Democràcia Inclusiva: Observacions sobre l'agricultura genèticament modificada i la necessitat d'una veritable sobirania popular\nEls transgènics presenten un conjunt d'implicacions polítiques, econòmiques, socials, ecològiques i biològiques que en el marc d'aquest article només podem esmentar breument. En l'àmbit polític, el procés d'imposició dels transgènics ens demostra que són les empreses i els seus interessos el que prima per sobre de la salut pública i la voluntat ciutadana. El poder econòmic s'alia amb les elits polítiques i així l'aprovació dels OGM es duu a terme d'esquenes a la ciutadania, mitjançant uns processos plens d'irregularitats, corrupcions i opacitat informativa. En l'àmbit econòmic, podem constatar com els transgènics accentuen encara més les desigualtats, ja que la transgènesi s’inscriu en una lògica industrial de l’agricultura que fomenta la concentració de la producció i per tant la desaparició de moltes unitats agrícoles que no poden fer front als costos associats a aquest model, que doblega als agricultors fent-los dependents de les llavors i dels agroquímics que els venen les grans multinacionals. Els transgènics comporten també l'agreujament del deteriorament i el desarrelament social, ja que contribueixen al fet que milers de persones siguin expulsades del camp i engreixin cada vegada més els suburbis de les grans ciutats, malvivint en la misèria. Per últim, els OGM juguen un paper crucial en la severa crisi ecològica i biològica que pateix la humanitat, ja que accentuen de forma alarmant la pèrdua de biodiversitat i els agroquímics que hi van associats contaminen les aigües, els sòls i les persones. Els estudis destinats a provar la seva innocuïtat són realitzats per les mateixes empreses que tenen interessos en vendre'ls, i en molts casos estudis independents han demostrat que la manipulació genètica té efectes adversos i imprevisibles sobre la salut i el medi.\nMalgrat tot, la introducció i proliferació de l'agricultura transgènica no té res d'estrany si tenim en compte la naturalesa del sistema actual i les seves dinàmiques. I és que des de fa aproximadament 200 anys, vivim en un sistema d'economia de mercat capitalista, les dinàmiques bàsiques del qual són, d'una banda, el creixement econòmic constant a través de la mercantilització contínua, és a dir, la necessitat d'anar expandint el sistema de mercat a cada cop més àmbits de la vida personal i col·lectiva, i de l'altra, la concentració de poder econòmic i polític en poques mans, que possibilita que una minoria privilegiada acumuli els mitjans de producció i el capital i que cada cop menys persones puguin decidir sobre les qüestions econòmiques i polítiques fonamentals de la nostra societat.\nSi ens fixem en l'evolució de l'agricultura i l'alimentació en els últims dos segles, veurem com aquestes dinàmiques de creixement, mercantilització i de concentració de poder es manifesten de forma cada cop més pronunciada.\nII. El procés de mercantilització en l'agricultura i l'alimentació\nEl procés de mercantilització, que va començar fa aproximadament 200 anys amb l'establiment del sistema d'economia de mercat capitalista, és un procés mitjançant el qual es passa progressivament de mercats integrats a la societat i controlats per ella a un sistema en el qual el mercat està separat de la societat i fora del seu control. Al llarg d'aquest procés podem observar com les dinàmiques del sistema de mercat determinen cada cop més el desenvolupament social, i com nombrosos béns i serveis que anteriorment havien escapat a la lògica mercantil són regulats pel mecanisme de preus. De manera que podem dir que en lloc de ser el mercat una institució de la societat, la societat es converteix en un apèndix del mercat.\nAixí, a les acaballes del segle XVIII i a principis del XIX es comença a mercantilitzar la terra, un bé que mai abans havia estat mercantilitzat. A Anglaterra (i a d'altres països successivament) des del segle XVI aproximadament fins a finals del segle XVIII es desenvolupà progressivament un procés de despossessió i d'expropiació de la terra a la població rural, el “pecat original” de l'economia de mercat capitalista que Marx anomena “acumulació originària”, i que no és altra cosa que l'expropiació de la terra dels camperols lliures que s'autoabastien a ells i a les seves famílies així com la privatització de les terres comunals (procés dels "enclosurements"). Aquest procés provocà l'emigració forçosa de milions de camperols des del camp a les ciutats, obligats per les noves circumstàncies a vendre la seva força de treball a les incipients fàbriques, així com la desaparició de centenars de milers de pobles. Significà, en poques paraules, la progressiva desaparició de les condicions que possibilitaven una certa autonomia econòmica i uns mitjans de vida a les persones per tal que aquestes passessin a dependre de condicions que els eren totalment alienes (sobretot, del treball assalariat). Al llarg d'aquest procés veiem també com l'oligarquia política es posa al costat de la nova oligarquia econòmica que estava emergint, i apareixen lleis que obliguen al treball, criminalitzant la pobresa i el desarrelament que el mateix sistema estava provocant.\nJa ben entrats al segle XX, el procés de mercantilització en el sector agrícola prossegueix el seu avenç mitjançant l'anomenada “Revolució Verda”, que converteix l'agricultura en una eina adaptada als temps moderns globalitzats, incrementant ràpidament la productivitat i el creixement a través de l'explotació intensiva de monocultius mitjançant la mecanització agrícola, la utilització massiva de productes químics (fertilitzants i pesticides), la generalització dels sistemes de reg i la selecció de varietats híbrides d'alt rendiment, entre d'altres. Aquesta transformació, si bé va augmentar la producció d'aliments a escala global en un primer moment, va tenir greus conseqüències ecològiques i va afavorir la concentració de terres i de capitals ja que milers de camperols van ser exclosos d'un sistema agrícola extremadament car.\nFinalment, des dels anys 80 i fins als nostres dies, assistim a una “Segona Revolució Verda”: la imposició de l'agricultura genèticament modificada, orquestrada per corporacions multinacionals privades com Monsanto, l'objectiu de les quals és maximitzar els seus beneficis mitjançant la manipulació genètica que els permet aconseguir lucratives patents. En efecte, després de la privatització de la terra i de l'extensió de l'agricultura química i industrial, presenciem un nou assalt del procés de mercantilització: les patents sobre els organismes vius. Aquest procés, al servei de les grans corporacions i impulsat en els darrers anys per la OMC en el seu acord sobre els ADPIC ("Aspectes dels Drets de Propietat Intel·lectual que Afecten al Comerç"), pretén "garantir" la propietat intel·lectual sobre els organismes vius arreu del món. Es tracta de la privatització de la vida en tota regla i és un procés que va més enllà dels organismes genèticament modificats. Tal i com es desprèn de la sentència d'un jutge del Tribunal Suprem d'Estats Units en declarar patentable el primer ésser viu: “Tot el que sota el sol hagi estat tocat per la mà de l'home pot ésser patentat".\nDavant d'aquest panorama, tenint en compte que la proliferació dels transgènics forma part del procés de mercantilització que porta 200 anys avançant, ens hem de preguntar: és possible, dins els marcs de l'economia de mercat internacionalitzada actual, frenar i revertir la proliferació dels transgènics i així evitar els seus efectes adversos? És realista concebre una prohibició efectiva dels cultius i les importacions d'OGM dins les actuals institucions de la Unió Europea i dins els nostres països?\nIII. L'autorització i l'extensió dels transgènics a Europa: qui no corre vola...\nLa introducció dels transgènics agrícoles a Europa es remunta al període entre 1994-1998, quan la Comissió Europea va donar llum verda a la comercialització de diversos productes OGM. Tot i les primeres autoritzacions, l'any 1999 aquest procés es va aturar a causa de l'escepticisme de la societat i d'alguns estats que vetaren les autoritzacions de nous productes basant-se en raons mediambientals i de salut. Des de llavors es va establir una moratòria de facto sobre els OGM que no va trigar gaire (2003) a ser denunciada davant l'OMC per estats com Argentina, EUA i Canadà (els majors exportadors d'OGM del món), els quals instaven a la UE a millorar la facilitat de les aprovacions de nous productes i a alguns Estats Membres a deixar d'utilitzar “clàusules de salvaguarda” que a la pràctica servien per impedir el cultiu i la importació de productes OGM als seus territoris.\nLes pressions dels països exportadors d'OGM així com les dinàmiques del sistema que necessiten l'obertura i expansió dels mercats, no han trigat gaire a tenir efectes. Per no quedar-se enrere en el joc de la concentració de poder i el creixement en un marc de competència mundial, Europa no pot fer una altra cosa que permetre i promoure la importació i el cultiu de més transgènics. Així, el mes de maig d'aquest any, la Comissió Europea, de la mà de l'EFSA (l'Agència de Seguretat Alimentària de la UE) ha autoritzat el primer cultiu d'aquestes característiques a Europa des de l'inici de la moratòria (la patata Amflora). Al mateix temps, el mes de juliol el Comissari John Dalli ha fet una proposta de regulació que modificaria la directiva 2001/18/EC sobre la possibilitat que els Estats Membres restringeixin o prohibeixin lliurement el cultiu d'OGM al seu territori. Detinguem-nos breument en aquesta nova proposta, ja que és un clar exemple de la direcció que prenen els òrgans de govern de la Unió Europea en relació a la qüestió dels transgènics, com no podria ser d'altra manera dins la lògica de l'economia de mercat internacionalitzada.\nCom hem comentat, fins ara, algunes regions i estats com França, Alemanya, Luxemburg, Àustria, Itàlia i Grècia havien utilitzat “clàusules de salvaguarda” previstes en alguns articles de diverses regulacions i directives europees, com ara l'article 23 de la directiva 2001/18 /EC, per tal de prohibir la importació i el cultiu d'alguns OGM com a productes o components d'un producte si consideraven que malgrat ésser autoritzats per la Unió Europea, aquests podien representar un greu risc per a la salut i el medi ambient. La nova proposta de Dalli consisteix en afegir a aquesta Directiva un nou article que només parla de la restricció o prohibició del cultiu, no de la importació. De fet, en el desenvolupament de la proposta de modificació s'emfatitza en diversos punts que la regulació només es refereix a la possibilitat de prohibir els cultius transgènics, però en cap cas d'obstaculitzar la seva importació o la seva entrada al país, cosa que trencaria amb les obligacions del lliure mercat i l'OMC.\nPer altra banda, el nou article introdueix una nova condició per poder prohibir el cultiu d'OGM: les raons que justifiquin les mesures preses pels estats no poden estar basades en motius relacionats amb l'avaluació dels efectes adversos sobre la salut i el medi ambient. Per tant, si s'aprova aquest article, què succeirà amb les “clàusules de salvaguarda” que fins ara havien permès prohibir o restringir el cultiu i la importació d'OGM? Aquestes, que precisament només es podien aplicar si s'al·legaven motius mediambientals o de salut, quedaran desactivades de facto ja que tota l'autoritat per decidir si un OGM pot provocar danys mediambientals o de salut recaurà en l'EFSA.\nAixí doncs, la nova proposta de Dalli no només desbloqueja el procés d'aprovació de nous productes en l'àmbit europeu, que fins ara tenia dificultats per tirar endavant a causa del vet de diversos estats, sinó que a més, elimina la possibilitat d'utilitzar les “clàusules de salvaguarda” que a la pràctica protegien els mercats interns de l'entrada de transgènics. I resta tan sols... la possibilitat de prohibir el cultiu. Però... és efectiva aquesta possibilitat en el marc institucional actual? Nombrosos exemples il·lustren la impossibilitat de protegir-nos dels OGM en un marc d'economia de mercat internacionalitzada, com ara el cas de Mèxic, en què malgrat una moratòria sobre els cultius de blat de moro transgènic, el blat de moro mexicà va acabar contaminat amb blat de moro OGM procedent d'EUA a causa de l'ALENA, un acord de lliure comerç en virtut del qual no es pot impedir la importació massiva d'aquest cereal al país. Per altra banda, el Paraguai, veí de la transgènica Argentina, va haver d'autoritzar els cultius transgènics a posteriori un cop es va haver constatat que de facto, la contaminació transgènica havia arribat als seus camps.