Cronologia del Tricentenari\nAmb 300 anys d'opressió en tenim prou\nEl 4 de maig de 1944 van morir afusellats els partisans Giordano Cavestro "Mirko" , Raimondo Pelinghelli, Vito Salmi, Nello Venturini i Erasmo Venuti a Bardi, a instàncies del jerarca feixista Pino Romualdi que, condemnat a mort, es va beneficiar de l'amnistia atorgada pel dirigent estalinista Palmiro Togliatti, Pino Romualdi va ser després dirigent del Moviment Social Italià i va morir a Roma l'any 1988. Al seu enterrament hi assistiren la comunista Nilde Iotti, que aleshores presidia la Cambra Italiana i el dirigent històric del PCI Giancarlo Pajetta,..\nDiuen que Pino Romualdi va pactar l'amnistia amb el dirigent comunista Palmiro Togliatti a canvi del suport feixista a un règim republicà.\nEfemèrides del 24 de juny\nEfemèrides del 21 de juny\nEfemèrides del 20 de juny\nEfemèrides del 18 de juny\nEfemèrides del 17 de juny\nEfemèrides del 15 de juny\nEfemèrides de l'11 de juny\nEfemèrides del 10 de juny\nEfemèrides del 9 de juny\nEfemèrides del 6 de juny\nEfemèrides del 2 de juny\nEfemèrides de l`1 de juny\nCronologia de la primera revolta forana (1390)\nCronologia de la segona revolta forana (1450)\nEntrevista amb Fathi Chamkhi, activista de la Lliga de l'esquerra obrera (LGO) i del Front Popular, sobre el nou govern i la política de Front Popular\nQuatre setmanes després de les eleccions legislatives, el diumenge 23 de novembre es celebrà l'elecció presidencial a Tunísia\nVolem auditories públiques i control ciutadà sobre el deute generat pels polítics que s'han regit per pràctiques de casino amb els doblers del poble.\nEl dret de control dels ciutadans sobre els actes dels que governen, de ser informats sobretot el que ésla seva gestió, com els seus objectius i les seves motivacions, és intrínsec a la democràcia mateixa, ja que emana del dret fonamental dels ciutadans a exercir el seu control sobre el poder i participar activament en els assumptes comuns.\nAquesta permanent necessitat de transparència en els assumptes públics adquireix una enorme importància en aquesta època del neolliberalisme més salvatge i corrupte ––sense precedents en la història mundial–– . Es tracta d una necessitat social i política vital.\nL'exercici dels drets democràtics dels ciutadans, considerats sempre com “elementals”, és vist pels governants gairebé com una declaració de guerra dels d'abaix al seu sistema .\nI naturalment, és tractada en conseqüència de manera repressiva .\nL'auditoria del deute extern adquireix una dinàmica socialment saludable, políticament gairebé subversiva. La utilitat d'una auditoria no pot resumir-se únicament a la defensa de la transparència i la democratització de la societat. Va molt més lluny, ja que obre el camí a un procés que podria esdevenir extremadament perillós per al poder establert, i potencialment alliberador per a la majoria dels ciutadans!\nEn efecte, a l'exigir obrir i auditar els llibres del deute públic, i millor encara obrint i auditant aquests llibres, el moviment de l'auditoria ciutadana s'atreveix a l'impensable : entrar en la zona prohibida, en el més sagrat santuari del sistema capitalista, allí on, per definició no es tolera cap intrús!” (François Chesnais).\nPaquet de mesures anticrisi: la solució a la crisi passa per fer tot el contrari del que recepten els polítics institucionals i els economistes burgesos.\n2. El finançament d'aquestes mesures s'ha de fer a càrrec dels capitalistes. Cancel · lació del deute i els interessos. Moratòria sobre la base d'una auditoria sota control popular. S'han d'aturar les exempcions d'impostos i augmentar els impostos als rics.\nEspanya és el Regne de la mentida: Això és el que deien els polítics del PP:\n9 de març de 2010:\n12 d'agost de 2010:\n15 de març de 2010:\n28 de setembre de 2009:\n1 de juliol de 2010:\n14 de març de 2010: Rajoy dixit.\nEn aquest món aparentment democràtic, el poder de la banca és el mateix de les famílies que es beneficiaren del franquisme, i el poder de les multinacionals també. Ho és el poder sobre les terres del Regne, i el poder sobre les grans i fins i tot petites empreses. La corporació militar és la mateixa, i les corporacions professionals provinents dels titulats universitaris segueixen majoritàriament la dinastia, i especialment la judicatura.\nLes Administracions Públiques segueixen fonamentalment en mans de les classes benestants adherides al franquisme. Els empresaris que gaudiren dels favors del franquisme segueixen al capdavant de l'economia de les Illes, i molts dels actuals practicants de golf, de la recreació amb iot o del món del bridge són anteriors al franquisme i proclamen el seu orígen botifarra. Fins i tot per tal de ressucitar Déu, és la dreta botifarra la que té el privilegi de gaudir-ne en les processons de l'Encontre de santa Eulàlia i de la Seu. Però bé, també com sempre, Déu és propietat d'ells i dels seus comerciants, coneguts corporativament com Església Catòlica, Apostòlica i Romana, corporació empresarial beneficiada per una fiscalitat que s'aplica amb duresa contra els treballadors i les classes populars.\nTrotski era favorable a la independència de Catalunya.\nEL CONFLICTE CATALÀ I LES TASQUES DEL PROLETARIAT (estiu 1934)\nL’apreciació del conflicte català i de les possibilitats que se’n desprenen ha de partir del fet que Catalunya representa avui incontestablement la més forta posició de les forces defensives front a la reacció espanyola i al perill feixista. Si es perdés aquesta posició, la reacció hauria assolit una victòria decisiva i per molt temps. Amb una política justa, l’avantguarda proletària podria utilitzar aquest bastió defensiu com a punt de partida d’una nova ofensiva de la revolució espanyola. Aquesta hauria d’ésser la nostra perspectiva. Aquest desenvolupament és impossible mentre el proletariat català no hagi aconseguit encapçalar el combat defensiu contra el govern central reaccionari de Madrid. Però això no és possible si el proletariat català manifesta estar disposat a sostenir aquesta lluita només en el cas que sigui endegada […] o la intransigència del govern de Madrid, o el caràcter reaccionari de la petita burgesia catalana.\nLa política seguidista de Maurín és adoptada pels nostres camarades dins l’Aliança Obrera de Catalunya. Però trencar aquest seguidisme només és possible si es col·loca al capdavant del moviment de defensa, si n’aclareix les perspectives, si llança consignes sempre més coratjoses i comença a prendre la direcció de la lluita no en les paraules sinó en els fets. Una resistència victoriosa només es pot concebre si mobilitza totes les forces de les masses – i ara existeixen totes les precondicions per fer-ho – i a més si ho fa cap endavant, a l’ofensiva. Per això és d’una importància decisiva que l’avantguarda proletària expliqui des d’ara mateix a les masses obreres i camperoles de la resta d’Espanya que la victòria o la derrota de la resistència catalana determinarà igualment la seva pròpia victòria o la seva derrota. Cal mobilitzar d’immediat aquests aliats a tota Espanya, i no esperar el moment en què l’ofensiva reaccionària esdevingui un fet. (Que és la posició dels nostres camarades i de la majoria del comitè de l’Aliança Obrera). Catalunya pot esdevenir l’eix de la revolució espanyola.