Les obres previstes en el projecte Boscos del Vallès ja són a punt de començar - Sant Cugat Informa!\nInici » Notícies » Notícies Generals » Societat » Les obres previstes en el projecte Boscos del Vallès ja són a punt de començar\n21 Gener 2016 a 14:00\nLes obres previstes en el projecte Boscos del Vallès ja són a punt de començar\nLes tres instal·lacions representen una inversió d’un milió i mig d’euros\nCaldera de biomassa // Imatge del web de CCVOC\nEl projecte Boscos del Vallès està avançant i ja són a punt de començar les obres de dues calderes en dos equipaments de la comarca i també les obres del Centre Logístic de Biomassa. Les obres de les tres instal·lacions que representen una inversió de més d’un milió i mig d’euros que es sufraguen a través del Pla Únic d’Obres i Serveis (PUOSC) ja s’han licitat.\nProperament reprendrà la prospecció d’interès municipal per comptar amb calderes d’estella forestal i es treballarà també per promoure que les que ja hi ha puguin consumir biomassa de la comarca, fent ús del nou centre logístic.\nEl vicepresident primer del Consell Comarcal i president de la Comissió Informativa de Territori i Sostenibilitat, Joan Ballbè afirma: “Amb aquestes obres es consolida una llarga tasca de disseny i dimensionament de les instal·lacions bàsiques per poder posar en marxa el servei de generació i demanda de biomassa a la comarca. Ningú va dir que fos fàcil, i no ho ha estat, perquè el repte és gran i estem convençuts que anem en la bona direcció per tal de generar ocupació, fer una millor gestió dels boscos i prevenció d’incendis, i fomentar les energies renovables de proximitat”. Per la seva banda, la consellera delegada Elizabeth Pasamonte explica: “Amb aquestes tres obres, es materialitzarà una demanda dels Ajuntaments del Vallès Occidental per dotar-nos d’un servei comarcal que contribueixi activament a la prevenció d’incendis dels boscos vallesans, amb un projecte transversal de gestió forestal, ocupació i sostenibilitat.”\nL’obra de la caldera de la UAB, té una durada prevista d’execució del projecte de tres mesos i ha estat adjudicada a l’empresa Comet Martínez Muntada S.C.P per 250.665’35 euros IVA inclòs.\nAquest projecte inclou la realització de les obres per la reforma i adequació de l’espai de magatzem existent a la planta soterrani de l’edifici central del SAF, com a sala de calderes per la ubicació del nou generador de calor per biomassa Es realitzarà la construcció d’una sitja a l’espai exterior de l’edifici per l’ emmagatzematge de la biomassa que alimenta la caldera. Igualment es construirà la nova xarxa de canonada de calor per la interconnexió de la nova sala de calderes amb les sales de calderes i consumidors existents a l’edifici central i al poliesportiu.\nL’obra de la caldera del Consorci Sanitari de Terrassa, té una durada prevista d’execució del projecte de cinc mesos i ha estat adjudicada a l’empresa Construcciones Pérez Villora, S.A. per un import de 840.008’05 euros, IVA inclòs\nEl CST produeix l’energia tèrmica amb dues calderes a gas natural. La nova instal·lació substituirà el funcionament de les calderes de gas natural per dues calderes de biomassa amb estella forestal amb una potencia total instal·lada de 1.850kW. Les instal·lacions de gas existents es mantindran instal·lades i en funcionament per si calgués complementar o alternar el funcionament de la nova instal·lació, ja sigui en casos puntuals, o bé per assumir els pics de funcionament esporàdics.\nEl projecte del Consorci Sanitari de Terrassa preveu la construcció de dues sitges soterrades, l’adequació del recinte del vas de la depuradora existent i en desús per a utilitzar-lo com a sala tècnica de calderes amb d’instal·lació de dos nous generadors de calors (dues calderes de biomassa amb potència total de 1.850 KW)., la instal·lació de la xarxa de distribució de calor, l’estació d’intercanvi de calor i el control i gestió instal·lacions.\nAl terme municipal de Terrassa també es construirà el Centre logístic de Biomassa. Es preveu que aquest tingui una superfície construïda a aproximada de 675 metres quadrats edificats i que l’obra tingui una durada de quatre mesos. S’ha adjudicat a l’empresa GRUP MAS EDIFICACIÓ, S.L. per un import de 473.819,75 euros, IVA inclòs.\nEn aquest Centre es farà la recepció i pesatge de troncs de fusta, el seu apilat per assecat i estellat dels troncs, l’emmagatzematge de l’estella per al seu assecat dins la nau construïda i la comercialització per als equipaments d’interès públic als quals doni servei el Centre Logístic.\n#boscos #Euros #instal·lacions #inversió #obres #previstes #projecte


Els municipis de la Ribera Alta i Baixa rebran 28 milions d'euros de la Diputació per a millorar les seues infraestructures i serveis\nInicio Valencia La Ribera Alta Els municipis de la Ribera Alta i Baixa rebran 28 milions d’euros...\nImatge d'obres realitzades a Sueca\nEls municipis de La Ribera rebran més de 28 milions d’euros de la Diputació de València per a millorar les seues infraestructures i serveis. El Pla d’Inversions 2020-21 de la corporació provincial, aprovat en el ple d’abril, contempla una dotació global de 28.370.335 euros per a la comarca, dels quals 20.220.481 euros es repartiran entre els municipis i mancomunitats de la Ribera Alta i 8.149.853 euros entre els ens locals de la Ribera Baixa.\nEn paraules del vicepresident i diputat de Cooperació Municipal i Cohesió Territorial, Carlos Fernández Bielsa, «este és un pla modern que unifica els programes d’inversió als nostres pobles, des de la igualtat d’oportunitats i amb noves iniciatives per a millorar la societat des de la política». Per exemple, l’aposta decidida per «fomentar models de creixement sostenible i entorns saludables, que es traduïx a destinar un 10% del pla, 14 milions d’euros, a incentivar projectes de sanejament, energia neta, innovació o ciutats intel·ligents que generen recursos per a avançar cap a un futur millor».\nEl responsable de Cooperació destaca que el nou Pla d’Inversions és «fruit de l’esforç i el diàleg entre totes les àrees del govern de la Diputació, recollint la sensibilitat d’alcaldes i alcaldesses amb l’objectiu de pal·liar els obstacles i les febleses històriques dels municipis de la província, especialment dels més xicotets».\nEn la línia de la gestió marcada pel president Toni Gaspar, que pretén dotar de major liquiditat i autonomia als ens locals treballant conjuntament amb la Generalitat i els ajuntaments, este Pla d’Inversions basat en l’objectivitat i l’equitat comptarà amb el major pressupost de la història i, com explica el vicepresident Bielsa, responsable de Coordinació Institucional i Cohesió Territorial, «permetrà que tinguem municipis millor finançats per a afrontar reptes en matèria cultural, benestar, educació, patrimoni i desenvolupament econòmic en general».\nL’equip de govern provincial ha centrat els seus esforços durant l’estat d’alarma a garantir, d’una banda, la liquiditat dels municipis per a fer front a la crisi de la COVID-19, i per una altra, en la preparació de l’escenari posterior a l’estat d’alarma per a reprendre immediatament l’activitat, cas de la posada en marxa dels projectes d’este Pla d’Inversions que servirà per a «reactivar l’economia dels municipis valencians».\nArtículo anteriorEls municipis de la Costera rebran 9 milions d’euros de la Diputació per a millorar les seues infraestructures i serveis\nArtículo siguienteLa web Bivaldi supera las 20.000 visitas durante el mes de abril


La Màquina de Turing (BCN)\ndimecres 23 d'abril a les 00:00h\nLa música electrónica en directe fa de fil conductor per a un petit univers personal construit a base de metàfores visuals, atmosferes sonores i emotivitat a les veus. Amb un rerefons crític i compromès, la curiositat i la voluntat d'experimentació fan del live de La Maquina de Turing un laboratori d'improvisació i investigació audiovisual trepidant.\ndimecres 23 d'abril a les 01:30h\nOcular és el resultat de la fusió d'Octavi Lobo (cienwatios) i Christian Schörmer (testphase). Ens presenten una proposta que mescla els ritmes més eclèctics de la electrónica contemporània, amb una bateria de paisatges pseudo-vectorials carregats de poesia, tit-bits, descomposicions algorítmiques i estructures de-concretes.\ndijous 24 d'abril a les 00:00h\nExisteix la perfecció? Fins on estem disposats a arribar per aconseguir allò que desitgem? Amb el pretext de la construcció d'una casa de vidre en primer pla, de l'art com a rerafons sempre present, veiem com es confonen les barreres entre el que és real i el que no ho és, com el desig artístic es confon amb el desig emocional, com se'ns resolen uns dubtes, se'ns en generen uns altres. Tot plegat com les parets de la casa que s'està construint.\nPassió, art, crim, (crim?), dubtes, desig i arquitectura. Un còctel deconstruit -paraula de moda per una proposta moderna - acompanyat per l'ocasió de la suggerent música en directe de Peter Loveday.\ndijous 24 d'abril a les 01:30h\nEl misstage de "Time Stretching" neix de la nostra preocupació per la relació de l'arquitectura amb altres arts, aquest no parteix d'un argument construït a través d'un discurs, sinó d'una forma no conceptual, suscitant emociones mitjantçant imatges i sons.\nMISIÓ 1977, EL CONTINGUT DEL DISC D'OR\ndivendres 25 d'abril a les 00:00h\nPlaneta Mometrón. octreno 258'132. Un misteriós paquet provinent, segons informen d'un temps futur arriba a les meves mans. En el seu interior trobo un manual i un sofware específic per a visionar un contingut audiovisual, firmat per el Dr. Omarkatic. (...)\ndivendres 25 d'abril a les 01:30h\nAquesta experiència neix de la connexió entre música i vídeo, i s'alimenta d'influencies electróniques innovadores. El resultat és un viatge a través de la fusió entre el cinema i la electrónica des del ambient, IDM, downtempo per a exposar la seva própia visió del món actual mitjançant la mescla de sons electrónics i composicions visuals.\ndissabte 26 d'abril a les 00:00h\nEmbryo és un espectacle visual acompanyat d'una música de fons que compassa els ritmes i sorolls de les imatges.\nEmbryo és una evolució de la més mínima expressió de vida fins la més avançada forma tecnològica como son els robots. Passant per la comunicació no verbal dels éssers vius i un toc estètic propi.