\nIV. La necessitat d'un nou marc institucional: la proposta de la Democràcia Inclusiva\nCom hem vist, la proliferació dels transgènics està estretament relacionada amb les dinàmiques de l'economia de mercat capitalista, que estén la mercantilització a cada cop més àmbits de la vida. Així, no té res d'estrany el rumb que segueix la Unió Europea en aquesta matèria: l'extensió de l'agricultura genèticament modificada, lluny de ser una qüestió de (mala) voluntat política o una elecció (equivocada) per part de les elits, deriva directament del funcionament estructural de l'actual sistema d'organització socioeconòmic. Per tant, un món sense transgènics només és possible en la mesura que superem el sistema que fa necessàries i possibles aquest tipus d'aberracions. La tendència a patentar els éssers vius i modificar-los en la seva essència per incrementar el lucre corporatiu no cessarà fins que no es desactivin les seves causes. Això requereix d'un nou moviment polític que no es restringeixi a la protesta, sinó que actuï amb fortalesa i coratge per construir un nou marc institucional on siguin les persones les que controlin democràticament les decisions econòmiques i polítiques que els afecten, com per exemple les decisions sobre les tècniques agrícoles emprades. Però per començar a construir un moviment d'aquest tipus, necessitem visualitzar el tipus de societat que desitgem i com podríem construir-la.\nEn aquest sentit, la proposta de la Democràcia Inclusiva ofereix una visió realista i desitjable d'un nou marc institucional que elimina les causes de les principals patologies del món contemporani que, com la transgènesi, deriven de la concentració de poder inherent al sistema de l'economia de mercat capitalista i la "democràcia" representativa. La Democràcia Inclusiva (DI) és una proposta d'estructura institucional que inclou a tota la població i a tots els àmbits de la vida col·lectiva en un règim de gestió democràtica, és a dir, de distribució igualitària del poder entre tots els ciutadans. Es tracta de reprendre col·lectivament les regnes de la política i de l'economia per construir una nova forma d'organització social que tingui l'objectiu de satisfer les necessitats de les persones i que permeti la reintegració de la societat amb la Natura, fent desaparèixer les causes que ens han conduït a l'actual crisi multidimensional.\nEl projecte de la DI consisteix en la creació de noves institucions i cultura en tots els àmbits de la societat: econòmic, polític, social i ecològic. Així, la democràcia política consisteix en la creació d'institucions locals de democràcia directa en la forma d'assemblees ciutadanes que decideixen les qüestions fonamentals que afecten la vida col·lectiva, entre les quals hi ha l'agricultura i l'alimentació. És altament probable que si les persones podem decidir directament quina agricultura volem amb consciència de causa, evitarem aquelles tècniques que tenen efectes nocius sobre la nostra salut i el medi, tècniques que en l'actualitat són les que prevalen perquè estem institucionalment incapacitats per controlar les condicions que afecten a les nostres vides.\nLa democràcia econòmica consisteix en la creació d'institucions de propietat col·lectiva dels recursos productius i un control col·lectiu d'aquests per part de les assemblees demòtiques. Així, construint una democràcia inclusiva es revertiria el procés de mercantilització ja que el sistema de mercat es substituiria per un sistema econòmic demòtic on els mitjans de producció i els recursos naturals, com ara la terra, la maquinària i les llavors, serien posseïts i controlats per la ciutadania en favor de l'interès general expressat en les assemblees municipals i no seria possible la possessió privada que comporta que els interessos parcials passin per damunt de l'interès general.\nLa democràcia en l'àmbit social consisteix en la creació d'institucions d'autogestió als llocs de treball, a les institucions educatives i culturals, etc. que dirigeixen la seva activitat en concordança amb els objectius generals establerts per les assemblees ciutadanes. Així, les empreses, les institucions educatives, els mitjans de comunicació, etc. serien de la comunitat i per a la comunitat i es guiarien per l'interès general democràticament establert i no per interessos particulars o mercantils, com passa actualment (i el cas dels transgènics n'és un exemple paradigmàtic).\nL'establiment d'una democràcia ecològica passa per la creació d'unes institucions i una cultura que assegurin la reintegració de la societat amb la natura. Això implica una economia local al servei de les persones, que no es basi en el creixement econòmic incessant ni en la gestió lucrativa i privada. D'aquesta manera, per exemple, en una DI l'agricultura industrial, química i transgènica basada en monocultius al servei del mercat global, que avui tendeix a imposar-se arreu del món, deixaria de tenir la seva raó de ser, i per contrapartida, probablement apareixerien desenes de raons per impulsar i cuidar l'agricultura biològica, local, diversa i disponible per a tothom. L'establiment d'una nova economia local, juntament amb una nova paideia democràtica, possibilitaria el sorgiment d'un nou sistema de valors que no es basaria en la dominació dels éssers humans ni de la natura.\nV. Recuperem la sobirania alimentaria recuperant la sobirania popular: la transició cap a una Democràcia Inclusiva\nTenint en compte que el sistema de l'economia de mercat capitalista i la "democràcia" representativa porta dos segles funcionant, ningú s’hauria de fer il·lusions que l’establiment d'una democràcia inclusiva serà un procés ràpid o senzill. Aquest procés està obligat a ser llarg i a implicar un moviment popular enorme estès al llarg de tot un període històric. Per això, si bé és important tenir unes idees clares sobre el possible funcionament d'una societat alternativa (evidentment, seran les assemblees del futur les que decidiran quina forma prendrà en cada moment l'organització social) és també indispensable proposar una estratègia de transició que ens condueixi progressivament a la substitució del marc institucional actual.\nAixí, per una banda, el procés per a l'establiment progressiu d'una democràcia inclusiva requereix en primer lloc la construcció d'un moviment que:\n- Sigui conscient que la crisi multidimensional actual és fruit del sistema socioeconòmic establert i el seu procés de mercantilització inherent, que afecta cada cop més àmbits de la vida (educació, salut, cultura, etc.).\n- Uneixi tots aquells grups socials que volen canviar la societat amb una visió comuna del món, un paradigma comú, que vegi la causa última de totes les crisis que afrontem en les actuals estructures que asseguren la concentració de poder en tots els àmbits, així com els sistemes de valors corresponents.\n- Proposi una nova forma d'organització social basada en la redistribució del poder polític, econòmic i social entre els ciutadans, això és, en una veritable democràcia, així com una estratègia de transició que permeti començar a actuar aquí i ara.\nPer altra banda, l'estratègia de transició de la DI requereix una conjunció de diverses tàctiques que tenen la particularitat de no ser un fi en si mateixes sinó de formar part d'un programa que té l'objectiu explícit de substituir l'economia de mercat i la "democràcia" estatista per una democràcia inclusiva.\nAixí, en el marc de la construcció d'una DI, podem impulsar mesures que ens condueixin progressivament a l'establiment d'una agricultura local, ecològica i lliure de transgènics. Per exemple, amb la creació d'un nou tipus d'empreses, les empreses demòtiques, controlades i posseïdes per la ciutadania d'una àrea geogràfica determinada i autogestionades pels seus treballadors, que produirien bàsicament per al mercat local i amb recursos locals, la utilització de llavors transgèniques no tindria raó de ser, ja que aquestes s'han de comprar cada any a corporacions multinacionals i van en detriment de la conservació de llavors locals i de l'autonomia dels agricultors.\nTambé, un pas important per establir i multiplicar aquestes empreses demòtiques en un nucli de població pot ser la presentació de la proposta de la DI a les eleccions locals. Aquest és un mitjà eficaç per difondre massivament un programa a favor d'una democràcia inclusiva i donar l'oportunitat d'iniciar la seva execució immediata a una escala social important. En el cas de l'agricultura i l'alimentació, la presa del poder local per part de les assembles populars podria incentivar un procés de municipalització de terres i de creació de cooperatives demòtiques de producció i consum agroecològic. Es podria decidir taxar fortament les corporacions transnacionals que operin al municipi i dedicar els impostos locals a consolidar el sector econòmic demòtic. A més, si som conscients que la problemàtica dels transgènics, com la majoria de problemàtiques actuals, té un abast internacional, és important que totes les comunitats on el moviment de DI hagi pres el poder local es confederin en l'àmbit regional, nacional i internacional, en un procés que pugui arribar a substituir progressivament l'actual Unió Europea de capitalistes per una Comunitat Europea dels pobles i les actuals organitzacions internacionals oligàrquiques per assemblees confederals democràtiques on les veus de totes les comunitats es puguin fer sentir a través de delegats revocables.\nD'altra banda, el moviment de DI podria finançar equips de recerca i investigació científica que contrarestessin totes les fal·làcies de la "ciència" que construeix teories i realitza experiments al servei dels interessos de les grans corporacions (biotecnològiques, farmacèutiques, etc.) ja que depèn plenament d'elles. La creació de mitjans de comunicació demòtics amb capacitat de difondre massivament a les comunitats una informació lliure d'interessos parcials mercantils és també crucial en aquest procés.\nSi bé l'establiment d'institucions econòmiques alternatives és una condició imprescindible per possibilitar l'existència d'un marc institucional ecològic, la condició suficient són uns valors de respecte i unió amb la natura, és a dir, un nou paradigma social que no vegi la natura com una màquina i els codis genètics com un Lego del qual es poden recombinar les peces segons la voluntat humana, sinó que tingui una concepció de la natura i la genètica com un tot complex i interdependent. Aquests nous valors han d'anar evolucionant en paral·lel amb la participació dels ciutadans en les noves institucions demòtiques. La creació d'institucions educatives democràtiques i no mercantilitzades podria tenir un paper fonamental en aquest procés d'evolució de la consciència.\nEn conclusió, la construcció d'una forma d'organització social autènticament democràtica i realment ecològica és probablement l'única sortida a la crisi multidimensional actual en la qual s'insereix la problemàtica dels transgènics. No podem deixar el nostre futur en mans d'unes elits privilegiades que monopolitzen el poder polític i econòmic en benefici propi, ni d'unes dinàmiques que perseguint el creixement i la mercantilització espolien progressivament el planeta i la major part dels seus habitants. La transformació social que necessitem és a les nostres mans i, com diu Castoriadis, "la seva realització no depèn de res més que de l'activitat lúcida dels individus i dels pobles, de la seva comprensió, de la seva voluntat, de la seva imaginació".\n L'any 2007 els cultius transgènics comptaven amb 114,3 milions d'hectàrees arreu de 23 països (12 dels quals són països empobrits). L'any 2006 als Estats Units, el 89% de les plantacions de soja eren transgèniques, així com el 83% del cotó i el 61% del blat. A l'Argentina, actualment, més del 60% de les terres de cultiu estan cobertes pel nou “or verd”, la soja transgènica. Per altra banda, Espanya és un dels països de la Unió Europea amb més cultius d'OGM, especialment de blat de moro, (76.000 hectàrees el 2009, el 20% del total de blat cultivat) i aquest país també és el líder europeu en l'allotjament de camps experimentals d'OGM a l'aire lliure (alberga pràcticament la meitat dels assajos a l'aire lliure de la UE -un 42%-). Font: Amigos de la Tierra www.tierra.org.\n Per una àmplia informació de tots els problemes que impliquen els OGM recomano vivament la lectura del llibre “El Mundo según Monsanto”, de la periodista Marie Monique Robin o el visionat del documental homònim que podeu trobar en línia.