[PDF] Rock Català - Free Download PDF\nDownload Rock Català...\nROCK CATALÀ El ROCK CATALÀ va donar−se a conèixer a la dècada dels 70 quan el Rock Espanyol estava en decadència. En aquell moment molt cantants de Rock van intentar pujar−se al `'carro'' però van tenir moltes dificultats per arribar al públic de tot el país i per aquest motiu van anar desapareixent o transformant−se per tal d'adaptar−se al que tocava. En aquest treball ens agradaria donar a conèixer els grups més importants del ROCK CATALÀ. Molt d'ells ja són part del passat però n'hi ha d'altres que tenen molt futur per endavant. Grups Rock Català\n• Adrià Puntí −Aquest home es, sens dubte, un dels antics del rock català ja que fa molt anys que volta per aquest territori. Es va donar a conèixer al 1980 quan va crear el grup La Felaction on the rocks, que realitzava performances fent una agradable combinació entre música i teatre que no deixaven a ningú indiferent. El 1983 va ser guanyador del Concurs de Cançó de Banyoles.\nEl 1989 va formar el grup Umpah−Pah; amb aquest grup va aconseguir enregistrar un total de cinc discos i un mini cd. La gran majoria de cançons i lletres eres composades per l'Adrià Puntí que, alhora, també s'encarregava de la realitzacio dels video−clips. Umpah− Pah va ser guanyador de diversos premis, entre els quals hi ha: l'Ondas, L' Altaveu, el Premi Nacional de Música de Catalunya... A l'any 1995 va adintrar−se a l'escriptura més profesional al escriure el proleg del llibre Trucant a les portes del cel. Al 1996 va ser l'autor de la musica de l'obre de teatre El Robinson del Metro. En aquell moment va començar a fer les seves primeres actuacions en solitari, al mateix temps que debutava com actor en l'obra Cupido que el va portar de gira per tot el territori català. També el 1997 va treure el seu primer disc en solitari Pepalallarga i... co−prodiut pel propi Puntí i per en Quimi Portet. L' any 1999 es quan va gravar i treure al mercat discografic el seu segon disc en solitari, titulat L'hora del patí també produit per Quimi Portet i el mateix Puntí. El single que es va treure del disc va ser sota una col. 1\nHi ha molta gent experta en la materia del rock català que assegura que Adrià Puntí és un dels artistes més valorats dels seu ambit professional. 2. Aquitamxé Els Aquitamxé venen de la Cellera de Ter, ara tenen una maqueta en format CD al mercat i són un sextet. Un factor important a comentar es que és una de les poques bandes en les que podem trobar a dues noies en les veus, l' Agnes i l' Elena. Aquests fet és per a la banda un valor afegit doncs, en paraules de l'Agnès, les dones aporten un punt de vista diferent als grups tot i que no sap ben bé en què. Aquesta banda seguidora de la P.J. Harvey i Koko Taylor practiquen l'estil fusió i són una de les promeses més fermes de les nostres contrades. Tenen poc fet al mercat pero si moltes idees que fan saber que a aquest grup el queden moltes coses per explicar. 3. Brams Els Brams és un grup que es va formar a Berga. Van començar a fer−se famosos fa uns sis anys amb les cançons ecologistes com Som a Girona, Espera'm assegut o l' Ultim tirabol, pero sobretot destacava El President. En aquesta ultima canço feien una parodia a l'omnipresent déu Pujol gracies a ella es van fer famosos arreu. Van evolucionar molt amb Brams− Segona Assamblea on van evolucionar molt en el seu estil i es varen decantar cap a l'ska i el punk − rock. Motiu de les lletres: independencia, socialisme, festa i molt molt d'alcohol. Va ser amb el seu tercer disc Cal Seguir Lluitant on es van consolidar definitivament gracies a la impressionant canço Vull per demà en pro d'una terra lliure. Inici de Càstig al Fetge, Herbes i Fermentats o l'al·legat antiracista Moros i Cristians són altres de les cançons que demostren contundentment no tant sols la defensa estoica dels seus principis però alhora la seva qualitat musical. Com a anècdota l'altament suïcida i arriscada cançó Quan t'imagino cagant i la cançó Popular infantil.\nBrams al Liceu és el seu disc en directe.i cal reconèixer que aconsegueix un directe espectacular i impecable, molt superior al que ens té normalment acostumats. Aquest treball té cançons inèdites com l'antipolicial Sant Jordi 1985 o La Pesta Blava, cançó expressament dedicada al Lizondo, mort aquell mateix any i que els va fer guanyar−se l'odi blaver a Valencia Despres van fer el disc Nena De Nicaragua, van fer una petita gira per Amèrica i es van separar de la seva discografica. Aquesta ultima produccio es molt mes reagge i caribenya encara que han canviat una mica d'estil la tematica de les seves cançons segueix sent la mateixa. En l'actualitat han tret un disc que es titula ENERGIA.\n4. Dusminguet Des de 1994 Dusminguet , han passat per tot tipus d'escenaris a Catalunya, de la revetlla popular al centre ocupat i a festes alternatives, i han utilitzat tot tipus d'estils i versions. El grup es va deixar influenciar pels artistes que havien passat per la Garriga, el seu poble natal, sobretot per Taraf de Haïdouks, per les orquestres de festa major i pel rei del Tex−mex Flaco Jiménez. Així va anar sorgint un estil propi on hi cap tota mena de música i on s'ha mantingut sempre el mateix objectiu: fer ballar el públic. El 1998 graven Vafalungo, el seu primer disc, amb una acollida de públic i crítica sorprenent. Això els porta cap a altres geografies, tant de l'Estat espanyol, com de França, Itàlia i Holanda, i també a fer un munt de quilòmetres, sempre dignificant el fantàstic i oblidat estil de la patxanga.Han aconseguit dignificar−lo, amb aquesta forma festiva i desinhibida que els caracteritza. L'univers Vafalungo es transforma en Patxanga Jonda. Aquest primer disc ha sortit publicat a Mèxic, Itàlia i França El 2000 han anat a gravar el segon àlbum al Marroc, on han col·laborat amb músics marroquins. A Barcelona han comptat amb Neat Veliov, trompetista de la Koçani Orkestar de Macedònia que aporta el so inconfusible del gitano balcànic, i evidentment també han comptat amb tots els amics imprescindibles a qualsevol festa Dusminguera. Dusminguet ha tingut temps també de gravar amb Tonino Carotone, de col·laborar en alguna banda sonora, han rebut el premi del festival de Sant Boi «Altaveu Frontera 2000» i han gaudit gravant dos temes amb el gran mestre i rei de la rumba, Peret, per al seu disc d'homenatge. S'ha de reconeixer que es un dels grups catalans mes internacional ja que s'ha donat a conèixer per molts indrets. En boca seva a sortit un bonic reconeixement al poble de Sant Boi al qual esta molt agraït. 5. Desperta Ferro Desperta Ferro va sortir a l'any 1999 d'un grup d'amics que nomes buscaven passar−ho be amb la colla i transmetre amb la seva música els seus ideals. El cert es que el guitarrista es l'unic amb coneixements musicals, la resta toquen d'oida. Els primers assaigs es fan a casa del bateria. Comencen versionant temes dels grups que més els van i els influencien com són Opció K−95, Pilseners, Inadaptats, Kop, Kortatu, Skatalà... Mica en mica es composen els primers temes propis, i es decideix que un altre amic serà la segona guitarra del grup,. 6. ELS PETS Els Pets van neixer al Nadal del 1985 a un petit poble Tarragones anomenat Costanti. En un principi eres coneguts com Condons Adulterats. Lluís Gavaldà, veu i guitarra, Joan Reig, bateria i veu i Falin Cáceres, baix es reforcen ràpidament amb dues veus femenines, Annabel Gavaldà i Maria Van Liew, Les Llufes. Van començar a tocar a la seva comarca on tenien un public que sels estimava molt i gaudien amb els concerts. L'estil dels Pets es l'anometan Rock Agrícola per desmarcar−se del Rock Cátala que es feia en aquell moment a la capital. Van treure el seu primer disc a l'any 1989; aquest disc va rebre el nom del grup i tenia influencies del pop angles. Amb la canço Profilactic di amb el disc Tec di Teca tant primera part com segona van assolir molts exits. Calla di Balla, Fruits Sex i Brut Natural van seguir amb els exits del primer disc. Finalment al 1995 van fer un disc recopilatori anomenat Vine a la festa . 3\nVan fer molts concerts en directe per TV3 en els quals es demostrava l'exit del grup cátala. Al 1997 van treure el seu sete disc Bondia, al 1998 van agafar un temps d descans, ara fa poc han tret el seu ultim disc Malacara! 7. Fes−te fotre Aquest grup va començar al 1990 despres de veure actuar a un grup al seu poble. Eren cinc components i dos anys despres es va unir al grup el germà petit d'un d'ells. A cops de pedra va ser la primera maqueta i tant aquesta com la segona van tenir molt exit. Però el seu primer salt important es va donar al 1996 quan van fer−se teloners d'un dels grups de moment, Els Pets i d'aquesta manera es van donar a conèixer. Al 1999 van treure el seu disc Bikini amb una molt bona acollida per part del public i van rebre el premi Enderrock. Al 2000 van treure el seu segon disc Ridícul. Aquest grup que es pot dir que acaba de començar te molt futur per endavant. 8. Gossos Els gossos es van formar a l'estiu del 1993 eres quatre amics que tenien ganes de passar−ho be fent musica i compartint−la.Gracies al premi de la Mostra d Pop− Rock van poder enregistrar el seu primer disc Gossos . L'any 1995 ja havien venut 6.000 copies del seu primer treball i havien estat teloners dels Lax'n'Busto. Al 1996 van treure el seu segon disc en el qual van fer una gira pero tota Catalunya. Gossos es un grup acustic que es comunica molt be amb el public ja que els tracta molt de tu a tu. Al 98 van treure un disc al qual no li van posar nom que va assolir les 30.000 copies i van fer 35 concerts; al final d'aquest van treure un disc en directe que també recull cançons antigues que els van donar molt exit. 9. Inadaptats Aquest grup defineix el seu estil com politic−musical i te la intencio de estendre la seva utopia pels Països Catalans. Aquest grup que va començar fa mes de 10 anys a la comarca del Penedes no ha deixat de lluitar per una Catalunya independent. El seu estil es una barreja entre Hardcore i rock radical molt diferent als altres grups catalans exceptuant Brams. Van tenir molts problemes per aconseguir que una discografica els fitxes ja que era una aposta molt arriscada per les lletres i melodies tant fortes d'aquest grup. Les seves lletres parlen de politica, de les igualtats de les persones... Ells van fer el Himne dels Segadors en versió Ska. Han començat aquest nou segle amb un disc anomenat Inadaptats X . Un treball molt radical i raper. Els INADAPTATS són, sens dubte, un dels grups amb mes futur als cercles alternatius del panorama català i la mostra de que es pot fer bon rock català i alternatiu. 10. Ja t'ho diré Aquest grup va començar a Ciutadella (Menorca) l'any 1986 i els seus components en aquell moment ja portaven molt anys dedicant−se a la música. Ja t'ho diré va deixar de banda els sons durs i es va convertir en una alternativa musical ; es van decantar pel pop que també era molt d moda en aquells moments. Aquest grup dona com a resultat una banda magnetica que connecta molt bé amb el públic i que l'utilitza en els seus concerts. Al 1990 ja eren un grup molt conegut a Menorca on donaven concerts multitudinaris. Les seves canço eres 4\narxiconegudes i sonaven a totes les emisores de l'illa. Quan van decidir marxar es van establir a una masia de l'Emporda on van gravar el disc Dos o tres. Al 1995 van treure el seu disc més venut (15.000) Moviments Salvatges, amb aquest disca van fer 75 concerts i van participar a molts actes publics com les Festes de la Mercè. Aquell mateix any també van rebre diversos premis. Al 1997 surt a la venda Un ram de locura un disc recolzat per emisores d radio de tota Catalunya, el qual va vendre en dos mesos 15.000 copies. Aquest grup també va fer un disc en directe. Al nostre institut vam rebre al Cris Juanico que va demostrar que els artistes son gent molt propera i agradable. 11. LaX'N'Busto Aquest grup es forma a l'any 1986 al Vendrell i des de aquell mateix any ja van començar amb les actuacions en directe, concretament en van fer 50. El 88 van presentar−se al concurs de rock Ciutat de Lleida quedan en segón lloc. Al 1989 van treure el seu primer LP Vas de punt... o què!!. Al 90 van aconseguir uns premis pels seus videoclips també van actuar amb cantants com Rosendo, que els va portar al exit encara que per ordre judicial van haber de retirar del mercat el disc que habien conseguit per culpa d'una demanda interposada per una antiga mestre del grup. Al 91 graben el segon disc Lax'n'busto i fan un total de 50 concerts. Al 92 van reeditar el seu primer disc sense la canço de la polemica. Durant aquest any son premiats en varies ocasions i també graven un maxisingle i la banda sonora d'una sèrie catalana. Al 93 treuen el seu tercer disc que ven moltisimes copies i amb el qual fan la tira de concerts; al 95 treuen el seu quart disc i al 96 el cinquè, el qual els porta per una gran gira inoblidable. Lax'n'Busto va treure a la venda el 6 d'abril de 1998 el seu sisè disc titulat "Sí" gravat a Esplugues de Llobregat. Al 2002 van treure el seu disc Llença't i per ultim aquest 2002−2003 han tret el seu ultim i genial disc Morfina. 12. Obrint Pas Obrint Pas va aparèixer a l'Horta (València) amb l'objectiu d'omplir un buit musical al sud dels Països Catalans. Així aquesta banda que té els Negu Gorriak entre d'altres referents abarca des d'ska fins el hardcore també utilitzant la música tradicional. Aquest grup independentista té el seu propi segell discogràfic. Els components d'aquests grup volen arribar a les oides de quanta més gent sigui possible molt millor. Des del seu treball La Revolta de l'ànima cal destacar que han millorat molt amb el seu estil més fresc i innovador. Les seves lletres sempre han atacat la realitat de la vida que es viu en aquesta epoca. Durant els seus primers 2 discs tenien un estil molt `'racional'' i al seu tercer disc van fer una barreja magistral. Obrint Pas està format pel Xavier, guitarra i veu; Josep, baix; Marc, bateria; Miquel G., dolçaina, veu i percussió; Robert, guitarra; Miquel R., veus i teclats. I diuen que sols es fa bona música catalana al Principat? de ben segur que els Obrint Pas aconseguiran el seu objectiu d'obrir−se pas tot i l'oblit de la indústria del rock! 13. Sau Sau és di sera un dels grups més emblematics de la música catalana de tots els temps. Encara que ja no sigui amb nosaltres Carles Sabater el seu record serà imborrable. En Sabater i el seu company d'aventures Pep Sala es van conèixer al 1986 i van decidir de tocar junts amb en 5\nJoan Capdevila van començar a tocar els seus temes. El seu primer disc No puc deixar de fumar va sortir al 1988 i va ser un exit, despres d'aquest va venir ... per la porta de servei. Allà hi ha una de les cançons més estimades pels seguidors de Sau `' no he nascut per militar''. Des aquell moment ja tot va anar rodat amb el disc Quina nit que inclou el mitic Boig per tu, Sau van acabar d convencer el public. Concerts amb molts altres grans del rock català, l'acte de cloenda dels jocs Paralimpics... Ningú els podia parar! Fins i tot van arribar a actuar a Alemanya. Junts de nou per primer cop, Set, Bàsic, Amb la lluna a l'esquena. Aquests són els discos que completen la discografia del grup. El darrer treball va ser editat l'any 1998. Paral·lelament a les activitats del grup, els dos membres de Sau tenien els seus projectes en solitari, que combinaven perfectament amb la feina conjunta. Mentre en Carles actuava a sèries de TV com Sitges o Arnau, i feia teatre, en Pep es dedicava a treure discos amb La banda del bar. Malgrat tot, els dos es dedicaven en cos i ànima al grup, i en Carles havia rebutjat projectes teatrals per no deixar−lo de banda. El 13 de febrer va morir Carles Sabater i amb ell tots els seus somnis. En Pep ha tret un disc en solitari i ara esta actuant amb l'Adrià Puntí, perè mai oblidarem el record de Carles ja que ningú es mort fins que se l'ha oblidat i això no ho farem mai.\nReport "Rock Català"\nDownload "Rock Català"\nShare & Embed "Rock Català"