\nLa presa de la direcció a Catalunya ha d’ésser la base de la nostra política a Espanya. Però la política dels nostres camarades ho fa del tot impossible. Cal canviar urgentment aquesta política si no es vol que una situació decisiva acabi, pels nostres errors, en una nova derrota que podria ser decisiva per molt temps. No hem d’amagar-nos que la política dels nostres camarades sobre aquesta qüestió ha malmès el prestigi no només de la nostra organització i de l’Aliança Obrera, sinó del proletariat mateix, i que no pot ser recuperat sense un gir radical i la prova dels fets. La posició actual dels nostres camarades i dels de l’Aliança Obrera només pot ser entesa per les masses treballadores no proletàries de la següent manera: el proletariat, per mitjà de les seves organitzacions, està disposat a participar si d’altres comencen. I posa preu per fer-ho (veure els termes imposats per l’Aliança Obrera) a l’Esquerra catalana, ignora completament els interessos particulars de la pagesia i de les masses petitburgeses, i es dedicarà a dirigir el combat tant de pressa com sigui possible cap els seus propis objectius de classe, la dictadura del proletariat. En comptes d’aparèixer com a dirigent de totes les capes oprimides de la nació, com a dirigent del moviment d’alliberament nacional, el proletariat només apareix aquí com a acompanyant de les altres classes: de fet, un acompanyant molt egoista a qui s’ha de fer donacions, o més aviat promeses, perquè se’l necessita i en tant que se’l necessita. La petita burgesia catalana, la gran burgesia i la reacció, basant-se en la davallada de la petita burgesia, no podien desitjar res millor del proletariat en una situació com aquesta.\nEls nostres camarades han de fonamentar el seu gir per sobre de tot en el següent: han de fer agitació (tant des de la seva organització com des de l’Aliança Obrera) a favor de la proclamació d’una república catalana independent, i han d’exigir, per tal de garantir-la, l’armament immediat de tot el poble. No s’ha d’esperar que el govern els armi: han de formar immediatament milícies obreres que no només exigiran del govern el millor equipament, sinó que l’obtindran desarmant els reaccionaris i els feixistes. El proletariat ha de demostrar a les masses catalanes que té un interès sincer per la defensa de la independència catalana. És aquí que raurà el pas decisiu vers la conquesta de la direcció en la lluita de totes les capes, preparada per a la defensa a la vegada de la ciutat i del camp. L’armament del poble ha d’esdevenir el centre de la nostra agitació en les properes setmanes, entorn de les consignes següents: “Cap retallada dels sous! El govern i la patronal han d’assumir el cost de l’equipament i les reserves!”. S’han de dedicar les forces militars existents com a instructors en la formació de les milícies, i fer elegir els oficials per les milícies. La base de la milícia és la fàbrica. Els obrers de la gran industria, dels ferrocarrils, etc. i de tots els serveis públics han de formar part automàticament d’aquesta milícia. La majoria del poble ha d’ésser cridat a unir-s’hi. Cada regiment elegeix el seu comitè, el qual envia un representant al comitè central de totes les unitats de milícia de Catalunya. El comitè central –és a dir, el soviet central- funciona com a Estat polític, però primer i abans de res com a organisme de control i més tard com a autoritat central per a les reserves i l’equipament de les forces armades. En la realització d’aquesta tasca, esdevindrà l’organisme al costat del govern, el govern pròpiament dit. És la forma, el desenvolupament concret del soviets en la situació actual a Catalunya.\nDegut a les seves profundes divisions internes que no li permeten establir la seva hegemonia a Catalunya, el proletariat no pot, en la situació actual, proclamar per ell sol la independència de Catalunya. Però pot i deu cridar amb totes les seves forces a la independència i exigir-la del govern petit burgès de l’Esquerra. Ha de respondre a les seves maniobres dilatòries per la convocatòria d’eleccions. “Necessitem un govern que representi i dirigeixi la voluntat real de lluita de les masses populars”. Els comitès de regiment de la milícia han d’esdevenir el mitjà principal per a la preparació i la celebració de les dites eleccions. En altres paraules, en la mesura en què les dues fases del problema, la proclamació de la independència i l’armament del poble, poden estar separades l’una de l’altre, és per mitjà de la segona que s’ha de realitzar la primera.\nEl proletariat no només ha de posar al davant les reivindicacions democràtiques (llibertat de premsa, Estat auster, anivellament dels salaris dels funcionaris, economia democràtica, supressió dels impostos indirectes, impost progressiu directe sobre els propietaris per a finançar la resistència, etc.) per a ell mateix i a més de les seves pròpies reivindicacions de classe, sinó que també ha d’incorporar totes les reivindicacions específiques dels pagesos i de les masses petit burgeses a les reivindicacions anteriors. Hi ha manca d’informació sobre els detalls de la qüestió agrària, però el proletariat, per pròpia iniciativa, abans de res ha d’armar les masses amb consignes i reivindicacions per les quals combatre. Però sense presentar aquestes reivindicacions com a condicions per participar com a classe a la lluita\nEntrevista a Laura Camargo de PODEM al programa que presenta i dirigeix Miguel Angel Ariza Pensa-t'ho Bé.\nEntrevista propera i assossegada, fins i tot amb molt humor.\nComunicació Social i amb un clic pots accedir a :\nLa premsa, la televisió, i els principals mitjans de comunicació són propietat dels rics, que també controlen els mitjans públics mitjançant els partits que financen. Com a tal classe dominant els aprofita per a modelar els pensaments de la gent d'acord amb els seus interessos particulars. D'aquí la importància dels mitjans independents i alternatius com aquest.\nNo deixeu la iniciativa de govern en mans del PSIB -PSOE\nPedro Sánchez i Francina Armengol ja es freguen les mans pensant que el proper govern de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears serà comandat per el PSIB-PSOE pel fet que són el partit més votat de l'esquerra. Però també són el primer partit decreixent i seria lamentable que l'esquerra emergent formada per PODEM i MES els deixés governar com si la CAIB fos el seu corralet.