\n Veure per exemple el procés d'aprovació dels OGM als EUA (El Mundo según Monsanto, cap.7), les relacions de l'Agència de Seguretat Alimentària de la UE (EFSA) amb la indústria biotecnològica http://www.foeeurope.org/GMOs/publications/EFSAreport.pdf o l'informe "Las Malas compañías" http://www.foeeurope.org/GMOs/publications/Las_Malas_Companias.pdf\n Veure per exemple els problemes que estan causant a Amèrica Llatina o a l'Índia (El Mundo según Monsanto, cap.13-14-15)\n Per exemple al Paraguai 100.000 persones són expulsades cada any del camp cap a la ciutat degut a l'avenç de l'agricultura transgènica i la progressiva concentració de terres. Font: El Mundo según Monsanto, cap.14\n Així, la conseqüència de la introducció de blat de moro OGM a l'Estat Espanyol ha estat la pràctica desaparició del blat de moro ecològic o convencional. Per altra banda, a Argentina més de 200.000 hectàrees de bosc primari desapareixen cada any, degut principalment a l'expansió del cultiu de soja transgènica. Pel que fa a la toxicitat dels productes químics utilitzats en els cultius OGM veure per exemple “L'herbicida Monsanto Roundup, que es ven conjuntament amb les llavors de varietats transgèniques, és letal per les cèl·lules humanes”http://www.somloquesembrem.org/index3.php?actual=7&actual2=100 o bé El Mundo según Monsanto, cap.4.\n Nombrosos estudis dels efectes dels transgènics sobre la salut: http://www.somloquesembrem.org/index.php?id=33&hover=14 . Fins i tot la Comissió Europea ha arribat a admetre en algun moment les incerteses dels aliments OGM. Vegeu James Sturcke“EU commission 'admitted GM food uncertainty'”\n Aquest procés és analitzat amb detall per Karl Polanyi al llibre “La Gran Transformació”\n Karl Marx, “El Capital”, capítol 24.\n Vandana Shiva ha estat una de les persones que ha denunciat amb més vehemència els problemes de la Revolució Verda. Vegeu per exemple: http://livingheritage.org/green-revolution.htm\n Per saber-ne més vegeu El Mundo según Monsanto, cap.16\n Ibid, pàg. 304\n Veure “WTO rules EU importban illegal” o també“US wins WTO backing in war with Europe over GM food"\n L'article parla de prohibir o restringir provisionalment l'ús i/o la venda d'OGM. Malgrat això, l'article previ es contradiu directament amb aquest en assenyalar que no es pot prohibir, restringir o impedir la posada al mercat dels OGM autoritzats.\n Recordem el funcionament més que dubtós d'aquest organisme i de les seves relacions amb la indústria biotecnològica: http://www.foeeurope.org/GMOs/publications/EFSAreport.pdf\n En aquest sentit els estats poden al·legar per exemple motius socioeconòmics, com ara impossibilitat de garantir la coexistència entre cultius OGM i cultius ecològics o convencionals\n Per conèixer en detall aquests dos exemples vegeu El Mundo según Monsanto cap.12 i 14\n El projecte polític i la perspectiva teòrica de la Democràcia Inclusiva ha estat extensament desenvolupat en els darrers vint anys principalment per Takis Fotopoulos. Per una exposició detallada vegeu “Hacia una democracia inclusiva- la crisis generalizada de la economía de crecimiento y la necesidad de un nuevo proyecto liberador” Takis Fotopoulos, 1997) disponible a www.democraciainclusiva.org.\n Una crisi que afecta tots els àmbits de la vida, l'àmbit polític, social, cultural, econòmic, ecològic, ideològic, etc.\n Trobem nombrosos exemples que il·lustren la influència de la indústria biotecnològica en diversos camps socials: en l'àmbit dels mitjans de comunicació podem observar com el finançament de la revista Nature depèn fonamentalment dels anuncis pagats per grans empreses o com l'any 1998 la revista The Ecologist va tenir molts problemes per imprimir i distribuir un número dedicat a la multinacional Monsanto. Per altra banda, investigadors com Arpad Pusztai han estat víctimes d'un linxament mediàtic, científic i acadèmic en fer sortir a la llum un estudi que qüestionava la seguretat d'unes patates OGM.Vegeu El Mundo según Monsanto cap. 8 i 9\n En aquest artícle fem algunes pinzellades sobre l'estratègia de transició proposada per assolir una DI, particularment d'allò que resulta rellevant en l'àmbit de l'alimentació i l'agricultura. Per una descripció àmplia i global de l'estratègia proposada, vegeu el capítol 7 del llibre “Hacia una democracia inclusiva” o bé l'artícle “Estratègies de transició i el projecte de la DI” que podeu trobar a www.democraciainclusiva.org/txt/estrat.pdf\n La presentació del programa de DI no es fa com a part d'un partit polític convencional sinó d'un moviment que té l'objectiu de dissoldre el poder local concentrat i passar la gestió municipal a les assemblees de ciutadans.\n Per una explicació detallada de l'organització confederal, veure “Hacia una Democracia Inclusiva” cap 6.\nPublicado por GADI Catalunya en divendres, de setembre 24, 2010\nSajolida 8 de febrer de 2011, a les 14:37\nMolt bonica la teoria, com sempre... I la pràctica?\nAnònim 11 de febrer de 2011, a les 18:19\nHi ha una frase que trobo molt encertada, que diu "no hi ha res tan pràctic com una bona teoria". En efecte, en el camp de la política i de la ètica, es tracta de que tinguem una actuació intel·ligent i una inteligència actuant, que són les dues cares de la mateixa moneda...\nLa primera pràctica per a la transició a una Democràcia Inclusiva és la que estem duent a terme actualment: grups d'estudi, grups d'acció, xerrades, publicacions, traduccions, artícles, etc. tot això amb la idea d'anar-nos organitzant i cultivant el canvi que desitjem. Així que si trobes encertada la teoria de la DI et convido a que la posis també en la teva pràctica, com estem fent cada cop més persones.


Gabinets d'oficina de la Xina, Henan Vimasun Industry Co., Ltd.\nTenim experiència en oferir un Office Cupboard d'òptima qualitat als nostres valuosos clients. Disponible amb nosaltres a preus de mercat altament assequibles, aquests armaris s'utilitzen per emmagatzemar documents en paper de manera organitzada....\nRecobriment en pols 2 Porta giratòria Armaris grans d'emmagatzematge d'oficina amb prestatges assequibles\nEls armaris d'oficina d'acer oferts ofereixen acabat de construcció resistent i es desenvolupen en acabat de material laminat d'acer laminat en fred de diferents gruixos. A més, aquests armaris també vénen amb un suport adequat de recobriment de pols per...\n2 Papereria de l'oficina de porta d'oficina Armaris d'emmagatzematge amb prestatges\nSom un dels noms principals en la fabricació i exportació d'armari d'oficina d'acer. Utilitzem les matèries primeres de millor qualitat per fabricar aquests armaris. Aquests armaris són un exemple perfecte per a una exquisida...\nSeguretat completa Seguretat Armaris d'emmagatzematge d'acer en laminació en fred\nLa nostra empresa s'ha consolidat com un nom líder dels armaris d'oficines d'acer. Es tracta de productes de disseny dissenyats per a ús en edificis d'habitatges i oficines. Les seves característiques permeten tenir bells interiors....\nUna varietat d'alta qualitat d'armaris d'oficines d'acer, principalment fabricats en engrossiment de plaques d'acer laminat en fred d'alta qualitat, tecnologia sofisticada, protecció ambiental ecològica, aspersió electrostàtica, més durable i suau. Els...\nAmb els nostres anys d'experiència i coneixement en el domini, oferim una àmplia gamma d'armaris d'oficines. Aquesta oficina d'Almirah és molt recomanable entre els clients per la seva resistència a la corrosió i robustesa. A més d'això,...


Proteòmica en pacients amb carcinoma de cap i coll i en pacients amb adenocarcinoma pancreàtic\nDirecció: Francesc Gonzàlez i Sastre\nEn l'actualitat es duen a terme dues etapes del programa:\na) Optimització d’un mètode d’extracció peptídica basat en l’ús de micropartícules paramagnètiques funcionalitzades amb coure (IMAC-Cu, Bruker Diagnostic) i adaptació al robot Freedom EVO de Tecan.\nL’equip de purificació IMAC-Cu s’utilitza per a la captura específica de proteïnes i pèptids de les mostres biològiques i es basa en la interacció electrostàtica abans de l’anàlisi per espectrometria de masses MALDI-TOF / TOF MS.\nS’ha utilitzat l’equip IMAC-Cu, que purifica i elimina sals dels pèptids i proteïnes prèviament a l’anàlisi MALDITOF / TOF MS. Són micropartícules superparamagnètiques amb una gran superfície porosa funcionalitzada amb ions de coure.\nEl protocol proposat pel fabricant presentava problemes de captura i elució selectiva d’un pèptid de m/z 1465 que produïa espectres amb un nombre baix de pics, la qual cosa disminuïa la sensibilitat de la tècnica. En conseqüència, es van modificar les condicions d’elució, i va millorar considerablement el nombre de pics extrets. L’elució es va realitzar amb una solució al 30 % d’acetonitril amb un 0,1 % de TFA i un tampó de citrat amònic.\nAixí mateix, s’ha fet servir com a matriu la 2,6 dihidroxiacetofenona i no l’àcid alfacianohidroxycinamic proposat pel fabricant, ja que s’obtenen espectres amb una resolució més elevada. Posteriorment, el mètode s’ha automatitzat en un robot Freedom EVO de Tecan.\nb) Anàlisi de les mostres corresponents als estudis de pacients amb carcinoma de cap i coll i de pacients amb adenocarcinoma pancreàtic.\nEstudi del carcinoma de cap i coll\nEl tractament dels tumors en estadi inicial consisteix habitualment a aplicar-hi cirurgia o radioteràpia, optant per una teràpia o una altra en funció de l’experiència institucional del centre, la funcionalitat i morbiditat associades a cadascun dels tractaments i la disponibilitat dels diferents tipus de tractament en cada institució.\nA l’Hospital Clínic es diagnostiquen i es tracten cada any entre cent vuitanta i dos-cents nous pacients amb carcinomes escatosos de cap i coll, dels quals un 40 % es diagnostiquen en estadis precoços. Un 60 % dels pacients amb carcinomes escatosos de cap i coll diagnosticats en estadi precoç es consideren sensibles a un tractament amb radioteràpia.\nLa capacitat de control local de la malaltia per part de la radioteràpia en aquest grup de tumors oscil.la entre el 65 % i el 90 %, depenent de la localització i extensió local del tumor.\nDiferents estudis han demostrat que la capacitat de control de la malaltia per part de la radioteràpia depèn de l’existència d’alteracions biològiques en les cèl.lules tumorals. Així, s’ha associat el fracàs del tractament amb radioteràpia amb la ploïdia tumoral, la densitat vascular del tumor, l’expressió de l’EGFR i del TGF-α, la p53 o les proteïnes relacionades amb el cicle apoptòtic, com la BCL-2. De tota manera, les troballes que associen la radioresistència amb diferents esdeveniments biològics relacionats amb els tumors no han pogut ser reproduïdes de forma sistemàtica a tots els estudis realitzats.\nLa capacitat de resistència a la radioteràpia del tumor és un fenomen complex i multifactorial, que depèn de característiques biològiques intrínseques al tumor, però que, a més, es relaciona de forma significativa amb variables extratumorals, com pot ser el valor d’hemoglobina del pacient.\nÉs molt possible que aquests factors tumorals que condicionen la seva resposta al tractament tinguin una representació metabòlica en el sèrum. Un estudi del perfil proteic del sèrum d’aquests pacients podria identificar elements diferencials que ajudessin a discriminar el grup de pacients candidats a un tractament amb radioteràpia, per oferir la cirurgia com a alternativa terapèutica a aquells pacients en què les dades de l’estudi proteòmic fessin sospitar una possible radioresistència. Atesa l’alta presència d’aquests tipus de tumors i la transcendència terapèutica, una troballa d’aquestes característiques tindria un elevat impacte en el maneig d’aquest grup de pacients.\nS’han analitzat mostres corresponents a noranta-sis pacients amb carcinomes escatosos infiltrants de cap i coll (cavitat oral, oro i hipofaringe i laringe) en estadis inicials (i-ii), que han rebut tractament amb radioteràpia amb intenció radical i dels quals es disposa d’una mostra de sèrum congelada a –80 ºC.\nEn tots els casos, les mostres de sèrum es van obtenir abans del tractament amb radioteràpia. En tots els pacients es va recollir la informació referent a antecedents rellevants, tipus de tractament realitzat i seguiment. Aquesta informació s’introdueix de forma prospectiva en una base de dades oncològica.\nL’objectiu final és identificar biomarcadors sèrics de resposta al tractament avaluant les mostres en dos grups: grup amb recidiva i grup lliure de malaltia durant el seguiment.\nEstudi de l’adenocarcinoma pancreàtic\nA l’Hospital Clínic el protocol per al diagnòstic i tractament del càncer de pàncrees inclou la determinació del marcador tumoral CA19.9 en sèrum i la detecció de mutacions al gen K-ras en mostres de suc pancreàtic i de punció/aspiració amb agulla fina. Tanmateix, no existeix cap marcador per al diagnòstic ràpid de l’adenocarcinoma pancreàtic i el diagnòstic diferencial de la pancreatitis crònica.\nS’han realitzat els perfils proteics en cent sis pacients, quaranta-nou amb diagnòstic confirmat d’adenocarcinoma pancreàtic i cinquanta-set amb diagnòstic de pancreatitis crònica. L’objectiu és identificar un marcador diagnòstic de l’adenocarcinoma pancreàtic.