Les obres dels camps de futbol del Morrot avancen favorablement | NacióGarrotxa\nper Redacció, 28 de juliol de 2016 a les 12:38 |\nUn dels camps estarà disponible al setembre. | Ajuntament d'Olot\nA finals del mes de juny van començar les obres de construcció dels nous camps de futbol base i de l'edifici de vestidors de l'àrea esportiva del Morrot. Primer es va haver de retirar la gespa, que tindrà un nou destí, i de les capes de cautxú i subbase granulada sobre les quals s'aixecava l'antic terreny de joc.\nA continuació, es van iniciar els moviments de terres als terrenys de l'antic heliport. Això ha obligat a buscar una nova ubicació per a l'estació meteorològica, que s'ha situat al costat de l'Hospital d'Olot i Comarcal de la Garrotxa.\nAra les obres estan centrades en l'excavació del terreny on s'hi han d'aixecar els fonaments de l'edifici de vestidors i en la delimitació de l'àrea de joc dels camps de futbol. L'empresa encarregada de la construcció dels vestidors és Argon, mentre que la unió temporal d'empreses formada per Royalverd i Aglomerats Girona s'encarrega dels terrenys de joc.\nAquest projecte, amb un pressupost total d'1.750.000 euros, preveu la construcció de dos camps de gespa artificial: un primer de 105x64 metres de superfície de joc i, per tant, apte per a competicions nacionals, i un altre de 95x58 metres.\n"És una de les actuacions principals que portarem a terme aquest mandat" ha explicat l'alcalde Josep M. Corominas. El batlle ha afegit que "els treballs avancen a bon ritme per complir amb els terminis previstos i posar al dia les instal·lacions que es mereixen els jugadors de futbol base de la ciutat".\nEls treballs s'estan fent aquest estiu per no interferir amb la temporada de futbol. La previsió és que al setembre ja es pugui utilitzar un dels camps i que, a la tardor, les instal·lacions estiguin a ple rendiment. Amb aquesta actuació es vol donar resposta als clubs esportius i als 543 jugadors de futbol base de la ciutat.\nSocietat, Olot, Morrot, camp de futbol