\nAquest PSIB-PSOE que, en absolut critica els consensos constitucionals amb el PP , ni les línies mestres de les polítiques de la troica, i que a més no ha fet cap balanç negatiu dels anteriors pactes de progrés ha de governar ben poc, perquè si governa molt es semblarà massa al PP.\nSembla que PODEMOS modifica el discurs que exigia un gir de 180 graus per a fer possible el govern del PSOE i ara es situa en una posició que pot ser molt còmode per al govern en minoria de Francina Armengol, i la millor manera d'evitar-ho seria arribar a acords amb MES per capgirar la marxa de les institucions. No es pot caure només en el conformisme de no governar i deixar que vagin fent, perquè si ho fan tenim totes les de perdre, Si Podemos aporta un suport extern, per petit que aquest sigui s'ha de fer valer.\nLa ciutadania decideix fer fora del govern autònom a J.R. Bauzà i els seus peperos\nDesprés d'una legislatura nefasta en la que el president Bauzà ha hagut d'amagar-se moltes vegades per tal de no ser insultat quan sortia al carrer, la ciutadania ha decidit fer-lo fora del govern i optar per una solució majoritària d'esquerres.\nCrec que aquest fet ha estat possible, perquè aquesta vegada l'abstenció s'ha situat en el camp de la dreta, farta de l'actitud caciquil de Bauzà i d'un partit sempre ficat en el món de la corrupció .\nCom preveia, el PI a la Part Forana ha guanyat una part important del vot al PP, i en canvi Ciutadans, com també havia previst no ha arribat a les expectatives generades, en part perquè el líder Pericay , infectat d'anticatalanisme, no podia ser la solució a una de les qüestions més punyents de la legislatura, les constants agressions contra la llengua pròpia, la desaparició d'espais públics de comunicació com les televisions en llengua pròpia. D'aquest manera encara el més beneficiat de Ciutadans ha estat el candidat a Cort que en cap moment ha mostrat per ara l'aversió envers la llengua pròpia. Altra factor en contra era la seva feble estructura que ara intentarà compensar amb l'aterratge de gent d'UPyD.\nPodemos hagués pogut treure millor resultat si s'hagués enfrontat a les municipals amb la marca Podem, però encara li ha anat massa bé per a situar-se a Cort. Ara es tracta de que el col·lectiu que representen guanyi en cohesió ideològica. I allò que ha de fer Podem és procurar no accedir al govern, tot i que hi pugui arribar a acords. Governar amb el PSOE esdevé gairebé impossible per a una força que hauria de situar-se en el camp rupturista, i tampoc és rupturista MES, una organització condicionada per massa dependències amb els poders.\nLa qüestió és que s'obre una etapa en la que les persones que optam per la via anticapitalista, independentista i feminista que es projecta en la CUP haurem d'estar especialment vigilants, reivindicant formes d'autogovern popular i fent el seguiment d'una pràctica política que no s'hauria de semblar en res a la dels Pactes de Progrés.\nArriben les eleccions i Ixent, a manca de candidatures anticapitalistes i sobiranistes, demana el vot per a les persones que representin l'anticapitalisme i el sobiranisme.\nTot i que hi ha un anhel de canvi de governs municipals i autonòmics, poques coses canviaran si no es canvia de xip en relació als Pactes de Progrés viscuts que defraudaren la ciutadania i ens abocaren a la governança reaccionària del PP. Convé aleshores valorar els precedents quan es tracta de fer una opció de vot i d'entrada seria convenient descartar al PSIB-PSOE com opció de vot, perquè representa només la voluntat del continuïsme constitucional i social. Del que es tracta és de generar una política d'esquerra alternativa i no d'una simple alternança en un govern que gestiona però no manda.\nAllò que no canviaran les eleccions són les relacions de força entre les classes, perquè per més que pugui accedir l'esquerra al govern qui mana en la lluita de classes és la dreta econòmica i antisocial, cosa que no és gaire present en el cap dels que es presenten a eleccions , ni tampoc en els votants.\nÉs cert que compartim l'objectiu de llevar del davant a J.R. Bauzà i a tota la cort que l'envolta a les institucions autonòmiques i municipals, però això no basta. Del que es tracta és de fer ús de les institucions per a capgirar la realitat social, aquesta on la dreta fàctica que té el control de tots els poders reals ens guanya per golejada.\nPrimera Assemblea de la CUP de Palma celebrada a Can Alcover\nLa primera Assemblea de la CUP de Palma, reunida a Can Alcover, amb la participació d'una cinquantena de persones engrescades en el projecte ha definit la participació en comissions i grups de treball , en línia amb el que s'havia decidit a la trobada d'unitat popular prèvia. D'altra banda s'ha format una comissió d'expansió cap a la part forana amb la intenció de generar processos semblants als que han generat la fundació de la CUP palmesana.\nHa passat un any més un primer de Maig caracteritzat per ser any electoral , amb manifestacions dels sindicats de la casta acompanyats dels polítics de Mes, Guanyem , Podem i Som Palma, i una altra manifestació més alternativa formada per CGT i CNT amb el suport de l'Esquerra Independentista.\nL'homofòbia de Putin no existia en els primers temps de la Revolució Russa, però l'estalinisme la va recuperar en el seu bagatge.\nL'Homosexualitat després de la Revolució Russa (Memòria Històrica)\nDesprés de la Revolució Russa, el règim va repudiar totes les lleis tsaristes que es eren "contradictòries a la consciència ia la legalitat revolucionària" (Decret sobre assumptes judicials del Consell dels Comissaris del Poble 5 de desembre [22 nov] de 1917 ). Això implícitament eliminava el caràcter criminal de l'homosexualitat i quan es va promulgar el nou codi criminal de 1922 després de la Guerra Civil, es va eliminar tota al·lusió a l'homosexualitat.\nAquesta actitud progressista del nou règim cap a l'homosexualitat es va materialitzar quan es va designar en 1918 a Georgui Txitxerin, un conegut homosexual, com Comissari del Poble per a les Relacions Exteriors. Cap estat burgès hagués col·locat a un home com aquest a càrrec de les relacions exteriors. (La relació anterior i la correspondència contínua de Txitxerin amb l'eminent poeta homosexual rus Mikhaïl Kouzmine va ser documentada en: "Mikhaïl Kouzmine: A Chronicle of His Life and Times (Mikhaïl Kouzmine: Una Crònica de la seva Epoca i la seva Vida)" [en anglès ] i en el volum III de la col·lecció completa de la poesia de Kuzmin Sobranie stikhotvoenii [en rus], editada per Malmsted i Vladimir Markov, Munic 1977. Un relat sobre la seva forma de vestir poc convencional i del seu estil de treball com Comissari de Afers Exteriors es pot trobar a One Who Survived: The Life Story of a Russian under the Soviets (Un que va sobreviure: La Vida d'un Rus sota els Soviètics), Nova York, 1945).