Antonio López Aguado - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Antonio López de Aguado)\nAntonio López Aguado (Madrid, 1764 - 1831) va ser un arquitecte neoclàssic espanyol.\n1831 (66/67 anys)\nFaçana sud de la Porta de Toledo.\nDeixeble de Juan de Villanueva, va estudiar a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, sent pensionat per a continuar la seva formació a Itàlia i a França. El 1795 va ser nomenat membre de la Comissió d'Arquitectura de l'Acadèmia, així com professor en aquesta. El 1799 va ser nomenat Tinent Director d'Arquitectura i finalment el 1805 Director d'Arquitectura.\nEl gruix de la seva producció es troba a Madrid (ciutat de la qual va ser nomenat Mestre Major, càrrec equivalent al d'arquitecte municipal el 1814), on va realitzar nombroses obres pel rei Ferran VII. Així, se li deuen la porta de Toledo i el projecte del Teatre Real. D'aquest últim, si bé la durada del període constructiu (la seva construcció la va començar López Aguado el 1818 i es va perllongar fins a 1850, amb importants reformes durant el segle XX) que van desfigurar en gran manera el projecte. Són responsabilitat de López Aguado la planta en forma de pentàgon irregular allargat, la seva disposició enfront del Palau Reial a l'altre costat de la plaça d'Orient, i la seva escena rectangular de gran grandària.\nVa intervenir també en el disseny del que avui és el Parc del Caprici, a l'Albereda d'Osuna, on va construir, entre altres edificis, el Saló de Ball (1815), de planta octogonal. Per a l'Ajuntament de Madrid va construir el Casino de la Reina, de planta rectangular i envoltat de jardins. Va treballar també en la consolidació i acondicionament de l'edifici de Villanueva pel Museu Fernandino (1814-1831), en el que seria posteriorment el Museu del Prado. Altres obres seves són els palaus del marquès de la Sonora i del duc de Villahermosa (edifici que actualment alberga el Museu Thyssen-Bornemisza de Madrid, o el Palau de Fernán Núñez.\nFora de Madrid destaca el projecte del Real Balneari de la Isabela, una ciutat balneari situada al costat de Sacedón (Guadalajara) que la seva construcció es va estendre entre 1817 i 1826 i actualment es troba sota les aigües del pantà de Buendía o els Banys de la Reina a Solán de Cabras (1817).\n↑ Álvaro Recio Mir: Antonio López Aguado y los proyectos neoclásicos para el retablo de la capilla de los Dolores de la Catedral de Sevilla, Boletín de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando. Primer semestre de 1998. Número 86, pg. 388-389.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Antonio_López_Aguado&oldid=21752784»\nLast edited on 19 ago 2019, at 15:29


Sant Pancraç Day - Bases del concurso\nBases del concurs Sanpa 2015\nMotiu: Fotografia de Sant Pancraç (en qualsevol representació o al·legoria), relacionat amb el comerç de barri i/o PIME.\nParticipants: Qualsevol persona física major d’edat, propietari o treballador d’un comerç de barri o PIME situat a Barcelona capital.\nInscripció i participació: gratuïta.\nPodrà presentar-se una única fotografia per participant, comerç i/o PIME.\nLes fotografies hauran de tenir un format electrònic: jpg, tiff, png...i amb la major qualitat possible.\nEl termini de recepció de les fotografies comença el dia 8 de maig i finalitza el 24 de maig de 2015 a les 23:59 hores.\nEnviament de les fotografies: El concurs es realitza a través de la app de easypromos i els comerços podran penjar la foto seguint les següents instruccions: http://basicfront.easypromosapp.com/p/192070 abans de la data i hora indicada. Totes les fotografies enviades fora de termini no passaran a formar part del concurs.\nLa participació en el concurs implica l’acceptació per part de l’autor de que la foto enviada serà inclosa en els arxius de Cromek System (en endavant L’EMPRESA), podent realitzar L’EMPRESA exposicions bé a través de la web de www.descuentosbarcelona.es, www.cromeksystem.com, així com a les diferents xarxes socials, enviament de correus electrònics que L’EMPRESA utilitzi per a la difusió del concurs, o bé en suport paper. Així mateix, els participants cedeixen els drets de reproducció de les seves obres a L’EMPRESA sempre que sigui per a finalitats no lucratives.\nL’EMPRESA pressuposa que el fotògraf té l’autorització i/o permís per realitzar i presentar la fotografia de Sant Pancraç, recaient sobre l’autor tota responsabilitat relacionada amb els drets.\nEl concurs consta d’un primer i únic premi: Sanpa d’Or, estatueta realitzada per Victoria Ibars. Aquest premi serà entregat per l’actual alcalde de Barcelona, l’excel·lentíssim Sr. Trias.\nPublicació de les fotografies del participants: Des del 8 de maig fins al 24 de maig publicarem a la pàgina web de L’EMPRESA les fotos de tots els participants per ordre d’arribada.www.descuentosbarcelona.es/sanpa-2015/concurso-sanpa-2015/\nPeríode de votacions: des de la data de publicació a Facebook i fins el 24 de maig a les 23:59h estarà obert el termini per les votacions que consistirà en aconseguir el major nombre de “vots”. Només es comptabilitzaran els “vots” originals dins del concurs de Facebook de L’EMPRESA i no seran vàlids els de les imatges compartides a altres perfils.\nDecisió del jurat: Les 10 fotos amb major nombre de “vots”, passaran a ser valorades pel jurat, els quals escolliran la foto guanyadora del SanPa 2015.\nEn el cas d’empat entre la desena foto amb major nombre de “vots” i les successives, L’EMPRESA es reserva el dret d’ampliar el període de votacions per aconseguir el desempat. S’informarà d’aquesta decisió a través de les xarxes socials i als autors de les fotos.\nEl veredicte del concurs es farà públic el 29 de maig de 2015 a través de la web de www.descuentosbarcelona.es, així com a les diferents xarxes socials. Amb anterioritat es comunicarà individualment a la persona premiada. Aquest veredicte serà inapel·lable.\nPer motius organitzatius, L’EMPRESA podrà endarrerir la publicació del guanyador del concurs sense previ avís.\nEstarà format per un grup de persones especialitzades en el sector del comerç i el consum. Els components s’aniran fent públics a les xarxes socials a mesura que avanci el concurs.\nCriteris del jurat per decidir a favor d’una fotografia o altre:\nQue la fotografia transmeti un o diversos dels següents punts: el nom del negoci, el servei o producte i /o la ubicació.\nLa participació en el concurs implica l’acceptació de totes i cada una de les bases del mateix. L’EMPRESA queda facultada per resoldre qualsevol contingència no prevista a les Bases.\nPer a qualsevol dubte pot dirigir-se al correu electrònic: sanpa@descuentosbarcelona.es\nC/ Balmes, 152 2º 2ª,


Campanyes per a la recollida de fracció resta\nLa fracció resta és aquella fracció dels residus que queda a la bossa de residus domèstics quan ja s'han separat tots aquells residus valoritzables i aquells que per la seva naturalesa cal portar a la deixalleria. Els residus de la fracció resta no es poden reciclar i són:\nTAMPONS I COMPRESES\nALTRES OBJECTES QUE NO TINGUIN POSSIBILITAT DE GESTIONAR-SE ALS CONTENIDORS DE SELECTIVA I LES DEIXALLERIES\nLes campanyes relacionades amb aquesta fracció tenen per objectiu:\nInformar als usuaris que els residus perillosos no es poden posar als contenidors.\nReduir la presència de residus voluminosos al voltant de les àrees d'aportació.\nInformar als usuaris els serveis de recollida o contenidors alternatius que cal utilitzar per a tipologies de residus que poden generar dubtes.\nComuniquem la perillositat de petards i bengales\nEl material pirotècnic, la sigui per lleure en dates assenyalades, com per usos nàutics, bengales de vaixells, no es pot llençar caducat als contenidors de fracció resta. La seva perillositat és levada perque pot causar greus problemes tant durant el seu transports com durant el tractament a la planta de triatge.\nAquest tipus de residus cal dipositar-ho en una deixalleria. I en el cas de les bengales dels vaixells cal retornar-ho als punts de venda o bé utilitzar els serveis específics pels ports.\nVist que ja hi ha hagut petits incendis a planta de triatge arrel d'aquest tipus de bengales, posem a disposició dels ajuntaments un adhesiu pels contenidors il·lustratiu del problema. Aquest vol fer prendre consciència als usuaris de la seva perillositat i proposa el mètode de gestió adient.


51. Contraccions: 'al', 'del', 'pel', 'can', etc.\n52. Represa pronominal dels complements de lloc / Complements de lloc desplaçats / 'Al Garraf anirem aquest estiu' o 'Al Garraf hi anirem aquest estiu'?\n53. 'el febrer', 'al febrer', 'pel febrer' o 'en febrer'? / Preposició davant dels noms dels mesos\nÉs correcta l'expressió 'al respecte' en català?\nLes locucions respecte a i respecte de tenen el significat 'pel que fa a'. Per exemple:\nLa consciència que tenia el músic respecte a la capacitat transformadora del seu art era sorprenent.\nTinc dubtes respecte d'aquesta qüestió.\nAquestes locucions no prescindeixen de les preposicions a o de, tret que al darrere no hi hagi complement, cas en què es fa servir al respecte. Per exemple:\nA la reunió hem tractat de totes aquestes dades i ens han demanat un informe al respecte ('respecte de totes aquestes dades').\n60. 'No l'han deixat parlar' o 'No han deixat que parli'? / 'Vaig veure'l fugir' o 'Vaig veure que fugia'? / Alternança d'infinitiu i subordinada amb la partícula 'que' amb 'fer' i 'deixar' i els verbs de percepció


La Natura a la Baixa Tordera: 2008-08-10\nDISPONIBLE EL BUTLLETÍ CLIMÀTIC MENSUAL. JULIOL DE 2008\nDisponible el Butlletí Climàtic Mensual. Juliol de 2008, del Servei Meteorològic de Catalunya.\nEl podeu veure aquí...\nJuliol ha estat un mes sec a la Baixa Tordera, amb menys de 20 mm de precipitació acumulada que representa un 50-70%, depenent de l’indret, de la mitjana climàtica mensual.\nAmb uns 22-23ºC de temperatura mitjana mensual, aproximadament mig grau per sota de la mitjana climàtica mensual.\nVoltants del Pla de Sant Esteve (Tordera) 15/8/08. José Moreno\nEn visita al Mas on la setmana passada es van anellar les òlibes (Tyto alba)...\nAnellament d’òlibes (Tyto alba) a Tordera 10/8/08. José Moreno i Enric Badosa\n... en José Moreno ha vist a dos de les òlibes descansant a una biga (Fotografies d'en José Moreno)...\na la teulada un mussol comú (Athene noctua)...\nniu d’oreneta vulgar (Hirundo rustica) ocupat per cargolet (Troglodytes troglodytes)...\na altre Mas proper... molt moviment d’òlibes, restes de cagades i egaglòpiles.\nA un camp proper... un capsigrany (Lanius senator).\nAvui en visita a un Mas en runes a un indret de Pineda de Mar...\n21 nius d'orenetes vulgars (Hirundo rustica) a les bigues.\nCentenars de coloms roquers (Columba livia) amb tot l’interior de les estances plenes de niuades i cagades\nA altre Mas en runes proper...\n1 mussol comú (Athene noctua) sortint d’una cavitat on ha criat aquest any.\nnius d'orenetes vulgars (Hirundo rustica)\nFOTODENÚNCIA 15/8/08... MORTANDAT DE PEIXOS I AMFIBIS AL RIU TORDERA (FOGARS DE LA SELVA)\nPorto tota la setmana visitant el tram del riu Tordera al seu pas pel Polígon Industrial de Fogars de la Selva, revisant les trampes i fent petits recorreguts, i constatant l’abundància de peixos i cap-grossos nedant a tots els racons amb aigua... ... ... fins avui...\nMilers de barbs de muntanya (Barbus meridionalis), bagres (Squalius cephalus), anguiles (Anguilla anguilla), carpes (Cyprinus carpio), gambúsies (Gambusia holbrooki) i cap-grossos de granota verda (Pelophylax perezi) surant a l’aigua, arrossegats per l’aigua, amuntegats a les ribes, sota l’aigua, entre la vegetació,... tot mort!!!... ni un viu!!!...\nNo és per la calor... No és per manca d'oxígen a l'aigua... No és per manca d'aigua... ... ... a un toll proper, amb molta menys aigua... centenars de peixos i cap-grossos concentrats i vius...\n... Un abocament letal que, en un sol dia, a acabat amb tota la vida piscícola i tots els cap-grossos d’aquest tram, encara amb abundant aigua corrent tot i ser el mes d’agost, del riu Tordera.\na 2:39 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: denúncia, espais-riu Tordera, ictiofauna, indústria\nAvui al riu Tordera al seu pas pel Polígon Industrial de Fogars de la Selva...\nEl tram entre el pont de l’autopista AP-7 i aigües amunt fins a l’empresa Sun Roller, amb aigua i abundants tolls adjacent entre la vegetació...\nD’aquí aigües amunt fins al pont d’Hostalric, el llit del riu sec però amb abundants tolls...