Càtedres > Josep Pla > Activitats\nSou a:UdG › Càtedres › Josep Pla › Activitats\nLa primavera de Múnich (2016)\nTots els contes (2016)\nManuel Brunet. El periodisme d'idees a l'ull de l'huracà (2016)\nA Civil War of Words: The cultural impact of the Great War in Catalonia,\nSpain, Europe and a glance to Latin America (2016)\nEugeni d'Ors. Potència i resistència (2015)\nEl món d’ahir de Joan Estelrich (dietaris, cultura i acció política) (2015)\nTaula rodona: Han mirat aquesta terra. Els dietaris, Josep Pla i Miquel Pairolí (2016)\nJornada: Proust a Catalunya. Experiències de lectura (Lectors, crítics, traductors i detractors de la 'Recherche' (2016)\nPresentació de El llarg procés. Cultura i política a la Catalunya Contemporània (1937-2014) de Jordi Amat (2015)\nTaula rodona "Pla-Gaziel. Dos homenots cara a cara" (2015)\nCicle de conferències "Les ciutats europees de Josep Pla" (2015)\nCicle de conferències: "Girona, un llibre de records" (2012)\nA l’ombra de Josep Pla. Cinc escriptors-periodistes gironins de la República (2012)\nPrograma de conferències "La Primera Guerra Mundial explicada al teu institut" (2014-2015)\n+Web de l'editorial\nEl present catàleg acompanya l'exposició, que se centra en les impressions de Josep Pla sobre la Gran Guerra, vinculant-les a un nivell més general, com és l’impacte que la Gran Guerra va tenir a la Catalunya neutral a nivell cultural, social i també econòmic; i com el seu record va afectar l’evolució política i cultural en els dècades posteriors. Analitza no només l’empremta de la Primera Guerra Mundial en l’obra i labiografia de Josep Pla, sinó també l’anàlisi del conflicte sobre el context baixempordanès, a les comarques gironines i a Barcelona, escenaris en els quals Pla va viure el conflicte. D’aquesta manera, la investigació pretén transcendir l’àmbit específicament intel·lectual i literari, per interpretar i mostrar les conseqüències de la guerra a nivell també econòmic i social. A través de les pàgines de les obres de Josep Pla i d’altres autors del moment es pot copsar l’impacte quotidià de la contesa bèl·lica malgrat la neutralitat oficial. Aquesta visió, degudament contrastada amb els materials d’arxius, biblioteques i hemeroteques, ofereix un panorama complet de la situació del moment i la forma com va ser viscuda a casa nostra.\nLa primavera de Múnich (2016)\nDurant la primera setmana de juny de 1962, 118 espanyols antifranquistes de l'interior i de l'exili, vencedors i vençuts de la guerra civil es van reunir per traçar un full de ruta que portés la democràcia a Espanya amb l'esperança d'integrar el país en el projecte europeista. La dictadura va respondre com una bèstia ferida, va represaliar els assistents i va batejar la trobada com el Contubernio de Munic. Aquest llibre reconstrueix l'origen, el nus i el desenllaç d'aquest episodi capital de la cultura democràtica i l'emmarca en els intensos debats ideològics de la guerra freda. A través de les figures d'un revolucionari professional condemnat a l'oblit Julián Gorkin i un socialdemòcrata de passat totalitari Dionisio Ridruejo, viatjant de Madrid a Mèxic, de París a Nova York i de Munic a Toledo, La primavera de Munic descobreix l'existència d'una sòlida alternativa a la tirania franquista i esclareix les causes de el seu fracàs. Entre la política i la literatura, amb material inèdit procedent de diversos arxius, Jordi Amat pinta un retaule coral d'una època grisa i convulsa on destaca l'activitat intel·lectual desenvolupada a través del Congrés per la Llibertat per la Cultura, en el seu origen una operació encoberta de la CIA, i matisa el relat sobre els orígens de la Transició no per a impugnar sinó per a problematitzar qüestionant, així, la solidesa de les seves arrels.\nPrudenci Bertrana és un dels contistes més prolífics de la literatura catalana de la primera meitat del segle XX. Els seus primers contes van ser escrits el 1899 i els últims, el 1937, en plena Guerra Civil. Gairebé quatre dècades de producción ininterrompuda, que sumen un centenar llarg de narracions d'extensió molt diversa. Aquest volum aplega, per primera vegada, la narrativa breu completa de Prudenci Bertrana. La Biblitoeca Prudenci Bertrana d’Edicions de la Ela Geminada és dirigida per Xavier Pla, que per al present volum ha redactat un extens i exhaustiu estudi introductori.\nFigura poc recordada de la generació del periodisme català d’entreguerres, Manuel Brunet i Solà (Vic, 1889–Figueres, 1956) va mantenir durant la seva joventut una estreta relació amb figures rellevants del Noucentisme. Més endavant, ja plenament consolidat com a periodista, va destacar per la versatilitat temàtica i genèrica i per un domini indiscutible de l’ofici. Rodamón de les redaccions dels diaris catalans més importants del seu temps, comentarista de política catalana i internacional, polemista combatiu, crític sagaç, durant els anys vint i trenta els seus articles tenien una notable repercussió en els cercles intel·lectuals i polítics. En esclatar la Guerra Civil, la persecució dels anarquistes el va obligar a fugir a\nItàlia, i no va tornar fins al 1939. En aquest nou escenari, la seva carrera va quedar truncada, i ell completament desubicat. La seva controvertida actitud durant la primera postguerra, escrivint en castellà com a col·laborador de la revista Destino amb el pseudònim «Romano» i relegant a l’àmbit privat la seva adhesió a la cultura catalana, va condicionar la seva recepció posterior. Vencedor vençut, era considerat sospitós per les instàncies dirigents a causa del seu passat catalanista, i alhora vist com un traïdor pels membres de l’exili a causa de la seva adaptació i acceptació de les noves circumstàncies en el marc del franquisme. La trajectòria de\nManuel Brunet és polièdrica, presenta arestes i contradiccions, continuïtats i ruptures. Tanmateix, la seva producció enriqueix el nostre passat periodístic i cultural, i l’anàlisi i la interpretació de la seva figura constitueix també un botó de mostra representatiu de la complexitat i dificultat de comprensió d’una part de la cultura catalana de la primera meitat del segle XX.\nA Civil War of Words: The cultural impact of the Great War in Catalonia, Spain, Europe and a glance to Latin America (2016)\nLa Gran Guerra no només va marcar la història del segle XX: en gran mesura, el conflicte també va afectar la cultura i la literatura a Europa i a la resta del món. Aquesta col·lecció d'assaigs té com a objectiu proporcionar al lector una perspectiva àmplia i interdisciplinària sobre l'impacte cultural i polític de la Gran Guerra, a través d'un enfocament comparatiu. Amb especial atenció sobre l'escenari català i espanyol, aquest volum reflecteix l'enorme varietat de representacions del 'teatre de la guerra' tant en països neutrals com bel·ligerants, i el seu efecte en la renovació de la ficció i els gèneres periodístics en les dècades posteriors. El llibre conté articles d'alguns dels més importants especialistes en la Primera Guerra Mundial d'Espanya, Itàlia, Portugal, Regne Unit i Amèrica Llatina, que, en el centenari del conflicte, proporcionen un enfocament crític innovador per a aquest esdeveniment crucial de la història contemporània.\nEl relat del primer viatge de Josep Pla a Nova York. La mítica ciutat nord-americana vista i explicada pel millor cronista del nostre país. A principis de l'estiu de 1954, Josep Vergés, propietari i director de la revista Destino, va proposar a Josep Pla fer un viatge molt especial. Li va encarregar anar a Amèrica per fer alguns reportatges que es publicarien a la revista, a què Pla va respondre positivament, il·lusionat davant la perspectiva de visitar el nou continent per primera vegada. Aquest mateix estiu va embarcar a la costa de Cadis com a passatger de la motonau Guadalupe, que el portaria fins a l'Havana, on passaria uns dies per visitar, després, la ciutat de Nova York. Aquest seria el primer d'una sèrie de viatges que Josep Pla realitzaria a Amèrica entre els anys 1954 i 1964. Aquest volum recull les primeres impressions de Pla en creuar l'Atlàntic i albirar terres americanes. El recorregut que fem de la seva mà ens mostra la seva arribada a la ciutat per mar entrant per l'estuari del\nHudson, la seva primera visió dels gratacels, i el despertar d'una ciutat en eclosió i la seva gent. Aquest és un llibre de viatges narrat per un observador brillant. Hi ha molts relats de Nova York, però aquest és únic i singular gràcies al seu protagonista: Josep Pla.\nProust a Catalunya. Lectors, crítics, traductors i detractors de la\nRessenya de Pego Puigbó apareguda a Anuari TRILCAT, núm. 7, 2017\nL’edició del llibre és a cura del Xavier Pla (Girona, 1966), professor de la Universitat de Girona, crític literari i especialista Eugeni d'Ors. El llibre, de 240 pàgines, inclou més d’una trentena de textos de tesi d’autors de diferents àmbits com Joan-Ramon Resina, Josep Murgades, Oriol Pi de Cabanyes, Mary Ann Newman, Jordi Gràcia o José-Carlos Mainer, amb la voluntat de donar una visió polièdrica de la trajectòria intel·lectual d’Eugeni d’Ors, des de diferents vessants i vinculacions polítiques, estètiques i intel·lectuals.\nEl llibre es completa amb dos blocs il·lustrats amb més d’un centenar d’imatges, moltes d’elles inèdites, procedents en part del fons Eugeni d’Ors de l’Arxiu Nacional de Catalunya. La selecció imatges són fruit d’una llarga feina de documentació i recerca, s’ha fet una selecció a partir d’un gran gruix de material inèdit, molts d’ells sorprenents, a través del qual es pot seguir l’evolució vital d’Eugeni d’Ors, el desenvolupament de la defenestració d’Eugeni d’Ors seguint els documents oficials de la Mancomunitat o veure la gran quantitat de correspondència que Ors va intercanviar amb personalitats tan diferents i importants del S. XX com Joan Salvat-Papaseit, Andreu Nin, Francesc Pujols, Ramón Gómez de la Serna, Paul Landsberg, Valery Larbaud, Mircea Eliade o Salvador Dalí.\nEugeni d’Ors és una figura complexa, amb llums i ombres, el llibre subratlla aquesta dualitat del personatge (catalanista/falangista, clàssic/barroc, romàntic/antiromàntic, personatge antipàtic i adorat alhora...) i pretén fer-ne una relectura sense els condicionants previs que l’han mantingut tan de temps com un autor en el purgatori. Com cita Xavier Pla en el seu text introductori: «Joan Fuster va recordar encertadament que de cap manera “admirar” un autor significa “identificar-se” amb la seva posició vital, la seva actitud ideològica o el seu ideari estètic».\n, una discussió entranyable (2015)\nAquests tres dietaris inèdits de Josep Pla, editats per Destino amb edició a cura de Xavier Pla, són fruit del treball de la Càtedra Josep Pla.Molt recentment, la recerca en els arxius de Josep Pla ha permès localitzar les altres llibretes conservades on hi ha diaris d’aquesta mena: són les corresponents als anys 1956, 1957 i 1964. La informació continguda en aquests dietaris inèdits permet accedir al coneixement de la realitat quotidiana del gran escriptor empordanès en uns anys molt importants per a la seva creació literària, i al mateix temps comprovar com l’escriptura era per a ell, dia rere dia, una mena de taula de salvació a la qual no deixava mai de recórrer. Una aportació autobiogràfica de primer ordre. La preparació del text i la introducció van a càrrec de Xavier Pla, director de la Càtedra Josep Pla de la Universitat de Girona.\nTV3. TN Migdia http://www.ccma.cat/tv3/alacarta/programa/La-vida-lenta-de-Josep-Pla/video/5355731/\nEl passat divendres 20 d'octubre va tenir lloc la Jornada de reflexió sobre les múltiples relacions entre Josep Pla i Miguel Delibes. Durant l'acte es va parlar sobre els diversos punts de connexió entre els dos autors, Pla des de l'Empordà, i Delibes des de Castella i Lleó, que com es va poder comprovar, en són uns quants.\nGràcies a l'organització de la Fundación Miguel Delibes i de la Càtedra Josep Pla de Literatura i Periodisme, i a la col·laboració del Centre Cultural Blanquerna, l' Institut de Llengua i Cultura catalanes de la UdG, la Fundació Biblioteca Josep Pla, i d' Ediciones Destino diversos escriptors, acadèmics i especialistes universitaris de recerca es van reunir per a reflexionar sobre Pla i Delibes. Manuel Llanas, Xavier Pla, Blanca Ripoll, Francesc Montero, Francisco Fuster, José Ramón González, Justo Serna, Jordi Amat, Valentí Puig, Gustavo Martín i Pere Gimferrer van parlar de temes com els epistolaris de Pla i Delibes, la literarietat i el paisatge en la seva obra, les seves col·laboracions viatgeres a Destino, la poètica d'allò quotidià a El carrer estret, les influències de Baroja tant en Pla com en Delibes, el territori com a eix narratiu de les seves obres, i els seus dos dietaris: El quadern gris i Un año de mi vida.\nLa Càtedra Josep Pla de Literatura i Periodisme de la UdG va organitzar la taula rodona "Han mirat aquesta terra. Els dietaris, Josep Pla i Miquel Pairolí", en recor dels cinc anys de la mort de Miquel Pairolí i inscrita en la commemoració dels cinc anys transcorreguts des de la mort de l’escriptor gironí, amb la col·laboració de la Fundació Valvi i l’Editorial Gavarres.\nAl Centre Cultural la Mercè, el cantant Raimon, l’escriptor Josep M. Fonalleras i el professor de la UB Antoni Martí Monterde, moderats pel director de la Càtedra, Xavier Pla, es van endinsar en els dietaris de Josep Pla i Miquel Pairolí, per establir-hi paral·lelismes i diferències, concloent que és la llengua –l’estil, la capacitat de comprensió de la realitat i del moment històric– el factor que finalment uneix els dos escriptors.\nPresentació de El llarg procés. Cultura i política a la Catalunya Contemporània (1937-2014), de Jordi Amat\nLa presentació del llibre de Jordi Amat, un assaig sobre la història cultural catalana recent, ha rebut un èxit esclatant de crítica i públic lector. La publicació contribueix a conèixer millor la història de Catalunya i totes les vicissituds polítiques que trobem en la societat actual i, alhora, connecta la universitat amb el seu entorn més immediat.\nEn l'acte van participar Xavier Pla, Joaquim Nadal i l'autor del llibre Jordi Amat.\nLiteratura Catalana a Batxillerat: Conferències gratuïtes als centres (2016)\n- L’erotisme de Joan Salvat-Papasseit a El poema de la rosa als llavis, entre la tradició i l’avantguarda.\n- Vent d’aram, temes i elements de la poesia vinyoliana.\n- El violí d’Auschwitz de Maria Àngels Anglada: música, memòria i superació.\n- 50 anys del quadern gris (1966-2016): Un dietari de joventut?\nTaula rodona "Pla-Gaziel. Dos homenots cara a cara" en el marc de la donació de documents inèdits de Gaziel a la Fundació Josep Pla (2015)\nLes cartes i documents inèdits que es van cedir a la Fundació Josep Pla donen testimoni de la relació entre els dos “homenots” empordanesos. L’acte de donació de la documentació es va dur a terme en el marc de la taula rodona "Pla-Gaziel. Dos homenots cara a cara", amb Francesc-Marc Álvaro (escriptor i periodista), Manuel Llanas (professor de la Universitat de Vic) i Xavier Pla (director de la Càtedra Josep Pla).\nUn hereu familiar d’Agustí Calvet (Sant Feliu de Guíxols, 7 d'octubre de 1887 - Barcelona, 12 d'abril de 1964), més conegut com a Gaziel, ha fet donació a la Càtedra Josep Pla de la Universitat de Girona d’un conjunts de cartes i documents de Josep Pla, desconeguts fins ara, adreçats a Gaziel. Pla i Gaziel van ser amics tota la vida, i l’admiració i simpatia recíproques queden paleses en les cartes inèdites, que quedaran dipositades al Centre Documental de la Fundació Josep Pla de Palafrugell.\nPer acompanyar la mostra "Les ciutats europees de Josep Pla" que es va fer a la Casa de Cultura i que pretenia donar a conèixer de manera succinta la gran tasca de divulgació de la realitat europea que Pla dugué a terme al llarg de la seva vida, es va organitzar, durant quatre vespres, un cicle de conferències on personalitats de l’esfera cultural catalana feien una anàlisi de la visió que Josep Pla havia mostrar de ciutats com París, Madrid o Berlín.\nLes conferències van ser “Madrid”, a càrrec d’Enric Juliana; “Josep Pla, un periodista a París”, a càrrec de Jordi Canal; “Josep Pla al país de la llibertat” a càrrec d’Enric Vila i “Josep Pla i el color de Roma” a càrrec de Xavier Febrés.\nLes ciutats europees de Josep Pla" i el cicle de conferències associat a l'exposició va ser organitzat per la Càtedra Josep Pla i la Casa de Cultura. La mostra la va produir la Fundació Josep Pla i la Generalitat de Catalunya.\nAquesta mostra va voler donar una visió de la labor de testimoniatge social i històric que Josep Pla dugué a terme al llarg de la seva vida periodística i literària. Es van donar com a punts de referència sis ciutats per les quals l'escriptor i periodista sentí especial fascinació: París, Madrid, Berlín, Roma, Londres i Atenes, prestant especial atenció al profund coneixement que Pla va mostrar dels literats i pensadors de les cultures que aquestes simbolitzen.\n· Valentí Puig, El capital intel·lectual de Joan Estelrich\n· Manuel Jorba, Eugeni D’Ors als primers dietaris de Joan Estelrich (1918-1920)\n· Sílvia Coll-Vinent, Lectures europees als dietaris de 1918-1920\n· Antoni Martí Monterde, Joan Estelrich i Ernst Robert Curtius. Filologia de la Revolució Conservadora a Catalunya\n· Jordi Amat, L’alliberament de França. Un petit “raport” de Joan Estelrich a Francesc Cambó\n· Xavier Pla, Sobre la Paneuropa, les profecies i els pessimistes. Josep Pla i Joan Estelrich: últim episodi (1947-1950).\nVegeu l'àlbum de fotos de la Jornada\nVegeu les imatges del Seminari\nDins el programa d'actes de commemoració del seixantè aniversari de la primera edició del volum Girona, un llibre de records, de Josep Pla, la Càtedra Josep Pla i l'Aula d'Humanitats del Centre Cultural La Mercè van programar un cicle de tres conferències al voltant d'aquesta obra, les quals van ser a càrrec de Xavier Pla, Narcís Comadira, Narcís-Jordi Aragó i Xavier Carmaniu.\n"A l’ombra de Josep Pla. Cinc escriptors-periodistes gironins de la República" (2012)\nL’exposició "A l’ombra de Josep Pla. Cinc escriptors-periodistes gironins de la República. Claudi Ametlla, Manuel Brunet, Agustí Cabruja, Jaume Gascon i Emili Vigo", coproduïda per la Càtedra Josep Pla i la Fundació Josep Pla, i amb el suport de l’Institut de Llengua i Cultura Catalanes i el Departament de Filologia i Comunicació, va centrar la seva atenció en el rescat del periodisme literari i autoreferencial d’algunes figures representatives de les comarques gironines.\nAquesta exposició tenia el propòsit de restituir la memòria de cinc personatges injustament oblidats, que van morir a l’exili o que van quedar silenciats, proposant un recorregut que reunís la documentació localitzada més rellevant, ordenada i presentada de forma coherent i atractiva.\nVa ser inaugurada a la Fundació Josep Pla, i va continuar amb itineràncies durant el 2012 a Castelló d’Empúries, La Bisbal d’Empordà, Girona i Figueres.\nLa intenció és anar més enllà de l’explicació del propi moment històric, i mostrar als estudiants de secundària l’impacte cultural que la Gran Guerra va tenir a Catalunya, Espanya, i també a la resta d’Europa.\nL’activitat s’ha ofert als centres de Secundària de les comarques gironines, i ha rebut una excel·lent acollida. En aquesta primera edició (curs 2014-2015), s’han impartit les conferències als instituts de Vilafant, Lloret de Mar, Girona (Vicens Vives i Santa Eugènia), Sant Feliu de Guíxols, Figueres (Ramon Muntaner i Alexandre Deulofeu), Sant Joan de les Abadesses, Caldes de Malavella, Cadaqués, Palafrugell i, fins i tot, Canet de Mar.\n04/07/2011 – 06/07/2011\nLa Càtedra Josep Pla va organitzar, a la Fundació Josep Pla, el curs d'estiu "Josep Pla i el Món Digital" dirigit a professorat, estudiants i professionals del món de la cultura interessats en l'aplicació de les noves tecnologies en l'àmbit de les humanitats i les ciències socials.