\nL'opinió científica en els començaments de la Unió Soviètica no estava determinada per la "línia general", molts sexòlegs soviètics d'aquesta època semblen haver tingut una actitud progressista respecte a l'homosexualitat. El 1923 el Dr. Grigorii Batkis, director de l'Institut d'Higiene Social de Moscou, va escriure la següent descripció aprovatòria del nou codi legal:\n"La legislació soviètica es basa en el següent principi: declara una total absència d'interferència de l'estat i de la societat en els assumptes sexuals, sempre que no afectin els interessos de cap altra persona.\nPel que fa a l'homosexualitat, la sodomia i diverses altres formes de gratificació sexual, que en la legislació europea es consideraven ofenses a la moralitat pública-la legislació Soviètica les tracta de la mateixa manera que l'anomenat coit "natural". Només quan s'utilitza la força o la coacció, com en general quan hi ha un dany o menyscabament dels drets d'una altra persona, és que es durà a terme un procediment legal. "\n-Die Sexualrevolution in Russland (Berlín, 1925, aparentment una re- publicació d'un original en rus de 1923, citat per Lauritsen i Thorstad, obra citada).\nAlhora, però, hi havia altres professionals que consideraven l'homosexualitat com una malaltia greu. En Sexual Life of Contemporary Youth (La Vida Sexual de la Joventut Contemporània), publicada per l'Editorial Estatal en 1923, Izrael Gelman afirmava que:\n"La ciència ha establert ara amb una precisió que no deixa dubtes [que l'homosexualitat] no és mala voluntat o crim, sinó malaltia ... El món d'un homosexual masculí o femení està pervertit, és aliè a l'atracció sexual normal que hi en una persona normal. "\n-citat per Karlinsky, obra citada.\nAmb el temps, a mesura que la burocràcia stalinista va prendre poc a poc el poder dins de l'estat soviètic dels treballadors, aquest punt de vista sobre l'homosexualitat va cobrar influència.\nUn símptoma de l'empitjorament de la situació dels gai va ser el ràpid declinar de la influència de Txitxerin després de la mort de Lenin en 1924. Quan es va publicar la Gran Enciclopèdia Mèdica el 1929, l'homosexualitat havia estat totalment 'patologitzada'. Els homosexuals es perseguien cada vegada més- de manera que la revolucionària alemanya Clara Zetkin va intervenir a favor d'alguna de les víctimes.\nFinalment, en 1933-34, l'homosexualitat va ser considerada formalment com a criminal. La re-introducció d'una homofòbia recolzada per l'estat, igual que els atacs al dret de les dones que el van acompanyar (per exemple es va tornar a considerar l'avortament com a activitat criminal) van estar dirigits a reforçar la família nuclear com la unitat bàsica d'un ordre social conservador.\nGran mobilització mallorquina per la llengua, la cultura l'educació i l'autogovern\nDia d'acció Global contra els Tractats de Lliure Comerç\nA les 11 s'ha celebrat una concentració a la Plaça de L'Olivar de Palma i després un cercavila ha recorregut el carrer de Sant Miquel fins al Mercat Ecològic de Plaça Patins en el marc del Dia de'Acció Global contra els Tractats de Lliure Comerç.\nLa mobilització internacional promoguda contra el TTIP ha estat animada a Palma, però poc concorreguda si ens atenem al perill que suposa l'aprovació cap a la defensa dels drets laborals, el medi ambient o els serveis públics,\nS'acorda la fundació d'una CUP a Palma\nLa Trobada d’unitat Popular de Palma (TUP) reunida aquest passat dissabte ha acordat la fundació d'un nucli de la Candidatura d’Unitat Popular (CUP)\nEn una assemblea d'una cinquantena de persones en el marc de la segona jornada de la Trobada d’unitat Popular de Palma (TUP). després del debat , la majoria dels assistents han decidit la formació d’una Candidatura d’Unitat Popular (CUP), sense descartar també la posada en marxa d'una segona alternativa consistent en la creació d’un parlament ciutadà.\nTambé s’ha creat l’equip coordinador que s’anirà reunint i contactant amb sectors interessats a promoure la CUP i per perfilar com avançarà la candidatura\nLa TUP Palma va celebrar la primera jornada el passat 28 de març, unes jornades de treballa dividides en diferents sessions que abastaven aspectes com la cultura, la ciutat i l'economia, i per analitzar el model de ciutat per a Palma i les seves necessitats.\nPalmiro Togliatti, màxim dirigent del Partit Comunista Italià va deixar en llibertat als feixistes i esquadristes negres mitjançant una amnistia el 22 de juny de 1946 en tant que els partisans empresonats per la lluita antifeixista continuaven a les presons\nAspecte de la mobilització contra la privatització del far de Portocolom\n(Foto enviada per Bartomeu Mestre)\nCrítiques i 5 preguntes al govern de Kostas Lapavitsas, economista i diputat de SYRIZA\nKostas Lapavitsas és professor d'economia a la Universitat de Londres i va ser triat diputat SYRIZA en les últimes eleccions. En un article publicat al seu bloc el 23 de febrer, critica les negociacions recents del seu govern amb els creditors del país i considera que això no va en la direcció dels compromisos assumits en el discurs de Salònica que va mostrar el programa econòmic en cas de guanyar les eleccions . També planteja cinc preguntes importants sobre el deute, l'austeritat, la reconstrucció nacional i el futur del Pla de negociacions.\nPer Kostas Lapavitsas\nNo s'ha completat l'acord de l'Eurogrup, en part perquè encara no sabem quinres "reformes" proposarà el govern grec i quines són les que s'acceptaran\nPerò nosaltres, els que hem estat elegits sobre la base del programa de Syriza i consideram les propostes de Tessalònica com un compromís que hem fet amb el poble grec, ens preocupa profundament. I és el nostre deure manifestar les nostres preocupacions.\nL'esquema general de l'acord és el següent:\n1 - Grècia ha sol·licitat la pròrroga de l'acord actual que es fonamenta en una sèrie de compromisos.\n2 - L'objectiu de l'ampliació és permetre completar l'avaluació de l'actual acord perquè hi hagi temps per desenvolupar un nou Acord probable;\n3 - Grècia presentarà immediatament una llista de "reformes" que seran avaluades per les institucions i sobre les quals ha de concloure un acord a l'abril. Si l'avaluació és positiva, els fons que encara no s'han donat en el marc de l'actual acord es donaran a conèixer, de la mateixa manera que seran retornats els beneficis obtinguts pel BCE;\n4 - Els fons disponibles per al Fons d'Estabilitat Financera (FSE) seran utilitzats exclusivament per cobrir les necessitats dels bancs i ja no estaran sota control grec.\n5 - Grècia s'ha compromès a complir plena i oportunamant totes les seves obligacions financeres amb els seus socis.