occidentals.\nEl mateix passava amb l'Out Runners en versió Mega Drive (1994), al Japó encarregat a ell, en aquest punt ja clarament el dibuixant oficial de portades de la saga, però als Estats Units amb una altra versió i a Europa... inèdit.\nPerò no només treballava per a Sega, encara que hi va deixar la seva marca, sinó que també va fer feines, per exemple, per a Jaleco, amb aquest Battle Unit Zeoth de Game Boy (1991), entre altres obres.\nAl seu currículum també trobem les portades japoneses del Pengo de la Game Gear (1990) i, per a la Super Nintendo, del Super E.D.F. (1991) o del Bahamut Lagoon (1996). Que quedi clar, doncs, que no era artista de Sega.\nAmb la informació que trobo aquí sembla que també va fer de dissenyador de l'interior d'alguns videojocs, no només de portades, però és per les il·lustracions per les quals és conegut. No gaire, de fet, almenys pel gran públic, i per això el vaig voler reivindicar des que el vaig descobrir tot buscant qui havia fet aquella portada del Sonic tan important per a mi.\nEtiquetes de comentaris: aerografia, Akira Watanabe, Bahamut Lagoon, Battle Unit Zeoth, Game Boy, game gear, master system, mega drive, Noms, out run, Out Run 2019, Out Runners, Outrun, pengo, Sonic, Super EDF, Turbo OutRun


Lectures retrobades (VI): els profunds laberints de la memòria – Xalandria\nLectures retrobades (VI): els profunds laberints de la memòria\nJoan Pons va publicar, el 1999, de la mà de Proa, la novel·la El laberint de les girafes. Abans, s’havia donat a conèixer amb el recull de relats No cregui el que diuen de mi (1991) i una primera novel·la, Nàufrags (1993), també a la mateixa editorial i que, per estil i contingut, conformen la trilogia inicial de l’autor. Després, en una llista que roman oberta, Pons ha publicat un volum de contes, Homes Sols (2001), i les novel·les Sorra a les sabates (2005), Barba-rossa (2006), La casa de Gel (2009) i Gossos de pluja (2010), en què ha anat evolucionant i variant la seva proposta literària. A més, en una trajectòria que inclou diversos premis, també ha conreat la literatura infantil i juvenil (Remant cap al sol, 2010; Punxaguda, 2013), la poesia (L’illa dels arbres vençuts, 2016) i l’articulisme (en els volums Pedraules). En el moment en què va aparèixer El laberint de les girafes, algunes veus de la crítica catalana en van destacar el potencial. Així, per exemple, Joan Josep Isern parlà d’un llibre memorable («un dels més ambiciosos, intel·ligents i, per tant, recomanables que s’han escrit en català en els darrers temps»). Llegir aquesta obra, vint anys després d’haver-se publicat, no en fa variar el judici, ans al contrari: ens trobam davant d’una novel·la extraordinària. Canònica.\nEl títol de l’obra és metafòric. Al llarg de les tres-centes desset pàgines que conformen el volum, no hi trobarem cap referència ni als laberints ni a les girafes, tot i que la idea de construcció dins de la qual els animals de coll llarg, tot i estar-hi perduts i no saber-ne la sortida, poden veure què hi ha més enllà dels murs, lliga amb la temàtica de l’obra: la memòria (i, també, la construcció de la identitat). De fet, a partir de la pèrdua que en pateix el protagonista, Eduard Pelegrí, associada a la malaltia de l’Alzheimer, la novel·la esdevé, a través de set llargs capítols i un epíleg, un recorregut laberíntic a través del temps de la memòria, en un intent de reconstruir la història de set generacions d’una família ubicada a la geografia mítica de Morella –i, de retruc, a Semblancat i altres indrets de l’illa de Tabarca (molt semblants a Cala Galdana, Ferreries i Menorca, per cert)–, en un moment en què una nova era, eufemísticament anomenada de «progrés» (la del turisme i la destrucció del territori) és a punt d’esbucar un món només el record del qual en podrà ser testimoni.\nLa destrucció del passat és dual a El laberint de les girafes. Afecta l’individu, però també el territori on viu. I, com que, per a recordar-los, cal recórrer a la fràgil memòria, en la qual s’arriben a confondre realitat i fantasia, somni i vigília, el resultat esdevé un relat mític, en el sentit clàssic del terme. Així, el lector s’endinsa en els viaranys de la història de Pilar Cervera, Sofia Pelegrí (amb qui s’inicia la nissaga), Josep Pelegrí, Sebastià Pelegrí i Susanna Moltó, les sis germanes Amaral, Eduard Pelegrí i Úrsula Camps, els seus fills, nets i besnets, i tot un univers de personatges extraordinaris que hi conviuen, en un mon tel·lúric i màgic, abocat a la mar, però que alhora s’endinsa en les profunditats de la terra (mitjançant coves excavades, com si d’un cervell lític es tractés).