montau Archives - Garraf en BTT\nTag Archives: montau\nEl Jorge ha estrenat bestia nova\n26 juny 2022\nLa idea inicial d’avui diumenge era fer un Purgatori, però per horari hem fet un canvi de ruta, per estar a les 11 a casa. El Jorge es va regalar aquesta setmana passada pel seu aniversari una Mondraker Foxy Carbon R del 2021, un pel millorada, amb GX Eagle sencer, frens SRAM G2, tija de carboni, manillar Rental, amortidor Fox Float DPX2 LV EVOL Performance de 205 i al davant una Fox 36 29 Float FIT GRIP EVOL Performance de 160mm. Una bici d’Enduro pura, però lleugera. Avui hem sortit a estrenar-la, a les 7:00 al Caprabo érem en Josep Maria, el Damià, el Jorge i jo, en Joan Manel ens esperava al pàrquing de la Fita. Hem pujat la Fita i un cop amb en Joan Manel hem anat a buscar el mirador dels caçadors i de camí als Holandesos el Damià ha notat que el canvi no anava bé, se li ha esgotat la pila del canvi del manillar. Dur una pila de botó que s’ha de canviar de tan en tan, s’ha quedat amb pinyó fix, ens ha acompanyat fins a l’entrada del Fondo de les Llenties, segueix llegint [...]\nVallgrassa i la Plana amb la gravel\nHa estat una setmana estranya de bicicleta, la última sortida va ser el divendres passat amb la gravel. Dissabte vaig remar amb el paddle, a la tarda pintar el carrer per preparar la catifa de flors del diumenge i diumenge fer la catifa de flors. Les tiretes del dilluns, dimarts i dimecres eren bastant important, com per no poder seure i deixar-me caure a la cadira, les cames hem feien molt de mal. El dimarts i dimecres una corredissa de mitja hora, potser un pel més i poca cosa de més. Avui al matí, després de la revetlla d’ahir m’he llevat tard, i a mitja tarda he sortit amb la gravel a fer una horeta i poc, que ha estat mirar d’esquivar el màxim de gent possible i cotxes a les 6:42 de la tarda per arribar al polígon Mas Alba, pujar la Fita a bon ritme, però amb mal temps i anar cap als caçadors, mirador dels caçadors, holandesos i cap a Vallgrassa. He tingut tota l’estona una sensació estranya a la roda de darrera, com si anés amb molt poca pressió, segueix llegint [...]\nRuta amb gravel semi-nova\nAvui dimarts he volgut fer una ruta que vaig trobar l’altre dia a un usuari d’Strava, per mi semi-nova però també podríem dir-li com fer 45km per la zona sense entrar al Parc Natural del Garraf. He sortit de casa en direcció a Can Girona, per anar a darrera de l’hotel Dolce i anar a buscar l’entrada dels Colls del Miralpeix. Per la pista dels colls vas a parar a Les Cases del Mar, a Sant Pere de Ribes. Aquí ha començat una part per sobre de les Roquetes amb massa carril bici, massa asfalt i massa cotxes pel meu gust. He anat a parar a l’entrada de l’antic Casino de Barcelona, per pujar en direcció a la Finca Mas Solers però a mitja pujada a la dreta surt una pista, el camí vell a Vilanova que et dur a la finca de Clos la Plana primer i després a Puigmoltó. Des de Puigmoltó he anat cap al camp de vol i he entrat als Viñedos. Creuar la carretera i anar a buscar la pista que va cap a Sitges, però he anat a l’esquerre cap a Can Lloses. Allà segueix llegint [...]\nCantallops, l’Ordal i Vallirana\nTenim pendent fer un Purgatori, però per temps avui no ens ha anat bé, així que hem fet una alternativa, una ruta que tenia descarregada de fa temps, la vaig agafar de l’Strava d’algú que segueixo, hi havia parts noves que no havíem fet i per temps, semblava que sortint a les 7:00 estaríem de tornada a les 11:00 He sortit de Sitges jo sol a les 7, des del Caprabo del polígon Mas Alba, sabia que no vindria ningú més al Caprabo, així que he marxat cap a Can Lloses, a Sant Pere de Ribes. Tan bon punt he arribat he vist el Jorge que ja hi era, uns minuts més tard han aparegut en Joan Manel i el Damià, sorpresa positiva 😊 Hem agafat la carretera d’Olivella per entrar a Can Giralt i seguint el corriol arribar al camp de futbol de Mas Milà, seguint el corriol vas a parar a Can Suriol, a la carretera d’Olivella de nou. Entrada a la pista que et dur cap a Les Gunyoles i després de passar el segon cadenat i deixar a la dreta la pista que et dur cap a Can Mitjant, segueix llegint [...]\nCurteta de divendres amb gravel\nAquesta setmana no he sortit amb bici cap dia, dilluns paddle surf, dimarts vaig marxar fora per feina, dimecres vaig sortir a córrer i dijous tenia les cames massa cansades, avui he volgut fer una coseta curta amb la gravel, a les 9:00 havia d’estar llest a casa. Pujada cap al polígon Mas Alba i collet de la Fita amunt. El mamón del Garmin em diu “estat de forma ZERO”, es a dir, estàs igual, quan habitualment em dona sempre que estic per sobre de zero. He pujat a bon ritme, no pas a ritme de record, però bé. M’han sortit 13m 44s al pàrquing de la Fita, he seguit cap al mirador dels caçadors, allà amb 19m 36s i baixada cap als Holandesos i cap a Vallgrassa. Corriol de Vallgrassa a la Plana Novella, carretera de Can Grau i pujada al palau budista per darrera, per la pista. Entrada de nou al parc natural, baixada cap a Jafra i tornada cap a Sitges per Can Marcer, caçadors i collet de la Fita, el mateix camí que de pujada. A la baixada del collet, segueix llegint [...]\nLa Trinitat i GR92 de Garraf a la Pleta\nAquesta setmana, error meu, vàrem quedar al Caprabo, però no vaig dir a quina hora, el Santi i jo estàvem allà a les 7:00 i a les 7:10 li he fet un whatsapp al Jorge dient que marxàvem, m’ha trucat, ell creia que eren a les 7:30. L’hem esperat i hem sortit a les 7:30 més o menys, malament per horari ja que tenia al cap una ruta que no hem pogut fer i hem hagut de retallar. Hem pujat el Collet de la Fita, el Santi ha vingut molt lent avui, la setmana passada venia bé, però aquesta setmana no ha vingut com sempre. L’hem hagut d’esperar molt, això ha fet que el ritme fos més lent també. Hem anat a la dreta cap a la Trinitat, i des d’allà hem baixat la trialera cap a Vallcarca. El Jorge i jo la mar de bé, però el Santi l’hem esperat baixant cap a la Trinitat, però també baixant la trialera de la Trinitat a Vallcarca. La pujada cap a Campsasens per pista i a Can Lluçà hem fet la trialera del GR92 que baixa al poble de Garraf. El Jorge no l’havia segueix llegint [...]\nArboçar de Dalt al llindar anaeròbic\nAhir vaig descansar de cames, avui després dels 4 dies que em deia el Garmin Edge 830 el diumenge passat, que em calia per recuperar-me del tot, he sortit amb la Finna Taroko, una gravelada fins a l’Arboçar de Dalt i tornar. He sortit tard, tot s’ha de dir, passeig, pujada a Santa Bàrbara per l’Avinguda Sofia, baixada cap a Vallpineda, Casetes d’en Portacreu i cap a Can Lloses per pista. Carretera fins a l’entrada de Mas Milà i amunt per la urbanització primer i per pista després fins arribar a sota de Viladellops. Pujada pel corriol de sota de Viladellops i pista de nou cap a Can Trabal. Des de Can Trabal als dipòsits he pujat per pista avui, sempre faig la trialera, però avui he pensat en fer la pista. Dipòsits avall, creuar la carretera i pel corriol de darrera fins a l’Arboçar de Baix. Uns metres de carretera, entrada al poble de l’Arboçar de Dalt i sortida per darrera, per la pista cap a Les Cases Blanques primer i després seguint la pista, segueix llegint [...]\nSortida aeròbica llindà de lactate\nEl diumenge vàrem fer el Montau, al arribar a casa el GPS em va dir que em calien 4 dies per recuperar-me muscularment parlant. Ahir vaig descansar i avui he sortit amb l’objectiu de treballar la musculatura en mode aeròbic, el diumenge em va donar un 5 sobre 5 d’anaeròbic i 4,9 sobre 5 d’aeròbic, avui em calia que els muscles tinguessin sang i consumir greix més que no pas entrar en mode anaeròbic. M’ha donat un 4 sobre 5 d’aeròbic i un 2,7 sobre 5 d’anaeròbic, amb el principal benefici mantenir la resistència muscular i la fatiga, permet mantenir un esforç dur durant més temps i augmenta la carrega alta d’entrenament aeròbic fent pujar el llindar de consum d’àcid làctic abans d’entrar en consum anaeròbic. Es un molt bon entrenament, aconseguir pujar el llinda de “lactate” vol dir que el muscle es capaç de treballar normal més estona i augmentar el rendiment abans de començar a treballar en anaeròbic i acabar consumint musculatura per segueix llegint [...]\nCim del Montau\nMatí de diumenge, a les 7:00 estava al Caprabo, la idea era anar a fer el cim del Montau, sobre de Begues. He sortit amb la gravel, es una ruta super pistera, per tan, amb la Finna Taroko hi he anat la mar de bé. No hi havia ningú al Caprabo, a les 7:05 he sortit camí del pàrquing de la Fita, on he esperat fins les 7:20 i tampoc ha aparegut ningú, el Santi m’ha dit que venia en sentit contrari per Vallgrassa. He fet via cap a Vallgrassa i a l’alçada de les “basures” m’ha trucat en Joan Manel, havia arribat tard al pàrquing de la Fita, l’he esperat allà. Mentre esperava a aparegut el Santi en sentit contrari. Un cop reagrupats els 3 hem fet via cap als Holandesos, Vallgrassa i pujada cap a Begues per la pista de la Plana Novella. El Santi ha vingut bé avui, l’hem anat esperant, però molt poc, duia un ritme molt bo. Ens hem plantat a Begues amb 1h 14m, que no es un mal temps, s’ha de dir que amb la gravel i en solitari, ho he fet amb segueix llegint [...]\nMooooolt poques ganes de pedalar\nAvui m’he llevat amb molt poques ganes de pedalar, de fer res, però m’he forçat. He sortit de cada que faltaven uns minuts per les 8 del matí, camí del polígon Mas Alba, amb la Niner Jet9RDO, com que va ploure, he pensat de fer trialeres i corriols millor que pista amb la gravel. M’ha costat arribar a l’inici del Collet de la Fita, transit, dijous hi ha mercat, cotxes, semàfors... He hagut de fer uns esforços mentals importants per no donar-me la volta abans de començar a pujar el Collet de la Fita, el cap em deia “va Raül, mitja volta, demà serà un altre dia”, però tot i que no he fet cap mena de temps bo, impossible, he anat fent pensant “va, que ja ho tenim”. M’he trobat el Santi a l’alçada dels Holandesos, amb la Ciclo Cross. Li ha muntat un neumàtic de 1.9 de MTB a darrera, es veu un pel ample, però no tan com t’hauries d’imaginar per dur un neumàtic de MTB. He baixat pel Fondo de les Llenties, ell ha seguit cap a Vallgrassa, segueix llegint [...]\n1 2 3 … 13 Següent\nGarraf en BTT > montau\nGrunge WordPress Theme\nCopyright © 2022 Garraf en BTT


La importància econòmica de la casella del 0,7% de l’IRPF\nSegons ha declarat el conseller de Benestar Social i Família Josep Lluís Cleries,“la xifra real deuria haver sigut 53 milions d’euros, però la resta es va repartir en altres comunitats en un exercici de solidaritat interterritorial que ja cansa”, es lamenta el conseller recordant les sentències del Tribunal Suprem i el Tribunal Constitucional a favor de la gestió de Catalunya dels recursos del 0,7% de l’IRPF social.\nPer aquest motiu, la presidenta de la Taula del Tercer Sector, Àngels Guiteras, ha animat els catalans a reforçar la posició capdavantera i assolir 96 milions d’euros per a programes socials a través de la renda, fet que s’aconseguiria si el 95% dels contribuents catalans marqués la casella solidària.\nPer la seva banda, xarxanet.org s’ha sumat a la causa i, amb l’objectiu de sensibilitzar la població envers l’impacte generat pels recursos del 0,7% de l’IRPF, ha posat en marxa el portal “Jo marco 0,7”. Podeu consultar el web a jomarco07.xarxanet.org.\ncatalunya, projectes socials, Josep Lluís Cleries, casella 07 IRPF, IRPF, obligacions fiscals