\n6 - Grècia s'ha compromès a assegurar excedents 'apropiats' per garantir la sostenibilitat del deute sobre la base de les resolucions de l'Eurogrup de novembre de 2012. El superàvit el 2015 tindrà en compte la situació econòmica en 2015.\n7 - Grècia no revocarà les mesures ni seguirà endavant amb els canvis unilaterals que poden tenir un impacte negatiu en els objectius pressupostaris, la recuperació econòmica i l'estabilitat financera segons l'avaluació de les «institucions».\nSobre aquesta base, l'Eurogrup iniciarà els procediments nacionals per a una extensió de quatre mesos de l'acord actual i convida les autoritats gregues a posar en marxa immediatament el procediment per dur a terme la seva avaluació.\nÉs difícil veure com, a través d'aquest acord, serà possible dur a terme les mesures anunciades a Salònica que inclouen la cancel·lació de la major part del deute i la substitució immediata de memoràndums pel Pla Nacional de Reconstrucció.\nNosaltres, els que vam ser elegits amb Syriza, estem compromesos amb la realització d'aquest pla, independentment del deute en les negociacions perquè el creiem necessari per reactivar l'economia i alleujar el patiment de la societat. Cal ara explicar com s'aconseguirà això i com el nou govern serà capaç de canviar la tràgica situació que va heretar.\nPer ser més específics, el Pla de Reconstrucció Nacional va incloure quatre pilars que representen, per al primer any, els següents costos:\n1- Lluita contra la crisi humanitària (1,9 milions).\n2- Revitalitzar l'economia mitjançant exempcions fiscals, reajustament 'dels préstecs en vermell', la creació d'un banc de desenvolupament, la restauració del salari mínim a la suma de 751 euros (en total: 6,6 milions de dòlars) .\n3- Pla d'ocupació pública, amb la participació de 300.000 llocs de treball (3 mil milions per al primer any i altres 2 000 000 000 per al segon).\n4 -Canvi del sistema polític a través d'intervencions en les comunitats locals i el Parlament.\nLes fonts previstes de finançament per al primer any van ser:\nLiquidació de deutes amb l'Administració Tributària (3 000 000 000)\nLluita contra l'evasió fiscal i el contraban de mercaderies (3 000 000 000)\nFons d'Estabilitat Financera (3 000 000 000)\nMarc Nacional Estratègic d'altres programes comunitaris de desenvolupament i (3 000 000 000)\nTenguennt en compte la comunicació de l'Eurogrup, jo faig les següents preguntes:\nPla de Reconstrucció Nacional\nCom el Pla de Reconstrucció Nacional es finançarà si els 3 000 000 000 del Fons d'Estabilitat Financera és ara fora del control grec?\nAquests fons ja no estan disponibles, i aleshores encara es farà més necessari recaptar les sumes degudes en la lluita contra l'evasió fiscal i la liquidació de deutes amb l'IRS, en un temps molt curt. Com és factible aquesta perspectiva ?\nCom es pot avançar el alleugeriment del deute si Grècia es compromet a pagar en la seva totalitat i puntualment totes les seves obligacions financeres amb els seus socis?\nAixecament de l'austeritat\nCom es podrà llevar l'austeritat si Grècia s'ha compromès a aconseguir un superàvit primari "adequat" a la fi de fer viable l'enorme deute actual? La "sostenibilitat" del deute - segons les estimacions de la troica - va ser precisament la raó de la caça absurda dels superàvit primaris. Atès que el deute no es reduirà significativament, com ens aturarem de tenir superàvit primaris que són catastròfiques per a l'economia grega i que constitueixen l'essència de l'austeritat?\nSeguiment i costos fiscals\nCom serà possible aconseguir un canvi progressiu en el país si les institucions volen mantenir una supervisió estricta i prohibeixen les accions unilaterals? Permetran les institucions assolir els plans de l'agenda de Salònica, atès que tenen un impacte directe o indirecte en el pressupost?\nLes negociacions futures\nQuè és exactament el que haurà canviat amb els quatre mesos de pròrroga per tal que les noves negociacions amb els nostres socis es puguin realitzar en millors posicions? Què és el que evitarà la degradació de la situació política, econòmica i social del país?\nEls moments són absolutament crucials per a la societat, la nació i, per descomptat, per a l'esquerra. La legitimitat democràtica del govern es basa en el programa de Syriza. Com a mínim s'ha de tenir un debat obert en els òrgans del partit i el grup parlamentari. Hem de proporcionar immediatament respostes pertinents a aquestes preguntes per conservar el suport i l'impuls que el poble grec ens aporta. Les respostes que es donaran en els propers dies decidiran el futur del país i de la societat.\nFoto d'Antonia Carrillo del homenatge unitari en el mur de la memòria (22/02/2015)\nL'eurodiputat de Syriza Manolis Glezos, diu: "Demano al poble grec que em perdoni per haver contribuït a aquesta il·lusió"\nConvé recordar que més enllà de Manolis Glezos el corrent esquerrà de Syriza que suposa 30 diputats és crític amb aquest acord.\nDes de Brussel·les, l'eurodiputat de Syriza, Manolis Glezos critica les maniobres del govern grec durant les negociacions amb els creditors i el canvi de veu . Recorda que "entre l'opressor i l'oprimit, no pot haver-hi una qüestió de compromís, ja que no és possible entre l'ocupat i ocupant. L'única solució és la llibertat ".\n"Canviar el nom de la troica" per institucions , canviar el nom de "memorandum" per el "d'acord "i el dels creditors" per socis "no canvia l'estatus quo", sinó que descriu el marc històric de l'esquerra que sembla decebut amb les últimes novetats entre Grècia i els seus creditors.\n"Més d'un mes ha passat i la promesa encara no s'ha transformat en acció. És una llàstima fins i tot perjudicial. Per la meva part, demano al poble grec que em perdoni per haver contribuït a aquesta il·lusió", va escriure convidant als amics de SYRIZA a participar en el menor temps en un debat del recorregut del partit i les maniobres necessàries.\nL'article de Manolis Glezos s'ha publicat avui a la pàgina web del Moviment Ciutadà Actiu ":\nCanviar el nom de la troica per "institucions", la del "acord" per escriptura de constitució i la de creditors per "socis" no canvia la situació anterior. No canvia tampoc, per descomptat, el vot del poble grec a les eleccions el 25 gener 2015. El poble grec va votar a favor perquè SYRIZA havia promès abolir el pla d'austeritat que no és només una estratègia de l'oligarquia alemanya, sinó també la d'altres països creditors de la Unió Europea i l'oligarquia grega. Haviem d'abolir els memoràndums i la Troica, i derogar totes les lleis d'austeritat. Haviem de suprimir la troica i els seus efectes.Ha passat un mes i la promesa encara no s'ha convertit en realitat.\nMalament i encara més malament.\nPer la meva banda, li demano al poble grec que em perdoni per haver contribuït a aquesta il·lusió.\nPerò abans que el mal progressi.