Lleida, la demarcació catalana on Creu Roja atén més pobresa crònica - Teleponent\nInici Societat Lleida, la demarcació catalana on Creu Roja atén més pobresa crònica\nLleida, la demarcació catalana on Creu Roja atén més pobresa crònica\nL'entitat social valora positivament l'aprovació de la renda garantida de ciutadania perquè permetrà destinar recursos de necessitats bàsiques a formació o recerca laboral\nA Lleida, el 63% de les persones en situació vulnerable ateses per la Creu Roja pateixen pobresa crònica, és a dir, des de fa tres anys o més. Són un 22% més que la mitjana catalana. L’entitat social ho explica en part perquè els afectats han demanat ajuda fa més anys, són més joves i fa més anys que estan a l’atur. Són dades del desè estudi de l’Observatori ‘La cronificació de la pobresa’ que s’ha fet públic aquest dilluns. D’entre els resultats d’aquest estudi s’extreu també que vuit de cada deu persones ateses per la Creu Roja a Lleida pateixen pobresa severa, és a dir, són llars amb quatre membres on s’ingressen menys de 1.193,3 euros al mes. És el cas de la Raquel Lara, de 31 anys i el seu home de 45 amb dos fills de 5 i 10 anys. Ella només treballa una hora al dia en època escolar i el seu home està a l’atur i només treballa puntualment a la recollida de fruita. Des de Creu Roja valoren positivament l’aprovació de la llei de la renda garantida de ciutadania perquè la major part dels recursos de l’entitat dels últims anys han anat destinats a pal·liar necessitats bàsiques. Ara, amb aquesta renda garantida familiar de 1.200 euros mínim, la Creu Roja podrà destinar més recursos a programes formatius, d’acompanyament o d’inserció laboral.\nLa Raquel Lara ha explicat que fa sis anys que la família no té feina i que en aquests anys la seva vida “ha canviat molt”. Abans el seu home treballava a la construcció i ella netejava cases i vivien bé. “Podíem cobrir les necessitats bàsiques i pagar alguns capricis”, recorda. Els únics ingressos que entren a casa actualment són els pocs diners que guanya ella treballant una hora al dia en una escola; concretament de 8 a 9, que es diu l’hora d’acollida, però entre juny i setembre no treballa perquè no hi ha escola. El seu home està a l’atur i només treballa puntualment els mesos d’estiu a la fruita però com que no tenen cotxe i depèn d’altres persones que el portin, molts dies no pot treballar. La Raquel afegeix que no reben cap ajuda, tot i que els hi correspondria el PIRMI, perquè estan empadronats a casa de la seva mare i ella cobra una pensió. Ells, però, viuen en un pis okupat des del juliol de l’any passat. Tenen dos fills, de 5 i 10 anys.\nLa família de la Raquel posen veu als resultats de l’estudi presentat aquest dilluns per la Creu Roja i que ha mesurat tant la durada com la intensitat de la pobresa. Pel que fa a la durada, el 63% de les persones enquestades a Lleida pateixen pobresa crònica i quant a la intensitat, conclou que 8 de cada 10 persones enquestades pateixen pobresa greu, amb ingressos inferiors a 568,3 euros mensuals.\nL’informe parteix d’un mostra a Lleida de 246 persones enquestades (el 64,6% dones i el 35,4% homes) ateses en programes per a persones en situació d’extrema vulnerabilitat de la Creu Roja a Lleida. Majoritàriament són persones de mitjana edat, d’origen autòcton i estranger a parts iguals (en el segon cas, majoritàriament del Marroc) i que viuen en família (parella i fills o monoparental, amb dona al capdavant).\nD’entre el total de persones enquestades a Lleida que conformen la població activa, prop del 27% tenen feina (21% amb contracte i 5,5% sense contracte) i el 73% estan desocupades. El total d’ingressos mensuals a la unitat familiar és baix: el 40,2% ingressen entre 301 i 600 euros al mes, el 15% no té cap ingrés i tan sols el 7% ingressa més de 1.000 euros. Les seves fonts majoritàries d’ingressos són les prestacions i el subsidi d’atur (50,8%) i el salari (35%) procedent d’una feina amb o sense contracte.\nL’estudi constata que tenir un contracte laboral no garanteix els ingressos necessaris per una vida digna. Tot i que ha pujat 5 punts el percentatge d’enquestats arreu de Catalunya amb contracte laboral des de 2014 fins arribar al 24%, la seva situació socioeconòmica no ha millorat. Fins a 4 de cada 10 persones amb feina cobren per sota del salari mínim (655,2 euros mensuals), amb feines a temps complert o parcial. Quant als que no treballen (73% a Lleida), el 34% van perdre la feina fa més de dos anys, situació que afecta en major mesura les persones majors de 50 anys, especialment les dones.\nSobre les necessitats bàsiques en risc a Lleida; un 38,6% de persones enquestades no poden pagar la hipoteca i el lloguer i el 55,7% manté deutes relacionats amb despeses de la llar; el 84,6% pateix pobresa energètica, un indicador que ha augmentat 23 punts des de 2013; el 79,8% dels que tenen fills no ha pogut cobrir les seves necessitats d’escolarització i el 100% dels enquestats tenen problemes de salut (física o emocional).\nEl 2016, la Creu Roja de Lleida ha atès més de 3.100 persones en programes de lluita contra la pobresa. Aquests programes contemplen la distribució d’’aliments i d’altres productes de primera necessitat com els kits de suport infantil, dels quals es van repartir 258 unitats durant tot l’any. També s’han dut a terme ajudes econòmiques a les famílies per al subministrament de la llar passant de 220 el 2015 a 262 el 2016. Les ajudes amb targetes alimentàries s’han triplicat arribant a entregar 457 targetes als usuaris de Creu Roja Lleida. També s’ha incrementat un 10% l’atenció a la gent gran i s’ha posat en funcionament un recurs residencial per a l’acollida de persones refugiades. Tot i que en un inici comptava amb 16 places, ara en té 22 de disponibles. Des que es va endegar el programa d’acollida el maig de l’any passat a Lleida s’ha atès 34 persones. (acn)\nArticle anterior15 joves del Pallars Jussà aprenen a fer construccions sostenibles en el medi natural\nArticle següentCinc intoxicats lleus per la combustió d’un rentaplats en un habitatge d’Almenar


Cecot Formació i l’Atlètic utilitzaran l’esport com a eina de valor en la formació empresarial - Atlètic Terrasa Hockey Club\nCecot Formació i l’Atlètic utilitzaran l’esport com a eina de valor en la formació empresarial\nPep Marí i Marc Sallés s’encarregaran d’ajudar a persones de l’entorn empresarial i professional tot aplicant els principis psicològics que permeten als esportistes rendir al màxim de les seves possibilitats.\n8 Juny, 2018. El secretari general de la Cecot, David Garrofé, i el director general de l’Atlètic Terrassa Hockey Club, Oriol Cortada, han signat un acord de col•laboració amb l’objectiu de fer arribar la formació al món empresarial d’una manera vivencial i utilitzant l’esport com a eina de valor. Fruit d’aquest acord, s’ha dissenyat un programa formatiu que es durà a terme íntegrament a les instal•lacions de l’Atlètic Terrassa Hockey Club i en el qual hi participaran com a docents l’expert en psicologia de l’esport, Pep Marí i el jugador de hockey herba, Marc Sallès, i co-fundador de l’empresa Igotoo SL, presents en l’acte de signatura juntament amb la Directora de Cecot Formació & Desenvolupament, Eulàlia Martínez.\n“Està demostrat que els equips de professionals poden fer molt bé les seves tasques, que poden competir, donar el màxim de les seves possibilitats, però si no hi ha cohesió dins del grup, una bona comunicació, un bon ambient, en definitiva, si l’equip no està unit, no es pot rendir, i molt menys al màxim nivell”, comenta Martínez, i afegeix “aquest és l’esperit de l’acord que signem avui. Esport i empresa conviden a aprendre l’un de l’altre, els dos basats en els mateixos principis competitius per construir estratègies guanyadores i veritables equips capaços de generar sinèrgies entre ells”.\nAquest programa està centrat essencialment en treballar els valors com el treball en equip, el sacrifici, la confiança en un mateix, des d’una vesant totalment dinàmica i pràctica. Els esportistes d’elit estan acostumats a treballar sota pressió, a adaptar-se als canvis i aprendre dia a dia noves tècniques per a millorar el rendiment personal i el de l’equip.\nL’experiència contrastada tant d’en Marí com de Sallés, traslladada al món empresarial, dóna com a resultat aquest projecte, on es treballen els continguts a través d’una metodologia que incorpora 3 parts diferenciades:\n– Una primera part teòrica, on intervenen els 2 experts i es presenta el marc conceptual dels continguts. Es combina teoria amb exemples i experiències en primera persona, que faciliten la interiorització de la informació per part dels assistents.\n– Una segona part, on els assistents participen a un “bateig de hockey” amb un partit sobre el terreny de joc, on es posen en pràctica, de manera experiencial i lúdica els conceptes i valors treballats anteriorment, potenciant el valor d’equip.\n– I finalment, per recollir l’aprenentatge i facilitar la transferència al lloc de treball, els experts realitzaran les conclusions de la jornada amb la intervenció dels participants.\nPep Marí explica que “tot allò que s’escolta s’oblida, tot allò que s’escriu es recorda, només allò que es practica s’aprèn. Es parteix del convenciment que els participants necessiten parlar, sentir-se protagonistes, compartir les seves experiències i experimentar estratègies que se’ls proposa”.\nAquest programa formatiu està pensat per adaptar-se a les necessitat de cada empresa i és la manera més òptima per contribuir a una millora qualitativa d’unes necessitats formatives que, tot i poder tenir una base teòrica comuna, a la pràctica marquen la diferència d’una empresa a una altra.\nEn aquesta línia, Marc Sallès referma, des de la seva pròpia experiència, que “l’esport i la competició m’han ajudat molt en el meu món professional, ja que tenen molta similitud. En ambdós casos cal entrenar cada dia per competir i estar preparat per assolir els reptes del dia a dia. Tant en un partit de hockey, com en el meu dia a dia a l’empresa, a vegades es guanya i a vegades es perd, però cal seguir amb esforç, a ser perseveran i mantenir l’entusiasme i la motivació per a continuar lluitant. L’esport m’ha regalat aquests valors, que he tingut la sort de poder aplicar en la meva tasca diària”.\nEl cartell oficial de la jornada “Aprendre dels campions”. (FOTO / CECOT)\nSOBRE ELS EXPERTS:\nPep Marí, Llicenciat en psicologia per la UAB i Màster en Psicologia de l’Esport per la UAB. Durant 28 anys ha estat membre del departament de Psicologia de l’Esport del CAR de Sant Cugat i dels quals, els darrers 15 exercint com a Cap del Departament. Co-Director del Programa ACB Next Valores, i actualment es dedica plenament a assessorar i formar equips de treball i directius, així com també, equips esportius.\nMarc Sallès, jugador de hockey herba de l’Atletic Terrassa Hockey Club. Compta amb més de 130 internacionalitats amb la selecció espanyola, i va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012 i en els de Rio de Janeiro 2016 obtenint un sisè i cinquè lloc, respectivament. És llicenciat en ADE i compta amb estudis d’Enginyeria de Telecomunicacions. Ha estat entrenador de hockey herba i ha compaginat la pràctica d’aquest esport de manera professional amb la seva feina a l’empresa Worldline Global. És co-fundador de l’empresa Igotoo, S.L.\nPosted in DESTACADES, General, Hockey


el ventilador per Tavernes: "BIPARTITO SHORE: MÉS XAVI CASTILLO, MÉS BOTIFARRA, MÉS IMPOSTOS... MENYS NETEJA, MENYS AJUDES, MENYS SERVEIS"\n"BIPARTITO SHORE: MÉS XAVI CASTILLO, MÉS BOTIFARRA, MÉS IMPOSTOS... MENYS NETEJA, MENYS AJUDES, MENYS SERVEIS"\nMenjar igual no mengem, però que bé ens ho passem. Quina llàstima que el Bipartit no li done la mateixa importància a ajudar a donar faena a la gent, que no s'atenga amb suficients recursos als serveis socials, que es pugen els impostos, que es retallen les ajudes a associacions, però que tingam una i altra vegada a Xavi Castillo per Tavernes, al Botifarra o a Xambó.\nEl Bipartit gasta diners en actes nacionalistes. Amb diners de tots i excusant-se en la cultura, busca ideolitzar a la societat.\nPerò l'efecte va sent el contrari. El govern juanista no fa inversions amb diners propis, no baixa ja l'IBI, no ha fet més que retallar serveis, però si que ha gastat en espectacles que tenen un clar caràcter nacionalista.\nSols falta que vinga ací a Tavernes l'Artur Mas a demanar la Valldigna Independent i agermanada de Catalunya.\nPer que Juan dona prioritat a estes actuacions mentre deixa les ajudes en material escolar sense fons? Perque porta una i altra vegada als mateixos actors i es nega a donar les ajudes que feien falta pel menjador escolar per a families sense recursos?\nES nota que en casa del nostre alcalde no falta el pa. Es nota que entren els jornals sense falta, i es nota que el Bipartit no té ni idea, ni li preocupa, com estan els veïns que no tenen faena i que han sigut colpejats per la crisi.\nEntenem que els parats de Tavernes estiguen desencantats en un Bipartit que monta els seus saraos nacionalistes amb diners de tots, mentre que no hi ha ni una iniciativa pròpia de l'ajuntament efectiva contra l'atur.\nPublicado por el ventilador de Tavernes en 22:08


Uns 500 agents de la Policia Nacional, la Guàrdia Urbana, Protecció Civil i altres cossos privats formaran el dispositiu de seguretat del partit que disputaran diumenge el Barça i l'Athletic de Bilbao al Camp Nou, considerat d'alt risc per la situació de crispació que es viu a l'interior del club. Els dispositius de seguretat se centraran en el control dels accessos i passos a l'estadi, així com en l'establiment d'un dispositiu especial de seguretat a la zona de la llotja i de premsa, tenint en compte les agressions que alguns periodistes van patir en el partit contra el València.\n06/02/2003 - 00.00 Actualitzat 09/11/2006 - 09.57\nEl club blaugrana ja ha posat en marxa altres mesures de seguretat com una tanca transparent al gol sud, la millora de la sectorització i l'extensió de les xarxes protectores del públic fins als córners per evitar el llançament d'objectes al camp. Unes 500 persones, entre Policia, Guardia Urbana, Protecció Civil i Seguretat del Barça vetllaran perquè no passi res. El principal problema podria sorgir prop de la llotja, en vista del clima enrarit que hi ha entorn de la directiva. Fonts de la delegació del govern han recordat les detencions de dos membres dels Boixos Nois per haver protagonitzat diversos incidents violents en el partit entre el Barça i el València el passat 18 de gener, i han assegurat que els cossos de seguretat no afluxarien en el "seguiment d'aquests grups radicals". Així mateix, han reiterat que els estadis de futbol no poden prendre's com a "santuaris" on es pot cometre actes delictius que a afora no estan permesos.\nAlemany explica que ha plegat per discrepàncies amb les decisions que s'han de prendre ara\nEl Barça haurà de convocar eleccions si pleguen tres directius més\nAlemany dimiteix i Enric Lacalle ho farà després de l'assemblea extraordinària de compromissaris\nSalvador Alemany es converteix en el sisè vicepresident del Barça que dimiteix\nDetinguts els dos "boixos nois" responsables dels incidents del Barcelona-València


Els comerços de Besalú participen en la campanya 'Compra i descobreix Catalunya'\nBesalú, Vila Comtal - 02/06/2021 - 19:07\nFins al 20 de juny comprar a la vila comtal permet optar a diversos premis\nFins al 20 de juny comprar als comerços de Besalú té premi gràcies a la campanya "Compra i descobreix Catalunya". Botigues besaluenques participen en la iniciativa, que és l'onzena campanya conjunta de dinamització comercial i territorial de la Xarxa de Barris Antics amb Projectes.\nEn total hi participen 32 poblacions de Catalunya, que ofereixen com a premi experiències en els municipis com visites guiades, gastronomia, nits d'hotel o entrades per espectacles.\nEls botiguers de Besalú oferiran també premis amb vals de descompte o 2×1 als seus comerços.\nPer participar-hi només cal comprar en algun dels comerços adherits a la campanya i omplir la butlleta per optar al sorteig.


