“Els polítics abusen de les emocions” | SARA MUÑOZ | Entrevista | La República\n“Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” + “Els polítics abusen de les emocions” E-mail\nPERIODISTA I PROFESSOR DE COMUNICACIÓ POLÍTICA\nQui més qui menys, recorre a les emocions per connectar amb la gent, però la política ha caigut en la sobredosi. Toni Aira en parla al seu nou llibre, a partir de l’anàlisi de deu líders\nAira ha publicat aquest any dos llibres. JUANMA RAMOS.\nToni Aira, a la UPF, on imparteix classes de comunicació política. JUANMA RAMOS.\n“Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” “Els polítics abusen de les emocions” E-mail\nCS I LA MANIPULACIÓ\n“Intentar demostrar que la crispació de les cambres és la mateixa que la del carrer és manipular el discurs en clau emocional”\nTRENCAMENT DE JUNTSxCAT\n“El salt polític que va fer el país el 2017 va ser tan gros que vaig tenir clar que els partits, tal com els havíem vist fins llavors, no sobreviurien”\nLA BATALLA JUNTSxCAT - ERC\n“La treva no ha existit mai, i en la propera campanya s’incrementarà la confrontació una vegada més”\nPOLÍTICS I EMOCIONS\n“Tots els polítics hi recorren, però alguns treballen honestament i, en canvi, d’altres, n’abusen nítidament i en fan un mal ús”\nSom, per naturalesa, éssers manipulables?\nSí, ho som per la raó i ho som per l’emoció. Jo no he fet un llibre en contra dels sentiments, que són importantíssims per a les relacions humanes, i tampoc volem el govern de les màquines, però una sobredosi, tant d’una cosa com de l’altra, un govern de les emocions o un govern només de la raó, ens porta a excessos i a situacions de manipulació. Pel que fa al tema de les emocions, no és tant un problema que els lideratges polítics se’n serveixin, sinó d’encertar-la amb la dosi. I estem en un perill de sobredosi d’utilització dels sentiments en el llenguatge polític.\nApel·lar a les emocions és més propi d’algunes ideologies?\nLa meva intenció és assenyalar que no és cert que a Catalunya hem viscut una emocialització del discurs com no s’ha vist enlloc. A Catalunya, el discurs que s’ha mogut en el terreny del sentiment és propi del que està passant a tot el planeta, amb règims de mil i un colors. Al llibre parlo tant de Vladímir Putin, a qui descriure com a president d’un sistema democràtic és ser molt generós amb ell, com d’Angela Merkel, que és un personatge que desperta un sentiment d’admiració general. I també hi ha personatges com Pablo Iglesias i Ada Colau, i també Donald Trump i Santiago Abascal. Tots treballen amb els sentiments, perquè són molt importants a les nostres vides.\nPer tant, trobem similituds entre Colau i Trump, o entre Abascal i Iglesias?\nTenen un element en comú: volen ser elegits per una espècie que Milan Kundera va dir que ja no és l’Homo sapiens, sinó que és l’homo sentimentalis, aquella espècie humana que és més sensible que mai al fet que, a través de l’emoció, li apel·lin a la raó. El que intento retratar és quina aproximació en fan lideratges molt paradigmàtics actuals, i com alguns treballen honestament i, en canvi, d’altres abusen nítidament de les emocions i en fan un mal ús.\nS’arriba a tractar l’elector d’ignorant?\nHi ha una tendència generalitzada a anar a allò fàcil. I és més fàcil connectar amb les audiències amb tècniques de manipulació dels sentiments que no pas amb un llenguatge complex. La societat atropellada en què vivim connecta millor o més ràpid amb la primera opció. Vivim en la societat del fast food, del canvi constant, de la procrastinació, de l’anar ràpid… És obvi que per a molts polítics és més pràctic servir-se de la via senzilla, que és connectar per la via dels sentiments.\nEns tornem cada cop més vagues i comprem el primer que ens arriba?\nIntento explicar com el nostre temps és el present continu. Hem entronitzat el concepte del carpe diem, i el fet que la major part dels inputs que rebem no els puguem atendre ni assumir fa que tinguem una espècie d’impermeable invisible que fa que la major part de coses que ens arriben ens rellisqui, i de la política, ni t’ho explico. Per intentar traspassar aquest impermeable, s’ha entès que ens han de fiblar emocionalment, ens han de captar l’atenció encara que sigui un instant. Trump és un espectacle amb potes, però aconsegueix l’atenció de tothom. Jo parlo de l’abús que en fan els polítics, uns més que d’altres, però com això descriu els nostres temps. Vivim aquest present continu que necessita estar contínuament distret. Ens intenten captar per la via de l’emoció per captar la nostra atenció distreta. Podem viure sense emoció? No. La política tampoc i en necessita una dosi.\nParla d’una democràcia emmalaltida. És realment preocupant?\nUna dosi apropiada d’un medicament ens cura. Una sobredosi del mateix medicament ens pot matar. La nostra democràcia, tal com l’hem entès, corre el perill de morir per una sobredosi d’un tipus de discurs i d’un tipus de protagonista que prioritza l’emoció i el discurs inflamat respecte a la part de raó.\nEl discurs emocional pot ser més mal interpretat i conduir més a l’engany que el racional?\nRecordo un cas concret que va ser assenyalat. Quan jo estava al comitè d’estratègia del president Puigdemont per a la campanya del 21-D, es va crear el hit Si vols que torni el president, vota el president. Aquest mantra, que mai va ser un eslògan però sí una frase de campanya, va ser d’un impacte indiscutible, però el president mateix va ser molt curós a l’hora d’utilitzar-lo sabent la implicació emocional que tenia. Aquell concepte va fer fortuna? Sí. Va connectar emocionalment amb molta gent? Sí. S’ha pogut donar? No. Ho poso com a exemple perquè una persona com el president Puigdemont va ser molt curós a l’hora d’utilitzar-lo perquè no es pogués dir que s’enganyava la gent, i malgrat això s’han dit mil i una coses sobre el tema. Però destaco aquell moment perquè molta gent pensa que es va utilitzar frívolament, amb una voluntat d’engany o d’ús d’un sentiment d’una manera partidista i, realment, no va ser així. Darrere hi havia debat i una reflexió molt responsable de Carles Puigdemont. El tenim pressa ho va condicionar tot. Autoimposar-se calendaris va ser un error i és un ensenyament que queda. Ha quedat com un cas de falta d’escrúpols i d’ús matusser, però la veritat és que estava molt pensat i treballat perquè es projectés amb garantia.\nNo es pot entendre que algunes persones se sentissin enganyades?\nNingú va enganyar amb això. És obvi que aquella llista del president Puigdemont no va tenir majoria absoluta. El resultat va obligar a tenir socis i, fruit del pacte, ERC va tenir la presidència del Parlament. I Roger Torrent va decidir que Puigdemont no es podia investir telemàticament. Si vols que torni el president, vota el president no diu cap mentida, perquè si una immensa majoria l’hagués votat i aquella investidura s’hagués pogut fer, ell hauria tornat. Tots els eslògans, i aquell no ho era, treballen per projectar una il·lusió que s’ha de poder materialitzar. Crec que es va ser especialment dur amb Puigdemont, perquè va guanyar ERC contra pronòstic i perquè ja s’havia erigit com a enemic públic número 1 dels poders de l’Estat. Es va muntar una polèmica artificial i interessada.\nA Catalunya existeixen els reis de la manipulació?\nCiutadans ha estat el gran impulsor a Catalunya, i fins i tot diria que a l’Estat espanyol, del que coneixem com la tavernització de les cambres legislatives. Quan Cs va néixer el 2006 –amb la voluntat de trencar consensos bàsics a Catalunya com el de la llengua–, van agafar d’himne una versió d’El ritmo del garaje, de Loquillo. La cançó diu: “Tu madre no lo dice, pero me mira mal, quién es ese chico tan raro con el que vas.” Cs volia assumir el paper del chico raro de la classe, el que és diferent de la resta. Per a ells, el PSC ja era el mateix que Convergència, que ICV, que ERC... Cs va néixer amb una voluntat transgressora, de tenir un punt gamberro, de qui trenca l’harmonia. I sabent la importància de la comunicació van entendre que els parlaments també serveixen com a plató de televisió. I d’aquí ve la tria de la llengua, les performances, el plus de crispació... I a sobre ha arrossegat fins i tot el PSC i el PP. Intentar demostrar que la crispació que es vivia a les cambres era la mateixa crispació del carrer és un exercici de manipulació del discurs en clau emocional. El partit més processista que ha existit a Catalunya és Ciutadans, i és el que més se n’ha beneficiat.\nA les portes d’una nova campanya oficial, i tenint en compte el context de repressió i pandèmia, viurem una batalla de les emocions mai vista?\nSempre es pot anar a pitjor, però espero que el context de la pandèmia ens hagi ajudat a identificar certes claus de millora i que ens hi comencem a posar, a Catalunya i en l’àmbit mundial. Al nou llibre parlo de com la covid ha remogut les nostres vides i també la política. El coronavirus ha tensat com mai els lideratges polítics i també ha destapat què hi havia de líder de veritat en molts personatges que se’n deien. Hem descobert com mai que molts responsables polítics tenen poder però no tenen lideratge. N’hi ha hagut que s’han abraçat a un discurs populista abonat als sentiments, però són inútils i no lideren en un moment tan cru. Donald Trump seria això, però ha sabut treballar el discurs de la manipulació sentimental i ha buscat l’enemic a l’exterior. És un personatge més propi del Sálvame o de reality shows. Intento explicar com ara tenim les claus per identificar qui posa les dosis adequades de connexió emocional i empatia que cal per connectar amb la gent, com Angela Merkel i Justin Trudeau, i qui es queda en un discurs buit, de fum, i no es demostra útil.\nEl sorprendria una victòria de Trump?\nNo. Pot passar perfectament. Vam dir que de la crisi del 2008 aprendríem moltes lliçons i hem tornat a cometre les mateixes errades, com hem vist per exemple amb el preu de l’habitatge. La covid ha fet que molts líders esdevinguin la versió moderna del rei despullat. Més que mai tenim accés a la informació, però també a la desinformació. Si vols viure a la teva bombolla, ho pots fer més que mai. Això ho ha alimentat Trump, que ja juga la carta del tot o res. Li pot sortir molt bé, o molt malament. Però el personatge ja el té fet, i Joe Biden, si guanya, no se’l traurà de sobre. En política, quan tu poses algú al centre, li dones un plus impagable perquè tot gira al voltant d’ell, és el protagonista i, per tant, d’entrada és el guanyador.\nAra sembla que m’estigui parlant del president Puigdemont.\nSón hiperlideratges que cada vegada resumeixen més una opció política, com Carles Puigdemont, Ada Colau, Pablo Iglesias, Boris Johnson, Pedro Sánchez...\nQuins perills comporta apostar clarament pels messies polítics?\nEl missatge polític és simplificació, personalització i impacte emocional. Personalització és resumir un projecte polític en una cara. La marca no és el logo del partit, és una persona, i cada cop hem vist més paperetes amb la foto del candidat. Si aquest està en gràcia i és un fenomen, t’impulsa. Però a la velocitat que vivim, amb la sobreexposició i el desgast accelerat, els lideratges cada vegada duren menys i quan el perds deixes un partit com està ara el PP, que desperta indiferència i no té un lideratge que els tregui d’aquí.\nAquest any també ha publicat el llibre ‘L’altra guerra de successió’. Preveu una batalla molt crua per l’hegemonia de l’independentisme?\nHi ha una competició permanent, sense treva, entre JuntsxCat i ERC. Hi ha moments d’intensificació i de batalles més crues. També d’entreguerres, en què els dos fronts necessiten agafar aire. Segurament estem en una d’aquestes fases, però la confrontació no ha parat mai. És constant i total. Una altra cosa és que hagin arribat a la conclusió raonada que als uns i als altres se’ls ha vist massa aquesta competició sense treva i que això els desgastava a tots dos, sobretot en un moment tan cru com el de la pandèmia. Els dies de confinament vaig fer inventari dels xocs setmanals i no hi va haver cap setmana sense retrets i punyalades. A la xarxa, mai hi ha deixat d’haver un exèrcit d’agitadors d’uns i altres, que atien el mal ambient i no tenen escrúpol a mostrar que es conceben com a enemics. Aquesta treva no ha existit, i en campanya, una vegada més, s’incrementarà la confrontació.\nLa ruptura entre el PDeCAT i Junts per Catalunya es veia a venir des de feia temps?\nAquest món el vaig viure primer des de la trinxera periodística i mai m’havia plantejat viure’l des de dins sense l’any que vam viure perillosament, el 2017. Si vam decidir que passés una cosa tan grossa com un referèndum per la independència, el fet que tothom pogués sumar em va cridar l’atenció. Hi vaig entrar preocupat i en vaig sortir encara més. Les coses semblen més boniques quan les mires des de fora, i no només en política. Però veure-ho per dins, en un moment tan complicat, em va deixar més preocupat com a ciutadà. Després d’això, una de les medalles que em penjo és que no vaig trencar ponts amb ningú, ni personals, ni polítics, ni professionals. Quan jo era dins, la batalla exterior era tan dura que es necessitaven persones que ajudessin a recompondre certs moments de diàleg. Havia d’interlocutar amb gent d’un mateix partit polític que no es parlaven entre ells. Havia de fer una funció de mediació interna.\nJa va predir que l’únic camí era el divorci?\nVaig veure claríssimament que el salt polític que s’havia fet al país era tan gros, malgrat no saber si culminaria amb èxit, que els partits, tal com els havíem viscut fins llavors, segur que no sobreviurien. Era obvi que l’etapa de Convergència havia quedat superada i faltava veure si actuarien en conseqüència o com ho assumirien els diferents actors que havien participat en aquell espai. Aquell moment va tensar com mai un espai polític que durant molt de temps havia tingut com un dels seus trets característics un punt d’indefinició en algunes de les seves potes més troncals.\nA JuntsxCat hi ha gent que ha militat dècades a CDC i que l’ofèn que l’incloguin en l’espai postconvergent. M’ho explica?\nEntendre-ho no vol dir compartir-ho. En el llibre L’altra guerra de successió poso el post, de postconvergent, entre parèntesi, amb aquesta vocació diplomàtica meva: qui vulgui que llegeixi postconvergent i qui vulgui que li tregui el post i llegeixi directament convergent. El concepte de convergència és un concepte d’èxit. Fer convergir gent tan diferent com Ramon Trias Fargas, Pere Esteve, Josep Rull, Felip Puig, Macià Alavedra... és un concepte de fer convergir, d’unir, de fer anar junts, que és el concepte que es busca ara i que va ser un èxit electoral durant molts anys. És obvi que qui n’hagi format part i ara hi vulgui renunciar està cometent una espècie de contrasentit. Tu voldràs superar aquella etapa, obrir una altra pàgina de la història, però negar que va existir és un esforç inútil. Crec que Puigdemont no ho ha fet, però molta gent s’ha volgut acostar a aquest espai polític fent veure que la prèvia no va existir. Si, a més, genera uns anticossos o uns enfrontaments amb la gent que més vol reivindicar aquella etapa com un moment d’èxit, ja es veu que és incompatible, i s’ha arribat a aquest punt. Ara haurem de veure quin gruix té això i com divideix electoralment.\nSi el contractés JuntsxCAT per a la campanya, quin seria el primer consell que donaria a Puigdemont o a qui fos elegit candidat o candidata?\nHan d’entendre que per explicar la Catalunya que volem els propers anys, la gent estarà esperant respostes sobre quin serà el món postcovid. Si vols liderar la Catalunya postcovid amb credibilitat hauràs de demostrar que tens respostes. Intentar abstreure el debat nacional del debat de la covid i de les seves conseqüències brutals seria un error.\nEl mateix consell serviria per a Pere Aragonès, doncs?\nA l’independentisme li diria que no regali la idea d’utilitat a l’unionisme, tenint en compte que tampoc està plantejant cap alternativa pràctica. Que prometre que faran efectiu l’1 d’octubre no tregui la projecció que seran efectius contra la covid.\nQuè li diria a la CUP?\nLa CUP ha viscut una crisi important quan s’ha identificat més com a problema que com a solució. Si sap reflectir que JuntsxCAT i ERC han estat més una suma de problemes i alhora posar en valor el que ells poden aportar, crec que tenen gran camp per córrer. Els recomano que ho facin tot en positiu, que en els darrers anys ja hem tingut massa negativitat en la política catalana.\nI si treballés per a Miquel Iceta?\nLi diria que si realment fa tants anys que defensa que l’independentisme no parla de les coses que importen a la gent, que aporti alternatives amb les coses que importen a la gent, com tot allò que té relació amb la crisi econòmica.\nQuin consell regalaria a Carlos Carrizosa?\nQue no se’l mengi el personatge i que no intentin fer-se passar per un partit centrat i moderat, perquè, a Catalunya, Ciutadans no ho ha estat mai. I que intentin parlar d’alguna cosa constructiva.\nPER PARTIDA DOBLE\nAmb La política de les emocions. Com el sentiments governen el món (Arpa Editores), Toni Aira despulla les estratègies i el comportament de deu líders de la política actual de tot el món per demostrar com el debat polític s’ha deixat influir pel llenguatge dels sentiments fins a arribar al punt de la submissió. D’entrada, pot semblar que trobar una coincidència entre algunes de les persones que protagonitzen el seu nou llibre seria com buscar una agulla en un paller, però a mesura que avança la lectura es va percebent com tots els lideratges polítics apel·len constantment a les emocions dels ciutadans per connectar-hi. Toni Aira, que és periodista i professor de comunicació política a la Universitat Pompeu Fabra i que el 21-D treballava per al PDeCAT i per al president Puigdemont, s’ha mostrat aquest 2020 com un escriptor prolífic. Abans de parlar de la societat de les emocions, va publicar L’altra guerra de successió, un volum en què retrata la batalla per l’hegemonia independentista entre les dues principals forces polítiques del país.\nLa República 17-10-2020, Pàgina 16