\n8 cornelles (Corvus corone)\n1 xivitona (Actitis hypoleucos)2 corriols petits (Charadrius dubius)\n>25 cueretes torrenteres (Motacilla cinerea), la majoria joves\n16 tortugues de rierol (Mauremys leprosa)\n2 tortugues de tempes vermelles (Trachemys scripta elegans)\n1 serp verda (Malpolon monspessulanus) jove\n>15 sargantanes ibèriques (Podarcis hispanica)\ni una desagradable sorpresa…\nEtiquetes de comentaris: espais-riu Tordera, exòtics, herpetologia, mamífers, ornitologia\nPanoràmica, d’esquerra a dreta, des del mirador de Sant Corneli (Fogars de la Selva)...\nZona volcànica de Sant Corneli...\nPoc moviment avui, en visita ràpida...\n>40 orenetes vulgars (Hirundo rustica)\nL'ampliació de la N-II a Blanes afecta un paratge protegit de la Tordera\nDiari de Girona 15/8/08\nL'espai protegit dels Prats d'en Gai es modificarà sobre el mapa per evitar-hi la invasió total, però part dels aiguamolls resultaran afectats\nEls marcatges per al pas de la carretera Nacional-II desdoblada (A-2) pel terme municipal de Blanes van començar fa mesos tot i que encara no hi ha cap projecte executiu de la infraestructura. Però des de fa uns dies, les estaques que marquen el recorregut aproximat d'una obra necessària però que cap municipi vol acollir dins el seu terme s'acosten ja al terme blanenc, concretament a la zona del santuari del Vilar, uns dels paratges que es veuran afectats pel pas de la infraestructura. Un altre dels indrets que es veuran modificats pel nou corredor que acollirà la perllongació de l'autopista de la costa -la C-32- fins a Tordera i continuaràsota el nom d'A-2 -la nacional desdoblada- és la zona adscrita al Pla d'Espais d'Interès Natural (PEIN) els Prats d'en Gai.\nSobre el mapa, per evitar una invasió que resultaria irregular, s'ha modificat la distribució d'aquest espai adscrit també al pla de protecció Xarxa Natura 2000 i s'han descatalogat com a protegida la part nord, ocupada per terrenys agrícoles considerats d'alt valor ecològic. Com a contrapartida, s'adquiriran unes sis hectàrees al sub del PEIN que actualment quedaven fora de l'espai protegit. La idea és que aquest espai que guanyarà el PEIN mantingui el seu caràcter agrícola. L'espai es beneficiarà també de la construcció d'un viaducte elevat per evitar barreres al pas de la fauna i limitar el risc d'inundacions, segons va explicar l'alcalde de Tordera, Joan Carles Garcia ??(CiU), quan es va aprovar el traçat de l'autopista.\nEl corredor únic que conformarà la perllongació de l'autopista C-32 fins a Tordera i el desdoblament de la N-II suposa resoldre el pas de les carreteres per sobre d'un riu que compta amb una ribera protegida ambientalment. El corredor, un cop superat el riu i just abans de connectar amb la carretera de Blanes a Tordera -la GI-600, la carretera que connecta Blanes amb l'actual N-II- farà un revolt per transcórrer pels camps de conreu i evitar al màxim el seu pas pel bosc de ribera i els prats inundables que encara resten. Tot i això, zones com la Gravera de Palafolls, la mateixa llera del riu, la zona del Prats d'en Gai i la vall del Vilar es veuran irremeiablement alterades. Tot i que l'adjudicació de les obres de la C-32 sentencien el pas de l'A-2 per Blanes, l'Ajuntament encara té viu un contenciós en considerar que l'opció de fer passar l'A-2 per Tordera no es va ponderar detingudament: el traçat és més curt i el cost, més baix.\nL'exregidor per Esquerra de Blanes Joan Puig denuncia en el seu blog que els camps de conreu (unes 6 ha crec recordar) al sud del bosc de ribera i que queden fora dels límits del PEIN. El que no queda molt clar és què es farà amb aquests camps un cop passin a formar part del PEIN. Hi ha varies possibilitats però sembla que l'idea és la de preservar el caràcter agrícola tal com està ara. Jo no estic d'acord, però és el que hi ha... almenys de moment.\nEl TAV fins a Riudellots tindrà via en 8 mesos.\nAdif ha licitat per 829.430 euros el contracte de consultoria i assistència tècnica pel control de les obres de muntatge de via del Tren d'Alta Velocitat (TAV) en el tram entre la Roca del Vallès (Vallès Oriental) i Riudellots de la Selva. Per l'execució de la plataforma s'utilitzaran 200.589 metres de carril, 10.877 metres de vies auxiliars, 1.263 soldadures d'alumini tèrmic, 550.000 tones de balast, 161.053 travesses de formigó i d'altres aparells de via. S'espera que l'estructura estigui llesta en uns vuit mesos.La col·locació de la via, que es farà des de la base de Sant Feliu de Buixalleu, tindrà una longitud de 48,9 quilometres. El recorregut la Roca-Riudellots comptarà amb 25 viaductes i deu túnels; a més de nou passos superiors, vuit inferiors i quatre passos de fauna per garantir la preservació dels corredors biològics en espais de gran valor ambiental com els Parcs Naturals del Montseny o el Montnegre-Corredor. El projecte, que inclou les operacions pel muntatge de via, costa en total 11.575.829 euros.\nRenfe desestima perllongar el servei de Rodalies des de Sant Celoni a Maçanet\nHo demana l'Ajuntament d'Hostalric però l'empresa creu que el servei ja és suficient\nRenfe considera que el servei de tren que es dóna als municipis entre les estacions de Sant Celoni (Vallès Oriental) i Maçanet-Massanes és suficient i que no cal perllongar el servei dels trens de Rodalies de la línia interior fins a l'estació selvatana. Aquesta és la resposta que ha rebut l'Ajuntament d'Hostalric, que el passat mes de juny va demanar que el servei es perllongués uns pocs quilòmetres per afavorir no només els 445 viatgers diaris que té l'estació d'Hostalric, sinó també dels 362 viatgers diaris de Gualba, els 215 de Riells i Viabrea i els 576 de Maçanet-Massanes. En definitiva, Hostalric va instar a un millor servei ferroviari per tot el sud de la comarca. Però la demanda ha estat desestimada i ara Hostalric considera que caldria fer una crida conjunta de tots els municipis afectats.\nSegons l'escrit de Renfe, la programació dels horaris i els recorreguts del servei de Rodalies es fa per part de l'empresa atenent a uns estudis de mobilitat i un seguiment continu de la demanda i l'ocupació dels trens diaris. A partir d'aquestes dades, la companyia assegura que l'oferta és adequada per a la demanda. Per als responsables de Renfe, el transport de ferrocarril "s'ha de gestionar no tan sols amb criteris de servei sinó també de rendibilitat social".\nAixí, l'Ajuntament d'Hostalric convocarà a una reunió als alcaldes d'Arbúcies, Breda, Fogars de la Selva, Massanes, Maçanet de la Selva, Riells i Viabrea, Sant Feliu de Buixalleu i Sant Hilari Sacalm amb l'objectiu de fer un front comú per aconseguir millores en el servei que Rodalies de Renfe presta a aquests municipis. La proposta del consistori d'Hostalric passa per elaborar un manifest conjunt de tots aquests Ajuntaments per reclamar un increment de freqüències al trajecte entre Sant Celoni i Maçanet de la Selva, informa l'Actualitat del Baix Montseny.\nA les comarques de Girona es van trobar 3.773 gossos abandonats el 2007\nCatalunya, amb 15.572 animals recollits, és la tercera Comunitat en nombre d'abandonaments\nAny rere any i sobretot per aquestes dates, apareixen a la llum pública casos d'abandonaments d'animals domèstics per part dels seus amos i les xifres per l'any passat van tornar a ser d'escàndol. A les Comarques Gironines les gosseres i serveis municipals van recollir 3.773 gossos abandonats, al global del país la xifra és de 15.572 gossos i 5.997 gats, mentre que a nivell estatal es van registrar 109.000 gossos i 24.000 gats abandonats. Catalunya lidera aquest nefast rànquing només superada per Andalusia i Madrid.\nAquestes xifres han estat presentades per la Fundació Affinity, que cada any fa un informe sobre els animals abandonats a tot l'Estat. Per segon any consecutiu, s'ha superat, a nivell estatal, la xifra dels 100.000 animals abandonats. Malgrat aquestes elevades dades Maria Azkargorta, directora de la fundació, ha indicat que a l'Estat Espanyol hi ha més de cinc milions de gossos contabilitzats, dels quals els abandonats només representen un 2% del total. Azkargorta també ha explicat que més de la meitat dels animals abandonats acaben trobant algú que els aculli i que un 21% dels gossos que acaben a les protectores són animals perduts que tornen als seus amos.\nPel que fa a les Comarques Gironines, la ciutat de Figueres és la que va recollir més animals abandonats amb 1.900, seguida de Girona amb 326 i Tossa de Mar amb 203.\nPel que fa a Catalunya, el país lidera el rànquing de gats abandonats i és la tercera Comunitat Autònoma en nombre de gossos recollits, només per darrera d'Andalusia i Madrid. Malgrat aquestes xifres d'escàndol, Maria Azkargorta ha elogiat la legislació catalana en matèria de protecció d'animals, i l'ha qualificat com una de les més avançades de tot l'Estat. Azkargorata ha recordat que Catalunya va ser la primera Comunitat Autònoma que va tenir legislació pròpia en aquesta matèria.\nSobre els casos d'abandonament, Maria Azkargorta ha explicat que els seus paradigmes tradicionals estan canviant. Segons ha explicat la directora de la fundació, a l'estiu ja no és l'època on s'abandonen més animals ni les vacances el principal motiu. Azkargorta ha indicat que cada cop més ciutadans són concients que els animals no són una joguina i per això en comptes d'abandonar-los en una gasolinera o descampat els porten a les gosseres. Tot i això la presidenta de la fundació ha reclamant que les famílies pren?guin conciència de les moltes obligacions que comporta tenir un animal i que no l'adquireixin a la babalà per evitar que després se n'hagin de desprendre.\nSegons l'estudi, també estan canviant els motius pels quals s'abandonen els animals. Si bé abans era la "nosa" que feia el gos durant les vacances, ara les persones que porten els seus animals a les protectores esgrimeixen canvis de vivenda, el naixement de fills, les al·lèrgies o el mal comportament de l'animal.\nPer altra banda, com cada any, la Fundació Affinity ha iniciat la campanya "Ell mai no ho faria" destinada a evitar els abandonaments.\nBlanes dóna a conèixer als nens la flora i la fauna del municipi a través d'un joc\nBLANES E. PADILLA L'Ajuntament de Blanes i el jardí botànic Marimurtra han creat una gimcana per donar a conèixer als nens la cultura, la història i, sobretot, la flora i la fauna del municipi. Un grapat de Blanes es tracta d'un recorregut pel passeig de mar, des de la roca de Sa Palomera fins al port, durant el qual els infants hauran de respondre preguntes relacionades amb aquestes temàtiques gràcies a les pistes que aniran trobant. Com a premi rebran entrades gratuïtes pel jardí botànic. El joc està destinat a nens i nenes d'entre 8 i 12 anys, però els més petits també poden fer-ho amb l'ajut dels pares. S'han editat 8.000 fulletons en castellà i català i pròximament es faran també en anglès i en francès. La previsió és que l'activitat es pugui fer tot l'any i és una aposta més de Blanes en el marc de la certificació de Destinació Turística Familiar que el municipi ostenta, va explicar el regidor de Turisme de Blanes Ferran Gómez (PDB). El joc està en marxa des del passat u d'agost i els formularis es poden recollir a les oficines de turisme del municipi. Els nens han d'anar seguint pistes des del passeig del mar fins al Marimurtra i omplint el formulari amb les respostes.\nBlanes supera per primer cop en la seva història els 40.000 habitants\nEl Punt 15.08.2008 JORDI COLOMER\nBlanes ha superat aquest mes d'agost la xifra de 40.000 habitants. Concretament, ahir el nombre d'habitants era de 40.035. Els col·lectius de fora de l'Estat més nombrosos són el gambià i el marroquí, seguits pels uruguaians i els italians.\nBlanes no atura el seu creixement i durant aquest mes d'agost ha superat la xifra de 40.000 habitants. Aquest creixement no és excessivament ràpid, comparat amb el d'altres poblacions, però és força constant. La vila havia superat la xifra dels 39.000 habitants al juny del 2007 i des de llavors s'ha anat enfilant fins als 40.035 habitants del dia d'ahir. Amb aquestes dades d'agost, doncs, Blanes deixa enrere els 30.000, una xifra que havia superat fa no gaire menys de deu anys, concretament al març del 1999.