Tretzè capítol de la sèrie 'La volta al món sense bitllet de tornada': Sergi Unanue explica els mètodes de viatjar i allotjar-se de manera econòmica i diferent per la Xina\nUn centenar de persones de totes les edats i sexes ballaven sincrònicament al ritme d’una cançó local. Al supermercat de la cantonada, una dotzena d’homes no apartaven els ulls del televisor que emetia una sèrie. Tornava a ser a la Xina.\nArribar-hi des d’Hong Kong havia estat d’allò més fàcil. De fet, no és estrany que sigui així, cada dia milers de persones travessen la frontera per anar a treballar a una banda o a una altra. A més, s’hi ha d’afegir la intenció política d’aparentar que no és pas l’habitual frontera entre dos països.\nLes quatre setmanes que havia passat a una de les ciutats més cares del món havien afectat la meva butxaca, que havia hagut de fer un esforç per a suportar els preus d’escàndol, presents fins i tot en les millor ofertes de les principals cadenes de supermercat. Tornava a la Xina continental per revertir aquesta situació i tornar al meu pressupost d’uns 10€ diaris.\nAquesta vegada em mouria per la Xina fent autostop.\nEra la segona vegada que trepitjava el gegant asiàtic en aquest viatge, però ara prescindiria dels trens xinesos i les seves orquestres simfòniques. Tornava a la carretera i tornava a fer autostop, una manera de desplaçar-se completament desconeguda a la Xina, però no per això poc efectiva.\nL’heroi de l’armilla fluorescent\n‘Em sap greu, però d’aquí no pots passar’, em va dir educadament. De fet, ja m’ho esperava. Era el tercer peatge que visitava aquell matí i sempre havia hagut de negociar amb els treballadors el lloc on em podia col·locar. Ells volien evitar problemes amb els seus amos. Jo buscava un bon lloc perquè els cotxes em veiessin bé i, si ho volien, es poguessin aturar per recollir-me. Un estira-i-arronsa sempre amb bon humor, amb un somriure, i amb un punt d’empatia per part de totes dues parts.\nAquell matí vaig passar per tres peatges.\nPerò aquell treballador m’havia rebut amb cara de sorpresa. Em vaig allunyar de la zona de les barreres i em vaig situar al lloc pactat. Quan, al cap de deu minuts, vaig veure que es dirigia cap a mi, pensava que volia fer-me fora d’on m’estava, però en comptes d’això, em va fer una proposta que em va deixar bocabadat.\nEm va dir que me n’aniria amb tren fins a Guilin, la ciutat on m’havia proposat d’arribar. Em va dir que ho pagava ell i que no acceptava un no per resposta. Quan li vaig demanar per què feia una cosa així per un desconegut, em va respondre: ‘Ens hem d’ajudar els uns als altres.’\nEncara amb la pell de gallina, vam anar fins a la caseta on descansen els treballadors del peatge quan els clàxons dels cotxes no els reclamen. Tenia 27 anys, es deia Tongren i deia que ell també volia viatjar així, si bé no s’hi havia atrevit mai. Vam prometre tornar-nos a trobar en un futur. Aquell dia, el sopar el pagaré jo.\nEn Tongren fa sis mesos que treballa en aquest peatge.\nLes recompenses d’estalviar-se hotels\nQuan vaig arribar a Guilin era negra nit. Era més tard de les onze i no tenia lloc on dormir. No havia previst d’arribar-hi el mateix dia, de manera que no havia pogut buscar ningú que em pogués allotjar per mitjà del couchsurfing, l’eina que, juntament amb l’acampada, ha permès que faci gairebé mig any que no pago ni un ral per allotjament. Per això vaig cercar, amb el mapa per satèl·lit del mòbil, una zona verda on acampar.\nL’excursió va durar dues hores. Per algun motiu l’enllumenat públic no funcionava i havia hagut de caminar per la ciutat amb la llanterna frontal col·locada al cap. Pel camí havia hagut de barallar-me amb el mapa, que semblava totalment desactualitzat, i esquivar algun gos extremadament agressiu, segurament espantat de veure passar, de matinada, un noi amb una motxilla massa grossa a l’esquena. Finalment, vaig arribar a una zona de granges just quan començava a ploure i vaig muntar ràpidament la tenda en un terreny que semblava que no era propietat de ningú. Era tan fosc que no veia res al meu voltant.\nQuan l’endemà al matí vaig obrir la cremallera de la tenda, va ser com obrir els ulls després d’una llarga migdiada. No reconeixia aquell lloc. Era tan espectacular que no em creia que hagués passat la nit allà com si res. M’envoltaven un munt de turons punxeguts, el paisatge típic de la província de Guangxi.\nAquests turons punxeguts són el típic paisatge de Guilin.\nEm vaig passar el dia investigant els voltants. Vaig travessar poblets de poques cases però amb molta vida. Guilin, una de les principals ciutats de Guangxi, és una zona que atrau molt turisme. Però, per alguna raó, aquella zona semblava que era completament fora del radar de les guies i les agències de turisme. No hi havia ni restaurants, ni supermercats, ni cap mena d’indici que hi haguessin passat altres viatgers.\nVa ser una experiència autèntica i un interessant intercanvi cultural amb els pagesos de la zona, que s’acostaven a parlar-me, encuriosits de veure’m contemplant-ho tot com un estaquirot. Aquella nit vaig tornar a acampar en una petita pagoda d’una d’aquelles costerudes muntanyes de cim inabastable.\nEn aquests bassals, els pagesos hi tenen granges de peixos.\nUn error magnífic\nL’endemà, gairebé sense voler-ho, vaig acabar a la regió muntanyosa de Longsheng vivint amb una família de la minoria ètnica Zhuang. L’objectiu primera era anar a la ciutat de Liuzhou, on hi havia una exposició internacional de fotografia. Però quan era a la carretera, em vaig adonar que anava completament equivocat. A Liuzhou no es feia cap exposició. De fet, era una ciutat amb poc interès turístic, més aviat.\nL’esdeveniment es feia a Lianzhou, un municipi al nord de la província de Canton, que havia deixat enrere feia uns dies amb el tren. Vaig mirar cap on més anava la carretera, i en comptes d’anar cap al sud vaig anar cap al nord, cap a Longsheng, una zona famosa per les terrasses d’arròs.\nDes d’allà, em vaig endinsar per un camí rural, lluny de les atraccions més visitades, per fer una excursió l’endemà. Quan buscava un lloc on acampar al costat d’un poblet de cases de fusta, vaig ser ‘víctima’ de la bondat xinesa, novament. Un home em va oferir de passar la nit a casa, amb la seva família d’ètnia Zhuang, una de les 56 minories ètniques reconegudes a la Xina. Abans d’anar a dormir, fins i tot, van fer una demostració de les seves tradicions amb diferents balls i cants.\nLa minoria ètnica Zhuang és la més gran de la Xina, amb uns 17 milions de persones.\nL’excursió va ser dura i llarga. De fet, no la vaig poder acabar. La majoria de camins pels quals teòricament havia d’anar ja no existien, segurament per culpa d’algun temporal. A més a més, hi havia una boira densa que dificultava molt la visibilitat, o sigui que quan es va començar a fer fosc vaig fer mitja volta i vaig tornar cap a Guilin.\nAquella nit la vaig passar, per primera vegada, en un restaurant. Els amos es van sorprendre de sentir la meva història i em van oferir les quatre parets i el sostre del seu negoci. Vaig dormir damunt de vuit cadires i amb un cadell de gat com a company d’habitació.\nAquesta va ser la primera nit que vaig dormir en un restaurant.\nLiuzhou era culpable que visqués un munt d’experiències úniques. Aquell error havia resultat ser un cop de sort. Per aquest motiu, vaig pensar que Liuzhou es mereixia una visita. Em vaig situar amb el cartell escrit en caràcters xinesos al peatge d’una autopista, Liuzhou tornava a ser el meu destí.\nPerò, novament, els plans van canviar. Un home em va dir que anava cap a Yangshuo, el principal punt d’interès turístic de la regió. Vaig decidir que hi donaria un cop d’ull, tot i que em desviava gairebé tres hores. Però l’ambient no era l’ideal. Com que era temporada baixa, no hi havia més turistes estrangers. Això volia dir que tots els negocis enfocats al turisme (pràcticament tots) em veien com a únic possible client, i era difícil de gaudir de l’indret quan tothom provava de vendre’m alguna cosa. A més, el temps tampoc acompanyava, de manera que abans d’una hora vaig plegar veles i vaig anar cap a la ja esperada Liuzhou, en una nova demostració d’un dels principals avantatges de viatjar fent autostop i sense bitllets ni reserves: la flexibilitat total.\nAquest gat va ser el meu company d’habitació al restaurant.\nLiuzhou em va fer sentir benvingut de seguida. Era una ciutat que em recordava a la Xina de fa deu anys. Més caòtica, menys occidental i més hospitalària. A més, l’atzar va tornar a fer-ne una de les seves. Amb el couchsurfing vaig dormir a casa d’una parella que, setmanes abans, havia acollit en Dani, el noi de Barcelona amb qui vam comprar tres cavalls i vam cavalcar per la perillosa estepa de Mongòlia durant tres setmanes. La mateixa casa, en una ciutat de quatre milions d’habitats sense pràcticament turisme. El món cada vegada semblava més petit.\nAl final, en set dies m’he gastat 21,75€. És a dir, 3,11€ al dia. Tot destinat a menjar i a algun bitllet de transport públic. I, a més, vivint experiències totalment úniques i difícils d’imaginar viatjant de la manera tradicional.\nDurant tota aquesta setmana hi ha hagut una frase que m’ha estat rondant el cap: ‘Ens hem d’ajudar els uns als altres.’ De fet, sóc conscient que aquestes vivències són possibles, en gran mesura, gràcies a les accions altruistes de desconeguts, que opten per ajudar-me sense esperar res a canvi.\nLes terrasses d’arròs són la principal atracció turística de Longsheng.\nA casa, sempre s’havia parlat de les persones dolentes. Fer autostop, dormir a casa de desconeguts, viatjar sol, etc., són situacions en què, teòricament, t’exposes a persones amb males intencions. La gran sorpresa d’aquest mig any de viatjar sense bitllet de tornada és que la immensa majoria de persones amb qui m’he trobat són bones.\n‘Ens hem d’ajudar tots entre tots’, em va dir en Tongren. Ell em va voler ajudar sense conèixer-me. Crec que, segurament sense adonar-se’n, confia en un sistema de favors entre persones, que es donen un cop de mà quan algú necessita ajuda. Sense que importi la nacionalitat, l’edat o el gènere.\nÉs gràcies a gent com ell que viatjar et fa creure més en la humanitat. Lluny queden els estereotips que deien que el món era ple de gent que et volia mal. El planeta és ple de bones persones. I això s’encomana. Perquè, viatjant, i gairebé sense voler-ho, un també es va convertint, de mica en mica, en una persona millor.