el blog d'EDUARD PLANA: de juny 2009\nEl passat dia de Sant Joan, a les 8 del matí, hi havia gent que encara tornava de festa, pel contrari, un servidor, després de fer club de les 6 va marxar a córrer, l’experiència va ser genial. Des de estació de sants fins a plaça Espanya, d’allà fins a la Glòries fent tota la Gran Via per pujar per la Diagonal fins al Carrer Numància per tornar a baixar. En total 13 km. Una distància que no havia fet mai, Barcelona era meva, no hi havia ningú pels carrers, em sentia com Eduardo Noriega al principi de “abre los ojos” . Em vaig sentir a contracorrent, fent el que ningú feia, i sentir un plaer inèdit. Estava descobrint una altra Barcelona, era tota per mi, res em parava, cap cotxe, cada pas era veure nous detalls d’una ciutat deserta, com si fos en Dídac en Mecanoscrit del segon origen.\nEl anar a pas de tothom, a la seva corrent ens pot portar a no viure les nostres sensacions, a anar on volen els altres, a viure una vida que no és la nostra. És de fet lo fàcil i fins i tot ens eduquen per fer el que és lo normal, seguint les normes més o menys establertes. No ens ha de fer por anar on van els altres si realment és on volem anar , però potser ens cal mirar al fons i adonar-nos si és el que realment ens agrada. El mon vist des d’un altre prisma canvia molt, i el dia de Sant Joan m’adonava que fent coses diferents estava descobrint un nou mon.\nLa gent és molt important, ens acompanya, ens recolza i ens ajuda. A la meva vida passen i han passat, grans persones, amics, companys, família que d’una forma o una altra han ajudat a conrear la meva personalitat, però a les 6 del matí no hi ha ningú, estic jo, i cal també cercar i tenir cura del jo i veure en la soledat, que vol i cap a on vol anar el meu jo. Quan més fort i bo sigui aquest jo, millor podré ser pels altres.\nClar que tots seguim unes normes socials i que costa trancar-les i potser si no ens costa cal fer-les perquè sinó ens transformem ens nens mimats, però el que no podem és deixar de viure la nostra vida per viure la dels altres.\nAquesta setmana ha estat la Mort del Michael Jackson, la pressió de ser un líder, d’haver estat el millor li ha portat a destruir la seva vida, el fet de no veure cap a on vas o no poder ser allò que els demés esperen de tu, li ha portat a la destrucció. Un somni, fet realitat, (o no) perquè des de petit li van dir que era el que havia de fer, una vida controlada pels altres, opinada per tothom, una felicitat artificial, una pressió altíssima, i una vida que no era vida. Es repeteix el fenomen Elvis, els reis es moren, es maten infeliços per no haver pogut viure la seva vida, per haver deixat escapar els petits detalls, per haver perdut els amics del dia a dia per en definitiva no ser res.\nI de la mateixa manera que feia el comentari l’altre dia, ara faig la mateixa pregunta, que hi ha de Jacksons en la nostra vida, dins nostre? Estem segurs que notarem coses que podem millorar, coses que volem fer i dir i no ens atrevim pel que diran o faran, ens pressionem per arribar a metes imposades pels altres o autoimposades i quan hem arribat no hem gaudit ni del camí ni de l’objectiu... nois desperteu..... que potser demà ens morim i avui viurem la vida que esperen que vivim i no la notra. Tens ganes de dir t’estimo a algú??? Ni que sigui com un bon amic.... o Gràcies???? O Perdó??? Però no ho fas pel que diran... doncs com la cançó de la Gallina que diguin el que diguin que jo ja estic content.\nCrec que és la primera vegada a la meva vida que estic despert el dia de Sant Joan a les 7 del matí, sense haver sortit de revetlla. Els judicis, cosa que fem molts, poden ser ràpids, -vostè és un frikie, aixecar-se aviat, veure com surt el sol (ni això perquè a les 6:30 ja havia sortit), veure com torna la gent de festa, llegir, escriure per acabar corrent una estoneta- clar que ho puc semblar de frikie, i més perquè no faig el que fa la majoria, però les coses són com les volem veure. Ara estic veient un home que torna amb una nevera portàtil, siguem freds, com l’anomenaríem un home que torna ara de la platja amb la nevera... ei noi que es en 3 hores que has d’anar-hi, i la gent que s’ha gastat tants diners en petards que han ajudat a que els nens no hagin dormit com hagués desitjat?\nTraduint, al final, els judicis es fan segons els nostres interessos i allà on ens trobem, podríem dir que la gent surt com ovelles en ramat, però també hi haurà gent que dirà el mateix de mi en una cursa o corrent per la Diagonal. Potser que el que valdria la pena és intentar veure les coses des d’un altre prisma i serà llavors quan deixarem de tenir un discurs intransigent, típic d’avi cascarràbies. Cal acceptar les diferències, però anar més enllà entendre-les i veure que hi ha de raó en elles, molta gent criticarà la nit de Sant Joan, que si soroll, brutícia, etc altres la defensaran, com a tradició diversió, com prototip de nit d’amistat, de gaudir del moment etc. Per tant, del que es tracta a la vida és de tenir menys veritats absolutes i ficar-se a la pell de la gent que fa coses diferents a les nostres, i viure el dia, amb aquest nou prisma. Cal sense cap dubte intentar veure el mon amb diferents ulls perquè potser descobrirem noves realitats que ens aportaran a lo que ja coneixem. Viatgem, llegim, volem descobrir noves cultures i ens oblidem que hi ha molt a prop de nosaltres, noves formes de viure, sentir, actuar i pensar. Som capaços d’entendre perquè hi ha països que viuen de forma diferent a la nostra i fins i tot els admirem i pel contrari som crítics amb els que actuen de forma diferent al costat nostre. Llegia fa una estona un capitol d’un llibre on parlava meravelles de Dalí per tenir aquella capacitat de veure el nostre mon d’una forma tan diferent a la que la veiem nosaltres, potser si, potser cal viure-la com en Dalí i descobrir dins d’un nou allò que mai hem vist o sent Sant Joan transformar-nos en Jaume Sisa, essent poetes Galàctics, potser si, el que es tracta és de no quedar-nos indiferents davant del nostre món, de la nostra realitat i ser obert de mires i potser ens adonarem que no sempre el mon, és el nostre mon. Us proposo avui quan fem un judici o una afirmació radical, intentar fer d’una altra persona i cercar motius perquè es pot actuar diferent a com creiem nosaltres que és lo normal... potser ens sorprendrem.... per què al final que és normal ara.. dormir, estar de festa, anar a correr.... com deien als dibuixos... Aquests Gals estan bojos... potser ho som tots..\nAquests dies molts blocs van plens sobre la vida de Vicenç Ferrer, parlar de la seva biografia potser ja no té cap gràcia, malgrat això qui vulgui pot llegir el que vulgui per la wikipedia o fins i tot veure els vídeos que hi ha al youtube.\nPerò que fa que una persona com ella ens arribi tan al cor? Primer l’opció dels pobres i el fet de decidir ser pobre amb ells per tal de fer-los a tots més feliços, amb majors recursos.\nPerò com he dit més d’una vegada quan he parlat d’una personalitat històrica, el que ens fa que certes persones ens arribi al cor, és la capacitat que tenen per tal de fer realitat els seus somnis, és la capacitat que tenen per dedicar tots els seus esforços a complir els seus somnis, és lluitar per allò que somien, és no dispersar-se amb milers de coses a fer i milers objectius que un no té res a veure amb l’altre. Moltes vegades el que diferencia aquestes grans llums de la vida amb nosaltres és precisament que ells dediquen tot el seu potencial al seu únic objectiu, ells viuen per aquell objectiu, el que els fa aixecar-se tots els matins és arribar a on els seus somnis els han dit que poden arribar.\nTambé ens atreu els personatges que van contracorrent, i malgrat el mon ONG estigui com de moda, està clar que Vicenç va prendre un camí lluitant contra allò que semblava impossible. Ens agraden les persones que trenquen motllos.\nÉs curiós, des del sofà de casa nostra aquestes persones ens colpeixen i com reaccionem? Seguim asseguts, sense voler adonar-nos que gent com Vicenç Ferrer tenen de superman el mateix que nosaltres, que el que ens cal és adonar-nos de les nostres capacitats i això si treballar, no dispersar-se dedicar temps i lluita allò que volem. Amb això no convido a que tothom vagi cap a la India. Però si que es tracta d’intentar millorar el nostre dia a dia amb l’exemple de Vicenç Ferrer. Quin és el meu objectiu de la vida? Cap a on vull anar? Quins esforços dedico per aconseguir-ho? Van lligades les meves accions, sentiments i objectius? Potser moltes vegades els problemes que tenim venen donats perquè anem fent, sense saber a on anem, sense plantejar-nos que volem? Que sentim? Quins objectius? I si realment allò que estic fent concorda amb els meus objectius vitals.\nHi ha milers de Vicenç Ferrers en el dia a dia, segurament hi ha un en cada vida, en cada persona... Hi ha d’anònims, mestres, metges... o d’altres professions, administratius, botiguers, mecànics. En tots pot haver-hi un. L’altre dia parlavem amb en Ferran (http://lo-lleidata.blogspot.com/ )de la possibilitat de la publicació finalment del seu diccionari Lleidatà – Català.( http://www.tremendos.net/lodiccionari.htm) Un nou exemple de que dins hi ha un Vicenç Ferrer, admiro les persones amb capacitat de treball i esforç, en dedicar hores i hores en un somni, sigui quin sigui, des d’ajudar als pobres passant per fer conèixer part de la realitat lingüística de les terres de ponent. Cal aportar alguna cosa al mon que vivim, des de la cultura, ajudar a qui més ho necessita o treballar en silenci col.laborant amb tants necessitats que hi ha en el mon occidental. No esperem recompensa, ja la tenim dins de nosaltres mateixos. Ferran que tinguis molt d’èxit en la teva publicació, i treballem tots conjuntament i amb impuls per aconseguir un mon més just i humà, sapiguem treure conclusions d’una vida marcada per l’amor als altres, al treball, al perdó, a la lluita per fer realitat uns somnis dels quals els altres es reien.\nPublicat per EDUARD a 7:07 1 comentari:\nPublicat per EDUARD a 6:49 4 comentaris:\nSetmanes Europees, Eleccions, final de la Champions.... el dia de la final varem quedar uns quants i gaudirem molt amb la Victòria. Veure el teu equip guanyar, sempre està molt bé, però ja val la pena trobar una excusa per quedar.\nAl mirar la final em va venir al cap una persona, la mateixa que durant dies m’acompanyava al cap, Parlo d’en Josep Maria, d’en Txema, ell ja fa 10 anys que ens va deixar, però sempre que arriben partits com el de la final el sento proper, no sé el motiu però ell està allà. I estic segur que a més d’un ens passa.\nRecordo la final de la Champions del 92 com la vàrem viure junts, encara tenia 17 anys i varem saltar com mai, abraçant-nos sense parar.\nÉs curiós, la gent marxa de les nostres vides i ho fan moltes vegades en silenci i quan és així malgrat els sentim, ens acompanyen no en som de conscients, pel contrari quan de sobte marxen sense dir adéu, li agafem una part i ens la quedem de forma egoista. El dia de la final us puc assegurar el sentia, i vaig recordar el gol de Koeman i com la gent del carrer comptes de Bell-lloc sortia i ens abraçàvem com si haguéssim fet el gol.\nAmb en Nando ho vam parlar.... potser.... i segurament com ha passat amb d’altres, el temps ens hagués separat, potser el facebook ens hagués trobat, però la realitat és que a vegades ens junta un sentiment en comú, un record una fantasia, una estima forjada en campaments de cor obert, i xerrades d’adolescent al voltant d’una cervesa als gallecs del carrer Vallespir.\nPotser el Barça si que és més que un club, potser el futbol més que un esport, perquè quan la pilota entra sento l’emoció del meu avi, malgrat ell estigui a casa seva, sento com viu que el seu fill (barça) ha crescut per fer-se famós i important. Sento en aquell gol, que no estic sol, i sento la presencia del Txema abraçant-me com aquella nit al Nova Galicia.\nPublicat per EDUARD a 23:36 1 comentari:\nIntento aixecar-me i darrerament és impossible, segueixo pensant que aixecar-me a les 6 és un gran plaer, veure sortir el sol, agafar la seva energia. I avui a la nit, i el dia del meu aniversari, volia tenir un moment per acomiadar-me, dir adéu als meus 33 anys. Els aniversaris es caracteritzen per dir hola al nou any i sembla que ja no ens recordem de l’edat anterior, com si es tractés d’un moble antic, que no serveix de res.\nAvui parlant amb el meu avi hem rigut perquè mira, ja he superat a Jesucrist, però ell em diu que de moment no l’agafo. Estic molt content dels meus 33, molt, potser és un dels anys més importants de la meva vida, dels 34 tan sols espero millorar el camí iniciat, superar la quotidianitat, cal donar un salt !!!!\nPerò els 33 són bons però no per si sols, i jo n’estic molt agraït a molta gent. La meva familia, que m’aguanta per no dir que em suporta, ells saben dels meus mals humors, dels meus despistes... però hi ha més, els meus 33 m’han fet conèixer a Robin Sharma Victor Frankl i molts autors que m’han fet veure les meves potencialitats, he vist els meus amics que m’han acompanyat en el meu camí, he descobert que allò que critiques ahir avui es transforma en una passió i que si tu decideixes una cosa amb totes les teves forces tan sols cal que hi dediquis els teus esforços.\nHe aprés que és el facebook i he recuperat gent que no estava ni en la meva ment, fins i tot grans converses, he descobert que el divendres a la nit no cal adormir-lo ni patir el diumenge a la tarda, que no cal patir per allò que arribarà sinó cal viure el present perquè el que arribarà ja t’ho trobaràs.\nEls 33 es preveien difícils i al final m’han ajudat, els 34 tenen una gran tasca, seguir en el creixement que m’he impossat i el meu somni fer arribar el missatge, el missatge de que no podem viure estressats, que hem de viure les coses amb intensitat i oblidar-se de dubtes i de patiments de futurs que potser no arribaran. Cal donar el missatge de que amb tranquil·litat és facil arribar a qualsevol objectiu que ens marquem.\nAprofito per comentar-vos que A la pàgina http://www.premiscat.blogspot.com/. fan cada any un concurs de premis de blocs en català. Cadascú pot votar els blocs que vulgui en cadascuna de les categories. Us animo a que voteu pel meu en la categoria de sentiments i tb voteu pels meus amics.. com per exemple http://lo-lleidata.blogspot.com/.\nEl que pretenc no és ser el millor, bé si que ho vull ser però mitjançant millorant jo com a persona no volent que un jurat t’ho digui, el que pretenc simplement és voler transmetre el meu missatge.\nHola 34, farem un camí plegats durant 365 dies, la tasca és complicada, cal recuperar les 6 del matí i la continua lectura però sobretot cal caminar amb felicitat.. i jo ara ho sóc.\nGràcies a tots, als meus amics, la família, a tothom, fins i tot, aquells que aparentment m’han pogut fer mal, perquè m’han ajudat a superar-me, a millorar i potser sense ells no hagués pogut.\nPublicat per EDUARD a 23:16 Cap comentari:


10 receptes per la tardor - Envasar al vacío con Zermat\n10 receptes per la tardor\nEnvasar al buit és molt útil durant tot l'any, però a la tardor és especialment rellevant. Aquesta estació de l'any ens porta un seguit de productes que són molt típics, i que, a més, ens hem acostumat a degustar-los tot l'any de manera habitual.\nÉs cert que la varietat tardorenca no és de les més abundants, així i tot, els aliments que ens ofereix són de sabors increïbles, així com capaços d'omplir la nostra cuina de possibilitats diverses. Perquè aquesta sensació perduri al llarg de l'any la funció de l'envasament al buit ens ajuda a conservar aquests aliments estacionals en perennes. Gràcies a aquesta funció ni el sabor ni la textura es perden el procés.\nAquest mes en la revista “Cuina” hem volgut fer honor a aquest aliment tan representatiu de la tardor.\nEls bolets formen part de la nostra dieta sent molt cuinats en una gran varietat de plats. Per exemple, amb ells realitzem salses, plats, postres. Experimentar i descobrir novetats està a les nostres mans.\nEls bolets, també dits callampas, inclouen una gran varietat. Els bolets comestibles més conegudes són, el xampinyó, el gurumelo, el rovelló, la galamperna, la oronja o el shiitake.\n10 plats típics de la tardor:\nCrema dolça de castanyes: una manera de recuperar-nos quan les temperatures baixen.\nBolets amb avellanes: dos aliats gurmet, una mescla de bolets saltejats amb avellanes.\nCrema de bolets de temporada: Les sopes i cremes calentes són un plat estrella a la tardor\nRisotto amb boletus: El guisat italià per excel·lència, el risotto. Un plat deliciós que es degusta tot l'any.\nXampinyons farcits amb tonyina: una aposta diferent que barreja dos potents sabors. Segur que us agrada.\nPastís de xampinyons: Imaginació al poder. Si el Carrot Cake és el teu favorit aquesta recepta t'agradarà.\nBolets Tandoori: El tandoori és una masala típica de l'Índia i el Pakistan. Es tracta d'un conjunt d'espècies.\nPeix espasa amb tomàquet i bolets: un plat per si el peix és el teu favorit.\nSalsa de bolets Portobello: els xampinyons Portobello són una varietat de sabor exclusiu, amb una textura ferma i tersa.\nSalsa de bolets express per a plats amb carn: només necessites all, ceba, nata, sal i pebre, oli i els bolets, clar.\nCom pots veure, aconseguir una cuina tardorenca els 365 dies de l'any és possible, amb la tècnica de l'envasament al buit. Per a gaudir d'aquestes receptes tan a nivell domèstic com en el teu negoci de restauració i poder afegir els bolets a qualsevol plat durant l'any, Zermat recomana l'envasadora al buit JazzVac Atom.\nUna de las més compactes, fiables y fàcils de fer servir de la Gama Small. Pots coneixer totes les seves prestacions:\n¿Preparat per saber-ne més?\nDescobreix la JazzVac Atom\nCuinar amb la JazzVac Atom:\nUna altra opció interessant és la de realitzar els plats amb l'ajuda de l'envasadora JazzVac. Per exemple una recepta molt fàcil per a començar a descobrir la tècnica de cocció al buit és macerar una xuleta.\n60 segons són els necessaris per gaudir del teu plat. En el següent vídeo pots descobrir com cuinar-lo:\nConeix tot el que ofereix Zermat:\nPer a completar els nostres plats amb una perfecta presentació tenim un aliat de luxe. La Cortadora Graef.\nAmb les Cortadores Graef podràs aconseguir meravelles gastronòmiques aprofitant els avantatges de la qualitat alemanya. Descobreix més sobre la gamma de productes.\nDescobreix Cortadoras GRAEF\nPublicació Número 232, octubre «Cuina, menjar·beure·viure»