\nD'aquests poc més de 40.000 habitants, 32.705 són de l'Estat espanyol i els altres 7.330 provenen d'altres estats. El col·lectiu més nombrós és el provinent de Gàmbia, amb un total de 858 habitants. El segueixen els marroquins (777), els uruguaians (767) i els italians (526). Ja per dessota del mig miler hi ha altres col·lectius, com ara els romanesos (497), els argentins (409), els senegalesos (351), els dominicans (268) i els colombians (237). Més enrere queden els russos (215), els alemanys (185), els francesos (180), els del Regne Unit (161) i els holandesos (147).\nEn total, hi ha habitants de fins a 95 estats, a part de tretze persones més que consten com a apàtrides. Els continents que més habitants de fora de l'Estat aporten són, per aquest ordre, Europa, Amèrica i Àfrica, mentre que hi ha molt pocs asiàtics i la presència provinent d'Oceania és testimonial.\nPer edats, el col·lectiu més nombrós, segons dades del juliol, és el comprès entre els 30 i els 34 anys, amb 3.739 persones. El segueixen els compresos entre 35 i 39 anys (3.630), entre 25 i 29 (3.370), entre 40 i 44 (3.340), i entre 45 i 49 (2.913).\nLes dades d'habitants també demostren que a Blanes hi ha més homes que dones, però que aquestes viuen més anys. Segons dades del mes de juliol passat, a Blanes hi havia 20.136 homes (50,57%) i 19.682 dones (49,43%). Les dones, però, són majoria en totes les franges d'edat per sobre dels 70 anys.\nEtiquetes de comentaris: exòtics, infrastructures, notícies, urbanisme\nLa nit de dimarts, pel riu Tordera al seu pas pel Polígon Industrial de Fogars de la Selva, amb el llit sec i alguns tolls a on encara es concentren peixos, rèptils i amfibis, observats...\n4 tortugues de rierol (Mauremys leprosa), 3 actives a un toll poc profund i 1 petita femella de 124grs i 9’9cms de closca caminant pel llit sec d’un toll a altre.\n5 gripaus corredors (Epidalea calamita)\n>500 granotes verdes (Pelophylax perezi)\n>10 tòtils (Alytes obstreticans) escoltats\n6 conills (Oryctolagus cuniculus)\ngrup familiar de senglars (Sus scrofa), mínim 8.\n1 toixó (Meles meles)\n4 bernats pescaires (Ardea cinerea) passant la nit a les branques d’un arbre mort\n19 martinets de nit (Nycticorax nycticorax) volant junts riu avall\nestol de >20 ànecs collverds (Anas platyrhynchos) riu avall\n1 petit falcònid sense identificar volant riu avall amb les últimes llums del vespre\n. tortuga de rierol (Mauremys leprosa) en desplaçament nocturn\nEtiquetes de comentaris: espais-riu Tordera, herpetologia, mamífers, ornitologia\nEn visita aquest dimarts a la bassa de la cimentera Formasa (Tordera) en David Caballé va veure...\n1 cabusset (Tachybaptus ruficollis) adult\nCorb (Corvus corax) a Sant Celoni 12/8/08. David Caballé\nAquest dimarts en David Caballé ha vist un corb (Corvus corax) a Sant Celoni.\nSobre la mitja veda. Enllaç al blog de l'Alfons Delgado 14/8/08\nLa Natura a la Comarca Natural de la Selva. 14/8/08\nVolia publicar avui una cosa semblant, però... m’afegeixo a l’Alfons en la seva crítica i comparteixo la seva opinió...\nAquests darrers dies en conversa amb els companys de feina, tots amb el mono com ells diuen, t’expliquen autèntiques burrades que es fan... tots... amb el paraigües d’aquesta mal anomenada mitja veda.\nLes coses pel seu nom... de caçadors comptats amb els dits d’una mà, i d’escopetaires (dels que primer disparen i desprès miren) a partir de demà divendres a tot arreu.\nFent broma amb ells... “aquests dies agafo el casc i l’armilla refractant per anar al riu”.\nI sí, tot i que no permès, el riu i les zones humides s’omplen aquests dies d’escopetaires.\nL’altre dia un conegut em va preguntar... “escolta’m Xavi... a l’estany de Can Torrent no es pot caçar?... he vist que al cartell diu que està prohibit, però l’he preguntat a l’Aulet (Regidor de Medi Ambient de Tordera) i m’ha dit que això és cosa d’Europa i que per ell no dirà res, que hi vagi tranquil·lament.”... (...) ... “Tothom caça al riu, és el millor lloc”... (...) ... “Què faig amb la gossa si no puc anar a caçar ni al riu ni a l’estany?... d’ànecs només hi ha allà!!!”\nDe fa uns dies...\n- Ostres!!!... he vist un ànec blanc a la desembocadura...\n- Un tarro blanco?\n- Sí, guapíssim\n- Doncs nosaltres tenim un disecat a casa, el vam agafar a la gravera (de Palafolls).\n- D’allà?... si no el podeu caçar aquí! I menys a la mitja veda!!!\n- Sí, però és com et vaig dir l’altre dia quan lo del mussol (primer van disparar i desprès es van adonar de que era un mussol banyut)... la gossa es va ficar a la bassa i quan el va portar... què es això???\nEntre moltes més anècdotes d’aquests dies de mono.\nFalcó de la reina (Falco eleonorae) a Santa Susanna 13/8/08. David Caballé\nAquesta tarda en David Caballé ha vist un falcó de la reina (Falco eleonorae) fase fosca caçant a un erm prop de la riera de Santa Susanna durant uns minuts i desprès ha marxat.\nAquest migdia un altre fase clara a la desembocadura del riu Tordera...\nDesembocadura del riu Tordera 13/8/08. David Caballé\nAvui en David Caballé ha vist a la desembocadura del riu Tordera...\n1 territ variant (Calidris alpina) en plomatge d’estiu\n>20 bec de corall senegalès (Estrilda astrild)\n1 falcó de la reina (Falco eleonorae) fase clara\nteixidor capnegre (Ploceus melanocephalus)\nterrit variant (Calidris alpina) en plomatge d’estiu. Fotografies d'en David Caballé...\ni una constant...\nEtiquetes de comentaris: denúncia, espais-desembocadura, exòtics, ornitologia\nGravera de Palafolls amb molt poca aigua ja. Fotografies de David Caballé\nAquest dimarts en David Caballé ha vist a la gravera de Palafolls ...\n15 martinets blancs (Egretta garzetta)\n2 cabussets (Tachybaptus ruficollis) encara amb plomatge de poll\n>30 ànecs collverds (Anas platyrhynchos)\nImatges de la papallona rei (Papilio machaon). Jordi Novell\nEnguany, en Jordi Novell... amb una paciència admirable... ha fotografiat tots els estadis de la papallona rei (Palio machaon) des de l’ou fins a la metamorfosis...


Torre del Santuari de Vila-seca ** - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nTorre del Santuari de Vila-seca **\nLa torre del Santuari és de guaita, de planta quadrangular, amb espais interiors cúbics i defensada per matacans a la part alta, a les quatre direccions cardinals. El basament és en talús i els sòcols estan senyalats amb una imposta i els interiors coberts de voltes de maons.\nEl seu paper com a defensora de l’antiga població de la Pineda és innegable, i a ella deu el Santuari la permanència al lloc on avui dia perdura.\nCom arribar a Torre del Santuari de Vila-seca ** ?


Segons ha exposat la presidenta de l’Agrupació, Montserrat Pijuan, tothom qui hagi adquirit un producte o servei en algun establiment de l’Agrupació, mentre duri la promoció, rebrà una butlleta i tindrà l’oportunitat d’aconseguir algun dels 23 premis de 100 euros, els dies hàbils; els 2 de 200 euros, els dies 24 i 31 de desembre; i l’especial de 300 euros, que se sortejarà el dia 5 de gener.\nAl seu torn, el regidor de Promoció Econòmica, Jordi Ribalta, ha volgut “animar a tothom, ara més que mai, a comprar a les botigues i els establiments de les Borges, ja que tenen un servei, uns productes i un tracte de primera, i arran dels diferents tancaments que han hagut de fer a causa de la pandèmia, si no els ajudem, correm el perill de perdre’ls, amb les conseqüències nefastes que això tindria per a la vida, el futur i la cohesió de les Borges i de les Garrigues”.\nPresentació de la campanya Nadal 2020, de l'Agrupació de Comerciants de les Borges.


Entrevista sòcia: Marta Quintana Medina - Funde\n22/12/2015 23/12/2015 Adminst Notícies sòcies\nSóc Llicenciada en dret per la UNED i vaig cursar un Postgrau d’Administració i Direcció d’empreses a DEUSTO, sempre compaginant estudis i feina.\nAquesta experiència de compaginar treball i estudi és de les més dures i gratificants ja que em va suposar molta perseverança, esforç, constància i responsabilitat, però també la possibilitat i satisfacció d’aprendre en la pràctica tot el que aprenia dels llibres.\nDes de l’any 1999 sóc sòcia de l’empresa SEGRELAND, S.L, exercint també d’advocada des de l’any 2006, especialment en temes de dret civil i administratiu, especialitzant-me en els últims anys en dret alimentari.\nÉs una pregunta molt difícil de respondre un mateix, però, segons els que m’envolten, diuen que la paraula que més em defineix és que tinc “xispa”.\nPreguntant què volen dir, em contesten: generositat, alegria, confiança, creativitat desbordant, passió exagerada per la feina ben feta, constància i tenacitat respecte els objectius, energia inesgotable, viure i treballar en la zona que diuen de “no confort” (trencar la rutina dia a dia, pensar en nous reptes contínuament,…), “expansivitat” comunicativa, transmetre entusiasme als qui m’envolten sobre qualsevol cosa que faig perquè hi crec cegament.\nL’any 1999 creo junt amb 3 socis més SEGRELAND, S.L., assessoria tècnica i jurídica en els àmbits del medi ambient, la qualitat i la seguretat alimentària (llicències ambientals o d’activitats, procediments administratius i sancionadors,…) i consultoria que assessora i acompanya a les empreses en la implantació de sistemes de gestió (ISO 9001, ISO 14001, OSHAS 18001, RSC, GLOBAL GAP, ISO 22001, IFS, BRC,…).\nL’any 2007 ampliem i ens especialitzem cap al sector alimentari (sense deixar les altres activitats) i decidim actuar sota la marca GESTALIMENT per dedicar-nos més específicament a explorar, ajudar i acompanyar a les empreses alimentàries a trobar noves oportunitats per a créixer i millorar la reputació a través de la seguretat alimentària traient profit de les peculiaritats i punts forts de cada empresa i dels seus productes. Per aconseguir aquests objectius creiem fermament en la formació pràctica i sobretot en la conscienciació de tots els integrants de les empreses (directius i treballadors) utilitzant mètodes didàctics adaptats a cada empresa.\nLa proximitat i la personalització en el tracte.\nDir al client el que necessita, no el que vol sentir. Nosaltres no fem clients… creem vincles de confiança, que per a nosaltres és la clau de qualsevol servei que pretengui perdurar en el temps.\nCreu en el que fas i fes-ho amb entusiasme, i facis el que facis i surti com surti, aprèn de la situació. Fes-ho tot amb amor (que és l’únic que creix quan es reparteix), escolta més que parla, siguis constant, perseverant, pacient, humil i empàtica amb la gent que et rodeja (treballadors, clients, amics, família) i sobretot SOMRIU, doncs ningú és tant pobre com per no fer-ho, i tant ric com per a no necessitar un somriure.\nHi ha una frase de James Allen que ho defineix molt bé: “Treballar amb alegria i en pau, sabent que els pensaments correctes i esforços adequats inevitablement portaran resultats correctes”.\nNo, però crec que les mateixes dones tenim part de responsabilitat per què sigui així. No obstant, les dones hem de ser fortes, independents, lliures i autosuficients sense perdre en cap moment l’essència de ser dona, que tot i que alguns cops no ho sembli, és totalment compatible. No hem de caure en el parany de masculinitzar-nos per progressar. Hem d’estar orgulloses de ser dones i ser com som i mai perdre la part de sensibilitat i sensualitat que ens caracteritza. Ser fortes i independents és totalment compatible amb ser sensibles i empàtiques.\nPer conèixer altres dones amb inquietuds semblants a les meves i aprofitar talent mútuament!!\nTenir una associació que em doni suport com a emprenedora en temes d’actualitat relacionats amb l’empresa (subvencions, novetats legislatives més destacades), novetats en publicitat i xarxes… formació i xerrades de temes nous, punters… i un Networking, un feedback, que ens permeti recolzar-nos unes a les altres.\nTambé, defensar les mancances de les dones empresàries/directives per aconseguir millorar la situació actual.\nXerrades d’altres àmbits que no siguin estrictament l’empresarial o directiu d’interès general, atès que les directives/empresàries ens nodrim també de les nostres experiències i creences personals en tots els àmbits, és a dir, organitzar conferències o debats amb diferents ponents sobre l’abort, la sexualitat, les religions, etc… atès que d’aquestes reflexions es poden derivar idees per emprendre accions per a defensar la millora de les condicions del nostre col·lectiu i de les dones en general.\nOferir serveis útils per a les sòcies (borsa de treball per quan alguna busca treballadors,…).\nMés interactuació amb les sòcies, conèixer-nos més per, segurament, poder col·laborar professionalment.