«Girona s'ha volgut refinar molt, i s'hi vol fer molta alta cuina» - Diari de Girona\n«Girona s'ha volgut refinar molt, i s'hi vol fer molta alta cuina»\nMarc Ribas, el cuiner català més mediàtic del moment, va néixer a Girona, i encara que en va marxar de molt petit, va continuar passant els estius de la seva infància i adolescència a Tossa de Mar; ara torna a la localitat selvatana perquè la seva filla la conegui i assegura que la cuina de tota aquesta zona l'ha influït molt\nalfons petit 20.04.2018 | 12:46\n«Girona s'ha volgut refinar molt, i s'hi vol fer molta alta cuina» ENRIQUE MARCO\nMarc Ribas (Girona, 1976) estudiava Belles Arts quan va començar a treballar de cambrer per guanyar diners. I encara que va acabar aquells estudis, va optar per dedicar-se a la cuina. Ha treballat de cuiner en diferents restaurants de Terrassa, on viu, entre els quals hi ha el Capritx, que va arribar a tenir una estrella Michelin. Però amb el seu soci en aquell establiment, Artur Martínez, van decidir tancar-lo i obrir a la mateixa ciutat La Taverna del Ciri, que aposta per la cuina catalana tradicional i que podria arribar a Girona. En paral·lel, Marc Ribas presenta a TV3 el programa de receptes Cuines, que s´emet cada dia, i també el reality Joc de cartes, una mena de competició en la qual cuiners i propietaris de restaurants jutgen altres establiments d´una mateixa ciutat o entorn. Ara, Marc Ribas tanca el cercle amb la publicació de Brutal (Cossetània Edicions), el seu primer llibre de receptes. El títol reprodueix la paraula que el cuiner deixa anar cada dia després de tastar la recepta que ha preparat a Cuines.\nL´ha influït, la cuina gironina?\nLa veritat és que sí. La cuina gironina en general, però sobretot la cuina tossenca i la de l´Empordà, les he treballat molt per família, pels meus vincles...\nEntre les receptes del llibre hi ha per exemple un Cim i tomba, un plat característic de Tossa...\nSí, hi ha el cim i tomba, però a més per al Cuines he preparat suquet d´anxova, calamarsos farcits... Hi ha una sèrie de plats molt tossencs que he fet i després sempre a les picadetes hi poso el fonoll, que és una cosa molt de l´Empordà. També sóc un apassionat de l´ànec, per tant hem fet l´ànec amb salsifins, i diverses coses més amb salsifins, i també ànec amb peres, amb prunes... Aquest tipus de receptes a la tele les hem fet molt. La cuina gironina és molt rica, i em refereixo a tota la província... És molt rica i molt fina, i per tant ha de ser molt present i té molta importància en la cuina catalana.\nBrutal, el seu llibre de receptes, era el que li faltava mediàticament... Què hi ha posat?\nHi he posat allò que no és efímer. Quan fas una recepta a la tele passa molt ràpid, perquè el Cuines és un programa que cada dia devora una recepta. I s´ha fet i ha marxat, la pots reveure a l´A la carta, si t´interessa, la pots buscar i la pots acabar cuinant, però ve i se´n va. És això que té la tele, que et dura un instant. I al restaurant hi poses un plat, i si l´ensopegues el tens a la carta la temporada que dura, perquè nosaltres fem cuina de temporada sempre, però després ja ha passat fins l´any vinent, o potser no l´acabes posant més. I en canvi el llibre sempre queda, el tens allà, és aquell trosset teu.\nAl llibre hi ha cuina del país però oberta a incorporacions tant de productes com d´elaboracions d´altres indrets, oi?\nSí, sempre he tirat cap a catalanitzar allò que és forani, és a dir, si faig sushi el faré amb seitó i no amb salmó, per entendre´ns. Intento adaptar-ho als productes més nostres. Ara bé, la cuina s´ha globalitzat tant i més els últims anys, amb les xarxes socials, que és molt difícil obviar la realitat, que és que la cuina japonesa, o la marroquina, són molt presents als nostres carrers, sobretot a les grans ciutats, i hi ha aquesta barreja. I no passa res. Passa que jo sempre tiraré cap al meu terreny, per comoditat i perquè no en sé més, i sempre ho acabo adaptant a la nostra cuina o als nostres productes.\nHi ha cuiners que diuen que la incorporació de productes de fora, i d´elaboracions d´altres indrets, ha anat en detriment de la cuina d´aquí, dels restaurants de menú basats en la cuina tradicional catalana...\nPotser en ciutats com Girona i Barcelona, però si voltes pel territori penso que no tant. Girona s´ha volgut refinar molt, i s´hi vol fer molta alta cuina; tot i que no sigui un restaurant molt car, tothom té ganes de lluir-se molt perquè agrada molt la gastronomia. Però si comences a voltar pel territori t´adones que no és així arreu. De fet nosaltres aquí, a La Taverna del Ciri de Terrassa, fem cuina tradicional, i en el menú del migdia hi ha plats de tota la vida...\nTinc entès que volen portar aquest restaurant també a Barcelona...\nSí, aquesta és la intenció. I també a Girona.\nEl seu establiment anterior, Capritx, tenia una estrella Michelin, el van tancar i van engegar un nou projecte sense estrella... Influeix molt en el comensal saber que un restaurant té distincions d´aquesta mena?\nSí, el que passa és que de vegades és un estigma, també. Ara per exemple a la Taverna hi ha gent que espera un refinament que no té perquè hem fet una taverna, precisament, i explicar i comunicar tot això és una feina que tenim per fer. Però sí que és veritat que a la vegada entenen la nostra filosofia de l´slow food, el producte de quilòmetre zero, la proximitat, la cuina catalana... La majoria de la gent ja saben a què venen.\nJoc de cartes li dóna l´opció de conèixer la cuina que s´està fent arreu de Catalunya. Tothom admet que el nivell de l´alta gastronomia del país és molt bo, però com és en aquest segon graó de restaurants?\nHi ha nivell, però passa de vegades, últimament, que la gent intenta sorprendre´t. És molt normal que grans xefs i grans restaurants, com El Celler de Can Roca a Girona o l´Enigma a Barcelona, per posar dos exemples, et sorprenguin, està molt bé. Però quan vas a un restaurant que el que t´ofereix és un bon àpat, una bona cuina, la sorpresa no hauria de ser la prioritat. Ens hauríem que quedar més amb el sabor, i en canvi he vist molts restaurants d´aquests que quan intenten impressionar-te el que fan és intentar sorprendre´t, que et pensis que això és això i no ho és sinó que és una altra cosa, uns emplatats meravellosos, i crec que potser acaba desvirtuant la part més necessària d´aquesta cuina diària o setmanal. Si en un àpat ja utilitzes tots els sentits, no necessites que hi hagi fum, ni focs artificials ni ases volant. I crec que de vegades aquesta mitja gastronomia intenta tirar cap a l´altra per la vida d´intentar sorprendre´t i això va en detriment del que és l´essencial, que hauria de ser el sabor, tractar bé el producte i que es manifesti en el plat..\nVostè és força autodidacte, va arribar a la cuina a través de fer de cambrer mentre estudiava... Com valora el paper de les Escoles d´Hostaleria en la millora del nivell general dels cuiners?\nCada vegada en sabem més, tant els cuiners com els consumidors. El cuiner cada vegada té més informació. Tenim la sort d´estar en un país on hi ha els millors cuiners del món, i encara tenim la sort que són generosos i comparteixen aquest coneixement amb nosaltres, i això ha fet que cada vegada en sapiguem més. Ara podríem dir que l´alta gastronomia és molt cara, però a Catalunya l´alta gastronomia és més barata que en altres països. Si un restaurant com El Celler de Can Roca fos a París pagaríem el doble. Així, ens és més fàcil l´accés a aquests establiments per gaudir-ne i aprendre´n més. I això es nota a tots nivells. I a més els nanos tenen ara una sortida que abans potser no tenien, i és una feina que poden fer de manera digna quan abans potser estava una mica mal vista. Ara té cert prestigi.\nParlant d´unes trobades de cuiners gironins de fa 25 anys, el xef guixolenc Enric Herce comentava fa uns dies que llavors qui no volia estudiar anava a l´obra o a fer de cuiner... Ara en canvi la cuina té un prestigi social. El problema, afegia, és que potser aquest vessant mediàtic amaga la feina dura que hi ha al darrere...\nMoltíssima. El mateix Enric Herce ja fa quaranta anys que s´hi dedica, em sembla, és un mestre de mestres i el seu pare ja s´hi dedicava, i ha viscut aquelles cuines horribles i ara ho està gaudint la mar de bé a l´Aurum de Platja d´Aro, amb bons producte, bons clients... Ell més que jo ha viscut aquesta transició i és exactament això que diu l´Enric.\nHi ha consciència entre els cuiners que comencen que no és fàcil, que pot costar temps muntar un negoci propi, consolidar-lo...\nJo crec que no. Sempre que comences pots pensar que serà més fàcil del que acaba essent en realitat, perquè hi ha molta oferta, hi ha molta guerra, hi ha molt de tot.\nL´evolució dels cuiners ha anat en paral·lel a la dels comensals?\nTambé estan més preparats i informats, són més exigents? Crec que sí, per sort, si no aniríem molt desequilibrats.\nPortals com TripAdvisor o les xarxes socials són bons o dolents per al sector?\nDepèn, crec que són una eina i et donen la possibilitat de fer-les servir correctament o no. Si s´usen bé, i van bé per publicitar-se i demés, em sembla molt bé.\nDes del punt de vista personal, com paeix la seva gran exposició mediàtica?\nCom que ha estat tot en dos anys no he tingut temps de pair res ni gairebé adonar-me de res. Ha estat començar i no poder-me aturar. I a més no he deixat mai de fer el meu ofici, no he deixat de fer cuiner, ni tinc intenció de fer-ho. Entenc que la televisió és passatgera, i mentre ho pugui portar amb dignitat i em diverteixi ho faré, un cop no pugui dur-ho amb dignitat i vagi massa cansat i m´impedeixi fer el meu ofici, o jo no em diverteixi o a la tele se´n cansin de mi, això s´haurà acabat. En qualsevol cas entenc que és passatger i no pas un passatger de massa anys.\nAl marge de La Taverna del Ciri, tinc entés que treballen per posar en marxa un projecte d´alta gastronomia a Barcelona...\nNo es pot dir, encara, però sí, i serà properament.\nCom s´organitza per poder fer-ho tot?\nJo ara estic visquent pràcticament al restaurant i treballant molt fort al Cuines perquè estem preparant la temporada d´estiu, que la comencem a gravar el maig, i això és molta feina. Cada sessió de gravació són set hores seguides cuinant, per fer quatre programes d´una tirada. De manera que bàsicament estic dedicat al Cuines i al restaurant de Terrassa i en paral·lel estem ampliant l´equip per fer-nos més forts i així podem dedicar més energia cap a d´altres bandes...\nCom preparen els programes de Joc de cartes?\nHi ha un equip de catorze o quinze redactors o redactores, i jo els proposo un tema per a un indret determinat. A Girona, per exemple, vaig proposar restaurants romàntics perquè la veig com una ciutat molt romàntoca, i de fet quan a algú que no és d´aquí li parlo de Girona li dic que és la Florència de Catalunya. A partir d´aquí, els redactors truquen a tots els restaurants, etc. I després trobar algú que vulgui participar al programa és difícil, que aquest algú tingui les característiques que estàs buscant, i que la qualitat del menjar sigui decent, i que ell pugui expressar-se, etc. No és fàcil, gens, és difícil...\nJoc de Cartes evoluciona més cap al thriller que cap al programa de cuina?\nAixò es diu per algun programa en concret, molt tens, però n´hi ha d´altres més tranquils... N´hem fet divuit, i jo m´atreviria a dir que n´hi ha quatre que són durs i que ens trobem amb uns personatges que es foten unes guixes importants, però això t´ho trobes cada dia quan condueixes, que se´t creuen al davant, o et toquen el clàxon o et frenen de cop... De gent així n´hi ha arreu.\nEls cuiners acostumen a remarcar la bona relació que hi ha entre ells, i la citen com un dels factors que han contribuït a fer avançar la gastronomia del país... Però llavors veus algun d´aquests programes i dius, uf...\nQuan vas a un poble petit se les foten, perquè a més es tenen manies diverses i ens hem trobat amb coses que no sabies i que són de fa trenta anys, i embolics de faldilles i coses d´aquestes...\n«Me'n sento molt, de Girona». Dominical