L’oli | Ecofinca Lo Favaret\nSituada a 300 metres d’altitud, en un microclima temperat i sec, refrescat a l’estiu pels vents del sud que pugen des del Delta de l’Ebre i amb un grau d’humitat baixa a l’hiver gràcies al vent de Mestral, l’Ecofinca Lo Favaret és ideal per al conreu de l’olivera.\n1/3 – Les oliveres se situen al llarg de 10 terrasses abancalades amb marges de pedra seca, veritables joies de construcció tradicional d’aquesta zona que segueixen les corbes de nivell del turó en què es troba l’Ecofinca.\n2/3 – Tenim 3 varietats d’oliveres d’almàssera, algunes d’elles centenàries, autòctones de la zona de Tortosa: varietat Sevillenca, perfecta tant per a oliva de taula com per oli; varietat Morruda, productora de gran quantitat d’oli i varietat Farga, amb una oliva petita, negra i arronyonada que proporciona un oli molt fi.\n3/3 – El conreu de les oliveres és totalment ecològic, ja que fem servir adobs compostats a partir de matèria orgànica i no utilitzem cap tipus de producte químic. Desbrossem l’Ecofinca un cop l’any, després de la floració de l’herba (permetent així que les abelles facin la seva feina) i aprofitem el desbrossament també com a compost.\n1/4 – A partir de finals de setembre, l’oliva comença el “verol”, moment en el qual l’oliva canvia el seu color verd a morat; és l’estat de maduració òptim per a la recol·lecció dirigida a la producció d’oli d’oliva verge extra. A més, també es conserva la qualitat de les propietats sensorials i antioxidants amb major contingut en compostos fenòlics, responsables principals de les seves propietats antioxidants.\n2/4 – La collim combinant la recol·lecció manual, munyint (aquí diem “pentinant”) i la mecanitzada amb vibradores i “aplausos” per no danyar el fruit i recollint les olives en “borrassas” (xarxes).\n3/4 – La mòlta de les nostres olives es porta a terme no més enllà de 48 hores després d’haver-les collit. Ja en l’almàssera, es netegen per raig d’aire. Posteriorment, es trituren i la pasta resultant es bat i centrifuga a baixes temperatures (extracció en fred). Finalment, envasem l’oli en ampolles de vidre reciclades.\nLa nota de tast\n4/4 – Tot el procés descrit anteriorment garanteix un oli d’oliva verge extra 100% ecològic. Amb un grau d’acidesa d’entre 0,1 i 0,4, el nostre oli és d’un verd daurat amb reflexos verdosos, dens, amb un sabor afruitat i lleuger punt picant i amarg, resultat de barrejar les 3 varietats d’olives que cultivem a l’Ecofinca.\nEl cupatge d’aquest any s’ha realitzat amb la següent proporció de varietats:\nAssaboreix el nostre oli d'oliva verge extra bio a La Faeneta o Escape!\nTrobareu el nostre oli d'oliva verge extra a la cuina dels nostres allotjaments. I, si us agrada, el tenim a la venda perquè us porteu un saborós record de Lo Favaret.\nEcofinca Lo Favaret L’oli


Maria Dorotea de Württemberg - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nMaria Dorotea de Württemberg, arxiduquessa d'Àustria i palatina d'Hongria (Karlsruhe 1797 - Ofen (Hongria) 1855) va ser una duquessa de Württemberg amb el tractament d'altesa reial que contragué matrimoni en el si de la casa d'Àustria.\n1r novembre 1797\n20 març 1855 (57 anys)\nJosep Antoni d'Àustria (1819–)\nAdam von Württemberg, Alexandre de Wurtemberg, Paulina de Württemberg, Amàlia de Württemberg i Elisabeth Alexandrine de Wurtemberg\nLa duquessa Maria Dorotea de Württemberg, arxiduquessa d'Àustria\nNada el dia 1 de novembre de 1797 a la ciutat de Karlsruhe, era filla del príncep Lluís de Württemberg i de la princesa Enriqueta de Nassau-Weilburg. Maria Dorotea era néta per via paterna del duc Frederic II Eugeni de Württemberg i de la marcgravina Frederica de Brandenburg-Schwedt; i per via materna era néta del príncep Carles Cristià de Nassau-Weilburg i de la princesa Carolina d'Orange-Nassau.\nEntre d'altres, Maria Dorotea era neboda del príncep sobirà Frederic Guillem de Nassau-Weilburg, de la tsarina Sofia de Rússia i del rei Frederic I de Württemberg.\nEl dia 24 d'agost de 1819 contragué matrimoni amb l'arxiduc Josep Antoni d'Àustria, palatí d'Hongria, i fill de l'emperador Leopold II, emperador romanogermànic i de la infanta Maria Lluïsa d'Espanya.\nJosep Antoni havia estat casat anteriorment amb la gran duquessa Alexandra de Rússia i amb la princesa Enriqueta d'Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym de qui no havia tingut descendència. Maria Dorotea i Josep Antoni tingueren cinc fills:\nSAIR l'arxiduquessa Francesca d'Àustria, nada a Budapest el 1820 i morta el mateix 1820 a Budapest.\nSAIR l'arxiduc Alexandre d'Àustria, nat a Budapest el 1825 i mort a Budapest el 1837.\nSAIR l'arxiduquessa Elisabet d'Àustria, nada a Budapest el 1831 i mort a Viena el 1903. Contragué matrimoni el 1847 a Viena amb l'arxiduc Ferran Carles d'Àustria-Este de qui enviudà el 1849; el 1854 es casà en segones núpcies amb l'arxiduc Carles Ferran d'Àustria.\nSAIR l'arxiduc Josep d'Àustria, nat a Bratislava el 1833 i mort a Fiume el 1905. Es casà el 1864 a Coburg amb la princesa Clotilde de Saxònia-Coburg Gotha.\nSAIR l'arxiduquessa Maria Enriqueta d'Àustria, nada a Budapest el 1836 i morta a Spa el 1902. Es casà a Brussel·les el 1853 amb el rei Leopold II de Bèlgica.\nMaria Dorotea morí el dia 30 de març de 1855 a Budapest a l'edat de 57 anys.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Maria Dorotea de Württemberg\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Maria_Dorotea_de_Württemberg&oldid=24290087»


2 Pe 1,1-3,18 - BIBLIJA.net - La Bíblia a Internet\n2a Pere 1,1-3,18\n1 Simeó Pere, servent i apòstol de Jesucrist, a aquells qui per la justícia del nostre Déu i salvador Jesucrist han rebut una fe tan preciosa com la nostra. 2 Us desitjo que rebeu ben abundoses la gràcia i la pau per mitjà del coneixement de Déu i de Jesús, nostre Senyor.\n3 El poder diví ens ha donat tot el que és necessari per a la vida i la pietat, fent-nos conèixer aquell qui ens ha cridat amb la seva glòria i amb tota la seva força. 4 Per elles ens han estat concedides les promeses més grans i precioses; gràcies a aquestes promeses podreu fugir de la corrupció que hi ha en el món, provocada pels desigs terrenals, i participareu de la naturalesa divina.\n5 Per això mateix, heu de treballar amb tot l'esforç perquè la vostra fe vagi acompanyada de la virtut; la virtut, del coneixement; 6 el coneixement, del domini d'un mateix; el domini, de la constància; la constància, de la pietat; 7 la pietat, de l'estimació fraterna; l'estimació fraterna, de l'amor. 8 Perquè, si posseïu en abundància aquestes qualitats, no quedareu inactius ni sense fruit en el coneixement de nostre Senyor Jesucrist. 9 El qui no les posseeix no hi veu, és un curt de vista, i s'oblida que ha estat purificat dels seus pecats d'altre temps. 10 Per tant, germans, esforceu-vos més encara per refermar en vosaltres la crida i l'elecció de Déu; si ho feu així, mai no caureu, 11 i us serà concedida generosament l'entrada al Regne etern del nostre Senyor i salvador Jesucrist.\nEl testimoni d'apòstols i profetes\n12 Jo us recordaré sempre aquestes coses, encara que ja les sabeu i us manteniu ferms en la veritat que posseïu. 13 Penso que és just, mentre encara visc en aquesta tenda corporal, que us vagi desvetllant amb les meves advertències; 14 sé que molt aviat hauré de deixar-la, tal com em va revelar nostre Senyor Jesucrist, 15 i vull esforçar-me perquè després de la meva partença tingueu en tot moment la possibilitat de recordar aquests ensenyaments.\n16 Us vam fer conèixer la vinguda poderosa de nostre Senyor Jesucrist, no pas basant-nos en faules hàbilment teixides, sinó després d'haver contemplat la seva grandesa amb els nostres propis ulls. 17 Ell va rebre de Déu Pare honor i glòria, i una veu que venia de la glòria majestuosa de Déu digué: «Aquest és el meu Fill, el meu estimat, en qui m'he complagut.» 18 Aquesta veu que venia del cel, nosaltres la vam sentir quan érem amb ell a la muntanya santa.\n19 A més, tenim el sòlid fonament de les paraules dels profetes; i feu bé d'escoltar-les amb atenció, ja que són una llum que resplendeix en un lloc tenebrós, fins que apuntarà el dia, i l'estel del matí s'alçarà en els vostres cors. 20 Però heu de saber, abans de tot, que no hi ha cap profecia de l'Escriptura que cadascú pugui interpretar com li sembli. 21 En efecte, no hi ha hagut mai cap profecia que vingués d'un voler humà; més aviat alguns homes, enduts per l'Esperit Sant, han parlat de part de Déu.\n17 Aquesta gent són fonts sense aigua, núvols empesos pel temporal, i tenen reservada la foscor de les tenebres. 18 Les seves paraules inflades de buidor, acompanyades de desigs carnals i llibertins, sedueixen els qui tot just s'han escapat d'entre els qui viuen en l'error. 19 Els prometen llibertat, ells que són esclaus de la corrupció. L'home es torna sempre esclau d'allò que el domina. 20 En efecte, els qui s'han escapat de la impuresa del món gràcies al coneixement del nostre Senyor i salvador Jesucrist, si després s'hi enreden novament i es deixen dominar, acaben pitjor que abans. 21 Els hauria valgut més de no conèixer el camí de la justícia, que no pas de conèixer-lo i després fer-se enrere del manament sant que els havia estat transmès. 22 Els ha succeït allò tan encertat del proverbi: El gos retorna al seu vòmit; i també: «La truja, quan s'ha rentat, es rebolca en el fang.»\nLa promesa de la vinguda del Senyor (3,1-13)\n1 Estimats, aquesta és la segona carta que us escric. En totes dues us recordo el que ja sabeu, amb el propòsit de desvetllar en vosaltres una manera de pensar sincera: 2 no oblideu les coses que van predir els sants profetes ni el manament del Senyor i salvador que us van transmetre els vostres apòstols. 3 Abans de tot, heu de saber que els darrers dies apareixeran impostors carregats d'enganys que viuran seguint els seus propis desigs, 4 i aniran dient: «Què se n'ha fet, de la promesa de la seva vinguda? Els pares han mort i tot continua igual que al començament de la creació!» 5 Afirmant això, ignoren que des d'antic existia el cel, i també la terra, sorgida de l'aigua i sostinguda per l'aigua gràcies a la paraula de Déu, 6 i que per això el món d'aleshores va desaparèixer negat en l'aigua del diluvi. 7 Doncs bé, la mateixa paraula té reservats per al foc el cel i la terra d'ara, els guarda per al dia del judici, quan arribarà la perdició de tots els impius.\n8 Estimats, hi ha una cosa que no heu d'ignorar: per al Senyor, un dia és com mil anys, i mil anys, com un dia. 9 No és que el Senyor retardi el compliment de la promesa, com alguns suposen que fa; més aviat és pacient amb vosaltres, perquè no vol que ningú es perdi, sinó que tothom arribi a la conversió. 10 Però el dia del Senyor vindrà, i arribarà com un lladre. Aquell dia el cel desapareixerà amb un gran estrèpit, els elements del món, abrandats, es dissoldran, i la terra quedarà al descobert amb totes les obres que s'hi han fet. 11 Sabent, doncs, que tot això s'ha de dissoldre, penseu amb quina santedat i amb quina pietat us heu de comportar. 12 Espereu la vinguda del dia de Déu i feu tot el possible perquè arribi aviat. Aquell dia el cel, inflamat, es dissoldrà, i els elements del món, abrandats, es fondran. 13 Nosaltres, tal com ell ens ha promès, esperem un cel nou i una terra nova, on regnarà la justícia.\n14 Per tant, estimats, mentre espereu això, esforceu-vos perquè ell us trobi en pau, immaculats i irreprensibles, 15 i penseu que la paciència de nostre Senyor us dóna l'oportunitat de salvar-vos. Això mateix us ho va escriure Pau, el nostre germà estimat, amb la saviesa que havia rebut. 16 Així ho explica en totes les cartes on parla d'aquestes coses. En elles hi ha punts difícils d'entendre, que la gent ignorant i poc instruïda tergiversa, com fa també amb la resta de les Escriptures, per a la seva pròpia perdició. 17 Vosaltres, doncs, estimats, ara ja esteu previnguts: vigileu de no deixar-vos arrossegar per l'engany d'uns homes sense llei, i no perdeu la vostra fermesa. 18 Creixeu en la gràcia i en el coneixement del nostre Senyor i salvador Jesucrist. A ell sigui donada la glòria, ara i fins al dia de l'eternitat. Amén.