El moviment independentista deixa Fainé fora de joc ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dilluns, 7 d'octubre de 2013 05:00 h\nEl tot poderós president de Caixabank desesperat davant l’embranzida independentista i la passivitat del Govern espanyol per accedir a pactar una tercera via\nUn dels estendards de les elits econòmiques d’Espanya, amb influència en les més altes instàncies de l’estat, Casa reial inclosa, viu hores baixes. De res li serveix gestionar l’equivalent al que produeix l’economia espanyola en un any i haver ser clau en el tauler polític i econòmic de l’estat durant molt de temps, davant el moviment independentista Fainé no té res a fer, sap que serà vençut per la democràcia i acostumat a manar sense passar per les urnes, la nova situació el treu de polleguera. Últimament no amaga el seu nerviosisme que comparteix amb el seu amic i vicepresident primer de La Caixa, Javier Godó; el pols sobiranista els passa factura.\nCaixabank, desesperat, Fainé, Godó, La Caixa, Mas, moviment independentista\nPreocupació per la debilitat dels socialistes i d’un Duran en descrèdit\nFainé assisteix perplex davant una moviment democràtic que no compren i que se li escapa de les mans, de res serveix que suposats esquerrans de tota la vida, com alguns membres del PSC, utilitzin les elits contra la voluntat del poble i que un valor clàssic com Duran ara generi més urticària que adeptes, i viu amb desassossec que la vella formula de control econòmic dels mitjans no aconsegueixi imposar el seu “seny” davant la “rauxa” independentista.\nEl missatge de Mas i Corominas, la gota que ha fet vessar el got de la desesperació de Fainé\nL’advertiment de Mas a les elits econòmiques del país la setmana passa, en el sentit de que el moviment independentista que viu Catalunya no l'aturaran les elits ni la política i que les urnes tenen la última paraula, ha posat un punt més de nerviosisme als lobbys de poder, Fainé inclòs. L’avís de CiU que si la societat es mou i elles no ho fan, "poc futur tenen", tal com va escriure el vicesecretari general de Coordinació Institucional de CDC, Lluís Corominas, en un article publicat al web de CatDem, on advertia les elits que no frenaran el procés, perquè "no tenen vot doble i numèricament són minoritàries", ha acabat per desesperar-los.\nEl control econòmic sobre la premsa no dóna els fruits esperats\nLa Caixa controla molta publicitat, però malgrat les inversions no aconsegueix l’objectiu últim de fer descarrilar el procés independentista, la vella fórmula serveix per netejat la seva imatge però poc pot per fer front a l’anhel del poble que es nodreix d’informació que amb el seu capital no controla. Fainé assisteix amb desesperació com les portades i opinions dels mitjans afins i en deute, no només no poden curtcircuitar el procés sinó que, a més, sovint tenen un efecte contrari.\nMontse Vilassar de Mar\n24 d'octubre de 2013, 19.21 h\nEl senyor Fainé el que te que fer és està al costat de la gent i donar crédit, que és la seva feina, per aixecar el país. El que pasa és que té molts interessos a Espanya, però que vigili perqué pot ser que els "arbres no li deixin veura el bosc". La gent ja no combreguem amb rodes de molí.\nMes li val callà i no ficar-se amb política o pot sortir escaldat\n9 d'octubre de 2013, 05.47 h\nTots els gegants tenen els peus de fang. Una acció tan petita com cobrar tota la nòmina en efectiu, faria trontollar la liquiditat dels bancs, sobretot de la Caixa. Us imagineu les oficines sense efectiu?\n8 d'octubre de 2013, 22.43 h\n#38 Aquesta xifra correspon al teu cervell,pallasso.\nTerenci Puig Sabadell\n8 d'octubre de 2013, 19.47 h\n#39 No parlis del que no saps. La Caixa opera el 76,8% a Catalunya, que és on hi ha els diners. I a més d'haver-hi els diners, aquí no la boicotegem tant com a espanya.\n8 d'octubre de 2013, 16.11 h\nNO SERÁ AL INREVÉS ? EL DIA -NO TRIGARÁ- QUE 'L SR. FEINÉ DONI UN COP DE PUNY DEMUNT DE LA TAULA DEL SR. MAS I EN JUNQUERAS ,VEUREM EL UE PASSA (EL 80% DEL MERCAT DE LA "CAIXA" ESTÁ FORA DE CATALUNYA.\n8 d'octubre de 2013, 12.33 h\nComunicado de la Resistencia Antiespañola : desde esta organización resistencial ,hacemos un llamamiento a las personas tolerantes con la defensa de los pueblos ocupados para que no acudan de ningun modo a este acto propagandístico de la ocupacion española sobre los pueblos nacionales cuyos derechos están siendo conculcados continuamente por el llamado estado español,que niega a las naciones el derecho a la autodeterminaci on y a la independencia. Llamamos a los colectivos más decididos,... Llegir més\n8 d'octubre de 2013, 01.18 h\nJa en fa un mes d´això. Crec que ja no hi queda res. Forma part del "marcar paquet" de l´Estado Español. Res més.\n8 d'octubre de 2013, 01.02 h\nCal fer corra diner negra que no pogui controlar el Estat Espanyol , balla al mateix que feien servir per paga Sobre sous en sobres als del P.P. al diner negra es queda tot dintra de Catalunya NO ja millor boicot que no declarar els diners que teniu els guardeu a casa Boicot ala CAIXA ho altra Banc lo millor es que hus donguin de baixa hus doneu de baixa parlar menys hi fer més he\njosep maria marimon Igualada\n8 d'octubre de 2013, 00.32 h\nen lloc de possar-se en contra del moviment ciutadà, potser que s'hi apunti i fassi que tot sigui més fàcil... ja està bé de tan expoli i lladroneix.\nA més, aquesta gent de La Caixa, ja dècades que vól carregar-se el petit comerç, amb vendes al detall camuflades com avançaments d'interessos, a preus molt més cars que no pas si el client s'adressa a la botiga del barri, guanyant-hi tothom, ... el client obté un genere a preu correcte (no pas carissim ), el botiguer obté un marge, mo... Llegir més\n7 d'octubre de 2013, 23.15 h\nSenyors de Directe.cat: trobo vergonyós que escrigueu amb tantes faltes d'ortografia, sintaxi, etc. Aquest article fa pena.


Duncan Jones - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n30 maig 1971 (51 anys)\nBromley Hospital (Anglaterra) (en)\nRodene Ronquillo (2012-present)\nDavid Bowie i Angela Bowie\n(2010) BAFTA al millor director, guionista o productor britànic novell, per l'obra Moon\nDuncan Zowie Haywood Jones (Bromley, Londres, Anglaterra, 30 de maig del 1971) és un director, productor i guionista de cinema. Les seves pel·lícules més conegudes i guardonades són Moon (2009) i Codi font (2011), ambdues del gènere de la ciència-ficció. Jones és l'únic fill del cantant David Bowie amb la seva primera esposa, Angela, una exmodel estatunidenca.\nDuncan és fill únic del matrimoni de David Bowie (nom real David Robert Jones) i la seva primera esposa Mary Angela Barnett. Va néixer a l'hospital de Beckenham a Kent. El naixement del seu fill va inspirar a Bowie a escriure la cançó "Kook" inclosa en el seu àlbum Hunky Dory. Duncan Jones és mig germà de Alexandria "Lexi" Jones (nascuda en el 2000), del segon matrimoni del seu pare amb la model Iman, i Stacia Larranna Celeste Lipka (nascuda en 1980), de la relació de la seva mare amb el músic Drew Blood. Té una germanastra, Zulekha Haywood (nascuda el 1978), que és filla de la seva madrastra Iman i el seu primer marit el jugador de bàsquet de la NBA Spencer Haywood.\nJones amb el seu pare David Bowie en el seu debut amb Moon.\nDe nen Jones va viure a Berlín, Londres i Vevey, Suïssa on va estudiar el primer i segon grau en la Commonwealth American School. Quan David i Angela es van divorciar al febrer del 1980, David Bowie va rebre la custòdia de Jones quan encara tenia 9 anys (era conegut com a Zowie), i visitava la seva mare durant les vacances. Als 14 anys, va ser matriculat en una prestigiosa escola escocesa, Gordonstoun.\nEl 1995 es va graduar amb nivell de llicenciat en filosofia a la Universitat de Wooster, on va ser registrat amb el nom de "Duncan Jones".\nVa començar estudis de doctorat a la Universitat Vanderbilt a Tennessee però ho va deixar abans d'acabar per reencaminar els seus estudis a l'Escola de Cinema de Londres, on es va graduar com a director.\n2003 Whistle 1 1 1\n2009 Moon 1 1\n2011 Codi font (Source Code) 1 BAFTA al millor director, guionista o productor britànic novell\nNominació − BAFTA a la millor pel·lícula britànica\n2016 Warcraft 1 1\n2018 Mute 1 1\n↑ Buckley, David. Strange Fascination – David Bowie: The Definitive Story. (edició revisada i actualitzada). Londres: Virgin Publishing, 2005, p. 90. ISBN 0-7535-1002-2. «El 30 de maig del 1971, el fill de Bowie, Duncan Zowie Haywood Jones, nasqué a l'Hospital de Bromley.»\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Duncan Jones\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Duncan_Jones&oldid=29886365»\nAlumnes del College of Wooster\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 abr 2022 a les 02:44.