L'Ajuntament dota de purificadors totes les unitats i menjadors escolars d'Educació Infantil i Primària | Benidorm\nPer a les aules de Secundària i educació postobligatòria es duplica la quantitat aportada per Conselleria a cada centre\nL'Ajuntament dota de purificadors totes les unitats i menjadors escolars d'Educació Infantil i Primària\nTambé s'han facilitat, juntament amb sensors de CO₂, a la resta de servicis educatius i formatius.\nL'Ajuntament de Benidorm ha dotat de purificadors mòbils totes les unitats i menjadors escolars d'Educació Infantil i Primària dels centres sostinguts amb fons públics de la ciutat. Així ho ha comunicat l'alcalde, Toni Pérez, que ha explicat que "a l'hora de distribuir els purificadors i sensors de CO₂ adquirits per l'Ajuntament, hem focalitzat l'esforç en l'Educació Infantil i Primària, que és on es concentra la població no vacunada, perquè totes les aules disposen d'un purificador, als quals s'afigen els dos que es col·locaran per menjador escolar i els quatre sensors de CO₂, un per cicle, que s'han subministrat per centre".\nSegons ha precisat l'alcalde, "l'aportació municipal de purificadors per a Infantil i Primària pràcticament triplica la realitzada per la Conselleria d'Educació". Concretament, per a 220 unitats d'Infantil i Primària el govern autonòmic ha entregat 58 purificadors, enfront dels 170 que aporta l'Ajuntament per a les aules i menjadors escolars d'estos cicles.\nPérez ha recalcat que "el gruix de purificadors i sensors de CO₂ que s'estan entregant als centres educatius hui, dia en què el personal docent i administratiu reprén l'activitat; si bé al juny l'Ajuntament ja va instal·lar estos dispositius en tots els servicis educatius que durant l'estiu no cessaven la seua activitat, com puguen ser les escoles infantils municipals, el Servici d'Atenció a la Primera Infància (SAPI), el Conservatori de Dansa o els CEIP Vasco Núñez de Balboa i Ausiàs March, que han acollit l'Escola d'Estiu i el Programa de Suport Educatiu d'Estiu (PAEV)".\nL'alcalde ha indicat que "des de l'Ajuntament també hem atés l'educació secundària i postobligatòria, a pesar que en estos centres no tenim cap competència". En este cas, "es duplica en tots i cadascun dels centres la quantitat de purificadors subministrats per Conselleria, i facilitem a més un sensor de CO₂ mòbil per a cada sis aules".\nToni Pérez ha recalcat que "a més de dotar de purificadors i sensors de CO₂ als col·legis d'Infantil i Primària i als centres de Secundària, també hem atés altres servicis educatius i formatius de la ciutat, com les nostres escoles infantils, el TAPIS o el Centre Doble Amor".\nNino Bravo en la veu de Francisco, la proposta de l'Orq…


ACN 17:38 03/08/17\nL'alcalde del municipi, Francesc Xavier Mas, demana una patrulla dels Mossos "fixa" a la Vall de Lord\nmés sant davant policial presencia reclama\nLes plaques solars de la piscina trencades / Foto: Mar Martí\nEl municipi de Sant Llorenç de Morunys (Solsonès) ha patit els darrers mesos diversos actes vandàlics com ara destrosses de mobiliari urbà, trencament de retrovisors de vehicles, desperfectes a les plaques solars de la piscina o danys en autocaravanes. En global, els danys ascendeixen als 12.000 euros. "Al poble sempre hi ha hagut dolenteries, i fins a cert punt s'entén, però últimament hi ha hagut un augment significatiu d'actes vandàlics amb alts costos per a l'Ajuntament i els privats", ha lamentat el batlle, Francesc Xavier Mas, en declaracions a l'ACN. L'alcalde creu que, en bona part, aquesta situació es dóna per la "impunitat" que tenen els vàndals, ja que el poble "pateix una manca de vigilància policial". Mas ha explicat que un municipi de 1.000 habitants no es pot permetre mantenir una policia local i, per això, reclama al Govern que destinin una patrulla "fixa" dels Mossos a la Vall de Lord –La Coma i la Pedra, Guixers i Sant Llorenç de Morunys-.\nEls danys dels darrers mesos ascendeixen als 12.000 euros\nFa temps que els municipis de la Vall del Lord demanen al Departament de Governació de la Generalitat que destini una major vigilància policial en aquesta zona del Solsonès. "Per extensió de terreny i per quantitat de gent ens mereixem una patrulla policial que actualment no tenim, ja que només ve amb comptagotes", ha lamentat el batlle de Sant Llorenç de Morunys. Mas diu que "tenim clar que no podem tenir universitat, metro ni tren, i ens sembla perfecte perquè l'equilibri territorial no va per aquí, però sí que ha d'anar perquè tothom estigui protegit de la mateixa manera i el Solsonès no ho està". "Nosaltres també paguem impostos i ens sentim deixats de la mà de déu", ha lamentat el batlle.\nD'altra banda, l'alcalde creu que les xifres de denúncies i fets delictius que hi ha a la zona "no són els reals" perquè "passen moltes més coses de les que finalment es denuncien". Mas ha explicat que, per posar una denúncia, "els veïns s'han de desplaçar 20 quilòmetres fins a Solsona i això fa que molta gent desisteixi". Mas ha recordat que fa uns temps els tres municipis de la Vall de Lord van proposar a la Generalitat de posar una oficina on almenys es poguessin posar denúncies, però ha lamentat que "també ens van dir que no".\nEl consistori ha decidit mesures urgents i no descarta organitzar patrulles veïnals\nArran d'aquest últim episodi d'actes vandàlics, el consistori ha decidit posar en marxa algunes mesures de manera urgent. Entre aquestes, s'hi troba el trasllat de l'aparcament d'autocaravanes a una zona més visible del poble, així com la col·locació de càmeres de seguretat en diversos punts del municipi. Pel batlle, l'opció de les càmeres no és la més òptima, però considera que no tenen "cap altra opció". A més, el batlle no descarta organitzar patrulles veïnals. En aquest sentit, Mas ha dit que "no ens volem agafar la justícia per la nostra mà, però sí que volem cobrir la part de vigilància que ara està descoberta".\nTot i que l'Ajuntament no ha pogut identificar els autors dels actes vandàlics, Mas sí que ha explicat que "tenim una idea de quin grup de persones són i quines franges d'edat". Segons ell, serien adolescents d'entre 14 i 18 anys, tant del mateix poble com forans. Per això, el batlle ha relatat que una altra de les mesures que posaran en marxa és l'organització d'unes xerrades amb els pares dels adolescents del poble i amb els mateixos joves per "advertir-los de les conseqüències que poden tenir els seus actes". Està previst que en aquestes xerrades també hi assisteixin efectius dels Mossos d'Esquadra.


10 avantatges importants del treball en xarxa - aprenentatgesLlegir Més\nPrincipal aprenentatges 10 avantatges importants del treball en xarxa\nLa majoria de nosaltres reconeixem que el treball en xarxa és beneficiós per a les nostres carreres. Tot i això, tot i que confiem principalment en la recerca de feina, la connexió amb altres professionals pot ajudar en tots els aspectes del seu desenvolupament professional. En lloc de només contactar amb altres professionals en temps de crisi, invertiu en aquestes relacions al llarg de la vostra carrera.\nPer il·lustrar com pot funcionar a favor els vostres contactes, feu una ullada a aquests deu avantatges de la creació de xarxes i comenceu a crear aquella poderosa presència de Linkedin que sempre vau desitjar.\n1. Us permet ajudar els altres\nUn dels avantatges més importants de la creació de xarxes que la gent sol passar per alt és que permet ajudar a altres persones. Per descomptat, els nostres motius en el món professional rarament són altruistes, però ajudar a algú altre amb els seus objectius de carrera pot ser realment gratificant. Penseu en ajudar algú a obtenir la seva primera feina, per exemple, o bé posar una bona paraula per ajudar algú a aconseguir la promoció que ha estat realitzada durant els darrers dos anys.\nÉs més, ajudar a una connexió professional vol dir que us en deuen una, cosa que significa que, fent presentacions i ajudant a altres persones a connectar-se, us fareu un camí per al vostre èxit professional.\n2. Intercanviar idees fresques\nLa majoria de nosaltres intentem estar al dia dels canvis en els nostres camps, ja sigui continuant la nostra formació o llegint notícies del sector, però hi ha una gran quantitat de coneixements als quals podeu accedir simplement parlant amb altres professionals de la vostra indústria. .\nEstar al final de la recepció d’aquestes idees noves us permet introduir noves pràctiques al vostre lloc de treball i impressionar el vostre cap, però, el que és més important, us ajuda a mantenir-vos al capdavant de les tendències i novetats de la vostra indústria. Això no només és saludable per al seu estat laboral, sinó que també és un gran pas en el seu creixement professional.\n3. Et fa més visible\nEl que molts professionals no entenen és que la lluita per destacar entre la multitud no s’acaba un cop s’obté la feina; de fet, fer-se més visible al lloc de treball no només és més difícil, sinó que també requereix molta més finura.\nUn dels avantatges de la creació de xarxes és que us ajuda a fer-vos més visibles a les persones adequades. A través dels vostres contactes, podeu convertir-vos a poc a poc en aquella persona que "coneix a tothom" i se li demana que faci presentacions o que permeti conèixer els clients, col·laboradors i fins i tot competidors.\n4. Obre portes a noves oportunitats\nPrecisament perquè el treball en xarxa et fa més visible, també t’obre portes noves. Des d’acostar-vos als reclutadors sobre les oportunitats laborals, fins arribar a notar les persones que voldrien treballar amb vosaltres de forma autònoma, mai se sabrà quan es presentarà una oportunitat que pot avançar en la vostra carrera professional.\nÉs important comprendre que les oportunitats no només es presenten en forma de nous llocs de treball, sinó que també poden suposar conèixer una persona important de la indústria que pot canviar el transcurs de la seva carrera, com ara l’oportunitat d’iniciar el seu propi negoci.\n5. Permet expressar opinions\nA diferència dels teus amics i familiars, hi ha una xarxa professional per compartir opinions sobre la teva indústria i intercanviar informació. Podeu discutir temes relacionats amb la indústria que heu pensat, així com demanar consell sempre que arribeu a un atzucac.\nUn dels molts avantatges de la creació de xarxes és un dels sistemes de suport i és per això que es recomana a les persones que participin activament en la creació de la seva xarxa. No només podeu compartir pensaments sobre les noves tendències amb altres professionals, sinó que també podeu rebutjar idees sobre projectes de clients alhora que obteniu informació de tipus constructiva.\n6. Amplia la xarxa de suport\nUn altre avantatge de la creació de xarxes és que us ajuda a crear una xarxa de suport dissenyada per ajudar-vos en cada etapa de la vostra carrera professional. Per exemple, diguem que estàs entrevistant per a un treball o empresa determinats; en una xarxa oberta sempre hi haurà algú que hagi passat pel mateix procés en el passat recent, cosa que vol dir que us pot donar els consells i consells necessaris sobre com comportar-vos i què espereu.\nÉs cert quan també s’intenta apropar-se a un nou client. Una xarxa oberta pot suposar obtenir consells sobre com li agrada operar el client i com s’apropa millor.\n7. Et promou\nSegons molts estudis, tenir una xarxa oberta és un predictor de l’èxit, augmentant la probabilitat de promocions i augment de sous. La connexió amb altres professionals us ofereix informació i us fa efectius, al cap i a la fi, que són atributs que qualsevol patró valora i que recomana.\nLa clau és utilitzar els teus contactes amb prudència i ser intel·ligents sobre com et portes al lloc de treball. Si heu contactat amb un reclutador sobre una nova posició, considereu l'ús d'aquesta oferta per aprofitar la vostra posició actual. El més probable és que el seu cap aprendrà a apreciar-te més una vegada que sàpiga que estàs en demanda.\n8. Potencia la vostra autoestima\nPotser no és el primer que et ve al cap quan penses en els avantatges de la xarxa, però l’aliment de la teva autoestima és alguna cosa a considerar. Conèixer la gent, demanar-vos les vostres opinions i idees i demanar-vos que introdueixin persones pot ser una emoció social i és exactament el que necessiteu, sobretot si sou un introvertit que vol avançar-se en un entorn empresarial amb molt de gust.\nHi ha molts mètodes i tècniques per superar la teva timidesa inicial i començar a parlar amb la gent, però l’important que cal recordar és que es pot fer segons els teus propis termes. La creació de xarxes no és com entrar a una cafeteria de secundària; és molt més gran i és una cosa que qualsevol pot dominar si s’ho pensen.\n9. Es converteix en el teu recurs\nProbablement tingueu tones de preguntes sobre la vostra indústria que ni tan sols Google us pot ajudar. Parlar amb altres professionals (i això inclou col·legues) us pot ajudar a resoldre moltes d’aquestes consultes.\nLa vostra xarxa professional fonamentalment funciona com a recurs, ja que, a mesura que avança l’adagi antic, dues ments són millors que una. Tenir aquestes connexions significa que podeu aprofitar els vostres coneixements sempre que ho necessiteu, i viceversa.\n10. Influir en les coses positivament\nDe vegades, totes les nostres carreres necessiten és un influencer que pot ajudar les coses a recórrer el nostre camí, que és exactament el que fa una xarxa professional moltes vegades. Hi diu una bona paraula i aplica pressió sempre que sigui necessari; és una ajuda per ajudar-vos a assolir els vostres objectius. És precisament per això que, a la llarga, fer mesures actives cap a la creació i el manteniment d’una xarxa pot ser tan beneficiós.\nUna xarxa professional pot ajudar a la seva carrera de moltes maneres, ja sigui per obtenir feina, per aconseguir una promoció o per obtenir un augment. Tanmateix, per aconseguir-ho, heu de sortir fora de la vostra zona de confort i començar a connectar amb altres persones del vostre camp.\nRecordeu, a més, que no només podeu construir les relacions; cal mantenir-les fent un seguiment constant i regular de les vostres connexions, ja sigui amb chit-chat i targetes de visita a la conferència anual, o mojitos i cervesa a l’hora feliç setmanal.\nQuin és el vostre mètode de xarxa escollit? Ho fem saber a l'apartat de comentaris que hi ha a continuació.