Post 63 of 116‹‹››\nEl Kokofina Coco Natural 100% es un substrat de cultivo 100% a base de fibra de coco de granulometria fina a mitja, adequat per el cultiu de plantes ornamentals d’interior i condicions fora-sòl. És un producte lleuger i d’elevada estabilitat, lliure de malalties, amb una elevada capacitat de retenció d’aigua i aireació. A més presenta una fàcil re-hidratació: absorbeix bé l’aigua entre regs.\nEl Kokofina Coco Natural 100% és un substrat natural, d’origen vegetal, sense additius incorporats. Es tracta d’un producte respectuós amb el medi ambient obtingut del processat del fruit del coco (Cocos nucífera). És un substrat de fibra de coco, no fertilitzat, de pH neutre i un baix contingut en sals. Garanteix un medi de cultiu òptim per el creixement sa de les plantes i és ideal per a cultius ecològics. Està disponible en Centres de Jardineria i Agrobotigues en format de 50 litres de capacitat.


Coronavirus.- Brussel·les permetrà als països donar ajudes de fins a 800.000 euros a cada empresa afectada per Covid-19\nPublicat 19/03/2020 22:54CET\nLa Comissió Europea ha aprovat aquest dijous el marc per permetre una flexibilització temporal de les normes sobre ajudes d'Estat que permetrà als governs concedir subvencions directes o avantatges fiscals de fins a 800.000 euros a empreses que tinguin problemes de liquiditat a causa del brot de coronavirus.\nBrussel·les va avançar el dimarts a les capitals un esborrany que fixava el llindar del suport temporal en 500.000 euros per empresa, però finalment la xifra s'ha elevat fins als 800.000 euros, com a part d'un paquet de mesures pensades per ajudar els Estats membres a respondre la crisi econòmica conseqüència de la pandèmia.\nLa principal novetat és que els Estats membres podran establir plans d'ajudes de fins a 800.000 euros per a cada empresa, de manera que puguin fer front a les seves necessitats "urgents" de liquiditat. Aquest suport podrà concedir-se en forma d'avantatges fiscals o a través de subvencions directes.\nEl nou marc temporal permetrà als països concedir garanties d'Estat per a préstecs bancaris que sol·licitin les empreses, encara que la quantitat total dels crèdits estarà limitada en funció de les necessitats operatives de cada empresa. Aquests avals poden estar vinculats tant a préstecs per a noves inversions o per a capital circulant.\nLa tercera mesura obrirà la porta a la concessió a empreses de préstecs públics i privats amb tipus d'interès subsidiats. Aquests tipus d'interès seran diferents si l'empresa és una pime o és una companyia més gran.\nFinalment, la normativa facilitarà la canalització de les ajudes a l'economia real a través d'entitats financeres assumint que aquestes ajudes són per als clients i no per als bancs.\nL'Executiu comunitari ha explicat que aquest ajust no substitueix sinó que complementa la resta de normes i possibilitats que ja estan disponibles per als Estats membres.\n"L'impacte econòmic del brot de Covid-19 és greu", ha advertit la vicepresidenta de la Comissió responsable de Competència, Margrethe Vestager, qui ha demanat "reaccionar tan ràpid com sigui possible" a les conseqüències de la pandèmia al mercat comunitari.\n"A més, hem d'actuar de manera coordinada", ha afegit la política danesa, per destacar el valor del marc temporal que permetrà als països de la UE usar "tota la flexibilitat" que permeten les regles sobre ajudes d'Estat per recolzar l'economia "en aquests moments difícils".


Amb motiu del Dia Internacional de la Visibilitat No Binària - Colors Sitges Link\nFELGTB exigeix que les persones no binàries puguin veure reconeguda la seva identitat en la seva documentació oficial.\nReivindica que l’avantprojecte de Llei Trans, presentat pel Consell de Ministres, els garanteixi l’accés al canvi registral de gènere en igualtat de condicions a la resta de persones trans.s\n(2021.07.13) Amb motiu del Dia Internacional de la Visibilitat No Binària, que es commemora aquest dimecres, 14 de juliol, la Federació Estatal de Lesbianes, Gais, Trans i Bisexuals (FELGTB) reivindica que les persones no binàries puguin veure reconeguda la seva identitat en la seva documentació oficial a través d’una tercera casella que reflecteixi el gènere no binari. Així, exigeix que la futura Llei Trans garanteixi, després de la seva aprovació, que aquestes persones puguin accedir al canvi registral en igualtat de condicions a la resta de la població trans.\nAaron Rodríguez, portaveu del Grup Trans de FELGTB, explica que les persones no binàries són persones que se situen fora de la dicotomia home-dona. “Volem poder explorar la nostra identitat més enllà de les barreres socials que se’ns imposen i que ens impedeixen desenvolupar-nos de forma plena”, defensa. “No som un invent dels joves o un col·lectiu que no sap ja què més inventar. Som persones que simplement no encaixem en la norma. Avui alcem la veu per reclamar la nostra existència i que la societat de la qual formem part ens reconegui, com ho fa amb la resta d’identitats i com ho fan ja nou països”, reivindica.\nI és que, tal com explica, actualment, Austràlia, Brasil, Canadà, Dinamarca, Argentina, Malta, Pakistan, Alemanya i l’estat de Califòrnia d’EUA ofereixen ja des de fa anys una tercera opció de gènere per a les persones no binàries. “No exigim aquest reconeixement per capritx, ho fem per la nostra salut física i mental”, alerta.\nAixí mateix recorda que tant l’ONU com la Unió Europea, a través de la seva Estratègia per a la Igualtat de les Persones LGTBI 2020-2025, defensen que els Estats han de garantir el dret de les persones no binàries a veure reconeguda la seva identitat. A més, la Comissió Europea ha convidat els Estats membres a posar en marxa “legislacions i procediments accessibles per al reconeixement legal de gènere de les persones trans i les no binàries”.\nSegons informa Rodríguez, la manca de reconeixement social i legal genera a les persones no binàries situacions discriminatòries i violentes en el seu dia que repercuteix en un profund malestar. “Veiem la nostra pròpia existència qüestionada, dia rere dia, en la nostra família, al carrer, a les xarxes socials i en els mitjans de comunicació. Davant d’aquesta situació, només podem adoptar dues postures: o visibilitzar i reclamar la nostra existència, la qual cosa suposa que hem d’estar constantment reivindicant-nos, donant explicacions i sortint de l’armari, perquè la societat ens llegeix com a homes o dones, o amagar la nostra identitat, amb totes les implicacions negatives que això comporta”, explica.\nAixí, alerta que les persones no binàries, actualment, es troben en una situació de complet desemparament. “Només demanem que la societat en la qual ja vivim garanteixi la nostra igualtat davant la llei. Exigim que es respecti la nostra llibertat per ser qui som i per expressar-nos. No som persones trans de segona, tenim els mateixos drets que la resta i, en conseqüència, reclamem que també quedin assegurats per llei”, reivindica.\nColors Sitges Link2021-07-15T09:07:28+00:00July 14th, 2021|Sin categorizar|


Un recurs atura l'adjudicació del nou servei de recollida de brossa de Deltebre | SER Ebre | Cadena SER\n21 de octubre de 2020 Actualizado a las 23:46 CEST\nUn recurs atura l'adjudicació del nou servei de recollida de brossa de Deltebre\nL'empresa FCC, que es va presentar al concurs, ha presentat un recurs especial contra la intenció de l'Ajuntament d'adjudicar el servei a una altra empresa\nImatge d'arxiu d'una sessió plenària a l'Ajuntament de Deltebre. / Cedida\n02/05/2018 - 22:55 h. CEST\nEl nou servei de recollida d’escombraries i neteja viària i de platges de Deltebre no podrà entrar en funcionament el proper mes de juny com volia l’equip de govern municipal. El ple va acordar anit suspendre temporalment el procediment d’adjudicació del servei després que Fomento de Construcciones y Contratas, que es va presentar al concurs però que no va guanyar-lo, hagi presentat un recurs especial en matèria de contractació per paralitzar el tràmit.\nL’alcalde de Deltebre, Lluís Soler, ha estat qui ha proposat al plenari la suspensió del contracte tot i que aquest recurs no invalida teòricament el procés d’adjudicació, que s’havia de formalitzar anit al ple. L’alcalde justificava la proposta de paralitzar el procediment perquè creu que és millor esperar a veure quin recorregut té el recurs presentat per l’empresa.\nCREAR LA SÍNDICATURA DE GREUGES\nEn el ple d’anit a Deltebre també es va aprovar, en aquesta ocasió per unanimitat, l’acord per iniciar el procés per crear la figura del Síndic de Greuges de Deltebre. Ara s’obrirà un període de 20 dies perquè la ciutadania pugui presentar propostes i suggeriments sobre quines han de ser les competències de la nova figura municipal. Posteriorment s’elaborarà el reglament, que es posarà a exposició pública durant 30 dies més.\nTambé es va aprovar, amb l’únic vot en contra del PP, una moció proposada per la CUP i secundada pel PDECAT que demanava el suport de l’Ajuntament per als Comitès de Defensa de la República.\n“El recurs no invalida l’Ajuntament de Deltebre per poder seguir endavant amb l’adjudicació, però considerem que fins que no es resolgui i per no incórrer en danys i perjudicis a la hisenda municipal, el millor és que el plenari d’aquest dimecres no adjudiqui el servei. Alments fins que el Tribunal Especial de Contactes del Sector Públic determini si admet a tràmit el recurs i si a més a més li dona la raó a FCC”, argumentava Soler.\nFinalment la proposta de suspensió de l’adjudicació del nou servei de neteja i recollida de brossa rebia el suport de tots els grups municipals a excepció d’ERC, que s’abstenia. Recordem que Deltebre va revocar l’any passat el servei al Consorci de Polítiques Ambientals de les Terres de l’Ebre, el COPATE.\nParadoxalment, l’alcalde de Deltebre desvetllava anit que Fomento de Construcciones y Contratas va presentar el recurs contra l’Ajuntament de Deltebre el passat 26 d’abril, un dia abans que la junta general del COPATE acordés proposar que el nou servei la gestió de la brossa del Baix Ebre i el Montsià, en aquest cas, fos també per a FCC formant una unió temporal d’empreses amb Acciona.


Estàs aquí:Inici Territorials Vall d'Albaida-Comtat\nVall d'Albaida - Comtat\nAssemblea territorial de la Vall d'Albaida\nSeu: Parc Mestre Ferrero núm. 19-20 baixos, 46870-Ontinyent\nTel.: 962383543 / Tel: 655 060 712\nL'Assemblea Veïnal Contra la Planta de Residus Animals convoca per al diumenge 18 de maig una manifestació per rebutjar aquest projecte d'infraestructures perilloses pel territori i la salut de la Vall d'Albaida. El pròxim diumenge 18 de maig, a les 11.00 h i des de la Cooperativa de Castelló de Rugat, l'Assemblea Veïnal contra la Planta de Residus Animals de la Vall d'Albaida ha convocat una nova manifestació.\nDissabte, 21 Juny 2008 02:00\nLa COS us convida les jornades de formació i treball que tindran lloc al Casal Jaume I de la Vall d'Albaida (Parc Mestre Ferrero 19-20 baixos) i que incidiran en la formació sindical dels treballadors com ve essent comú en la nostra dinàmica. Contarem amb la presència de Gonçal Bravo i Reig secretari general del sindicat. Posteriorment farem una paelleta per a qui es vulga apuntar cal confirmar assistència. Benvolgudes companyes i companys, els companys i companyes de la Unió Intercomarcal de la COS de les Comarques Centrals Valencianes, han organitzat i ens conviden el proper dissabte 21 de Juny,…


La campanya de vacunació de la grip es posa en marxa dilluns amb clams per acudir-hi en massa - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa campanya de vacunació de la grip es posa en marxa dilluns amb clams per acudir-hi en massa\nSalut esperar arribar a administrar unes 9.000 dosis, que serien unes 2.500 més que la passada tardor-hivern\n14/10/2020 (21:21 CET)\nDilluns es posa en marxa la campanya de vacunació de la grip. Una mica d’aquella manera, és cert. La data, 19 d’octubre, l’ha anunciat el ministre de Salut, Joan Martínez Benazet, que ha reconegut que enguany tot i que no hi ha hagut dificultat per trobar vacunes sí que n’hi ha hagut perquè arribessin i tot s’ha retardat una mica. En tot cas, ara ja hi començava a haver cert neguit. El ministre ha fet una crida per tal que, més que mai, la gent acudeixi a vacunar-se.\nMalgrat que enguany, amb les precaucions per la Covid que la societat està generalment adoptant, la grip tindrà moltes més dificultats de penetració, això no treu que es demani a la població, sobretot a la més fràgil, que es vacuni. L’ideal seria que tota la gent de més de 65 anys, els professionals de la salut, els professionals dels centres sociosanitaris, altres persones amb activitats de risc i en general la població més fràgil es vacuni.\nMil dosis més per a la campanya de vacunació contra la grip d’aquest hivern que ve\nLa voluntat és que es passi dels 6.500 vacunats l’any passat a l’administració enguany de 9.000 dosis. Encara que no hi ha la certesa que sigui així, no es descarta que aquesta vacuna també ajudi d’alguna manera a combatre la Covid. El que sí que és clar és que el Govern va adjudicar fa poques setmanes la compra de les dosis a un laboratori internacional a 9,50 euros la dosi. Inicialment el plec de bases preveia 7.500 vacunes.