\nAbans que sigui massa tard reaccionar.\nPer sobre de tot, a través de reunions especials amb totes les organitzacions, sense importar el nivell, els membres de SYRIZA i amics han de decidir si accepten la situació.\nAlguns argumenten que per arribar a un acord és necessari cedir. En primer lloc, entre els opressors i els oprimits, no pot haver-hi una qüestió de compromís, ja que no és possible entre l'ocupat i ocupant. L'única solució és la llibertat.\nPerò fins i tot si acceptem aquesta aberració, el que els governs anteriors han fet amb la desocupació, l'austeritat, la pobresa, el suïcidi, memoràndums de suport, va més enllà de tots els límits de compromís.\nManolis Glezos, Brussel·les, 22 febrer 2015\nEntrevista amb l'economista Charles-André Udry sobre la situació a Grècia\nA Grècia ens trobem amb Charles-André Udry, economista ben conegut en els cercles internacionals de l'esquerra, i dedicat a la consultoria econòmica amb el partit de SYRIZA. Realitzam amb ell una interessant entrevista per tal de disseccionar la situació grega: el KKE i SYRIZA, les noves relacions de poder entre Grècia i Europa i els nous escenaris possibles. També hi ha un petit lloc per al fenòmen espanyol de Podemos i la seva determinació en el camp de la política econòmica.\nLes eleccions a Grècia van acabar com tots sabem. L'aliança de SYRIZA amb els Grecs Independents era inevitable? El tancament per part del KKE es considera definitiu?\nEl component de l'esquerra de Syriza sempre s'ha posicionat a favor d'obrir-se al KKE, i seguirà pressionant en aquest partit. Però hi ha pressions del món financer i bancari grec per què no es produeixi aquesta obertura, i per descomptat per la falta de disponibilitat del mateix Partit Comunista.\nEl KKE almenys en les declaracions oficials ni tan sols han esmentat la hipòtesi de l'aliança, centrant-se més aviat en com, malgrat l'onada d'aclamació de Syriza, han aconseguit consolidar el seu nucli dur. No obstant això, fins i tot en el mateix KKE hi ha una part que empeny per a una futura obertura.\nUn dels aspectes de la política grega és la forta presència de la història en el present: el règim dels coronels no ha acabat fa tant de temps, les famílies tenen històries de sang per raon polítiques, l'afiliació política té una gran relació amb la família d'origen .\nQuina és la situació interna de SYRIZA després de l'aliança amb Anel?\nTsipras ha de gestionar una situació difícil en el Comitè Central del SYRIZA, que es compon de 200 membres. L'esquerra del partit, que representa un 35% d'acord amb l'últim Congrés, no veu bé el pacte amb Anel, ni exclou la possibilitat d'una sortida immediata de l'Euro.\nÉs possible que Tsipras es vegi obligat a fer fora els militants que no accepten aquesta gestió del Govern, però això és només una hipòtesi. Tsipras és acusat en aquesta etapa de tenir un lideratge autoritari del partit, però també és cert que no es pot permetre les tensions internes en aquests moments delicats.\nLa mateixa aliança amb els grecs independents s'entèn totalment: és un partit de dreta que és l'expressió de la petita burgesia que ha patit directament les polítiques d'austeritat, per aquest motiu es va posar a disposició per a la creació d'un Govern que el mateix Tsipras ha denominat de "salvació nacional" .\nTsipras sap que la tensió interna no ha d'estar sota l'atenció dels mitjans de comunicació: tinguent en compte que els grans grups editorials a Grècia estan tots sota el control dels grans grups econòmics grecs, però, que aquí tenen una gestió comuna de caire gairebé familiar . Aquesta és una raó per la qual és crucial per al nou govern reactivar la televisió estatal. El risc de Tsipras és no tenir els mitjans per parlar al seu poble. També cal tenir en compte que Grècia està formada principalment per illes, i en aquest context és el debat a la televisió estatal, l'únic que potencialment ofereix cobertura en tot el territori nacional.\nCom es pot gestionar Tsipras la baralla amb la Troica, així com el manteniment de la junta interna?\nL'enfrontament amb l'establiment Europeu no pretén durar només un parell de setmanes, mentre que Syriza ha de posar en marxa algunes de les polítiques d'emergència nacional promeses de campanya i no és probable que en aquesta primera fase sigui finançada per les noves interpretacions dels acords amb Europa. No obstant això també hi ha certa llibertat d'acció amb recursos interns per trobar la solució: pensem en la loteria grega, venuda per Saramas a Dimitris Melissanidis, també propietari del club de futbol AEK d'Atenes. La re-nacionalització d'alguns sectors, com aquest, seria acceptat per la mateixa Europa i podria permetre les primeres mesures promeses. A més de la lluita contra l'evasió fiscal, que és gairebé total en els més alts nivells de la societat grega.\nCom pot evolucionar la confrontació amb Europa?\nLes primeres setmanes són de declaracions tossudes en els dos costats però uns i altres s'hauran de fer concessions. SYRIZA té un punt feble que l'altra part coneix bé. A més de no aconseguir la majoria absoluta, hi ha la qüestió de l'organització del partit.\nQuins són els límits organitzatius de SYRIZA ?\nSyriza és una organització recent, no molt estructurada. Disposa de 40 000 membres, que en un país de 12 milions d'habitants no són pocs, però no massa. A més, no és una organització "militaritzada" com el KKE, que per exemple, té un petit exèrcit propi. El problema és que Syriza no pugui ser capaç de controlar la societat grega, perquè té una presència feble en els sindicats. En el món sindical l'actiu més important és el de PAME, la correja de transmissió del KKE. Llavors hi ha molts dirigents sindicals intermedis vinculats històricament al PASOK, que serà interessant veure ara com es mouen.\nGran part de la burocràcia sindical no ha entrat a SYRIZA. En aquest cas cal veure el que decideix fer SYRIZA: deixar-los entrar permetent un major control social del país, però amb el risc de canviar la naturalesa del partit.\nSegons tú, Charles-André Udry, és probable que si s'acorrala SYRIZA opti per sortir de l'euro?\nFins i tot entre els economistes propers al Partit n'hi ha qui han fet una seriosa reflexió i estudi sobre el tema, però és una opció que ha estat completament descartada en la mateixa campanya. No crec que es consideri. Més aviat suposo que si s'acorrala SYRIZA, obligarà a Europa a expulsar a Grècia,fent explotar les contradiccions ja evidents en el marc europeu.\nEs pot excloure l'ajut per part dels governs europeus liderats pels socialistes?\nNo crec que ajudin Qui va venir a Grècia a fer la campanya contra Tsipras? Pierre Moscovici. Ara és el comissari europeu, però va ser un estret col·laborador d'Hollande guiant la seva campanya presidencial el 2012. Prové del Partit Socialista francès, tot i que de jove va militar en l'extrema esquerra.