Inici > El jesuïta Llorenç Puig participarà a la propera Congregació General de la Companyia de Jesús\n(Jesuïtes ) Aquest dijous han estat elegits a Loiola (Guipúscoa) els sis jesuïtes de la Província d'Espanya de la Companyia de Jesús que, juntament amb el provincial Francisco J. Ruiz Pérez, participaran a la propera Congregació General de l'orde, que tindrà lloc a partir del 2 d'octubre de 2016 a Roma. Entre els escollits hi ha el jesuïta català Llorenç Puig, delegat dels Jesuïtes a Catalunya. En la propera Congregació General de l'orde s'espera escollir el substitut de l'actual superior general de la Companyia de Jesús Adolfo Nicolás, que ja va anunciar  que presentaria la seva renúncia.\nLlorenç Puig és doctor en Físiques i des del mes de juny  passat és el delegat dels jesuïtes a Catalunya. També es responsable de la coordinació dels Centres Fe-Cultura-Justícia de la Província d’Espanya. En l’àmbit de la recerca s’ha especialitzat en el camp de la relació entre ecologia i religió. A més col·labora en pastoral universitària i amb l’Associació EnxarTxad , que impulsa projectes de solidaritat al Txad. En els darrers anys ha dirigit el centre d'estudis Cristianisme i Justícia .\nDes de dilluns passat està reunida al Santuari de Loiola la que és la primera Congregació de la Província dels jesuïtes d’Espanya, des de que es va crear el passat 21 de juny després de la integració de les seves cinc províncies  en una. Seixanta nou jesuïtes de diversos punts d’Espanya participen en una trobada que té tres objectius principals: el primer, elegir es jesuïtes que aniran a la Congregació General 36; el segon, proposar alguns grans temes que han d’orientar a la Companyia de Jesús al món; i el tercer, assenyalar suggeriments per a l’actuació de la Companyia de Jesús a Espanya. La Congregació Provincial és un temps de pregària, escolta, silenci i també de discerniment en comú, per grups i en assemblea. En ella es tracten temes que prèviament han estat reflexionats i debatuts en altres estructures de la Companyia, com les comunitats i les Plataformes Apostòliques Locals (PAL). El Pare General ha demanat als jesuïtes que reflexionin especialment sobre quines són les tres crides més importants que el Senyor dirigeix avui a tota la Companyia de Jesús. I ha situat aquesta pregunta en la línia de la petició del Papa Francesc de demanar a l’Església un esforç de renovació.\nPodeu llegir les cròniques de la Congregació Provincial en aquest enllaç  i veure imatges aquí.\nURL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/articles/jesuita-llorenc-puig-participara-propera


Sobre el nacionalisme espanyol - Observar, llegir, escriure\nSobre el nacionalisme espanyol\n“Unidad de desatino en lo universal” deia en Manuel Vázquez Montalbán del nostre Estat-nació (com ho recorda l’autor del llibre que ara comente), esmenant i fent befa d’una frase semblant, popular durant el franquisme, de l’ideòleg feixista més recordat pels neofeixistes espanyols, la mort del qual celebren cada 20N.\nDesatino = disbarat, espifiada, insensatesa, ximpleria…, que cometríem si ens mantinguérem fidels a aquest Estat que ens menysprea sempre que pot, sobretot quan demanem respecte a la nostra dignitat com a persones o com a poble.\n“Sobre el nacionalismo espanyol” és el nom d’un opuscle que ha tret fa poc en Carlos Taibo, professor de Ciència Política de la Universitat Autònoma de Madrid, a l’editorial on normalment publica, Los Libros de la Catarata; on en abril d’aquest mateix any també va traure “En defensa de la consulta soberanista a Catalunya”, el qual no he llegit encara, tot i que li supose un interès evident, vist el tarannà obert, dialogant i progressista de l’autor.\nEn aquest darrer, que acabe de llegir ara, en Carlos Taibo li pega una repassada ràpida i actual a aquesta ideologia espanyolista tan desafortunada i antidemocràtica, que ens ha fet patir força i ens hi fa encara als ciutadans de cultura no castellana. La seua reflexió se centra en l’espanyolisme més comú, més pragmàtic o liberal, pels malentesos que provoca. La seua lectura atenta, amb el seu estil particular, una mica distant, desapassionat, de reflexió oberta, acostumat com està al treball acadèmic, on cada conflicte polític és un tema a analitzar el més objectivament possible, ens fa interioritzar la seua anàlisi i ens ajuda a comprendre millor els arguments d’un espanyolisme disfressat de modernitat, sobretot per poder defensar-nos-en millor.\nNo us sabria dir ben bé per què (atès que el llibre d’en Taibo no en parla gaire tros), el “solatge” que m’ha deixat la seua lectura (allò que et roda pel cap entre llibre i llibre quan hi penses), m’aferma en la idea que una de les causes fonamentals del manteniment de tot plegat (el nacionalisme imperialista espanyol) cal cercar-la en la intervenció directa de l’anomenada “casta extractiva” de l’Estat, sobretot de la capital, que té por d’encetar un camí de llibertat i harmonia (basat en el respecte, la solidaritat i l’estima a les persones de les altres cultures veïnes), perquè haurien de repartir diners i poder, privilegis als quals no està disposada a renunciar.\nL’assaig, una actualització de la introducció que l’autor feu de l’obra col·lectiva “Nacionalismo espanyol. Esencias, memoria e instituciones”, publicada en 2007 i coordinada per ell mateix, ens mostra les contradiccions d’aquest artefacte uniformitzador, inflexible i intolerant, que amara i ofega la vida de tots nosaltres. Heus ací un tast del que hi podem trobar (amb comentaris meus, entre parèntesi):\n— El nacionalisme espanyol o espanyolisme més comú no es reconeix a sí mateix com a tal. Els nacionalistes són els altres (els “perifèrics”, els que s’oposen a l’espanyolisme).\n— Els espanyolistes corrents veuen el nacionalisme com quelcom negatiu, anacrònic, atàvic, anormal…; per això, ells es consideren alliberats d’aquesta tendència “insana” (com que tenen la seua cultura assegurada, normalitzada i viuen amarats de nacionalisme pràctic espanyol, no tenen conflicte i poden gallejar d’espanyols “no nacionalistes”). Ells es consideren “patriotes”, “demòcrates” o “constitucionalistes” i no veuen cap contradicció en tenir una monarquia (un anacronisme) o en el fet que no se’ls deixe decidir als catalans sobre el seu futur (una imposició clarament antidemocràtica), etc. Per altra banda, la distinció entre “nacionalisme” i “patriotisme” és força retòrica i subtil, com tots hauríem de saber.\n— Contràriament al que afirmen els espanyolistes, molts nacionalistes perifèrics ho són temporalment, fins que aconseguesquen la normalitat que demanen.\n— El nacionalisme espanyol existeix malgrat el que hi puguen dir els “no nacionalistes”. A més, si definim nacionalisme com la ideologia que defensa i assumeix que un col·lectiu territorial és una nació, i per tant dipositari de drets polítics col·lectius, que el converteixen en subjecte de sobirania, independentment dels criteris (cívics, ètnics o una barreja d’un i altre) que definesquen qui són els membres de ple dret d’aquest col·lectiu, aleshores hi ha nacionalistes espanyols sense ser necessàriament antidemòcrates, així com n’hi ha de bascos o canaris, per posar un exemple.\n— Els nacionalistes espanyols més pragmàtics basen la seua tria en l’estabilitat que això implica. Consideren un mal menor la lògica dels Estats-nació, perquè aquests Estats asseguren —diuen— la llibertat (de qui té la cultura dominant, dels qui tenen més diners…), el dret (dels poderosos) i el progrés (creixement sense mesura, treball esclau majoritari… almenys fins ara). Per als pragmàtics, els discursos dels nacionalismes emergents són respectables, però prescindibles, perquè no condueixen a res de bo; acostumen a posar com a exemple la desintegració violenta de l’antiga Iugoslàvia. Tanmateix i ben a l’inrevés, la negativitat, el mal d’aquests processos d’alliberament rau en la violència exercida pels defensors —radicals o pragmàtics— de l’Estat prèviament existent.\n— Avui dia els espasmes ultramuntans s’aprecien en determinades formulacions que naixen tant en el PP com en el PSOE (una vegada més). Així, el pas de la versió civilitzada, democràtica i respectable del discurs nacionalista a la irada, autoritària i agressiva és sovint massa senzill. Això perquè el nacionalisme ultra encara predomina al panorama polític espanyol; en part perquè els períodes de democràcia real fins ara han estat ben curts. El nacionalisme espanyol no ha evolucionat cap a una idea nacional assentada en la fraternitat, la solidaritat i, és clar, voluntarietat.\n— L’essencialisme dels ultres és més fàcil d’identificar (per exemple: “la nación es cosa de Dios o de la naturaleza, no invención humana”, deia Cánovas del Castillo); per això, el suposat liberalisme dels “altres” resulta encara més empipador, per la manca d’autocrítica que traspuen: en la visió de les modulacions liberals del nacionalisme espanyol, tot es pot discutir tret de la unitat i la integritat sacrosanta de la pàtria… “El caràcter voluntari d’aquest projecte comú se sobreentén i dedueix de la història, més que no pas se comprova per la via democràtica i quotidiana” (cita de Núñez Seixas, 2006). Això explica que moltes de les “patums” del nacionalisme espanyol ultra d’avui siguen “conversos” que, quan s’escau, presumeixen del seu antifeixisme per reforçar la seua posició actual (Pío Moa, per exemple). La història d’aquest país ens informa que la temptació autoritària en cap cas fou aliena als designis de molts d’aquests intel·lectuals liberals.\n— Tots els nacionalismes inventen tradicions, tant l’espanyol com els perifèrics. En l’estereotip del primer, el caràcter nacional espanyol es confon amb el castellà. En la rebotiga es revela, inequívocament, una orgullosa desatenció cap a allò “perifèric”, que afecta la història, la llengua, la literatura i, naturalment, els fets polítics.\n— La llengua castellana, anomenada espanyola, és la llengua oficial, una llengua de primera classe, la qual és un deure conèixer; les altres que hi malviuen, en canvi, no són obligatòries; són llengües de segona; malgrat que ells, de tant en tant, s’omplen la boca, falsament, dient que les protegeixen. Realment les consideren una nosa que han de carregar. El que algú les empre davant d’ells, sense el seu consentiment, ho consideren una manca de respecte, quan és tot el contrari. On l’espanyol conviu amb altres llengües i és majoritari, els nacionalistes espanyols menteixen denunciant persecucions infundades. Per a aquestos territoris “conflictius”, ells demanen un bilingüisme amb drets desiguals. Per altra banda, neguen l’evident i inqüestionable repressió històrica que han patit fins ara les llengües no castellanes a l’Estat espanyol.\n— Els nacionalistes d’Estat disposen tot de mitjans de coacció per imposar i garantir la socialització de la seua ideologia patriòtico-nacional: el sistema educatiu, la monarquia, les forces armades, l’església catòlica i tota mena de institucions (biblioteques, museus, teatres, seleccions esportives…) “nacionals”, monuments i símbols mantinguts amb els diners de tothom.\n— Una nació és una comunitat política imaginada, que s’hauria de construir i destruir en base a la voluntat del seus membres. No és admissible, doncs, que aquesta es conforme en base a la força bruta o la imposició, com en el cas d’Espanya. Les discussions sobre la moralitat d’una eventual secessió excepcionalment van acompanyades d’altres sobre la moralitat de l’annexió prèvia.\nBétera encara de nit, amb la serra Calderona al fons, 12/11/2014.\n— Una de les supersticions de la qual convé alliberar-se el més aviat possible és que el nacionalisme del franquisme va desaparèixer en aprovar-se la Constitució del 1978. L’article 2 proclama la indissoluble unitat de la nació espanyola. L’article 56 diu que el rei simbolitza la unitat i permanència d’aquesta essència unitària inalterable. Segons els “pares” de la Constitució del 78, la nació no està subordinada a la voluntat popular, sinó que prové del passat (“gloriós” per a ells, déu n’hi do!). Si ens hi fixem, és una transcripció del “Principio V del Movimiento Nacional” franquista.\n— El text constitucional del 1978 fou concebut com una eina per barrar el pas a les aspiracions sobiranistes de les altres nacions de l’Estat, amb amenaça d’intervenció militar inclosa. Suposa un rebuig de facto del dret d’autodeterminació dels pobles (una taca en la pseudodemocràcia d’aquest règim sorgit de la “transacció” entre feixistes i demòcrates “acollonits”).\n— Segons els nacionalistes espanyols, l’Estat espanyol no sobreviurà si Espanya deixa de ser una nació (A. Vidal-Quadras dixit). Això vol dir que, per a ells, sols tenen futur les nacions amb Estat. Una poderosa incitació, per als exclosos (les nacions “perifèriques”), a reivindicar un Estat propi…\n— L’anomenat patriotisme constitucional en cap cas aconsegueix alliberar-se de les conegudes ostentacions historicistes i essencialistes: els nacionalismes d’Estat mai no s’alimenten tan sols del cívic patriotisme el qual tot sovint reclamen. Sempre segreguen invocacions a la història o a uns o altres trets singularitzadors; tal vegada perquè reclamen la presència de vincles emocionals, més enllà de la racionalitat i la funcionalitat política.\n— Els nacionalistes espanyols invoquen les regles de la democràcia com a recurs dialèctic contradictori: les fan servir de forma interessada i conjuntural quan els hi va bé (per defensar les seues idees, per quedar ben “guapos, moderns i avançats”…); però, quan no els interessa (per poder decidir sobre idees contràries o diferents que els puguen llevar/ treure poder), les obliden. Per a ells, gairebé totes les idees es poden expressar; però no es poden dur a terme (prohibeixen les consultes populars) si atempten contra el seus principis “intocables”. A la pràctica, per als espanyolistes, a Espanya no existeixen els drets col·lectius.\n— El nacionalisme espanyol, com tants altres, ha mostrat menyspreu i agressivitat davant els “estrangers” (per exemple els francesos, els jueus, els àrabs, els gitanos, els africans…), als quals se’ls obliga a ser el que no volen ser o se’ls expulsa directament.\n— Els espanyolistes exhibeixen arreu un narcisisme maniqueu (per a ells, el seu nacionalisme és natural, normal, democràtic, culte, solidari…, mentre que el dels altres és artificiós, patològic, autoritari, barroer, interessat…), contrari a la realitat dels fets en aquesta qüestió (o no tenen vergonya o són uns inconscients). Els adjectius totalitari i feixista aplicat als nacionalismes de la “perifèria” apareixen sovint en llavis de persones que col·laboraren activament amb el franquisme o mai no en feren crítica.\n— En el tema econòmic, acusen d’insolidàries les comunitats autònomes damnificades pel repartiment injust de la riquesa recaptada per l’Estat, que afavoreix la seua capital i tot de funcionaris del govern central; vegem, si no, la tossuderia a invertir en un esquema radial de comunicacions improductiu, enfront de l’econòmicament necessari corredor mediterrani. És un fet indiscutible que Madrid està xuclant recursos a la perifèria (sobretot la nostra) de forma abusiva.\n— El “nacionalisme trivial” res no té, a la fi, de benigne (atia la discriminació i la xenofòbia) ni d’espontani (és induït pels mitjans d’adoctrinament) ni d’innocent (demana el reforçament d’institucions repressives).\nAquests raonaments i d’altres tan encertats i ben lligats, basats en fets contrastables (i de vegades lamentables), els trobareu en aquest breu assaig d’en Carlos Taibo, un professor expert en política al que sempre cal parar atenció. Si us ve de gust aquest tema, us el recomane. Bona lectura!\n27.12.2016 | 1.10\nDesmilitaritzem les nostres ments.\n29.08.2016 | 8.04