Anàlisis de la resposta acústica d’una sala.\nMesura del temps de reverberació (UNE-EN ISO 3382).\nResposta de la sala a altes i baixes freqüències.\nMesura de l'aïllament acústic al soroll aeri entre locals segons UNE-EN ISO140-4.\nMesura de l'aïllament acústic al soroll aeri d'elements de façanes i de façanes segons UNE-EN ISO 140-5.\nMesura del temps de reverberació i d'altres paràmetres acústics de recintes segons UNE-EN ISO 3382.\nCàlcul de valors globals segons UNE-EN ISO 717.\nSuport per a arquitectes en l’ aplicació i el desenvolupament dels aspectes acústics dels projectes seguint el codi tècnic de l’edificació: Document Bàsic HR : Protecció contra el soroll.\nAixí mateix per a donar un servei complet també desenvolupem la part corresponent als altres documents del CTE.


Lo Cresol (Diario de Teruel) | Viles i Gents\nArxiu de la categoria: Lo Cresol (Diario de Teruel)\n(Publicat a La Comarca, Viles i gents, 29/4/2022)\nFa unes setmanes que venim parlant de programes i drets d’autor. Fer funcionar un ordinador en Windows val diners. Lo mateix per a fer funcionar Word o Excel: actualment Microsoft permet usar-los en una llicència que caduque a l’any, i val 69€. Windows té problemes clars: preu de les llicències, alentiment de l’ordinador als pocs anys, pantallassos blaus…\nPer contra, los programes lliures, gràcies a la col·laboració de molta gent, tenen cost zero i sobrepassen qualsevol necessitat del que els demanem quotidianament, per a escriure, navegar, pel·lis… (Ubuntu, LibreOffice, Firefox, VLC). Però no acaben d’entrar als escriptoris de les cases. Per què? Pels estàndards, o pel que els economistes coneixen com a efecte xarxa. Lo que en castellà dirien efecto red, i que en llengua del carrer serie comtindre un telèfon, però no poder cridar a ningú perquè cap amic ne té. Algunes tecnologies, com telèfons o processadors de textos,no tenen sentit si no el comparteixen molts.\nI Microsoft ha sabut posicionar el seu ecosistema com a estàndard, fent un doble joc de cobrar l’Office a les empreses i permetre que els usuaris piratejon lo Word per a usar-lo a casa. Això ha creat un «estàndard» de facto. Si no et vols complicar la vida, paga llicència i envia en Word a qualsevol altre allò que estàs escrivint. Perquè si pretens compartir-ho en un programa bo i gratuït, te diran que estàs complicant la vida més del que cal. Curiositats dels humans.\nActualment los estàndards són lo que mos connecte. En lo seu moment VHS va guanyar a Beta perquè els que feen pel·lis van deixar d’usar l’estàndard Beta, i els que tenien reproductors Beta, no trobaven les pel·lis en lo seu format. En lo seu moment Whatsapp va guanyar a Messenger perquè s’adaptave millor a la lògica del mòbil, i al final no podies parlar a ningú per Messenger, però ho podies fer en tots per Whatsapp. I tantes altres històries d’estàndards que expliquen per què és difícil treballar en programes lliures com LibreOffice, si tots treballen en format de pagament com Word. Lo peix que es menge la cua, lo gran que es menge al minut, o els efecte xarxa no volgut dels estàndards. Però d’aquí unes setmanes veurem com lo món del codi lliure és estàndard en alguns camps, i mos resol coses del dia a dia.\nLa paella (i els drets d’autor) (I)\nLinux, los drets d’autor (i la paella) (II)\n(Publicat al Diario de Teruel el 23 d’abril del 2022)\nJa portem gairebé dos mesos de guerra rus-ucraïnesa. Segons els bons (nosaltres, és a dir, la NATO i Ucraïna), anem guanyant. L’aferrissada defensa ucraïnesa que nosaltres donem suport, ha aconseguit complicar-li l’operació especial” a la Rússia de Putin, i, com era d’esperar, el nombre de morts, de desgràcies, de destrosses i de refugiats ha anat augmentant. Era això el que volíem, doncs ja ho tenim. Mentrestant s´ha produït el definitiu abandonament del Sahara a l´invasor marroquí, perquè per a Espanya els sahrauís ja no són un poble o una nació (que té reconegut el dret d´autodeterminació per part de la ONU), sinó un tros del Marroc que no té cap dret a defensar-se. Resulta paradoxal que precisament ara s´abandoni el Sahara. Tampoc tenen aquest dret els palestins (terroristes), que ja han perdut tres quarts del territori original, ni els iemenites (també terroristes, suposo), que van morint amb les armes que nosaltres venem als saudites, per a després fer negocis futbolers. El Marroc i l´Aràbia Saudita són democràcies exemplars, i nosaltres fem amb ells una tasca d´integració cultural musulmana que no es mereixen territoris com el Sàhara, Iemen o Palestina. Els americans manipulen les titelles, i tots fem ostentació d´una doble moral vergonyosa. Zelensky (que ha prohibit tots els partits polítics opositors) va guanyar les eleccions amb la promesa d´acabar la guerra del Dombàs, i és evident que ha aconseguit (i ha sofert) tot el contrari. És clar que Putin és un dictador i la invasió és insostenible (amb una manipulació informativa total), però “el nostre” bàndol, d´una manera més plural i subtil, també fa una clara manipulació informativa del conflicte, on s´amaguen, entre altres coses, els bombardejos dels ucraïnesos a la població civil del Dombàs. En resum: dos governs capitalistes i ultranacionalistes de dreta s’enfronten, i la població civil a patir les conseqüències. i a Europa l’ultradreta pro-putiniana, que a molts llocs s´ha passat de bàndol, com va fer Franco, va guanyant espai. De fons la geopolítica americana fa tot i més per arraconar Rússia, i els russos són expulsats d´esdeveniments econòmics, artístics i esportius. M´ho creuré quan també s´eliminin els marroquins, saudites, israelites, turcs, i, per què no, els brasilers (pro Putin) i els USA.\n(Publicat al Diario de Teruel el dissabte 9 d’abril del 2022)\nEl Conqueridor té mala premsa entre nosaltres. El venerat historiador i filòleg Antonio Ubieto, sí, aquell que diu que el valencià es parlava abans de la conquesta jaumina, i que en aqueixa el percentatge de catalans hi oscil·lava entre el 0% i l’1,2%, no fa tant anys ens recordava que el rei parlava diversas lenguas y ninguna bien, …. era analfabeto, i a Montsó, sota tutela templera, convenía que el rey fuese lo más bruto posible. Si hi afegim allò que tots sabem: que el rei mos furtà el País Valencià en crear-n’hi un Regne nou, repoblant-lo amb catalans, no ha d’estranyar que la commemoració el 2008 del vuitè centenari del seu naixement passés amb ben poca glòria, i a les escoles els mestres en donessen aquella informació que provocava que els alumnes, cercant-ne confirmació, preguntessen,: “Oi, pare, que Don Jaime era un traïdor al nostre país?.” Resumint: el Conqueridor queda com un drap brut en el nostre imaginari, per més que arrabassés als infidels –es diu així, verdat?- Mallorca, el País Valencià, i Mùrcia de bestreta. Tot plegat no és cap originalitat ni de n’Ubieto, ni d’educadors. Venia dels Trastàmares, que trobaren, en el bisbe d’Albarrassí, l’ humanista alcanyissà Bernardino Gómez, un gran difusor d’aqueixa ideologia. Sa Il·lustríssima traduí al llatí (1582) i castellà (1584) la Crònica jaumina, i hi declarava que, malgrat que escrita en la lengua corta y peregrina del rei, me atreví a ponerla … en las dos más generales y más extendidas … en el universo, latina y española, afegint: el rey … quiso que [els Furs de València] se escribiesen en su propia lengua materna, que fue la limosina como se hablaba en Cataluña … los aragoneses … se tuvieron por muy agraviados de que los fueros y leyes de Valencia se escribiesen en lengua catalana o limosina, tan oscura y grossera, y que fuera harto mejor en la latina, o al menos, aragonesa. Sorprén aquest mot final, quan ja feia més de cent anys que els Trastàmares havien anorreat l’aragonès com a llengua escrita i s’afanyaven a fer-ho de la catalana. N’Ubieto i educadors disposaven d’esplèndids predecessors.\n(Publicat al Diario de Teruel el dissabte 2 d’abril del 2022)\nFa pena com d’assumida tenim la depressió del diumenge, començar el dilluns en silenci i sobreviure la setmana restant-li dies al divendres, ficant el pilot automàtic i acumulant hores davant l’ordinador. Me preocupa especialment en la gent jove, que ha caigut dins la faixa de la nòmina i es veu incapaç d’eixir, d’entendre que no tot és això, arribar a fi de mes i immolar-se davant la “bomba de sodomització massiva”, altrament coneguda com el sou, que arriba per calmar el ramat, amansar a les feres i tornar les aigües al seu curs. I així passa un nou mes, sufocant l’obús perquè no rebenti, alienant les ments imprudents i automatitzades al sistema de la productivitat i la submissió. Perquè resulta que la societat que feia bandera de tenir la generació més preparada de totes oblidava, en el seu discurs, que la preparació anava de la mà de l’obediència. Mos van fer competents en un sistema modern d’esclavisme, mos van ensenyar a aprendre ràpid, sense donar-mos temps per integrar el què sabem i poder debatre quan no estem d’acord. Mos van recitar tots els nostres deures però ningú va ficar sobre la taula els nostres drets i ara vivim precaritzades dins d’una societat precària, doblement violentades pel model de consum que mos fica contra l’espasa i la paret per decidir la vida que m’han venut a canvi del meu temps. Vida a canvi de vida. Vida precària i precaritzada abans que res. I el principal problema està en que no estem preparades per a dir que no, no mos creem amb el dret de decidir, de compartir i crear xarxa, viure independents al consum, viure diferent, en definitiva. Si no està rebentant tot és gràcies – o per desgràcia – a la nòmina que percebem a fi de mes. I ja està, us deixo, que ja he cobrat.\nLa predictibilitat del futur\n(Publicat al Diario de Teruel el dissabte 26 de març del 2022)\nMalgrat la distància en el temps, recordo perfectament que quan fèiem plans en les empreses on vaig treballar, les vendes, cash-flows, beneficis, inversions i altres magnituds sempre tendien a créixer. Potser alguns anys, per pura vergonya intel·lectual, estimàvem que els creixements serien més moderats. Mai es preveia una crisi on totes o alguna de les magnituds poguessin caure. Si algun cop algun producte o línia esdevenia decreixent era una suposició provinent d’actuacions voluntàries pròpies de l’empresa, mai per l’entorn, ni per circumstàncies generals. En ocasions es podia ensumar la possibilitat d’una crisi, tot i que, mai s’hi podia preveure la magnitud ni el termini de la seua arribada ni la llargària. Qui va preveure veritablement la gran crisi del 29, la del petroli del 73, la financera del 2008-2009 o les actuals, una derivada del COVID i l’altra de la gerra de Ucraïna? I ara, per sobre de tot ens envolta la gran crisi de l’energia, de les matèries primes i l’escalfament global del planeta Terra. Fixi-s’hi el lector que malgrat que ja estem suportant les seves conseqüències, encara no prenem les serioses mesures dràstiques per reduir ni parcialment els seus efectes. Per exemple, ens estem distraient en el “com” fer el canvi a les energies renovables i no pensem en el “quan” . Els molins eòlics no s’han de plantar aquí perquè fan nosa, en altres llocs estarien millor. El paisatge és la nostra font de riquesa i les plaques fotovoltaiques ocuparan molt de terreny destinat a la agricultura. Tant uns com les altres haurien d’estar ja fetes, perquè l’escalfament del planeta és una catàstrofe de dimensions impredictibles. Podríem dir que el “quan” ja és passat o, en tot cas, és present, però seguim emmerdant l’atmosfera barallant-nos tranquil·lament amb el “com” s’ha de fer i on s’ha de fer. Molt bé podríem concloure que la predictibilitat del futur és la certesa de la imprevisibilitat de l’home i la ferma oposició a canviar. Als governs se’ls omple la boca de la quantitat de mesures aprovades per afavorir les energies renovables, però encara no han pagat un euro del Plan MOVES III, 2021 (cotxes elèctrics i recarregadors).\nLlengua, Lo Cresol (Diario de Teruel), Matarranya\nFer conèixer els autors locals\n(Publicat al Diario de Teruel el 19 de març del 2022)\nL’Obra poètica completa de Desideri Lombarte ha inaugurat la nova col·lecció “Biblioteca Turolense”, que promou l’Instituto d’Estudios Turoleneses. Va aparèixer fa uns mesos, l’any passat, i es va donar a conèixer a través de presentacions en diferents llocs. A la del 6 d’octubre a la llibreria Laie de Barcelona, de la qual este mateix diari se’n va fer ressò, van seguir les de Pena-roja de Tastavins ―poble natal de l’escriptor―, Tortosa, Castelló i Tarragona. A les primeres l’assistència de públic va ser important, sobretot de familiars i matarranyencs que ja coneixien prèviament l’autor i obra i que se’n havien assabentat de l’acte a través de canals interns, però poca a les dos raderes, escassament publicitades. Ara s’ha feit una segona tanda de presentacions més institucionals de la mateixa obra: al Paranimf de la Universitat de Saragossa i al Museu Provincial de Teruel, ben lluïdes i comentades a la premsa. L’altra cara han estat los actes en llibreries de València, Barcelona i Tarragona, on l’obra de Desideri acompanyava les “Antologías poéticas” de Idelfonso Manuel Gil, José Antonio Labordeta y Enrique Villagrasa, una altra feliç iniciativa de l’IET: la concurrència a una ciutat tan gran com Barcelona va ser de només 6 assistents este 10 de març. Pareix que les xarxes socials de l’IET i de la Diputació que ho van anunciar han resultat insuficients per arribar al públic que encara no coneix estos autors remarcables. Així, si la difusió falla, l’artista queda condemnat als circuits locals, a la celebració interna i momentània. Una llàstima. Perquè ells i les seues obres, que sempre naixen amb la voluntat de ser llegides, formen una part molt valuosa del patrimoni de tota la societat d’origen, independentment de la voluntat dels autors de fer-ne bandera geogràfica o identitària. No és esta una tasca de la indústria editorial, sinó de les institucions culturals pròximes, que mostrant i reivindicant los seus fills creadors, gràcies a l’art universal, fan existir i persistir la terra a on van nàixer.\nPublicat al Viles i Gents de La Comarca 18/3/2022. És la segona part de “La paella (i els drets d’autor) (I)“.\nSaber fer un bon arròs és un «codi» que se sol transmetre de boca en boca, entre amics, de pares a fills, etc. Qui explique el seu «toc personal» sobretot busque «reconeixement». És una forma natural de crear i transmetre el coneixement. I en general, los «codis» són los pilars del món actual, que avance a base d’informació, ordinadors, Internet i comunicacions. Estem acostumats a donar una ordre d’entrada (imprimir), que passe per un «codi» (lo programa de la impressora), i mos done un resultat: un paper imprès d’allò que ham escrit a la pantalla.\nPerò fa unes setmanes comentàvem aquí que els humans havíem establit una via alternativa per a gestionar eixos «codis»: lo copyright. A l’inventor de, per eixemple, un «nou codi per a fer l’arròs», li donem drets exclusius d’explotar eixa innovació. En esta lògica treballe Microsoft, que legítimament fa programes «privatius». Si vols fer funcionar un ordinador nou, sovint has de posar-te Windows, en les condicions que la direcció de Microsoft decidix, i al preu que marquen. Ells aprofiten este poder per a dirigir-mos a l’obsolescència programada. Cada actualització de Windows demane més memòria, més processador… més de tot per a continuar fent lo mateix de sempre: escriure un Word, mirar una pel·li, o navegar per Internet. Eixe ordinador que mos vam comprar fa 5 anys ja no pot continuar fent lo mateix per l’última actualització, i mos obliguen a canviar-lo.\nAls inicis de la informàtica algú va fer un «codi», i una empresa s’hi va interessar. I va pensar que ere bona idea compartir el seu saber. Los ho va passar, i el van millorar. Però quan los va demanar d’accedir-hi, li van dir que no. Que no podie accedir al seu propi codi millorat. Això va iniciar el copyleft, un moviment que, com los bons arrossos, se base en lo coneixement lliure. L’autor per eixemple pot decidir que «qualsevol pot usar i manipular el meu programa», però sempre que em «reconeguen com a autor original», i limitant que «ningú farà negoci del que jo haig compartit».\nEn esta lògica es va iniciar Linux. Un sistema operatiu del que algunes vegades ham sentit parlar, però sovint pensem que és molt «friki». L’escomencen a construir els anys 80, basat en la filosofia que qualsevol se’l pot baixar i usar de bades. I qualsevol que s’hi veigue en cor pot adaptar-lo a les seues necessitats, i pot compartir les seues millores en tota la humanitat. Per això actualment hi ha versions molt potents de Linux, versions molt més amigables per als que estem acostumats a Windows, o versions més lleugeres que fan volar els ordinadors vells… Però ara que tenim lo segon arròs cuit, ho deixem reposar, i el proper Viles parlarem de com este sistema mos ha millorat lo dia a dia sense saber-ho.