\nL’obra s’encarrega de teixir una poderosa teranyina d’històries, molt ben travades, en què passen tot tipus de fets, ordinaris i extraordinaris, en paral·lel a la història de l’illa, compresa entre l’època de les dominacions britàniques i la fi del segle vint. Al llarg de les pàgines de la novel·la hi ha lloc per a la invenció d’un refresc fet amb nous de cola, fulles de coca i aigua carbonatada o per a narrar un viatge al·lucinant, en barca, que acaba al clavegueram de Barcelona; per descobrir l’heroïcitat d’un soldat que salva la vida d’un tinent de veu efeminada, a la guerra del Marroc (a prop del Gurugú) o rememorar les maniobres d’un diputat que va fer fumar tabac de pota a tots els membres del congrés de diputats amb l’objectiu, reeixit, d’obtenir el permís per a sembrar-ne a l’illa. El llibre és un festival d’històries que ens remeten a l’oralitat, al gust d’explicar relats i, sobretot, d’escoltar-los (o llegir-los, en aquest cas). El domini de l’ofici que mostra l’autor a l’hora de narrar és més que destacable.\nArrodoneix el contingut de l’obra l’estil en què està escrita. Joan Pons fa ús d’una sintaxi suggestiva, d’unes frases en què l’element líric té un pes fonamental. En què els paràgrafs es deixen endur. Aquesta manera de fer pot semblar, en un primer moment, una barrera per a alguns lectors. Cal que no es desanimin i que perseverin. S’ha de passar un breu període d’adaptació per entrar en el món que ens proposa la novel·la. En unes poques pàgines, en avesar-s’hi, la lectura de l’obra esdevé deliciosa. Totes les paraules esdevenen substancials (fins i tot algunes vacil·lacions i barbarismes lèxics i morfosintàctics, que són potser l’únic element que, a la novel·la, grinyolen).\nA més, n’arrodoneix l’estil la presència constant d’elements intertextuals. El laberint de les girafes dialoga constantment amb altres obres, a mode d’homenatge i de joc, que n’enriqueix les interpretacions que se’n puguin fer. A vegades, es mostren en petits detalls, que el lector assaboreix en localitzar-los (trobar-se un personatge anomenat Rolanda Barthez, per exemple). En d’altres ocasions, la presència és més clara: hi ha una declaració d’amor, espill en mà, extreta directament del Tirant lo Blanc, per exemple. Ara bé, si hi ha una obra la petja de la qual és clara i constant (i reconeguda per l’autor) és la de Cien años de soledad, de Gabriel Garcia Márquez. La transformació en arbre de Sebastià Pelegrí, després de fermar-se a un ginjoler, ens recorda el que li va passar a José Arcadio Buendía al relat de l’autor colombià, per citar un dels paral·lelismes més clars entre ambdues obres.\nLa importància de la transformació, de la metamorfosi, és fonamental a la novel·la. I ho és en un sentit ovidià. De fet, el final –circular des del moment en què connecta les imatges televisives de la caiguda del mur de Berlín, amb què s’inicia l’obra, amb les que projecta la màquina al·lucinada de Pierre Emderlin (que filma el pensament del protagonista)– no és res més que un nou canvi d’estat, en què es fa subtil la presència, aquesta vegada transmutat en falcó, de l’angelus novus de Benjamin (l’àngel de la història que és «arrossegat irresistiblement cap al futur, al qual dona l’esquena mentre el cúmul de runes puja davant d’ell fins al cel. Aquesta tempesta és el que anomenam progrés», segons explicava el filòsof germànic). És un final a l’alçada de la gran novel·la que és El laberint de les girafes.