Fent dissabte: 01/02/08\nSocietat de la ultraprotecció i desprotecció\nCap al mes de novembre vam conèixer la notícia que el Regne Unit havia perdut un parell de CD's amb informació confidencial d'una gran part de la població. Ni més ni menys que la informació de 25.000.000 de persones. Aquests CD's contenien informacions completes de 7 milions i mig de famílies que reben ajudes per tenir fills menors de 16 anys. Quan parlem d'informació completa ens referim, a part de l'adreça, telèfon, etc, a dades bancàries (números de compte), salaris...\nEs van perdre quan es traslladava d'un departament de govern a un altre. Van ser enviats, segons algunes fonts, per correu ordinari, sense certificar ni res.\nAvui mateix, l'excap de tecnologia del govern, Steven McDevitt ha reconegut que s'han perdut més de dos milions de correus electrònics, entre els quals hi hauria els de la oficina del vicepresident Dick Cheney. McDevitt ha justificat avui al congrés que aquesta pèrdua és conseqüència d'un sistema massa primitiu...\nEns trobem davant de dos casos absolutament patètics de desprotecció d'informació molt i molt confidencial. Per una banda, ens trobem en un món en el qual, com deia al meu primer escrit, ens trobem en un estat d'excepció permanent i de sobreprotecció no només de les persones (fotografia als peus de la Torre Eiffel en la qual es veu clarament aquest estat d'excepció permanent amb l'exèrcit patrullant com si de policia municipal es tractés), sinó de la informació. Actualment TOTS els bancs tenen un sistema de protecció de dades brutal per tal que ningú s'apoderi de dades confidencials. És més, el Banc d'Espanya exigueix a qualsevol caixa aquests sistemes contra hackers, sinó no pots crear un banc/caixa d'estalvis.\nVivim en la era de la protecció i ara, amb quatre mesos de diferència, dos dels països més poderosos, rics i més rigurosos amb el tema ens diuen que pel cap baix han perdut informació ultraconfidencial de gairebé la meitat de la població i que han perdut, així per dir una xifra, 2.000.000 de documents i correus electrònics (quan les lleis dels EUA exigeixen que s'arxivin tots els documents). Ho trobo, si més no, vergonyós i insultant.\nD'acord que aquests CD's segurament es van perdre i ningú els ha utilitzat i el govern va dur a terme una vigilància exhaustiva dels moviments dels comptes bancaris però la EFICIÈNCIA del govern del Regne Unit és NULA, DEFICITÀRIA, INSULTANT i ZERO.\nEntendria que això passés en un país del 3r món o si més no amb pocs recursos però que passi als països del primeríssim món... No cal fer-ne comentaris, queda claríssim.\nNo només crec que s'haurien d'haver enviat per correu certificat sinó que crec que s'hauria d'haver enviat algú personalment a portar-los. No només crec que els EUA fan un mal ús dels seus documents sinó que veig que no ens podem fiar ni del país més ric i poderós del món.\nInreïble tot plegat\nPublicat per Bernat Picornell Grenzner a 19:39 3 comentaris:\nNou país, nova independència (II)\nEscric la segona part de l'article sobre Kosovo atenent que a noves notícies que ens arriben de Sèrbia i per explicar, des del meu punt de vista, quina legalitat té països d'aquest tipu per auto proclamar-se independents.\nPrimer de tot, l'argument de: "no tenen dret a proclamar-se independents ja que hauria de ser de mutu acord entre les dos parts, no poden haver-hi decisions unilaterals". Em fa gràcia que Espanya digui una cosa com aquesta quan, per posar només un exemple, el govern del PP va fer, juntament amb els EUA i Regne Unit una guerra decidia UNILATERALMENT, una guerra il·legal desautoritzada, o com a mínim no aprovada en el seu moment pel consell de seguretat de les Nacions Unides.\nQuè vol dir que ningú pot pendre una decisió de manera unilateral? És que els EUA va demanar permís per explotar el petroli de Bolívia? És que Hitler va demanar i va arribar a l'acord d'exterminar milers de Jueus? És que Israel ha demanat permís a Palestina per establir-hi un bloqueig econòmic i de mercaderies? És que Espanya va demanar permís per retallar-nos l'estatut (o com va dir en Guerra "nos cepillamos el estatut")? NO!\nCertament sempre és millor arribar a un acord però quan un parlament 100% democràtica acorda quelcom s'ha de respectar com a tal. En el cas de Kosovo els 110 dels 130 parlamentaris que composen el parlament van votar-hi a favor. No ho oblidem: 84,6%!! Però és clar, ja sabem el que passa quan una gran majoria aprova una llei o ressolució... Algú encara podria dir: home, és que no és el 100% de la població! És clar que no! Recordem que els 20 diputats restants estan fora del sistema democràtic: els ha imposat la ONU per tal que els Serbis i Macedonis tinguin representativitat!\nUn altre argument: una escissió així provoca conflictes... Pobres Serbis, què faràn ara? Doncs per què no girem la truita? No són els Serbis els que es queden sense una part del país. És una majoria dins del seu territori que podràn viure molt però que molt més bé, això sí, un cop marxi la ONU i les forces d'estabilització de l'UE. És clar que sempre hi haurà algú que no hi estarà d'acord però si haguéssim d'esperar a això mai s'hauria posat fi a la violència armada a Irlanda del Nord (I.R.A.) i mai es posarà fi al terrorisme d'E.T.A. i a la fi del conflicte d'Euskalherria.\nPer què ens fixem en els Serbis que viuen a Kosovo? Se'ls haurà de respectar, està claríssim. Però em sembla que, en aquest cas, guanyen, I DE SOBRES, els Kosovars (almenys en nombre de gent).\nPer acabar d'adobar el conflicte els Serbis cremen ambaixades amb funcionaris dins... Això és culpa de la població de Kosovo? NO, és culpa dels governs Serbis. Sense repressió i sentiment de mig-odi cap a una altra població (no oblidem que Kosovo va estar sota el dur poder de la URSS) aquesta última no vol emancipar-se!\nAra què falta? Que el Putin desplegui tropes i una altra guerra? No siguem cecs, no és culpa dels Kosovars, simplement volien viure EN PAU.\nEsperem que s'estabilitzi el conflicte i que molt properament Kosovo ja gaudeixi d'una cadira a l'edifici de l'ONU a Nova York.\nPer cert, que jo no he comparat mai Kosovo amb Catalunya, simplement dic que els drets d'uns són els drets de tots! No podem reclamar la independència ara que la tenen ells, però ho farem pels mateixos mitjans: democràcia i voluntat de créixer dins del marc mundial.\nFinalment i amb això ja acabo responc a les crítiques cap a Esquerra pel brindis de celebració: per què no es pot celebrar que el dret a autodeterminació s'ha complert a un país? Espero respostes\nPD: "Espanya son nuestros amigos"... No et fot, jo sóc amic de Kosovo, i què.\nPD2: Espero sincerament que tota la gent en contra digui el que pensa, SI US PLAU!\nFotografia de "la cremà" de l'ambaixada dels EEUU a Belgrad.\nPublicat per Bernat Picornell Grenzner a 14:52 7 comentaris:\nNou país, nova independència\nSembla que ara sí. Després de tants anys de conflictes i d’una regió governada per un organisme internacional sembla que arriba a la fi. Toquem fusta i esperem que avui es proclami amb absoluta normalitat l'independència de KOS-si-vo (com pronuncien els serbis).\nKosovo, sempre ha estat una regió dominada per d'altres que li ha imposat economies, maneres de fer, cultura, etc. Primerament la regió va estar sota el domini de l'Imperi Romà i successivament va anar passant en mans de Búlgars, de l'imperi Bizantí, de l'Otomà, d'Itàlia, de Montenegro i finalment de Sèrbia.\nPer entendre el procés d'independència que ha viscut recentment la regió, hem de saber que des de l'any 1999, Ko-SO-vo (com pronuncia l'ètnia albanesa) està governada per una missió de les Nacions Unides (UNMIK). Aquesta missió s'ha encarregat d’estabilitzar el país, de la seva seguretat i sobretot de no rebre agressions per part de Sèrbia, que no ha pogut exercir en cap moment (impedit per l'UNMIK)\nTot i controlar bé la zona, l'any 2002 van haver-hi eleccions, de les quals en va sortir el president Inrahim Rugova tot i que va morir abans d'acabar el mandat.\nSèrbia mai ha reconegut oficialment UNMIK (tot i que es va aprovar un marc constitucional, un codi de fronteres i aduanes i dos codis penals). Aquest no-reconeixament sempre ha portat problemes a la població ja que, per exemple, les Nacions Unides s’encarrega de fer els passaports, carnets d'identitats, matrícules, segells, etc. Totes aquestes coses només són vàlides en països que reconeixen Kosovo, cosa que porta a una limitació de moviments pels Kosovins. Com envies una carta a Alemanya amb segell Espanyol si Alemanya no te l’accepta?\nPolíticament i per mantenir l'estabilitat al país, l'organisme de les Nacions Unides va proclamar una "discriminació positiva" que consisteix en reservar un tant per cent dels escons per parlament i apartar-los de l’elecció directa. en aquest cas, el parlament té 120 escons, dels quals 10 són sempre per Serbis i 10 per minories no Albaneses. La resta sí que són escollits per sufragi universal.\nFinalment, aquesta situació va veure la llum del final del túnel l'any 2005, quan el llavors secretari general de l'ONU, Kofi Annan, va aconsellar al consell de seguretat que s’iniciessin converses per tal d’atorgar un estatuts de sobirania definitiu a la regió.\nA finals de gener de l'any 2007, Martti Ahtisaari va donar a conèixer el pla de l'ONU per la regió. Tot i que no reconeixia la independència, donava un elevat grau d'autonomia respecte Sèrbia.\nNo va ser fins al passat Desembre que Javier Solana, ex-ministre d'exteriors de la UE va recomanar enviar-hi una missió estabilitzadora amb unes 2000 persones (entre policia, diplomàtics i observadors) per tal d’intervenir-hi en cas d’emergència davant una eventual proclamació d'independència per part de l'actual primer ministre Hashim Thaçi. Serà a les 15 hores, moment en que començarà una sessió extraordinària convocada pel mateix primer ministre en el qual es proclamarà la independència i s’escolliran els símbols nacionals (bandera amb el fons blau, la regió de Kosovo envoltada per sis estrelles, una per cada ètnia).\nAquesta proclamació, reconeguda pels pesos pesants de la UE com França, Alemanya o el Regne Unit i, per altra banda, pels Estats Units, no és reconeguda per Espanya. Vaja, no és que no sigui reconeguda és que PSOE i PP han acordat no reconèixe-ho. Per què? Perquè Espanya TÉ POR, té por d’un paral·lelisme amb Catalunya i País Basc.\nEn fi, no m’estendré més, simplement felicitar (per part meva) a Kosovo i que per molts anys duri aquesta independència.\nUn altre país independent, un altre argument, un altre exemple i menys temps per arribar a la nostra! (Tot i que ERC eviti parlar d'un paral·lelisme!)\nPublicat per Fent dissabte a 10:37 3 comentaris:\nGlobalització de la guerra\nPost publicat per: Bernat Picornell\nDoncs bé, segon post per donar una mica més de vida al blog ara que ja hem acabat exàmens!\nAquesta explicació surt d'una de les xerrades al Fòrum Social Català.\nPrimer de tot cal dir que un dels ponents no va poder venir. Aquest ponent és familiar d'un dels detinguts recentment a Barcelona en l'operació antiterrorista. Va decidir no venir pel terrible assetjament que li està fent la gent del seu barri. Així és com va començar la xerrada, explicant que la gran majoria de detinguts a Espanya en matèria antiterrorista són deixats anar sense càrrecs. En els últims 5 anys s'han detingut 360 persones de les quals 160 han estat posades en llibertat sense càrrecs (és a dir, detingudes "per prevenir"). D'aquestes 200 persones restants, se'ns explica que moltes estan encara a la presó a l'espera d'una acusació formal que en certs casos no arriba mai.\nEl món viu en un estat d'excepció permanent. Des dels atemptats de l'11-S a Nova York, qualsevol sospita és bona per tal de detenir, torturar o envair un país, com és el cas de l’Iraq.\nL’11-S ha estat una excusa perfecte; faltava un enemic comú. Si fins a finals dels ’80 ho era el comunisme, ara ho és l’Islam. Islam = mal. I això ho veu molta de la població mundial!