Només un 27% dels treballadors estalvia per a la jubilació\n2 min. Barcelona 20/09/2016 18:03\n651x366 La majoria dels espanyols no estalvien per la jubilació. / PERE TORDERA La majoria dels espanyols no estalvien per la jubilació. / PERE TORDERA\nEl 67% dels treballadors espanyols pensen retirar-se abans dels 65 anys tot i que només un 27% estalvien habitualment per a la jubilació, segons l’estudi realitzat per Aegon sobre la preparació de la jubilació. Una de les causes de la poca consciència d’estalvi és que un 64% dels espanyols confien en la pensió pública com a principal font d’ingressos futurs, 18 punts superior que la mitjana dels 15 països de tot el món analitzat en l'informe. Dels 15 països enquestats, els treballadors espanyols són a la cua a l’hora de preparar la vida de pensionista, juntament amb els del Japó i Hongria.\nLes cares d’una negociació accelerada


Bon començament de partit amb un bon ritme que ha anat disminuint amb el pas dels minuts, tot i això el resultat de la primera part ha estat favorable per 14-9. Una clara millora a la segona part amb més intensitat, defensa i ritme ens ha permès engrandir la diferència fins al resultat final de 31-16. Últim partit de l'any i el desig de reprendre la lliga l'any vinent amb la força que l'hem acomiadat. 1,2,3... Sant Llorenç Jorge Aragón\nGran partit amb victòria davant un rival que s’ha esforçat fins l’últim moment. Amb una defensa molt sòlida i treballada, combinada amb un atac efectiu i definit. Comencem a veure els resultats de la bona dinàmica als entrenaments. Seguim aquest bon camí! 1,2,3... Sant Llorenç Toni M\nLa derrota més contundent de la temporada ha arribat a l’últim partit de la 1a fase contra les primeres del grup. Les noies han lluitat molt i ho han donat tot, però no han pogut davant de la superioritat física del rival. Finalitza la primera part de la temporada amb bones sensacions per afrontar la Copa. Marcos Vallés\nDissabte 14 al Pavelló Municipal de Cardedeu els Special vam jugar contra el Cardedeu Vermell.A les 11:30 va començar el partit i durant la primera meitat del partit el marcador va anar amb una distància d'un punt o empatat, acabant amb un 5 a 4.A la segona part els de Cardedeu veren guanyar distància fins a arribar al definitiu 14 a 10. Un partit molt emocionant. Ricard Guilbert\nAleví Pau Vila - Cornellà.\nLes quatre parts guanyades contra el segon classificat. Un rival amb un joc molt dur que hem sabut contrarestar amb un gran joc en equip. Anna Clopès.\nHandbol Sant Joan Despí C 25-29 Infantil Negre\nPartit que ens ha costat molt entrar en joc, però amb treball hem aconseguit arribar per sobre al final de la primera part per 12-16. La segona part ha continuat de forma semblant, ampliant el marge fins i aguantant l'empenta final de l'equip local. Resultat final 25-29. Hem de treballar en aquesta dinàmica i retrobar el nostre joc per tornar a les victòries de cara a aquesta segona part de la lliga. 1,2,3... Sant Llorenç Jorge Aragón\nInfantil vermell 50-28 Argentona\nÚltim partit primera fase , estavan obligats a guanyar per obtenir la classificació per la segona fase. L'equip va ser superior tot el partit , no va donar cap opció a l'equip contrari. Classificació obtinguda i a disfrutar les festes. Un dos tres sant Llorenç!!! David González\nCH Sant Joan Despí 10 - 6 Aleví femení Expert\nExceptuant el tercer quart ha estat un partit molt igualat a on s’han vist bones jugades i detalls tècnics que han decantat el marcador. Cal seguir treballant la concentració en la defensa, però es veu l’evolució. Continuem! 1,2,3... Sant Llorenç!\nOAR Gràcia 36 – 34 Sènior Vermell\nLluita sense premi Partit corresponent a la novena jornada de la 1ª Catalana i que es va disputar al Pavelló de l'OAR Gràcia de Sabadell el diumenge a les 18.45 i que va acabar amb derrota del Sant Llorenç per 36 a 34 Afrontàvem aquest partit amb baixes però tot i això el nostre equip va tenir opcions de puntuar fins al final. Una primera part on els atacs es van imposar a les defenses i que un joc ràpid per part dels dos equips feia que al descans els sabadellencs marxessin\nPB Montmeló 20-17 Cadet Femení\nPrimera part molt igualada fins que un parcial de 5-0 ha deixat el marcador en 11-6 al descans. A la segona part s’ha millorat la defensa y també una mica l’encert en atac, encara que no ha sigut suficient per remuntar. Una altre vegada un bon partit de les noies que acaba en derrota, degut principalment a les errades en llançaments fàcils. Mantenint el nivell de joc i l’actitud arribaran les victòries. Marcos Vallés


El PP acusa Montilla d''insubmís' i estudia portar el nou Codi de Consum davant del TC La República\nEl PP acusa Montilla d”insubmís’ i estudia portar el nou Codi de Consum davant del TC\nEl nou Codi de Consum de Catalunya (pdf), que ha entrat en vigor aquest dilluns, ja ha rebut l’atac frontal per part del PPC i C’s, que estudien totes les accions possibles per evitar la seva aplicació. La líder popular, Alícia Sánchez-Camacho, ha afirmat que recorreran, si cal, al Tribunal Constitucional espanyol (TC) per frenar aquesta llei, que disposa que les empreses han d’utilitzar com a mínim el català en contractes i demés informació, i han de disposar d’una adreça física a Catalunya per dirigir-hi les reclamacions. Camacho ha acusat també el president de la Generalitat, José Montilla, de protagonitzar un nou acte ‘d’insubmissió i d’incompliment de la sentència del TC sobre l’Estatut’.\nLa llei, segons la popular, és un exemple més del que suposa el govern de Montilla, ‘el govern de les sancions, de les multes i de les imposicions’, en aquest cas lingüístiques. Ciutadans, per la seva banda, té previst dur aquest divendres la llei davant del Defensor del Poble.\nSegons Camacho, aquest codi posa en marxa ‘un sistema de multes lingüístiques a Catalunya’, i això ‘afecta directament a la llibertat dels ciutadans’. Aquesta llei, ha dit, és un exemple més del govern de Montilla, ‘el de les sancions, les multes i les imposicions’. És més, ha acusat el president de la Generalitat de protagonitzar un nou acte ‘d’insubmissió i d’incompliment de la sentència del TC’ sobre l’Estatut.\nEl que pretén Montilla, al seu parer, és ser ‘cada vegada més agosarat i buscar més camins per incomplir la sentència’. ‘Si busqués i fes tants recursos i esforços per sortir de la crisi com els que està fent per incomplir la sentència, segur que se’l recordaria per haver fet alguna cosa positiva a casa nostra’, ha apuntat.\nCamacho ha recordat que molts establiments i petits comerços ja tenen molts problemes amb la crisi com per ara haver de preocupar-se per aquestes sancions. És per això que ha anunciat que el seu partit es compromet a ’emprendre totes les mesures parlamentàries’ possibles perquè lleis com la de consum no s’apliquin, i entre aquestes possibilitats es troba també portar el codi al TC. ‘Catalunya no pot seguir sent la terra de les sancions, de les imposicions, de les multes i de les prohibicions’, ha conclòs fent referència també a la prohibició de les curses de braus.\nAlbert Rivera, per la seva banda, ha anunciat aquest dilluns que divendres portarà al Defensor del Poble la Llei del Codi de Consum perquè ho recorri davant del TC. Segons Rivera, ‘és una situació jurídica i políticament inacceptable, tenint en compte que la sentència del TC sobre l’Estatut assenyala que en l’àmbit privat regeix la llibertat d’empresa’.\nDefensa del català en el nou codi\nSegons l’Agència Catalana del Consum (ACC), la nova llei desenvolupa el concepte de ‘disponibilitat lingüística’ que fixa el nou Estatut, i que permet que no només els contractes siguin en català, sinó tota aquella informació que el client demani: pressupostos, factures i qualsevol document que lliuri l’empresa. El nou articulat té com a finalitat unificar en un sol text legal les diferents normes sectorials publicades de forma dispersa i adequar la normativa de defensa dels consumidors i usuaris a l’activitat econòmica actual.