\nEns trobam davant d’una de les grans obres de la literatura catalana del tombant de segle, que combina una manera de fer clàssica –que ens remet al realisme màgic i a les anomenades novel·les de cicle familiar, característiques de la literatura dels anys setanta i vuitanta–, amb uns continguts i una temàtica ben actuals. Va ser un dels primers textos de la nostra narrativa en què la malaltia de l’Alzheimer es convertia en motor del relat (en la poesia, més endavant, ho faria Sònia Moll), en un sentit literal, però també figurat, al voltant de la importància de la memòria, del pes del passat, a l’hora de construir la identitat, individual i col·lectiva, en una època en què, entre d’altres elements, la cultura audiovisual (a la novel·la, concretament, la televisiva), hi incideix de manera directa. L’obra s’encarrega d’explicar que sense ella, sense memòria, els humans no deixam de ser com girafes dins d’un laberint.\nDavant d’una obra, el crític literari hauria de ser objectiu i basar la seva anàlisi en arguments imparcials. És el que he intentat fer en iniciar aquesta ressenya, tot i que és evident que no ho he aconseguit. No crec, però, que en aquesta ocasió açò sigui un defecte. Estic convençut que, a l’hora d’expressar si una novel·la és o no recomanable, no hi ha res més convincent que intentar transmetre la passió que la lectura n’ha generat (i la relectura, que hi és obligada; ens trobam davant d’un d’aquells textos que, en cada visita, deixen aflorar nous matisos, que s’eixamplen, tot demostrant la seva grandesa). Açò no passa habitualment, per la qual cosa, quan un llibre com El laberint de les girafes desperta l’admiració de qui s’hi endinsa, cal fer-ne proselitisme. Llegiu-lo. Deixau-vos endur pel món màgic i preciós que ens ofereix Joan Pons. Segur que, en acabar la passejada, hi voldreu tornar.\nVaig a cercar-lo avui!!!


El desgel als mars antàrtics afavoreix la formació de núvols | Institut de Ciències del Mar\nNews | 13 maig 2021\nUn nou estudi liderat per l’ICM mostra que el desgel augmenta les partícules formades pels gasos alliberats pels microorganismes que habiten al gel marí, la qual cosa fa que hi hagi més núvols i podria contribuir a reduir la radiació solar que rep la regió antàrtica.\nLes dades per a l'elaboració de l'estudi es van obtenir durant una campanya antàrtica el 2019 / ICM-CSIC\nUn nou estudi liderat per l'Institut de Ciències del Mar del CSIC (ICM) i la Universitat de Birmingham (Regne Unit) ha revelat que el desgel de l'Antàrtida reforça la formació d'aerosols a l'atmosfera, afavorint al seu torn la formació de núvols a l'estiu, la qual cosa podria ajudar a reduir la radiació solar que rep la regió i tenir importants conseqüències en el clima.\nEls núvols juguen un paper clau en la regulació de la temperatura de la planeta, ja que reflecteixen i filtren la radiació solar i, sense ells, el clima seria molt més càlid. Tanmateix, actualment se sap molt poc sobre com es formen, i això limita la precisió de les projeccions climàtiques.\nEl que sí que se sap és que la formació de núvols requereix la presència de petites partícules atmosfèriques anomenades aerosols que permeten que l'aigua es condensi i es formin gotes. Molts d'aquests aerosols provenen de l'activitat humana, però a les regions remotes del planeta s'originen majoritàriament per mitjà de processos naturals com l'aixecament, a causa del vent, de sal marina i gasos d'origen biològic a l'oceà.\nPer a l'elaboració del treball, publicat aquesta setmana a la revista Nature Geoscience, l'equip investigador ha utilitzat dades recopilades durant la campanya antàrtica PI-ICE 2019, liderada per l'investigador Ramon i Cajal de l'ICM Manuel Dall'Osto. En el marc d'aquesta campanya, que va durar més de tres mesos, un equip internacional d'investigadors va analitzar les partícules suspeses a l'aire a la regió que envolta la península Antàrtica.\nGràcies a això, els investigadors van veure que els episodis de formació d'aerosols són més freqüents quan les masses d'aire provenen de la zona del marge del gel marí. Segons el treball, aquestes masses d'aire contenen concentracions elevades d'àcid sulfúric i amines, que són compostos d'origen biològic que interaccionen entre ells per transformar-se de gasos a partícules.\nTot i que el protagonisme de l'àcid sulfúric en la formació d'aerosols polars ja era conegut, aquest és el primer estudi que demostra el paper clau de les amines, uns compostos orgànics que contenen nitrogen i que es produeixen per la degradació de la matèria orgànica dels microorganismes que habiten al gel marí. Això confirma que les emissions del plàncton i del desgel del mar tenen un paper clau en la regulació del clima antàrtic.