WAX ON, WAX OFF: Feliz 2008... que rima con bizcocho...\nPublicat per Flanagan a 3:40 p. m.\njuas j uas jujas juasj\nSenyor Flanagan, vostè és un romàntic, no hi ha dubte.\nQuè fots perdut en mig d'un rageton??!?!?!?!\nDoncs io els del subac, me'ls tallo un cop a l'any (ho he fet una vegada XD)\nCurtets sense passar-nos, es pràctic però els primers dies escuece...\nINTERESSANT ANÈCDOTA NO?\nBo any Flannie, ídol, volem posts diaris.\nBon any, bon any! Ara, els posts diaris... es que ha vingut la musa i li he dit "ensenya'm les aixelles" i ha marxat corrents.\nI al ragetone... jo que se, no m'esperava això de l'Amparo...\nI sóc un romàntic decebut, que la atracció que més ganes tenia de retrobar era una que era com el Tarzan però que el recorregut el feies per la prehistòria i estava ple de dinosaures i trungludits i hi havia una roca que feia com que et queia a sobre i feia molta impresió si obviaves el fet de que el sistema hidraulic estava completament a la vista. Però ja no hi és, ara hi ha una altra cosa on també vas per l'aigua però no hi vam pujar perquè la meva cosina deia que hi havia un moment en el qual et mullaves, i per Nadal no era qüestió.\nHome, jo no diria post diari. Però "feliz 2008" a aquestes alçades dona una mica pel sac, no?\nVa: que avui és diumenge, no diàs que no pots trobar un foradet per fer-ne un de nou.\nQuanta raó que tens... Aviam si acabo el post, que l'altre dia vaig coneixer un artista.\nvinc de llegir la versiò en castellà, però he decidit comentar aqui perque sé que hi sempre més marro...\ningles tiene una sonoridad muy diferente a engonal...\ni engonal m'ha tallat el rollo...\ni ja no puc posar cap frase graciosa.\nJajaja, tranqui, que ha mi m'ha fet gràcia igual :)


L’empresa Valoritzacions Vilar Guillén del Polígon Pla de Llerona, en expansió - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > L’empresa Valoritzacions Vilar Guillén del Polígon Pla de Llerona, en expansió\nValoritzacions Vilar Guillén S.L. és una de les empreses que més ha crescut des que es va instal·lar al Polígon Industrial Pla de Llerona ara fa tres anys. Es tracta d’una empresa familiar que es dedica a la valorització de matèries primeres secundàries, la gestió i la classificació integral de residus i altres serveis especialitzats. També té una una planta de reciclatge a Granollers i acumula 70 anys d’experiència en el sector.\nEl proper mes de juny Valoritzacions Vilar Guillén celebrarà la presentació oficial de la empresa al municipi amb motiu de l’ampliació de les instal·lacions. Inaugurarà una nova nau de construcció oberta i una nova màquina que els permetrà multiplicar la seva producció. Com a empresa que treballa amb l’exterior, actualment exporta més de la meitat de la seva producció a la Xina. Diàriament, entre 40 i 50 camions surten carregats de la matèria reciclada des de la planta ubicada a Llerona. Ofereixen també destrucció confidencial de tot tipus d’arxius, assessorament mediambiental a empreses i instal·lació de contenidors o compactadors.\nL'alcalde Francesc Colomé (PDeCAT-Demòcrates) va visitar les instal·lacions juntament amb el regidor de Relacions Institucionals, Ferran Jiménez (PDeCAT-Demòcrates), la regidora d'Agricultura, Territori i Sostenibilitat i presidenta del Consell del Poble de Llerona, Rosa M. Pruna (PDeCAT-Demòcrates), i el regidor de Seguretat Ciutadana, Joan Antoni Marín (PSC).


Ajuntament d'Alzira - El Centre de Formació de Persones Adultes oferix cursos de preparació de tots els nivells de valencià\n- Es podrà certificar directament l'A2 amb un curs\n- Fins al 16 de setembre està obert el termini per al B2 i C2 de la JQCV\nAlzira, 10 de setembre de 2019. – Des del passat 2 de setembre, i fins dilluns que ve, dia 16 de setembre, està obert el termini per a matricular-se a les proves per a l'obtenció de certificats oficials administratius de Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià - JQCV nivells B2 i C2.\nL'Ajuntament d'Alzira mitjançant, el Centre de Formació de Persones Adultes Enric Valor d'Alzira, oferix la preparació de cursos de valencià de tots els nivells, des de l'A1 fins al C2.\nA més, una de les novetats és que, des de fa dos cursos acadèmics, el centre està autoritzat per la Conselleria d'Educació a certificar el nivell A1 de valencià als alumnes matriculats al centre i que complisquen els requisits d'assistència a classe d'un mínim de 60 hores i superació de les diferents competències impartides.\nEl certificat de nivell A1 acredita un domini molt bàsic d'ús de la llengua, que permet atendre les necessitats comunicatives més elementals en situacions molt quotidianes.\nLes diferents competències que s'avaluen són les següents:\nEstos cursos s'adrecen a qualsevol persona que vullga preparar-se les proves de valencià del nivell B2 (Intermedi) i del nivell C2 (Superior) de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, de la UPV o de qualsevol altra institució. Si voleu més informació sobre les proves de valencià, consulteu este enllaç: Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià\nEls cursos s'anomenen respectivament Preparació del nivell B2 (Intermedi) de Valencià i Preparació del nivell C2 (Superior) de Valencià, i consten d'una selecció de continguts d'ortografia, morfosintaxi i lèxic propis d'estos nivells que solen presentar alguns dubtes en l'ús habitual de la llengua.\nL'alumnat comença els cursos quan ho desitja i els seguix al seu ritme. Tots els continguts estan oberts, inclosos els exàmens de cada unitat i l'examen final del curs. L'equip docent dinamitzarà els fòrums, des del 16 de setembre fins a l'11 de novembre.\nEn acabar el curs, este passarà a mode autònom. En este cas, l'alumnat podrà accedir als continguts, ja que continuaran oberts, però l'equip docent no donarà suport en els fòrums.


La Casa Homs Corbera de Llobregat\nLa casa Homs, actualment propietat del Bisbat de Sant Feliu de Llobregat, es un edifici singular. Edifici de 1922 conegut també com Casal de la Mercè. Té quatre pisos amb golfes i coberta a quatre aigües. L'entrada principal, pel carrer de Santa Magdalena, és a l'altura del tercer pis.\nÉs una de les cases modernes més característiques de Corbera de Dalt, especialment per la seva destacada terrassa a tres nivells, més ampla en la seva part central, sostinguda per pilars de maó vist. També són de maó vist els emmarcaments de les obertures, les baranes i les cantoneres.\nS’han establert converses amb el Bisbat de Sant Feliu de Llobregat, tendents a evitar el total desballestament del edifici, presentant diverses alternatives, con el compartir les despeses de manteniment, en diferents percentatges de participació, fins i tot, la possibilitat d’adquisició per part de la nostre Associació, sense haver pogut arribar a cap mena d’acord, al menys fins a la data d’avui.


Ingressa a presó un dels lladres més actius especialitzat en robatoris amb força amb tapes de clavegueram a establiments comercials de Barcelona - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nIngressa a presó un dels lladres més actius especialitzat en robatoris amb força amb tapes de clavegueram a establiments comercials de Barcelona\nquery_builder 11 abril 2021 09:57\n. En només tres anys, des del 2017, acumula 113 detencions i denúncies, la gran majoria a Barcelona\n. Abans del seu ingrés a presó, els mossos d’Esquadra l’han detingut en 3 ocasions consecutives en els darrers 5 dies\n. Des del mes de juny de l’any passat, els Mossos d’Esquadra han activat el Pla d’acció Tremall en la lluita contra la multireincidència que opera a la ciutat\nAgents de la Policia de la Generalitat- Mossos d’Esquadra han detingut un lladre multireincident, de 22 anys i de nacionalitat espanyola, quan acabava de cometre un robatori mitjançant una tapa de clavegueram amb la qual va trencar un aparador d’una coneguda botiga de roba del Passeig de Gràcia, va accedir a l’interior i es va endur roba per valor de 3.000 euros. La detenció, que va tenir lloc el passat 5 d’abril, es va realitzar gràcies a la col·laboració d’un ciutadà i a la ràpida actuació policial que va permetre recuperar tota la roba que havia sostret i retornar-la a l’establiment afectat.\nAl detingut se’l considera com un dels lladres més actius que actua a Barcelona i que està especialitzat en robatoris amb força a establiments comercials, furts i robatoris violents, entre d’altres fets delictius.\nLa carrera delictiva d’aquest multireincident es va iniciar abans de complir els 18 anys, però a partir del moment en què va arribar a la majoria d’edat, va començar a augmentar la seva activitat fins el punt d’acumular en tres anys un total de 113 detencions i denúncies policials per furts i robatoris comesos en tot tipus d’establiments comercials, i perpetrats bàsicament durant la franja nocturna.\nDurant l’any 2020 i el que portem del 2021, ha estat detingut o denunciat en 75 ocasions, i 25 d’aquestes actuacions, han tingut lloc en el primer trimestre del 2021, destacant que abans del seu ingrés a presó, i en tan sols 5 dies de diferència, va ser detingut en 3 ocasions i denunciat en 2 ocasions més.\nEs dona la circumstància que durant les setmanes més dures del confinament i en ple estat d’alarma, quan hi havia restricció de moviments i els carrers estaven buits, va ser detingut in fraganti en 6 ocasions seguides, en un marge de 16 dies de diferència.\nLa detenció que ha acabat amb el seu nou ingrés a un centre penitenciari, va succeir la matinada del dia 5 d’abril, quan mitjançant una tapa de subministres que va extreure del carrer, va trencar un aparador d’una coneguda botiga de roba del Passeig de Gràcia, va accedir a l’interior i es va endur roba per valor de 3.000 euros; va ser detingut per efectius de seguretat ciutadana gràcies a la col·laboració d’un ciutadà que va alertar a la policia i que va permetre que es pogués recuperar tota la roba que acabava de sostreure.\nActuava sol, en parella i en ocasions podia anar amb dues persones més, que tant podien ser homes com dones i fins i tot havia estat detingut o denunciat en ocasions mentre delinquia acompanyat de diverses parelles sentimentals. Realitzava els robatoris de nit, utilitzant la força per accedir als establiments. Habitualment feia servir tapes de subministres de serveis que es trobaven a la via pública, ja fossin d’aigua, llum, telefonia o fins i tot algunes de clavegueram, i que llençava amb força contra vidrieres, aparadors o portes d’accés de les botigues, fins aconseguir trencar-les i accedir al seu interior; també havia utilitzat pedres o totxanes per aconseguir el mateix objectiu.\nEls objectes sostrets variaven segons el tipus d’establiments saquejats, i podien ser mòbils, tauletes, sabates, roba, diners en efectiu, ordinadors d’escoles utilitzats pels alumnes o joies en el cas que el robatori es produís en un domicili. Els objectes sostrets tenien un valor adquisitiu força alt (en especial roba de marca o tecnologia), per la qual cosa n’obtenia un importants beneficis econòmics.\nPressió policial contra els lladres multireincidents\nEls Mossos d’Esquadra han desplegat a la ciutat de Barcelona des del mes de juny passat el Pla d’acció Tremall destinat específicament a la lluita contra la multireincidència que actua a la ciutat. Aquest pla s’articula a partir de tres eixos fonamentals: coordinació policial, coordinació amb judicatura i fiscalia i coordinació amb seguretat privada. Després de set mesos de funcionament, el Tremall s’ha consolidat com a un sistema de treball eficaç per minimitzar l’impacte delinqüencial que aquests robatoris tenen sobre les persones que viuen a la capital catalana. L’efecte que la pandèmia ha tingut sobre la seguretat a Catalunya i, en particular a Barcelona, ha comportat que creixi el nombre de víctimes de robatoris violents que viuen i treballen a la ciutat.\nL’activació del Tremall ha significat abordar la multireincidència des d’un mateix prisma, augmentar la pressió policial al carrer i reduir l’activitat d’aquestes persones que de manera reiterada actuen a la ciutat. Des del mes de juny fins al desembre del 2020 s’han realitzat més de 7.000 serveis vinculats al Pla Tremall. Durant aquests set mesos, s’ha detectat activitat delictiva de 176 multireincidents.\nBarcelona, 11 d'abril de 2021