\nEl PSOE no anirà més enllà d'algunes declaracions públiques de conveniència. Potser al final de les eleccions de l'any a Espanya podria canviar en cas d'una victòria de Podemos, però fins i tot allà cal veure llavors amb qui governa: no és el mateix si governa amb Esquerra Unida que si ho fa amb el PSOE.\nNo seria més natural una aliança de l'esquerra per part de Podemos en cas de guanyar a Espanya ?\nDepèn, Podemos té una estructura composta d'una direcció i de cercles d'experts, que proposen les seves elaboracions per a la fase de selecció de les polítiques que s'han d'adoptar a Podemos. En aquest moment en matèria econòmica hi ha més de 60 propostes diferents, i el debat és molt acalorat. En canvi SYRIZA ja tenia un programa ben definit i, en general concret, queda molt a un altre. La reafirmació de la negociació col·lectiva i la reafirmació de ple dret a la vaga són objectius bàsics del govern de SYRIZA en matèria laboral.\nDe moment, però Podem no té un perfil clar. Més enllà de les intencions d'Iglesias, de moment no puc dir que Podemos avanci fins i tot amb propostes de motlle neo-keynesià. Has de veure la seva evolució, es diu que una aliança amb el PSOE no respon millor a la implementació d'un programa de govern que encara no s'ha determinat.\nEntrevista realitzada per Adriano Manna i Flavia Capellini\nContravenint el sentit comú, Syriza pacta amb la ultradretana ANEL\nLlorenç Buades Castell 29/1/2015\nSyriza ha decidit compartir govern amb la ultradreta nacionalista grega ANEL, cosa que el món de l'esquerra no entèn per tractar-se d'un pacte contra natura. Només una cosa tenen en comú les dues organitzacions i és el rebuig al memoràndum presentat per la Troica. El pacte possibilita que el Ministeri de Defensa passi al control d'ANEL, que volia també el de Marina, ministeri que ha desaparegut. D'aquesta manera la dreta reforça el poder militar de l'Estat, cosa que està a les antípodes dels desitjos de qualsevol formació que es digni dir d'esquerra.\nANEL és una formació que es caracteritza per la xenofòbia anti-alemamya, anti-turca i anti-immigrant, de manera que serà difícil millorar la manca de drets dels immigrants i les seves precàries condicions de vida- D'altra banda és una formació homòfoba i preveient això ja abans de les eleccions Syriza va renunciar a possibilitar que les parelles homosexuals i lesbianes puguin tenir fills en adopció. A més de homòfoba, ANEL és una formació que defensa a ultrança l'Església Ortodoxa i malgrat el gest de la jura d'Alexis Tsipras d'anar sense corbata i passar del pope, allò que importaria de veritat és que l'Església Ortodoxa faci els deures que corresponen en la part impositiva, Aquest fet fonamental, pel poder patrimonial que té l'Església Ortodoxa grega sembla que no es tocarà, com no es tocaran massa les càrregues impositives dels armadors grecs que són els que menys paguen. Si ANEL volia controlar l'extint Ministeri de Marina era perquè qui ara s'asseu a Defensa representa els interessos dels armadors.\nDit tot això, no es pot definir que aquest sigui un govern d'esquerres. És més aviat un govern sobiranista.\nDins Syriza es planteja que aquest pacte és el mal menor, perquè les altres formacions, llevat del KKE, segueixen els criteris de la Troica. El KKE i Antarsya, formacions més d'esquerra que Syriza han millorat el seu vot restant-lo a Syriza i la forta implantació sindical d'aquestes formacions no augura que Syriza disposi d'una relació favorable a la pau social.\nPer a una persona d'esquerres seria elemental pensar en una lògica aliança de Syriza i el KKE, però això no és així en una part important perquè el KKE vol sortir de la UE, de l'Otan i reinstaurar el dracma. En qualsevol cas , també és cert que Syriza no ha mogut ni un dit per apropar-se a posicions del KKE.\nHi havia altres possibilitats de govern, perquè To Potami va declarar que independentment de l'obtenció de majoria parlamentaria o no per part de Syryza ells avalarien la investidura. D'altra banda Syriza tania l'opció de governar en minoria i emplaçar amb les seves iniciatives al KKE i al PASOC que haurien de votar favorablement qualsevol mesura de contingut progressista o d'esquerra. Però Syryza s'ha estimat més hipotecar-se a la dreta més reaccionària, de manera que és impossible que sigui una legislatura amb mesures progressistes més enllà de les que s'han posat en marxa en relació al salari mínim o a la pobresa energètica.\nEn definitiva , es tracta d'una autèntica gerra d'aigua freda sobre les perspectives progressistes i en ple hivern, conformant-se un govern que ha rebutjat ja d'entrada la participació de les dones en el mateix. Si comencen així, és impossible que es facin polítiques favorables a les dones, als immigrants i als gais i lesbianes.\nSyriza ha guanyat les eleccions però això no significa que tengui el poder\nAmb el 60% dels vots escrutats Syriza ha obtingut 149 escons dels 300 en joc, per tant dos escons menys dels necessaris per agarantir la majoria absoluta sense coalicions. La Nova Democràcia del primer ministre Antonis Samaras n'ha obtingut 77, seguit dels neonazis d'Alba Daurada amb 17, de To Potami, partit de centre-esquerra amb 16 escons, dels estalinistes del KKE amb 15 i del Pasok, socialista amb 13 escons.\nEn cas de coalicions els estalinistes del KKE no estarien disposats a donar suport a Syriza i així ho ha expressat el seu eurodiputat Kostas Papadikis que ha rebutjat aquesta possibilitat, pel fet que estan en contra de la Unió Europea, l'Otam i les cadenes de l'imperialisme.\nEn canvi el líder del centrista To Potami, Stavros Theodorakis, ha anunciat que donarà suport a Syriza agarantint la majoria parlamentària encara que el vencedor Syriza ho sigui per majoria absoluta. D'aquesta manera ja és segur que Tsipras esdevindrá primer ministre grec.\nEl líder de Syriza Alexis Tsipras ha agraït el suport dels votants, confirmat la victòria i ha anunciat que arriben a la seva fi les polítiques d'austeritat.\nTsipras ha defensat la negociació del deute extern amb una solució acceptable de mutu acord i ha dit que entre els grecs no hi ha ni vencedors ni vençuts, i que els derrotats són els oligarques.\nSyriza ha guanyat les eleccions però això no significa que tengui el poder. Hi ha molta feina per davant perquè encara que la relació de forces en el parlament sigui favorable ara, no significa que en el carrer i en la realitat social la relació de forces, en mans de la dreta econòmica i fàctica, sigui menor. El poble grec s'haurà de mobilitzar si vol que les coses canvïin de debò i caldrà per això l'ajut de les esquerres de tot el món.\nMales notícies de Podemos\nDesprés del míting d’ahir alguns dels interrogants que plantejava han tingut resposta, però les que es refereixen a Catalunya no m’han agradat gens.