\n"Ja coneixíem la importància del nitrogen orgànic per a la formació d'aerosols i núvols en ambients terrestres temperats, però durant l'expedició PI-ICE del 2019 vam poder utilitzar instruments que ens han permès demostrar la importància d'aquest procés a l'Antàrtida", apunta Dall'Osto, que afegeix que "aquest descobriment obligarà a revisar els models de l'efecte de la vida marina en la regulació del clima".\n"En una expedició precedent (PEGASO 2015) ja havíem observat l'emissió d'amines pel gel marí, però fins ara no havíem demostrat que aquestes substàncies permeten la formació de nous aerosols en una regió tan allunyada de qualsevol activitat humana i amb una atmosfera tan neta", exposa per la seva banda un altre dels autors de l'estudi, l'investigador de l'ICM Rafel Simó, que es troba ara immers en la preparació, juntament amb Dall'Osto, d'una nova campanya que tindrà lloc el 2023 i intentarà aprofundir en la complexa maquinària del clima que resulta de les interaccions entre l'oceà, el gel, la vida i l'atmosfera.\nEn l'actualitat, l'Antàrtida està experimentant un canvi climàtic dràstic que és difícil de predir, entre altres raons, perquè hi ha un gran desconeixement sobre les conseqüències que tindran els canvis en l'ecosistema sobre la formació d'aerosols i núvols.\nEls models climàtics actuals subestimen l'abundància de núvols sobre l'oceà Antàrtic i, per tant, sobreestimen la radiació solar que arriba a aquestes aigües fredes. Per això, la publicació d'estudis com aquest és clau per millorar les projeccions futures.\nLa campanya PI-ICE gràcies a la qual s'ha elaborat l'estudi va formar part del Programa Antàrtic Espanyol i va comptar amb finançament de l'Agència Estatal d'Investigació (AEI) i el Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER).


Haus Carmen Bad Kleinkirchheim Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSankt Oswald, Bad Kleinkirchheim, Àustria - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Haus Carmen\nAl visitar Bad Kleinkirchheim, vosté es sentirà com a casa a Haus Carmen, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHaus Carmen ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com magatzem d'equipatge, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, visites turístiques.\nL'ambient de Haus Carmen es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent esquí, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Bad Kleinkirchheim, faci de Haus Carmen la vostra llar.\nEspai comú1 llit individual, 1 llit extragran, 2 llits de llitera, 1 sofà llit


El Govern estudia si permet als restaurants servir sopars a les terrasses i «suavitzar» el toc de queda - Regió7\nEl Govern estudia si permet als restaurants servir sopars a les terrasses i «suavitzar» el toc de queda\nEl conseller d'Interior, Miquel Sàmper, obre la porta a una desescalada asimètrica amb mesures més dures per territoris com Lleida\n25·04·21 | 11:40\nEl Govern estudia si permet als restaurants servir sopars a les terrasses i «suavitzar» el toc de queda · ACN\nEl Procicat estudia permetre als restaurants servir sopars primer a les terrasses i després a l'interior. Així ho ha dit el conseller d'Interior en funcions, Miquel Sàmper, en una entrevista al 324 aquest diumenge, el dia abans que entri en vigor l'aixecament del confinament comarcal. A més, el titular d'Interior ha obert la porta a "suavitzar" el confinament nocturn abans que s'acabi la vigència de l'estat d'alarma, el 9 de maig, ja que ara mateix la Generalitat ha optat per l'opció més restrictiva i "hi ha marge" per canviar-ho a les 23h00, per exemple. Sàmper també ha dit que el Govern treballa en una desescalada asimètrica que pot incloure mesures més dures per territoris com Lleida i més relaxades per regions com les Terres de l'Ebre.\nPreguntat si acceptarien la petició que ha fet l'Ajuntament de Barcelona de permetre als bars i restaurants servir sopars, el conseller d'Interior ha assegurat que "és una opció que s'està treballant". El conseller ha explicat que la via que triaria el Govern per deixar treballar els restauradors també a la nit seria primer la de flexibilitzar les restriccions a les terrasses. "És evident que quan comenci la restauració nocturna serà a l'exterior", ha dit Sàmper, abans de matisar que el fet que estigui sobre la taula "no vol dir que s'hagi de complir" perquè dependrà de l'evolució del virus.