Acte de Commemoració del Dia Mundi...\nElogi de l’Aigua\nL’Organització de les Nacions Unides va declarar el 22 de Març com el Dia Mundial de l'Aigua. L’Institut de Recerca de l’Aigua (IdRA) de la Universitat de Barcelona, s’uneix a aquesta celebració amb la programació d’una conferència que tracta de reflexionar sobre aquest bé, físic i transcendent, en el context d’un any en que tota la societat es troba trasbalsada.\nJoan Tort Donada (Terrassa, 1958) és catedràtic d'Anàlisi Geogràfica Regional al Departament de Geografia de la Universitat de Barcelona. És llicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona (1982) i en Geografia i Història per la Universitat de Barcelona (1988). Entre 1990 i 1996, va exercir el càrrec de Cap de Secció de Delimitació Territorial al Departament de Governació de la Generalitat de Catalunya. Els camps als quals ha dedicat més atenció, en l'àmbit de la docència i la recerca, són l'ordenació del territori, la geografia rural, la toponímia, el paisatge i les relacions entre geografia i literatura.\nEn totes les llengües del món, la paraula aigua té un protagonisme particularment destacat i tendeix a expressar, per damunt del sistema lingüístic que l’ha generat i més enllà de la diversitat geogràfica dels territoris concrets on s’aplica, una multiplicitat de significats. És, podríem dir, una paraula-vector o una paraula-concepte: un signe lingüístic d’una potencialitat immensa; d’una potencialitat reveladora, en el fons, de la gran diversitat de registres, de la pluralitat de sentits i del valor estratègic que les societats humanes han atorgat a l’aigua al llarg de la història. No és, doncs, estrany, que hagi estat considerat l’“element líquid” per excel·lència. Ni, tampoc, que en el context de la ciència i de la filosofia de l’Antiguitat fos presentat, juntament amb la terra, el foc i l’aire, com un dels quatre elements constitutius de totes les substàncies. L’aigua, en certa mesura, ho és tot. En el ben entès que la idea de “tot” no equival tant a la suma d’unes hipotètiques “parts”, com a una manera d’entendre la relació entre les coses que ens fa adonar de la seves profundes relacions d’interdependència i de reciprocitat.\nProposem, dins les coordenades que acabem de descriure, i partint d’una concepció unitària i integrada del coneixement i de la ciència, una “reflexió de principis” sobre aquest element tan imprescindible, tan omnipresent −fins i tot en la seva absència− i de gestió tan complexa, a tots els nivells, que hem convingut a anomenar aigua. La reflexió, que adopta volgudament la forma d’“elogi”, en el sentit que va donar Joan Maragall a aquesta expressió, planteja, en essència, un reconeixement de la multiplicitat de dimensions en què l’aigua es manifesta en la nostra vida quotidiana, tant en el pla individual com en el col·lectiu, fa èmfasi en la necessitat d’abordar el debat sobre el seu ús i sobre la seva disponibilitat des d’una perspectiva transfronterera i global, i tenint present en tot moment la història, i, finalment, a manera d’endreça projectada cap al futur, proposa una manera de mirar el món que integri l’aigua com dels seus elements constitutius, intrínsecament inseparable dels altres, i que ens faci plenament conscients del seu valor com a bé preciós i limitat, i alhora, imprescindible i irreemplaçable.\nProf. Dr. Joan Tort Donada\nActe de Commemoració del Dia Mundial de l’Aigua 2021\nConferència “Elogi de l’Aigua”\nAccés online: https://bit.ly/2OvyCNy\nSecretari acadèmic de l’Institut de Recerca de l’Aigua (IdRA)\nCatedràtic d’Anàlisi Geogràfica Regional\nGrup de Recerca Ambiental Mediterrània (GRAM)\nDirector del Dept. de Geografia, Facultat de Geografia i Història, UB\nModerador: Dr. Albert Santasusagna Riu\nPoster Dia Mundial de l'Aigua 2021 IdRA. Conferència "Elogi de l'Aigua"


Federación Anarquista 🏴 Noticias anticapitalistas y informaciones libertarias El patrÓ ens explota, l’estat ens reprimeix – Federación Anarquista 🏴\nAquest 1r de Maig està marcat pels atacs repressius que organitzacions obreres i moviments socials han patit per part de l’Estat els últims mesos, que ha instrumentalitzat per als seus interessos la situació de pandèmia global per la COVID-19.\nL’Estat, per mitjà dels seus cossos de repressió, sempre s’ha oposat violentament als avanços en drets tant socials com laborals, sexuals i de tota mena. No oblidem que el reconeixement dels drets humans i socials ha sigut i és una conquesta dels moviments obrers i socials al carrer, no un regal estatal o patronal, i que pel que fa a la pràctica, són vulnerats contínuament.\nEls Estats utilitzen les lleis per a legitimar el sistema d’explotació basat en les desigualtats de classe, pels quals una classe social té el control de l’economia i, per tant, el control del govern, dels mitjans de producció, dels mitjans de comunicació i de la justícia. Mentre que una altra classe social, la nostra, sacrifica la seua vida, està sotmesa a un sistema productiu que permet a la burgesia acumular riqueses de manera infinita a costa del nostre sofriment.\nMentre la classe treballadora està patint una de les pitjors crisis del capitalisme en el territori espanyol, amb quasi 4 milions de persones a l’atur, 900.000 persones encara amb ERTO i unes condicions cada vegada més precàries en el mercat laboral, tot això agreujat per la situació de pandèmia i la gestió que des de les administracions se n’ha realitzat. No deixem de veure com la família Borbó, la classe política, empresaris i altres membres de l’alta societat, d’ideologia liberal alguns, altres feixistes, socialdemòcrates, etc… reben tracte de favor per part de la justícia davant els seus multimilionaris crims. Al seu torn, les nostres germanes i germans de classe obrera són perseguides, agredides, mutilades i tancades per reivindicar drets i justícia social als carrers. Tal és el cas del nostre company de Granada, Cristian Mestre, que ha patit presó preventiva sols per portar un pot d’esprai en la motxilla durant una manifestació per la llibertat d’expressió, el darrer mes de febrer. O de dos companys, detinguts a la seua casa el passat 8 d’abril acusats de participar en la manifestació del 30 de gener a Barcelona. O els companys sancionats a Alacant pel mateix motiu. Tots ells en espera de judici o sanció per aquestes acusacions.\nDes dels mitjans de comunicació no deixen d’enviar missatges propagandístics, que tenen com a objectiu demonitzar i deslegitimar la protesta. Tant és així que equiparen a actes criminals el trencament d’aparadors i la crema de contenidors, i creen una opinió pública contrària a les reivindicacions que acompanyen aquestes manifestacions. Els mitjans de desinformació van actuar de la mateixa manera amb les marxes del passat 8 de març. Les van criminalitzar i assenyalar d’irresponsables, i van instrumentalitzar, una vegada més, la pandèmia. No importava que es compliren amb totes les mesures sanitàries necessàries. Mentre exigeixen a l’adversari moderació, les ideologies feixistes, socialdemòcrates i liberals, amb el seu model econòmic capitalista, no tenen res de moderades. Tal com vam poder veure en els seus mítings populistes, on la irresponsabilitat sanitària era evident; tanmateix, ací no passa res.\nEl binomi capitalisme-patriarcat és en l’actualitat la major amenaça per a la supervivència en el planeta. Destrueix la naturalesa, destrueix la cultura dels pobles, destrueix les relacions personals, etc. En una paraula: destrueix la LLIBERTAT. Només vol acumular capitals sotmetent, esclavitzant i explotant qualsevol cosa que li permeta continuar creixent. I és aleshores quan l’Estat utilitza la violència, la repressió, la por i la manipulació per a acabar amb la dissidència.\nEls qui ens oposem i ens enfrontem a aquest sistema som persones conscients que busquem un futur millor per a les generacions futures i que aspirem, per damunt de tot, a la justícia social. La violència ens ve imposada pels que porten l’ofensiva, que són el Capital, el Patriarcat i l’Estat, sostenidors de totes les formes d’opressió sobre l’ésser humà. Davant la seua violència opressora anteposem el legítim dret a l’autodefensa.\nEl més bàsic que ens prometen les constitucions liberals és viure amb dignitat i autonomia, lliures d’explotació, de maltractaments i de discriminació, en condicions que facen possible el lliure desenvolupament de la personalitat i capacitat personal. Això, que és el prioritari segons les seues pròpies lleis, és el primer que s’incompleix. Desafiem a qui vulga acceptar el repte, a esmentar algun partit polític o govern en el món, que haja complit amb aquesta mínima condició de la vida humana. Tots, sense excepció, la vulneren, perquè vivim en un sistema caduc, insostenible, tant des del punt de vista humà com ambiental, i això, cap govern ho canviarà. La situació de crisi climàtica, pandèmia sanitària i de violència sexual són més evidències d’això.\nEl 1r de Maig és una jornada en la qual es reivindiquen les conquestes socials gràcies a la lluita obrera, es commemora la lluita que van iniciar a Chicago obreres i obrers en favor de la jornada laboral de 8 hores. És important no oblidar la forta repressió que també van patir els qui valentament van iniciar la lluita i els qui la van continuar després. Presó, tortura, persecucions i assassinats. Aquests mètodes que utilitzaven ahir són els mateixos que utilitzen hui.\nAl sistema poc li importa quins mètodes o estratègies utilitzem per a avançar en drets i justícia social, ens reprimirà igualment. Perquè la pau social que volen els nostres explotadors és la pau dels cementeris: cementeris plens de xiquets que naixen i moren esclaus treballant per a les multinacionals, plens d’obrers morts en les mines, a les fàbriques o als camps, per accidents o per extenuació, plens de presos que la presó assassina d’una manera o d’una altra, plens de xiquetes i dones traficades, violades i maltractades fins al suïcidi o l’assassinat, i de persones que moren per la seua condició sexual o el seu color de pell, plens de víctimes de les guerres, o de catàstrofes i d’epidèmies de les quals el capitalisme és directament responsable… El manteniment de l’ordre social, la pau social, no significa sota la seua perspectiva més que sotmetre’s a les lleis i acceptar les profundes desigualtats socials i els crims que aquestes venen a legitimar.\nEnfront d’aquest atac constant a la classe obrera, hui, igual que ahir, aquest 1r de Maig exigim: un repartiment just del treball i la riquesa, mitjançant la reducció de la jornada laboral sense reducció salarial. Exigim justícia social, sense oblidar-nos de totes les persones detingudes i represaliades per exercir el seu dret a manifestació, a la llibertat d’expressió i per enfrontar-se a un sistema que preval els beneficis i la rendibilitat per damunt de la justícia i la vida humana. Per això, fem costat a les persones preses en lluita i la seua vaga de fam rotativa i exigim l’alliberament de tots els represaliats i les represaliades. Denunciem la situació de «nova normalitat» amb la qual pretenen retallar el reconeixement dels drets conquerits pels qui ens van precedir. Exigim una educació i una sanitat llibertària, pública i autogestionada. Reivindiquem l’amor lliure com a base de les relacions humanes, que pose fi a tota mena de discriminació. En resum, hui com ahir, recordardem als qui ens van precedir i continuem lluitant. Perquè la repressió sempre la patim la classe obrera.\nPer un 1r de Maig anarquista, antirepressiu i revolucionari!\nDes del Centre d’Extermini de Zuera (Zaragoza) ens arriba el testimoni d’un compa que ens relata la situació que allí estan vivint amb tot açò de la COVID-19 i denúncia la manca de sanitat que es pateix El comité de empresa informa Convocatòria de vaga a universitats i centres de recerca de tot l’estat pel 21 d’octubre Vaga d’universitats i centres de recerca en tot l’estat 20 articles d’un 2020 més enllà de la pandèmia: el poder ocult de l’Estat, els tentacles de l’extrema dreta o l’estancament de TV3, entre d’altres “El PSOE és pura claveguera de l’Estat des del primer dia que Felipe González va assumir el poder” Ens mobilitzem contra l’assetjament sexual Volem la categoria professional bressol que ens pertoca Concentració: 10.000€ en multas no ens silenciarán #Emmordassades HENRY SCHEIN, multinacional de suministros sanitarios y beneficiaria de la pandemia, EXPLOTA y DESPIDE a los trabajadores. España explota la venta de armas a Australia, Corea del Sur y Singapur en un contexto de incremento de las tensiones con China La deuda de la Sareb de De Guindos nos explota en la cara (Por Yago Álvarez Barba)