\nA la xerrada es parla també sobre els drets perduts... Es diu que no només certa població ha perdut els drets recollits a la carta dels drets humans sinó que el es fa és deshumanitzar la població. Això també passa amb els presos. Si quan es crearen les presons als EUA, aquestes eren per reformar als presos, ara no. Ara són per tenir controlat a l’enemic. Si no aconseguim una reconversió, no passa res, el seguirem tenint a la presó. No només sense drets sinó retirant-li l’estatus d’home. Això també va passar a la segona guerra mundial, als camps d’extermini Nazi (veure K.L. REICH, de Joaquim Amat Piniella)\nPer altra banda sovint la gent pensa: bé, “el que fan els EUA, Europa no ho fa, podem estar tranquils, nosaltres respectem els drets humans”... Doncs bé, cal eliminar aquesta concepció. Cal tenir present que molts governs Europeus donen suport a la política nord-americana o simplement callen davant certs fets. N’és un exemple les presons als països de l’Europa de l’est o els vols secrets de la CIA. D’aquestes qüestions no es va fer res, només una simple declaració de rebuig provinent del parlament Europeu que no fa canviar les coses.\nPer explicar ben bé aquest estat d’excepció permanent del qual parlàvem abans, només cal veure cap a on estan orientades les polítiques econòmiques dels diferents països i com es creen cada vegada, més organismes que lluiten contra el terrorisme i la immigració: la Trevi l’any 1967, l’EUROPOL, creat tot i la negativa del parlament europeu i el Frontex, l’any 2004. Pel que fa a aquest últim organisme, cal explicar que lluita contra la immigració des de l’any 2004, l’any 2006 tenia un pressupost de 5·106 €, l’any 2007 va aconseguir un pressupost de 33·106 € i 116 vaixells, 400 radars, mig centenar d’helicòpters. Tot això per lluitar contra l’altre gran enemic: la IMMIGRACIÓ.Okofwsfv\nAmb aquesta globalització de la guerra cada país perd tota capacitat de decisió. Ara depèn d’uns pocs governs. Per exemple, quan van passar els fets a Londres a l’aeroport de Heathrow, es va imposar a tot el món que no es podrien pujar més líquids als avions. Estic més que segur que si Espanya no ho hagués acceptat les grans aerolínies no haguessin volat més al territori Ibèric.\nL’altre ponent va exposar una problemàtica molt greu d’aquest món. Si incrementa l’atur, incrementa la criminalitat (diversos índexs ho demostren). A més criminalitat més policia. Aquest increment de policia substitueix els pressupostos en matèria social (per exemple creació de més llocs de treball), cosa que torna a provocar un increment de l’atur, un increment de la criminalitat... En definitiva, un peix que es mossega la cua i que a més, es va incrementant! Per exemple, Noruega i Suècia, que són països amb polítiques i pressupostos socials elevats, està demostrar que la criminalitat és molt menor que, per exemple, a un país del sud d’Europa.\nAquesta pèrdua de decisió interior de cada país va tenir com a màxim exponent la reunió del Banc Mundial que es va celebrar a Gènova l’any 2001. Al centre de la ciutat es va decretar una “zona roja”. En aquesta zona tota legislació perdia poder. Era una zona en la qual les forces de seguretat podien fer el que volguessin, els manifestants eren massa perillosos!!\nFinalment parlaré de la deslocalització de l’enemic. El terrorisme global implica, com indica la paraula, que l’enemic pot estar en qualsevol lloc i no només això, sinó que pot ser qualsevol persona. La guerra es torna abstracta, qualsevol persona és culpable,. Això no només passa amb el terrorisme global sinó que aquí a Espanya també... Un exemple claríssim és les detencions de gent de l’esquerra abertzale. L’enemic ja no només és ETA, sinó que qualsevol persona relacionada amb l’entorn és sospitosa. Aquí a Catalunya també va passar, l’any 1992 que es van produir diverses detencions entorn de Terra Lliure, sovint gent que només militava a l’esquerra independentista...\nPer fer un resum caldria destacar uns quants punts de l’article...\n1. Creació d’un enemic comú\n2. Deshumanització de l’enemic\n3. Globalització de la guerra\n4. Deslocalització de l’enemic\nEls EEUU va intentar crear el cos d’espies més gran del món (més gran que el de la RDA)? Volia donar un telèfon amb via directa als serveis secrets al 4% de la població, es a dir, a 12.107.520 milions de persones!!!!!\nSabeu que als EEUU les presons cotitzen en borsa?\nEntreu a www.prevenciontortura.org!!\nPublicat per Fent dissabte a 14:12 2 comentaris:\nPost escrit per Júlia Martí\nPer sortir del pas posaré un fragment d'un text i una foto i que cadascú li intenti trobar la part sociològica:\nCUATRO LEYES FUNDAMENTALES DE LA ESTUPIDEZ HUMANA\n(Allegro ma non troppo Carlo M.Cipolla)\n- Una persona estúpida es una persona que causa un daño a otra persona o grupo de personas sin obtener, al mismo tiempo, un provecho para sí, o incluso obteniendo un perjuicio.\n- La mayor parte de las personas no actúa de un modo coherente.\n- La persona estúpida es el tipo de persona más peligrosa que existe. El estúpido es más peligroso que el malvado.\nFoto de la Guerra Civil Espanyola de Capa:\nEn fi, això ja ha engegat així que espero que d'aquí a poc aquest bloc comenci a treure fum!\nPublicat per Fent dissabte a 0:02 Cap comentari:


Eth susvelhant deth far: Docudrama «original»\nEm recomanen una sèrie catalana que corre per internet. Docudrames juvenils de deu minuts o un quart. Interessants, divertits, originals. Tot això em diuen. Molt bé. Quan tinc una estona entro al web de la sèrie. Busco el capítol 1. L’engego. Comença amb una parella cardant. Dura poc. Parlen sobre el fet, si ha anat bé i tal. Acaba la seqüència. Al minut 3, el noi de la parella anterior torna a estar en pilotes, però ara amb una altra, també conilla, que li vol fer veure, molt pedagoga ella, que allò no vol dir res, que és com anar a la platja.\nHo deixo córrer, ja he aguantat prou (que no em diguessin que m’havia precipitat, etc.). Una sèrie molt original, sí. Per favor.\nDe ben petit em van ensenyar que les titoles i les vagines, els pits i els panderos no són res dolent, al contrari, però que formen part de la vida privada de la gent. A la vida real no ens despullem cada cinc minuts i encara menys davant parelles diferents. Quan una sèrie comença mostrant actes i òrgans sexuals no pretén ser original, pretén enganxar i prou. En concret, pretén engrapar-te pels dallonses, si se’m permet l’expressió. Sí, a la majoria dels homes això ens atrau de seguida, som bastant animals i a més en zel permanent, i ens sol encuriosir la imatge sexual encara que el que ens expliquin no tingui cap solta. Les dones són més racionals i en aquest punt no tan bèsties, però potser justament per això no s’adonen –algunes– de com les poden manipular i convertir en mers objectes ingenus per al gaudi visual –o més– del mascle.\nEp, que no parlo de les decisions que pugui prendre cadascú en la seva vida, que per això és seva. Parlo de determinades feines i rols que exigeixen a la gent seguir guions i comportaments «perquè ho diu aquí». (Ho diu aquí perquè ho has escrit tu, nen.)\n«Original», hi torno, quins pebrots.\n(Imatge: ninot Worrible, d’Andrew Bell)\nEnviat pel vigilant a 14:49\nEtiquetes internet, manipulació, sexe, televisió\nImprovisació sobre «Levante», la poesia i la gent ...\nEt recordaré així, amb aquell somriure inteŀlectua...\nPerles (167): «Exaltación morfológica y filológica...\nLa trampa dels 18 mesos


Temporada excepcional de neu al Pirineu, però amb poques finestres de condicions favorables de "meteo" per a poder fer activitat. Aquest diumenge, però, aconseguim gaudir d'un dia de sol i sense núvols, temperatura fresca i unes condicions magnífiques de neu.\nAmb el company Roger pugem amb el primer cremallera cap a Núria, decidits a fer la ruta dels 3 colls. Pujada directa al Finestrelles, amb l'ajuda de les ganivetes que ens faciliten superar les fortes inclinacions per neu molt dura. El primer descens de la jornada cap a la Vall d'Eina, el menys agraït: neu dura a cotes altes i més encrostonada a mesura que perdem nivell. Millora just abans d'assolir el fons de vall.\ndescens vers la Vall d'Eina\nTornem a posar pells per remuntar fins el Coll de la Torre d'Eina, encara amb l'ajuda de les ganivetes.\npujant al Coll de la Torre d'Eina\nDe moment, dia excepcional, gairebé sense vent.\nColl de la Torre d'Eina\nBones condicions per fer el descens per la Coma de l'Infern. La neu va millorant a mesura que avança el dia i anticipa el que ens trobarem després del darrer coll de la jornada.\ndescens per la Coma de l'Infern\nReposem una mica de forces i tornem a posar pells per remuntar el Coll Bernat. Hi accedim i guanyem una mica d'alçada per la mateixa carena per a poder fer el flanqueig en baixada i sense pells. Assolim el darrer coll, el Coll de Noufonts i dubtem si anar a cercar el Pas de Porc per a poder completar el 4 colls de Costa-Lluch, remuntar la carena fins el Noucreus o superar un ample coll sota el Pic del Pas del Porc.\nFinalment, res de res, encarem el descens per la Coma de Noufonts. Neu excepcional, que fa que ens replantegem la jugada. Un xic abans d'entrar a l'estació d'esquí, tornem a posar pells i remuntem fins el Coll de Noucreus. Tenim moltes ganes de repetir una altra baixada amb condicions magnífiques i seguir gaudint de les bones condicions de la jornada.\npujant el Coll de Noucreus\nAmb les forces al límit assolim, ara sí, el darrer coll i realitzem un ràpid i sensacional descens fins el Santuari de Núria.\nfantàstic descens del Coll de Noucreus\nMolt bones condicions primaverals per a una jornada de récord (un cim i quatre colls, 2450m de desnivell).\nPublicat per davidBDN a 1:57\ndescens Pic d'Anrodat (foto: Pito Costa)\nJa entenc que no té gaire sentit fer referència a una activitat realitzada fa més de 3 setmanes, però noi, no he trobat ni el moment, ni la inspiració per a comentar-vos aquesta interessant ascensió i, especialment, el seu descens: el Pic d'Anrodat.\nAprofitant el 2on dia de bones condicions per Andorra, i insistint en poder realitzar algun descens per vessant S per a evitar el possible glaç, decidim intentar aquest cim poc conegut. Com si d'un joc de "tetris" es tractés, aconseguim treure el cotxe de l'aparcament subterrani i ens dirigim a l'entrada de la Vall d'Incles. Quinze minuts de caminar i ja podem calçar esquís. Remuntem la vall fins a l'alçada de les darreres construccions, abans d'arribar al Pont de la Baladosa. Pel camí d'estiu, remuntem a la nostra esquerra (direcció N) el barranc del Riu de Cabana Sorda. La pujada és molt feixuga, incòmode i, de ben segur que deu existir alguna alternativa per a guanyar alçada (potser més allunyats del barranc). Sobre els 2300m, abandonem el camí que mena al refugi i en clara direcció NE anem a buscar les Basses d'Anrodat. Trobem algun punt complicat on és necessari perdre certa alçada. Cal anar a buscar la torrentera de l'Estany de l'Isla i situar-nos a la base de la piràmide somital del Pic d'Anrodat.\nremuntant cap l'Estany de l'Isla (foto: P. Costa)\nEn aquest punt podem optar per remuntar la canal fins un coll molt evident i guanyar el cim per l'aresta o pujar-hi directament per la pala.\nencarem la piràmide del Pic d'Anrodat (foto: P. Costa)\nOptem per aquesta darrera i veritablement la pujada és llarga, dreta i, en algun punt, "penjadeta". Els darrers metres de desnivell ens trobem neu molt dura i gel. Decidim calçar grampons, pensant sobretot amb el descens. Vent fort al cim i ràpid cap a vall. Els primers 100m de desnivell els fem a peu i després ja podem posar-nos els esquís i gaudir d'un excel·lent descens.\nA remarcar, els canals originats per les darreres pluges i alguna esquerda que cal controlar per no acabar-hi a dins. Anem enllaçant diferents terrasses i alguna canal senzilla fins arribar al fons de vall i resseguim el curs del riu fins arribar al Pont de la Baladosa.\ndescens Anrodat, abans d'assolir el fons de vall.\nBona ascensió, però caldria trobar un recorregut alternatiu de pujada (desnivell: 1100m).\nPublicat per davidBDN a 11:56\nesquí de muntanya (44)