Salellas veu molt probable que es reactivin les euroordres després de la sentència\nL'advocat de Jordi Cuixart considera que el 90% de les proves que s'han mostrat al judici contra el procés 'eren prescindibles'\nBenet Salellas, advocat de Jordi Cuixart, creu que quan surti la sentència del judici contra el procés ‘serà utilitzada, molt probablement, per tornar a intentar noves ordres europees de detenció’. Ho ha afirmat en una entrevista al programa ‘El Suplement’ de Catalunya Ràdio, en què també ha comentat que el judici va començar ‘amb voluntat d’influir en el procés independentista’ i que no ha estat just perquè el Suprem, abans de començar, ‘ja tenia una certa visió de cap a on el volia portar’.\nTambé ha dit que ell i Cuixart no han renunciat a donar-hi ‘dimensió política’ sense renunciar a la defensa ‘jurídica i tècnica rigorosa’. ‘El tribunal té por de donar-nos temps, en els temes centrals, i això és un símptoma claríssim de judici polític’, ha dit sobre el fet que només es doni una hora a les defenses per a l’al·legat final. També ha considerat que ha durat massa i que el 90% de les proves mostrades, entre les quals les declaracions dels agents de la policia espanyola, ‘eren clarament prescindibles’.\n‘Aquest judici establirà els límits del dret de protesta’, ha dit sobre la sentència, que considera que pot ‘acabar definint les regles del joc’. Hi ha afegit que no hi ha res que faci pensar que els presos polítics no tornaran a Catalunya quan s’hagi acabat.


Els ex treballadors de CVS encoberts afirmen que se'ls va dir que anirien a buscar negres i llatins - Notícies | Maig 2022\nEls ex treballadors de CVS encoberts afirmen que se'ls va dir que anirien a buscar negres i llatins\nDilluns, cinc empleats van presentar demandes contra CVS Pharmacy, acusant els seus administradors de perfils racials i discriminació, incloses les instruccions per emplear els clients minoritaris per augmentar el nombre de lladres atrapats.\nLes reclamacions porten a nou el recompte dels antics empleats que prenien mesures contra CVS des del juny del 2015. Cadascuna de les reclamacions, que inclou una demanda col·lectiva, es van presentar en nom d’ex detectius de botigues –anomenats investigadors del mercat”, a qui treballaven anar a cobert com a compradors en diversos llocs de CVS a la ciutat de Nova York per atrapar lladres de botigues i, de vegades, treballar amb les forces de l'ordre locals perquè els arrestin.\nAdemanda federalpresentada al jutjat de districte de l'est de Nova York per l'ex detectiu de la botiga Sheldon Thomas resumeix moltes de les queixes incloses en els nombrosos arxius judicials.\nThomas al·lega que a ell i a altres detectius se'ls va dirigir constantment a participar en perfils racials de clients negres i llatins, i se'ls va exigir constantment que suportessin l'ús d'insults racials per part dels seus superiors i responsables de botigues.\n'Assegureu-vos de vigilar els espanyols perquè són lladres i lladres', al·lega Thomas que un dels gestors regionals de pèrdues li va dir repetidament. Ell i un altre gerent també van trucar als clients negres 'n ***** s' i van fer declaracions com ara: 'Els nostres números [de lladres atrapats] haurien d'estar allà dalt perquè molts n ***** s i hispans no poden pagueu qualsevol cosa 'i,' Vigileu els negres negres que vénen a la botiga ', diu la demanda.\nThomas i els seus companys demandants també van relatar casos en què es va animar a arrestar els lladres de color, però van deixar anar els sospitosos de blanc.\nLa demanda també al·lega que es va dir als detectius que falsifiquessin les raons per les quals arrestaven els clients de CVS per augmentar el nombre de parades i detencions en una regió determinada.\nAltres reclamacions presentades dilluns denuncien que CVSno ha pagat una compensació justa per hores extraordinàries.\nEn un correu electrònic a News, el director sènior de comunicacions de CVS, Mike DeAngelis, va dir que les afirmacions formulades en els plets no havien estat avalades fins ara pel testimoni de deposició.\n'Aquesta demanda sembla ser poc més que refusar acusacions', va dir DeAngelis a News en un correu electrònic sobre la demanda de Thomas.\nEn els nou mesos posteriors a la presentació de les demandes inicials, DeAngelis va dir que CVS va destituir tres dels demandants.\n'Tots van declarar sota jurament que eren conscients de les polítiques antidiscriminació de la companyia i les seguien', va dir DeAngelis. 'A més, no van poder identificar ni una sola instància de perfil racial d'un client de CVS'.\nCVS Health té polítiques fermes de no discriminació que s’apliquen rigorosament a tota l’empresa. No tolerem cap pràctica que discrimini cap dels nostres clients o empleats i la nostra formació per a investigadors de mercat prohibeix explícitament la creació de perfils de clients. A més, la nostra política és compensar totalment els companys per totes les hores que treballen.\nTenim la intenció de continuar defensant-nos d'aquesta denúncia, que creiem que serà tan infundada com les presentacions anteriors.\ncom llegir converses secretes a Facebook\nNo obstant això, Michael Willemin, soci principal del bufet d'advocats que representa els demandants, va dir a News que la afirmació de CVS que els demandants destituïts no podien identificar cap cas d'un perfil racial d'un client era 'absurd'.\n'Vaig estar present durant aquestes deposicions', va dir Willemin. 'Van donar molts, molts i molts exemples d'orientació que ells i altres participen en el perfil racial'.\nMalgrat que se li va dir que participés en un perfil racial i un comportament discriminatori, Willemin va dir que els seus clients es van negar a fer-ho.\n'Extreure de les seves declaracions que d'alguna manera CVS no té cap problema de discriminació ni de perfil racial a la ciutat de Nova York és increïblement poc ingenu', va dir Willemin.\nLlegiu la demanda completa a continuació:\nDemanda-CVS (text) Descarregar PDF\ncom escriure data i hora\nconsells Android per a automòbils


Documentació acreditativa i criteris de prioritat\nOn he de presentar la sol·licitud telemàtica?\nCom s'ha de presentar la sol·licitud i la documentació?\nAquest curs 2021-2022 s'elimina la necessitat de presentar la sol·licitud i la documentació en paper al centre i queda substituïda per la utilització del formulari telemàtic. El tràmit doncs, es farà tot online mitjançant la sol·licitud es podrà adjuntar documentació, aquella a la qual ni es pugui tenir accés mitjançant consultes interadministratives.\nRebreu un resguard de la preinscripció en el vostre correu electrònic.\nQuin és el nostre codi de centre?\nQuina documentació he de tenir preparada?\n- El llibre de família o altres documents relatius a la filiació. Si l'alumne està en situació d'acolliment, la resolució d'acolliment en família o institució, del Departament de Treball, Afers socials i Famílies.\n- El DNI de la persona sol·licitant (pare, mare, tutor/a o guardor/a de fet) o, si el sol·licitant és estranger, de la targeta de residència on consta el NIE o el passaport. Si es tracta d'estrangers comunitaris document d'identitat del país d'origen.\n-El DNI de l'alumne o alumna major de 14 anys o si té DNI tot i ser menor de 14 anys.\n-Targeta sanitària individual (TSI).\nQuè passa si el meu domicili no és el mateix que el DNI?\nSi no es poden obtenir les dades del padró cal acreditar la residència i adjuntar un certificat o volant de convivència de l'alumne, on ha de costar l'adreça del domicili i acreditar que l'alumne viu com a mínim amb el pare o la mare que presenta la sol·licitud.