Làser dental - Clínica Dental Padrós\nLàser dental Clínica Padrós 2017-03-30T12:29:39+00:00\nEl làser d’ús dental és un raig de llum que concentra molta energia en un punt molt concret i petit i durant impulsos tan breus (0,000039 segons) que no genera efectes tèrmics indesitjables, com passa amb altres sistemes (bisturís elèctrics, sistemes sònics i ultrasònics, etc.).\nDisposem de diversos tipus de làser dental per diferents aplicacions: Làser pel tractament de genives, per l’emblanquiment dental, per cirurgies, per tractament de teixits durs, tractament de càries, desinfecció en endodòncies, etc.\nEl Key làser dental d’Erbi-YAG (Kavo) presenta una longitud d’ona que coincideix amb la màxima absorció per part de les molècules d’aigua que hi ha en els teixits (fins i tot en les dents). La vaporització brusca d’aquestes molècules determina l’acció ablativa i la esterilització simultània de la zona en la que incideix el raig. Això resulta molt útil en tractaments sobre dents (càries, reabsorcions, etc.), i sobre teixits durs (genives, mucoses, etc.).\nEls diferents tipus de làser dental que posem a la seva disposició ens permeten realitzar determinats tractaments de manera més còmoda, atraumàtica i precisa, permetent recuperacions més ràpides i sense molèsties.\nPosem a la seva disposició diferents tipus de làser dental a la Clínica Dental Padrós a Barcelona. El làser te moltes aplicacions en odontologia.


Dessalar el bacallà posant-lo en un bol, ple d'aigua freda durant 48 hores, i canviant en aquest temps l'aigua unes 4 o 5 vegades per exemple, cada 12 hores Passat aquest temps, posar-lo a bullir amb una mica de llet. En el primer bull, retirar del foc i deixar en la llet fins que es refredi. Quant puguem manipular-lo, treure les espines i la pell, i reservar.\nTallar la ceba i el pebrot amb juliana; -- al pebrot, si és gruixut, se li pot treure la pell amb un pelador, i ens quedarà amb una textura finíssim--. Posar l'oli a la paella, i sofregir la ceba i el pebrot.\nBatre els ous en un bol ben batuts. Afegir el bacallà i la ceba i el pebrot sofregits i amb l'oli ben escorregut. Normalment no cal sal, però es prova una mica per corregir si cal. Deixar a la paella un parell de cullerades d'oli i abocar-hi el contingut del bol. Primer a foc viu, i després a mig foc fins que es comenci a quallar. Donar-li la volta amb l'ajuda d'un plat, perquè qualli per l'altre costat. Donar-li una volta més fins que estigui quallada per dins, però no molt seca. Aquest és el secret d'una bona truita.\nReferència recepta: 0134 Categoria: 1er Plat Temporada: Tot l’any


L'usuari o usuaria pot triar entre dos models digitals de terreny de l'ICGC on aplicar els valors de les projeccions d'augment del nivell del mar:\nSobre el Model Digital del Terreny (MDT) de malla regular de 2x2 m, basat en dades LiDARCAT1 2008-2011, amb una exactitud altimètrica estimada de 15 cm (error mitjà quadràtic).\nSobre el Model Digital del Terreny amb edificacions i estructures rígides (MDTe) de malla regular de 1x1 m, basat en dades LiDAR de la costa de 2017 i LiDARCAT2 de 2016-2017, amb una exactitud altimètrica estimada de 15 cm (error mitjà quadràtic).\nInundació permanent (pujada del nivell del mar)\nEl visor mostra la inundació permanent generada únicament per la pujada del nivell mig del mar per dos escenaris d’emissions i quatre escenaris temporals. No es té en compte altres combinacions per l’efecte superposat del nivell mig del mar amb les variacions astronòmiques i meteorològiques i amb l’onatge generat per temporals.\nL’usuari pot triar diferents nivells del mar dividits en dos grups:\nNivell de l’aigua segons les projeccions regionals de la pujada del nivell del mar del Grup d’Experts Intergovernamental de Canvi Climàtic de les Nacions Unides (IPCC)\nNivell de l’aigua sense relació amb cap projecció.\nEl valors de les projeccions tenen com a informe de referència l’Informe especial sobre l’oceà i la criosfera en un clima canviant Special Report on the Ocean and Cryosphere in a Changing Climate SROCC - Chapter 4: Sea Level Rise and Implications for Low Lying Islands, Coasts and Communities .\nL’usuari pot triar on aplicar aquests valors, o en el Model Digital del Terreny (MDT) de l’ICGC de malla regular de 2x2 m, basat en dades LiDARCAT1 2008-2011, o en el Model Digital del Terreny amb edificacions i estructures rígides (MDTe) de l’ICGC de malla regular de 1x1 m, basat en dades LiDAR de la costa de 2017 i del vol LiDARCAT2 de 2016-2017, ambdós amb una exactitud altimètrica estimada de 15 cm (error mitjà quadràtic).\nEl visor és una eina de planejament on s’identifiquen àrees vulnerables per inundació permanent per l’ascens del nivell mig del mar però no és adequat per avaluacions de detall (escales més grans).\nMDT 2x2 m\nMDTe 1x1 m\nNivell del mar (valor lliure)\nNivell del mar segons projeccions de l'IPCC


L�emmagatzemament energ�tic a les zones insulars\nLa utilització de fonts energètiques renovables, principalment l’eòlica i la solar, implica estar sotmesos a les fluctuacions climàtiques i a no disposar d’un flux constant d’energia. En aquest sentit, l’emmagatzemament energètic esdevé clau per assegurar el correcte abastiment als usuaris.\nLa situació s’agreuja a les zones insulars. Derivat de les seves condicions geogràfiques la dependència energètica de les illes és major. L’aïllament i la falta de recursos energètics fòssils que les caracteritza les converteix en zones vulnerables en termes d’abastiment energètic. Per això, resulta essencial transigir cap a un model energètic més sostenible, on l’emmagatzemament energètic juga un paper fonamental.\nTrobem múltiples exemples de territoris insulars que han iniciat aquesta reconversió energètica.\nL’illa francesa de Sien es troba totalment desconnectada del territori continental. Amb el seu propi sistema elèctric l’illa s’abastia amb motors diesels fins a principis de 2017. Amb la implantació de sistemes d’emmagatzemament i centralització energètica l’illa podrà aconseguir l’objectiu assenyalat de 50% de renovables per a l’any 2030.\nDe la mateixa manera les illes Feroe han fet us del nous sistemes d’emmagatzemament que combinats amb els seus parcs eòlics permeten assegurar l’estabilitat energètica.\nUna altre exemple paradigmàtic és el de la illa francesa de Reunió que ha implementat sistemes de bateries que li permeten proveir a la seva població amb un 100% d’energies renovables.