\nEl conseller d'Interior ha afegit que si els locals comptessin amb sistemes de ventilacions forçades "que arribessin a un índex de renovació d'aire de 12 litres per persona i segon" els restaurants "podríem obrir ja". Aquesta és una "opció a mitjà termini que ens hem de plantejar" tot i que "requereix inversions", ha puntualitzat.\nUna mesura que podria canviar abans de l'aixecament de l'estat d'alarma, el 9 de maig, és el confinament nocturn, que ara està situat entre les 22h00 i les 6h00. Pel conseller, "si les dades ho permeten" el toc de queda "s'ha de suavitzar tan aviat com es pugui". Sàmper ha argumentat que el decret d'estat d'alarma "no obliga a arribar a la màxima extensió" i hi ha comunitats com Balears que ja ho han situat a les 23h00. La nova restricció podria ser de "des de les 23h00 fins a les 4h00, les 5h00 o les 6h00", ha dit.\nDes del sector de la música també estan negociant. «Hi ha voluntat de flexibilitzar les mesures actuals. Estem treballant amb Cultura i Salut. Com menys limitacions, menys ajudes necessitarà el sector», diu Carmen Zapata, gerent d'ASACC (Associació de Sales de Concerts de Catalunya). Entre els seus objectius: ampliar l'aforament de les sales i la desaparició del toc de queda a Catalunya o un retard substancial. Actualment qualsevol sala d'espectacles només pot obrir a la meitat de la seva capacitat i amb un màxim de 1000 persones.\nEl Govern també està treballant en una desescalada asimètrica amb mesures més dures per territoris com Lleida, que tenen uns índexs de contagis de covid-19 més alt i més relaxades per llocs com les Terres de l'Ebre, en la situació contrària. Sàmper ha deixat clar que la situació actual "no té res a veure ni amb la primera, ni amb la segona, ni amb la tercera onada" i ha afegit que el "paradigma d'obrir i tancar" no hauria de repetir-se. Per tant, ha descartat tornar a escenaris restrictius molt servers a Ponent, on la situació epidemiològica "preocupa". "No ens posem nerviosos. Encara que siguin mesures asimètriques, Lleida tampoc patirà el que ha patit fa uns mesos", ha explicat.\nEl conseller s'ha mostrat optimista de cara al futur i ha dit que hi ha experts que descarten que tornem a tenir "episodis bruscos" de creixement de contagis encara que torni el fred pel ritme de vacunació, que està per sobre de la mitjana europea. "No ens va gaire malament", ha remarcat Sàmper, tot afegint que les dades epidemiològiques demostren que "estem molt millor que França o Itàlia".\nBales de foam\nD'altra banda, s'ha referit a la noia que va perdre l'ull a les manifestacions posteriors a l'empresonament del raper Pablo Hasel. Sàmper ha assegurat que hi ha 3 policies identificats que podrien haver disparat la bala de foam i que han traslladat tota la informació al jutge que porta la instrucció del cas perquè determini qui és l'autor material del tret.\nA banda d'això, el Departament d'Interior està a l'espera de l'estabilització de les seqüeles de la víctima per oferir una indemnització econòmica per "reparar el dany". Preguntat si d'aquesta manera s'estalviarien haver de respondre als jutjats per aquests fets, Sàmper ha dit que darrere el protocol de reparació del dany, "hi ha la intenció que no vagin a judici" si la representació jurídica de la noia considera que hi ha conseqüències penals.\nEl conseller ha plantejat que ha de ser el Parlament qui determini quin ha de ser el model d'ordre públic que segueixen els Mossos. "Si les bales de foam estan en crisi, parlem-ho al Parlament amb experts", ha dit.\nVacunació de la policia\nEn una entrevista amb Catalunya Ràdio, el conseller ha assegurat que hi ha "un problema" amb la vacunació de membres dels Mossos d'Esquadra, la Policia Local i dels Bombers que s'hauria de resoldre "rapidíssim". Al cos de Mossos, hi ha entre un 70 i un 80% de treballadors immunitzats, ha puntualitzat. La situació és pitjor en el cas dels agents de la Policia Nacional i de la Guàrdia Civil a Catalunya que "no seria la desitjable" perquè, a banda de la manca de vacunes, "hi ha hagut un problema amb el cens" que "el Departament de Salut està treballant".