Funcionaris de presons lliuren a Capella seves reclamacions laborals i contra agressions\nEls funcionaris de presons exigeixen mesures urgents a la consellera Capella\nUns 200 funcionaris de presons catalanes --segons dades de la Guàrdia Urbana-- s'han concentrat aquest dimarts al migdia davant de la Conselleria de Justícia per les seves condicions de treball i s'han registrat en el departament dos documents signats per uns 1.300 i dirigits a la consellera Ester Capella, amb reclamacions laborals i contra les agressions dels interns en centres penitenciaris.\nA les presons catalanes els funcionaris es paguen el seu propi vestuari davant el descontrol de Justícia\nUn dels funcionaris que s'ha manifestat aquest dimarts, Albert Duchamp, ha explicat que s'han mobilitzat des de la plaça Urquinaona fins a la Conselleria contra "una sèrie de greuges al marge dels econòmics".\nHa explicat que el "problema de fons" no és econòmic, sinó les agressions al col·lectiu de funcionaris, la manca de renovació de la plantilla i promoció interna, i l'envelliment del personal.\nLes agressions directes d'interns de les presons catalanes a funcionaris de presons es van situar en 2018 en 185 casos, el que suposa que cada dos dies es va produir un incident d'agressió consumada a un o més treballadors, segons un informe fet públic aquest dilluns per CC.OO.\nEntre les presons "negres" del sistema català, es troben els penals de Quatre Camins, La Roca del Vallès (Barcelona) i Brians 1, a Sant Esteve Sesrovires (Barcelona), que concentren el 48% de les agressions i intents d'agressions.\n"Nosaltres no som cap autoritat, i això ens fa cada vegada més vulnerables de cara a les agressions", ha lamentat, i ha criticat que en aquesta matèria no s'està complint la reglamentació penitenciària, com aplicar sancions perquè l'agressor no torni al mateix mòdul on hi hagi atacat a un funcionari.\nEn un dels documents lliurats, els funcionaris critiquen la "reducció intencionada de les sancions amb fins mediàtics" i que és una de les causes del creixement exponencial de les agressions, en les seves paraules.\nDuchamp també ha criticat l'impuls del 'Pla estratègic pèls Serveis Penitenciaris' "d'esquena" als treballadors de les presons catalanes.\nFonts de Justícia han indicat que en l'elaboració del nou pla estratègic han participat més de 200 professionals de tots els àmbits, organitzats en nou comissions diferents.


El festival LUMÍNIC atrau 30.600 visitants, un 15% més que la primera edició La República\nEl festival LUMÍNIC atrau 30.600 visitants, un 15% més que la primera edició\nACN Sant Cugat del Vallès.-El festival de fotografia contemporània LUMÍNIC ha atret prop de 30.600 visitants en la segona edició, celebrada del 18 de març al 2 de maig principalment […]\nACN Sant Cugat del Vallès.-El festival de fotografia contemporània LUMÍNIC ha atret prop de 30.600 visitants en la segona edició, celebrada del 18 de març al 2 de maig principalment a Sant Cugat del Vallès. La xifra incrementa un 15% el públic del 2019, quan la cita es va estrenar a la ciutat vallesana. El creixement de visitants després d’haver hagut de suspendre l’edició de l’any passat situa el festival com a referent dins el sector, asseguren els organitzadors. “LUMÍNIC demostra que, malgrat la pandèmia, la cultura no s’atura i té més ganes de mostrar-se que mai”, celebra la tinenta d’alcaldia de Cultura de Sant Cugat, Esther Madrona. Enguany el festival ha reunit 23 exposicions entorn el concepte Multivers, tres de les quals s’han instal·lat a Barcelona.\nEntre els fotògrafs que han conformat el cartell d’enguany destaquen el novaiorquès Roger Ballen, la basca Bego Antón, la polonesa Hanna Jarzabek, els catalans Jordi Guillumet i Monica Roselló, Xavi Bou, Xavier Miserachs i la jove fotògrafa Paula Artés, així com els cugatencs Roger Grasas i Bernat Millet.Més enllà del festival, LUMÍNIC es manté al llarg de tot l’any com a plataforma fotogràfica en col·laboració amb altres agents culturals. D’aquesta manera, gestiona una galeria fotogràfica i també una editorial que aquest 2021 ha publicat el primer llibre. És una obra entorn el projecte ‘Bitter, Sweet Soft’, del fotògraf santcugatenc Bernat Millet sobre la comunitat sahrauí.


Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum)\nAssumpte: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Ds Feb 02, 2013 11:53 pm\nCom que no tots esteu inscrits al fòrum francòfon VML, i per tant no podeu veure les imatges, aquest cop us porto les fotos d'un fil que he trobat interessant. Les fotos són d'en Zimmermann Gilles, de Còrsega, que també és l'autor del treball que us presento a continuació, amb la seva autorització.\nEl fil original era aquest:\nEn Zimmermann Gilles va partir d'un vagó 3060 de segona mà, que originàriament oferia aquest aspecte:\nLa seva idea era recobrir la caixa del vagó en fusta, així:\nDesprés una mica de pintura, i... l'aspecte del vagó ja començava a canviar, oi?\nUna mica més de pintura a l'interior\ni a les plataformes i escalons\nAmb paper imprès es va fer els cartells per al vagó\nI per fi el sostre:\nSuprimit el llinternó, alterna paper de vidre amb tiretes de Evergreen 1 x 2 mm\nEl sostre acabat\nCom podeu veure, l'aspecte del vagó no te res a veure amb el que era abans. Ara, segons l'autor és un model molt afrancesat, cosa que jo trobo que s'assembla notablement als que corrien per aquí.\nTambé algun retoc als passamans dels balconets\nAquesta foto d'un llibre és la que va inspirar a en Gilles. Aquí ens fa una comparativa...tragueu les vostres pròpies conclusions\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dg Feb 03, 2013 12:39 am\nMolt ben treballat... Si senyor...\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dg Feb 03, 2013 8:28 am\nUna feina impecable.\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dg Feb 03, 2013 9:28 pm\nManipular els vagons, tallant-los i unint-los per a fer-ne un a partir d'uns altres dos, escurçar un vagó massa llarg, o al revés, posar cabina de guardafrens a un vagó de mercaderies (o a un de viatgers), pintar, envellir, etc etc etc...\nPersonalment m'agraden molt aquest petits treballs de personalització del material mòbil.\nDesprés de tot, el material mòbil ordinari que es veu a tots els circuits sempre acaba sent el mateix a tot arreu. El material personalitzat es converteix en peces úniques, que mostren en ocasions força ingeni i originalitat.\nPer altra banda, els colors originals de LGB són molt "de plàstic", i només pintar-los ja adquireixen un aspecte molt més agradable.\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dg Feb 03, 2013 11:24 pm\nCurios. Per primer cop veig una feina neta, no bruta.\nEl tren llueix molt com si fos nou, no embrutat.\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 4:12 pm\nDes de que jo vaig posar aquestes fotos, el fil d'aquell fòrum ha continuat. Ara hi ha un altre membre, en Jean Paul Viennois, que prenent l'idea del primer ha fet modificacions semblants i ha continuat el fil.\nAquestes són algunes de les fotografies que ha posat:\nPrenent el mateix vagó ha optat per a folrar-lo amb xapa de fusta que després ha ratllat:\nL'interior del cotxe de tercera:\nL'interior del compartiment de segona del cotxe mixte\nDe mica en mica el compartiment de segona s'ha anat equipant\nLes baranes dels balconets\nRepintat del xassís\nPreparació del sostre\nEls seients per a la primera classe\nEl llinternó és l'allotjament per al sistema d'il·luminació\nEl llum dels balconets\nI el llum de l'interior\nEls components dels llums\nAspecte que dóna el cotxe de tercera\ninterior del compartiment de segona classe\nI del de primera classe\nEncara modifica un altre cotxe al mateix temps\nLa continuació, a mida que vagi apareixent !\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 4:25 pm\ngràcies per les imatges Amadeu...\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 4:30 pm\nUff, quin nivell...\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 5:48 pm\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 5:51 pm\nBe, el fil dóna idees. A demés, no us sembla que el vagó un cop acabat te molt l'aire dels trompeteros de Catalans?\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dl Abr 13, 2015 6:58 pm\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dc Abr 15, 2015 1:56 pm\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dc Abr 15, 2015 2:43 pm\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dj Abr 16, 2015 1:17 pm\nMolt bona feina... el que no m'ha quedat clar és com estan situats els diferents compartiments. Els tres en el mateix vagó?\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum) Dj Abr 16, 2015 5:50 pm\nNo, no... hi ha tres vagons diferents; un de primera, un mixt de segona in tercera i un altre (inacabat encara) de tercera amb furgó.\nAssumpte: Re: Personalització cotxe 3060 (extret d'un altre fòrum)


STEPV exigeix la presència de les famílies en la vacunació de l’alumnat | STEPV\nAquest matí els sindicats d’educació s’han reunit amb el Secretari Autonòmic d’Educació i la Secretària Autonòmica de Salut Pública per a tractar la vacunació de l’alumnat entre 5 i 11 anys que començarà el 15 de desembre\nLa vacunació començarà dimecres 15 de desembre\ndilluns 13 desembre 2021 15:40 h\nLa SA de Salut Pública, Isaura Navarro, ha justificat la necessitat de vacunar l’alumnat d’aquest tram d’edat, una vegada es va acordar entre l’estat i les autonomies el passat 7 de desembre, per al dia 15 a tot l’estat. Aquesta justificació es basa en l’alt índex d’incidència que presenten els xiquets i xiquetes d’aquestes edats (823 al País Valencià) que és el doble de la mitjana. Això està comportant un increment d’alumnat confinat i més pressió hospitalària i en els centres de salut. La manera que, tant Sanitat com Educació, han pensat que seria més efectiva (perquè els vacunòdroms estan tancats) és traslladant equips de personal sanitari als centres educatius entre el 15 i el 22 de desembre, per a vacunar l’alumnat de 9, 10 i 11 anys i entre 5 i 11 anys en els centres d’educació especial. De moment es disposa de 150.000 vacunes que arriben avui però no són suficients per als 360.000 alumnes. Per això l’alumnat d’entre 5 i 8 anys serà vacunat amb posterioritat.\nNovament se sobrecarrega de feina el professorat i els equips directius\nSTEPV ha criticat la precipitació amb què s’ha gestionat aquesta vacunació a una població tan sensible com la d’aquest tram d’edat. Avui mateix els centres han de gestionar les autoritzacions de les famílies i començar a preparar-ho tot perquè dimecres s’inicie la vacunació. Novament se sobrecarrega de feina el professorat i els equips directius. El Sindicat també ha criticat que s’haja convocat als representants de les treballadores i treballadors quan ja s’han enviat les instruccions als centres i, per tant, sense marge per a fer propostes i més quan afecta les condicions laborals del professorat.\nEl Sindicat entén que la vacunació d’aquest alumnat respon a un bé major, que és garantir el màxim d’immunitat possible a la població i reduir la corba de contagis que s’està incrementant preocupantment una altra vegada, però ja fa temps que s’està parlant de la vacunació d’aquest tram d’edat i no s’ha preparat amb temps suficient i amb les condicions i garanties suficients.\nEl Sindicat s’ha queixat a la Conselleria de l’estrés que comporta als equips directius i al conjunt del professorat haver d’organitzar la vacunació en tan poc de temps. Les famílies de l’alumnat no estaran presents, fet que a l’alumnat també li generarà estrés.\nPer això STEPV ha demanat:\n1.- Que els pares i mares o persones tutores s’encarreguen de l’acompanyament dels seus fills i filles, de manera ordenada per cursos.\n2.- Garantir la confidencialitat de tot l’alumnat.\n3.- Evitar la càrrega de treball que suposa la gestió de la vacunació.\nSobre la presència dels familiars, l’administració ha pres aquesta decisió per evitar aglomeracions en les escoles i posar en situació de risc les persones que hi treballen. Quant al professorat, no han de fer res més que acompanyar l’alumnat a l’aula on s’han de vacunar i recollir-lo després a l’aula on han de passar els 15 minuts d’observació. Si hi ha alumnes que no s’han vacunat, un altre docent vigilarà l’aula, mentre el tutor/a està en la vacunació. L’atenció a l’alumnat en l’aula de vacunació i d’observació serà exclusiva del personal sanitari.\nSTEPV ha insistit en aquestes mesures, ja que ajudaran a reduir l’estrés i la sobrecàrrega de feina durant la vacunació.\nTambé s’ha informat en un torn de preguntes que:\n- Hi haurà repesques si hi ha alumnat que no es pot vacunar però sí que vol\n- Sobre la tercera dosi al personal docent, s’estan revisant tots els col·lectius i es determinarà quan serà necessari.\n- En cas de pares i mares separades, si l’autorització no va signada pels dos progenitors no es vacunarà el xiquet o xiqueta.\nvacunació condicions laborals