Formentera celebra la diada de Sant Jaume amb un cartell ple d’activitats per tots els públics\nDimarts, 9 de Juliol de 2019 13:51\nEl Consell de Formentera, a través de l’àrea de Cultura, presenta les activitats organitzades per celebrar la festivitat de Sant Jaume. Formentera celebra la diada de l’illa amb una programació que s’estén entre els dies 11 i 27 de juliol amb un ampli programa d’activitats, que en paraules de la consellera de Cultura, Susana Labrador, “acosta la cultura, la música i l’esport a tota la ciutadania de Formentera, infants, joves, adults i gent gran, perquè és la festa de tots els formenterers i formentereres, i de la que poden gaudir també els turistes”.\nCom cada any, ell 25 de juliol, festivitat de Sant Jaume, Formentera celebra la seva diada. A les 20.00h tindrà lloc la missa a l’església de Sant Francesc. Tot seguit les colles de ball de l’illa ens faran el tradicional ball pagès i en acabar s’oferirà un convit d’orelletes “per no oblidar les tradicions de Formentera en el dia gran de la nostra illa”, segons ha explicat la consellera.\nEl poble de Sant Francesc s’engalanarà per rebre una gran varietat d’esdeveniments. El programa s’obre dimarts 11 amb la producció escènica de Fils Roulants i Espai_F Piel, una peça on el moviment, l'espai sonor i la veu es retroalimenten creant una atmosfera suspesa en el temps en la qual l'espectador es pot submergir. L’obra es podrà veure dijous 11 i dijous 18 de juliol a les 21 hores a la sala de Cultura (Cinema).\nLa programació continua dilluns 15 de juliol amb la inauguració de l’exposició d’Erwin Broner que tindrà lloc a les 20h a la sala d’Exposicions de l’Ajuntament Vell. La mostra conté obres del llegat de Gisela Broner a Catalina Verdera Ribas. Abans, a les 18.30h i amb motiu de l’exposició, la violinista Lina Tur oferirà un concert a l’església de Sant Francesc.\nLa mostra es divideix en dos espais, a la sala d'Exposicions de l’Ajuntament s’exposaran dibuixos i obres en paper, i hi haurà un altre espai on es podran visitar les pintures de l’autor a la sala d’exposicions del Far de la Mola. Cal destacar que, l'exposició d’Erwin Broner és una proposta d'Espai_F.\nDia 24 acte institucional\nL’acte institucional de la Diada de Formentera, amb el lliurament de les distincions honorífiques de l’illa, se celebrarà el dia 24 de juliol a les 20.30 hores a la sala de Cultura (Cinema).\nActivitats infantils i juvenils\nDissabte 20 de juliol a partir de les 19h hores a la plaça de la Constitució de Sant Francesc, els més petits gaudiran amb els mallorquins Mel i Sucre que presenten el seu darrer espectacle De Colors, música per a somiar, il·lusionar-se, riure, ballar, jugar, cantar, escoltar, compartir, imaginar, crear, ser feliç... i gaudir tots, grans i petits!\nA les 20.00h a la mateixa plaça tendrà lloc el taller “Prepara’t per la Flower”, i a les 21.00h l’esperada Flower Infantil a càrrec de Mel i Sucre. Dimarts 23 de juliol, a les 19h al Jardí de ses Eres, Dudu Arnalot presenta el seu nou espectacle Insomni, una obra sense text, de clown gestual per a tots els públics.\nAixí mateix, el divendres 26 de juliol els joves amants de la música, podran gaudir enguany de la Nit Jove a la plaça de la Constitució de Sant Francesc; una vetllada que comptarà amb les actuacions de MCKea, Musica urbana, la companyia de dansa Zoocreative, Danscape, el Tio de la Careta i per acabar la nit: rock, funky, ska, reggae.\nL’esport formarà part destacada també dels actes de les festes patronals, que comptaran amb el Torneig de Tennis i Pàdel que se celebrarà a les pistes municipals del 18 al 21 de juliol o l’Exhibició de Natació Sincronitzada del campus infantil que tindrà lloc a la piscina del Poliesportiu Antoni Blanc el dissabte 27.\nActuacions musicals i concerts (20, 24, 25 i 27)\nUn any més, els dies centrals de les festes estaran marcats per les actuacions musicals. Així, l’esperada Formentera Flower omplirà la plaça de Sant Francesc la nit de dissabte 20. Dimecres 24 de juliol podrem gaudir dels mallorquins The Prussians, una jove banda d’indie rock amb projecció internacional, seguits del grup de rumba Gertrudis, els de la Garriga amb més de quinze anys de trajectòria son un dels grans grups de l’escena fusió del país i un referent per les bandes actuals del gènere i per acabar la nit actuarà el Sidonie Dj set, una proposta d’Àxel Pi, bateria de la banda, on punxa música de ball fent un recorregut des dels anys 60 fins als nostres dies.\nEl plat fort de les festes serà la Nit de Sant Jaume, dijous 25 de juliol, amb el concert d’Andrea Motis Trio, una proposta de jazz liderada per la trompetista, cantant i compositora, una de les referències del jazz del nostre país. Sopa de Cabra serà l’encarregat de clausurar la nit, la banda liderada per Gerard Quintana fundada el 1986 està en plena preparació del seu imminent nou treball d’estudi.\nEl tradicional Jazz a la plaça, tendrà convidats especials dissabte 27 de juliol amb el concert Oh no Trio! Gerard Gusé a la guitarra, Geovanny Perez al baix i Luis Amado a la bateria.\nSant Jaume sostenible\nI aquest any arriba una edició de les festes de Sant Jaume més sostenible. El Consell col•labora amb Formentera Sense Plàstic per reduir l'ús de plàstic d'un sol ús. Amb aquesta finalitat la institució col•locarà dues fonts de KMZERO d'aigua potable per tal que els assistents puguin disposar d'aigua de manera gratuïta i sense generar residus plàstics.\nA més, la consellera ha destacat que es farà una campanya de conscienciació de reciclatge i reutilització dels gots de plàstic. A cada barra on es venen els gots reutilitzables de Sant Jaume hi haurà un cartell amb el lema "Reciclar és a les teves mans" "per convidar a que la gent se'ls porti a casa o els posi en uns contenidors especials instal•lats per reciclar aquest tipus de gots i no generar més residus", segons ha declarat.\nSusana Labrador ha volgut agrair la col•laboració de les associacions que ajuden a lluitar contra la generació de plàstics, com Formentera Sense Plàstic. Així mateix ha agraït el suport de tots els col•laboradors, i en especial de la naviliera Trasmapi en la celebració de les festes i la promoció de la cultura a la nostra illa.


c) Tindre la capacitat funcional i psicofísica suficient per a l'exercici de les comeses assignades als llocs vinculats a la borsa de treball temporal objecte de la convocatòria.\nd) No haver sigut separat/ada, mitjançant un expedient disciplinari, del servei de qualsevol de les administracions públiques o dels òrgans constitucionals o estatutaris de les comunitats autònomes, ni trobar-se en inhabilitació absoluta o especial per a ocupacions o càrrecs públics per resolució judicial, ni haver sigut separat o inhabilitat per a exercir funcions similars a les que exercia en el cas del personal laboral.\nEn el cas que siga nacional d'un altre estat, no trobar-se inhabilitat/ada o en situació equivalent ni haver sigut sotmés a cap sanció disciplinària o equivalent que impedisca, en el seu estat i en els mateixos termes, l'accés a l'ocupació pública.\ne) Estar en possessió del títol universitari oficial de grau en Educació Social, Treball Social, Psicologia, Pedagogia, Magisteri o equivalent, o estar en condicions d'obtindre'l en la data en què acabe el termini de presentació de sol·licituds.\nEn tot cas, l'equivalència l'ha d'aportar la persona que participe en aquesta convocatòria per mitjà d'una certificació expedida a l'efecte per l'administració competent en cada cas.\nEn el cas de títols expedits en l'estranger, es requerirà acreditar-ne l'homologació.\nf) Haver abonat la taxa de 28,40  que estableix l'article 7 de l'Ordenança fiscal núm. 27, reguladora de la taxa per l'activitat administrativa de realització de proves de selecció de personal.\ng) Coneixement de la llengua castellana. Les persones que no tinguen la nacionalitat espanyola, a l'efecte de ser admeses a la convocatòria, han d'acreditar que tenen els coneixements de la llengua castellana corresponents al diploma d'espanyol nivell intermedi (B2) o superior, o estar en condicions d'obtindre'l en la data en què acabe el termini de presentació de sol·licituds, o estar en possessió de certificat acreditatiu d'haver cursat la Primària i la Secundària o el Batxillerat a l'Estat espanyol.\na) Document original acreditatiu d'haver ingressat la taxa per drets d'examen (resguard d'ingrés emés per l'entitat bancària).\nb) Les persones participants que no tinguen la nacionalitat espanyola han de presentar la sol·licitud amb l'original i la fotocòpia o la fotocòpia compulsada de la documentació acreditativa del coneixement del castellà.\nc) Per a les persones aspirants no nacionals, original i fotocòpia o fotocòpia compulsada del passaport en vigor o document d'identitat equivalent al document nacional d'identitat.\nd) Còpia de la titulació acadèmica requerida.\nLes sol·licituds i la documentació per a participar en aquesta convocatòria s'han de presentar en el Registre General de l'Ajuntament de Llíria (plaça Major, núm. 11), en la seu electrònica d'aquest, o en qualsevol registre o oficines establides en l'article 16.4 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, del procediment administratiu comú de les administracions públiques.


L’alcaldessa inaugura la 10a Mostra d’Emprenedors de Girona - Marta Madrenas, alcaldessa de Girona\nAlcaldies de Girona\nL’alcaldessa inaugura la 10a Mostra d’Emprenedors de Girona\nL'acte ha tingut lloc al Parc Científic i Tecnològic i ha agrupat empresaris i empresàries de les comarques gironines.\nL’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, ha inaugurat avui la 10a Mostra d’Emprenedors de Girona, una jornada organitzada per l’Assessoria Codina i el seu servei de comunicació estratègica ElGiroscopi que cada any agrupa empresaris i empresàries de les comarques gironines. L’objectiu de l’acte, que ha tingut lloc aquest vespre al Parc Científic i Tecnològic, és el de posar en contacte persones empresàries consolidades i projectes emprenedors.\nAquest any, la Mostra s’ha centrat en la sostenibilitat i el respecte pel medi ambient i les persones i ha premiat el projecte Ekko WC, dedicat a la venda i lloguer de lavabos secs i ecològics per a esdeveniments de curta i llarga durada.\nDurant la seva intervenció, Marta Madrenas ha destacat precisament la voluntat de l’organització per posar en relleu les noves empreses que treballen amb criteris de sostenibilitat. “Es tracta d’una aposta valenta per potenciar l'economia local”, ha dit l’alcaldessa.\n» Envieu un missatge


Castell de Fornells – Fornells de la Selva / Gironès | Catalunya Medieval\nCastell de Fornells – Fornells de la Selva / Gironès\nSituació: A Fornells de la Selva, municipi del Gironès (Girona).\nEstat: Molt reformat. De propietat privada. No és accessible lliurament. De la pàgina web de l’Ajuntament de Fornells de la Selva, ens complau extreure la següent informació:\n“ Castell de Fornells\nOcupa el lloc d'una antiga masia enderrocada. Se sap que al 1408 Bernat Ermengol va deixar a Ramon Berenguer I el "Kastrum de Fornels"\nL'edifici no conserva altre tret de fortificació que el fet de ser bastit damunt d'un talús artificial, al que s'accedeix per un pont que tal vegada fou llevadís. La construcció ha perdut els pocs elements característics que posseïa en les obres que s'hi han estat practicant a l'entorn de 1990.\nAl costat del castell s'hi conserva una capella dedicada a Santa Maria (1122), actualment en ruïnes. La imatge de Santa Maria donà peu a un llegenda recollida per Joan Amades. Els entorns del castell, tan característics, són utilitzats per fer-hi la representació del Pessebre Vivent.”\nAccés - Visitat el 24/09/2009: L’itinerari que proposem comença dins del poble de Fornells de la Selva.\nCircularem pel passeig de Pep Ventura, en direcció a la variant de la carretera N-II, passarem per un pont per sobre de les vies del tren i al cap de ben poc, abans de creuar per un pas elevat la variant de la N-II, a mà esquerra veurem l’inici d’una carretera sense asfaltar (41 55 49.62 02 48 13.10), per on continuarem. Circularem durant uns 400 metres fins un lloc on ja veurem la nostra destinació.\nA l’esquerra les ruïnes de la capella de Santa Maria (Any 1122), sense sostre, lliurament accessible. A la dreta un pont, que anteriorment fou un pont llevadís. Aparcarem còmodament al costat d’un gran plataner.\nLocalització: N 41 55 34.39 E 02 48 10.22 - Altitud: 93 m.\nAltres: A l’entorn del castell es celebren representacions del Pessebre Vivent de Fornells.\nPublicat el 11 juliol 2012 per Ricard\tdins de Gironès amb l`etiqueta Castells, Catalunya, Girona, Pessebre vivent .