\nLa Gemma va parlar del dret a decidir, però només per remarcar que no estava circumscrit a l’àmbit territorial. Va precisar que no eren unionistes ni independentistes, sinó demòcrates. No esperava menys. Però sí una mica més, per exemple: defensen un referèndum vinculant sobre la independència de Catalunya i estan disposats a acceptar-ne els resultats si guanya la independència?\nPablo va insistir en el dret a decidir sobre tot. I va parlar d’obrir “un” procés constituent per discutir “de tot, amb tots”. O sigui, d’un procés constituent espanyol, com el 1977 i el 1931. No d’un procés constituent català. Va reconèixer que Espanya era un país de nacions; tampoc esperava menys. I va dir que no volia que Catalunya se’n anés; perfecte: no cal demanar-li que defensi la independència. Va afirmar que on d’altres volen alçar murs, ells volen construir ponts; però jo no en vaig veure cap, perquè la primera condició d’un pont entre nacions és reconèixer-les com a iguals; i d’això no en va dir res. També va dir que la sobirania no és una qüestió de banderes, sinó de defensar el poble; però no va explicar que a Espanya aquest poble pertany a diferents nacions i que algunes d’aquestes, com Catalunya, estan oprimides com a tals.\nTothom reconeix que tant Podemos com Pablo Iglesias son uns mestres de la comunicació. Per això també és important donar un cop d’ulls als símbols utilitzats, les imatges, els titulars, als temes elegits i als rebutjats.\nA l’acte no hi havia cap bandera. Cap d’espanyola, però tampoc cap de catalana, ni basca, ni gallega, ni andalusa,...: potser les banderes nacionals divideixen el poble?. Ni Gemma ni Pablo, polítics i professors de política, no van citar ni un sol cop el 9N, l’acte de desobediència civil i d’afirmació nacional més massiu d’Europa: no era important perquè “només” feia referència a “l’àmbit territorial”?\nPablo Iglesias va començar la seva intervenció donant els titulars per la premsa. I el primer va ser un cop baix i demagògic contra David Fernández: “a mi no em veuran abraçant-me amb Rajoy o amb Mas”. El públic es va entusiasmar. I potser ell també, perquè va repetir diverses vegades el recurs igualant Pujol amb Rato o Mas amb Aguirre. I finalment, ja de forma més elaborada, el gat Mas amb el gat Rajoy que només es diferencien en petites variants en la forma d’enganyar ratolins per enxampar-los millor. Davant d’uns gats tan dolents: quina importància té que Mas vagi convocar el 9N i que Rajoy el vagi prohibir i després vulgui processar a Mas? No és la primera vegada que s’utilitza aquest recurs de les “vides paral•leles” (Pujol-Felipe o Suárez, Negrín-Companys, Azaña-Macià;...). Però sí és la primera vegada que s’utilitza conscient i calculadament en un míting d’esquerres (amb perdó!) a Catalunya. Per totes aquestes raons crec que hi ha males notícies de Podemos a Catalunya.\nEn moltes de les lluites que vindran continuaré, com fins ara, colze amb colze amb els companys de Podemos. Però en les properes eleccions, ni Pablo Iglesias ni Gemma Ubasart tindran el meu vot.\nHomenatge als nostres morts:\nPoesia i memòria històrica - L'escriptor Miquel López Crespí recita una sèrie de poemes seus, durant l'acte d'homenatge a la gent republicana, assassinada a la vila d'Alaró durant la guerra civil espanyola:


19/05/2017 Apunts amb llibertat\nEl sindicat docent AMES, que es caracteritza per unes actituds d'un agressiu nacionalisme espanyol, ha elaborat un informe sobre el suposat "adoctrinament ideològic en els llibres de text de Catalunya", en què fa acusacions greus al professorat del nostre país de manipular el nostre alumnat. El document conté un seguit d'afirmacions discutibles que té com a finalitat generar una polèmica inexistent en el sí de l'educació catalana, a fi d'inflamar els mitjans espanyols i els partits anticatalans a per tal de generar l'enèsima ofensiva contra el procés d'autodeterminació que s'està desenvolupant de manera pacífica i tranquil·la.\nAMES, i la premsa i els partits polítics afins, tracten de reivindicar l'existència d'una "història oficial espanyola" que coarti la llibertat de pensament i voldria imposar el relat oficial de la història nacional espanyola, que com la majoria d'històries nacionals, solen ser un compendi de mites justificadors de l'statu quo. Els exemples que assenyala (la proclamació de la República de 1931, la Guerra dels Segadors, els papers de determinats monarques o la guerra civil) tracten deliberadament de reivindicar una versió teleològica i triomfalista de la història d'Espanya, que en el món de la historiografia actual es troba més que desfasada i desacreditada. Les queixes que es perceben en l'informe, només demostren la nostàlgia pels llibres de text del franquisme, que efectivament adoctrinaven en la religió del nacionalisme espanyol.\nDes d'USTEC·STEs considerem perverses les finalitats de l'informe d'AMES: crear una policia del pensament, un rígid control curricular i la voluntat de repressió contra la dissidència pròpia de les dictadures o de "democràcies" com la turca. Creiem i reivindiquem sempre en la llibertat intel·lectual i en els debats científics rigorosos, fonamentats en l'intercanvi lliure d'idees. Denunciem la falsedat de les premisses i afirmacions de l'informe i de l'ús que alguns mitjans pretenen fer, i exigim una disculpa a tot el professorat ofès per la difamació que suposa l'acusació d'adoctrinament.\nUSTEC·STEs, 18 de maig del 17


MANUAL D'IMATGE COPORATIVA\nCreació taula de colors\nHem creat una paleta de colors per poder decidir quins colors han de tindre tots els nostres treballs:Poster, tríptic, tema de la web...\nEls colors són: Blau fort, blau fluix i negre.\nPer poder crear-la hem utilitzat el programa canva.\n2.Formes (nosaltrs hem decidit fer redones)\n3.Elecció de colors\n4.Apuntar el còdi del color a cada redona.\nHem tingut que refer-ho ja que no estavem satisfets amb la primer, la segona i definitiva ens agrada molt més.\n9. Plantilla de presentació:\nCreació del poster\nper poder fer una mica de prensa al nostre producte i donar-ho a conèixer hem fet aquest poster que conté:\n-Logo de fons\nEns ha agradat moltel diseny, i ens ha sigut molt fácil crear-ho perquè tots els membres del grup estavem d'acord. Hem tingut un inconvenient i és que s'ens borrava el fons però ho hem pogut solucionar.\nEstem molt orgullosos del nostre treball.\nCreació del tríptic\nHem creat un tríptic informatiu on expliquem lo següent:\n-La nostra empresa.\n-El logo de l'empresa.\n-El funcionament de la màquina CRIW.\n-El funcionament de l'empresa.\n-Telèfon de contacte.\nInconvenients: s'ens ha borrat varies vegades i ho teniem que tornar a refer tot però finalment ens ha quedat bastant bé.\nHem utilitzat l'aplicació Canva i hem creat el nostre pòster amb el logotip, eslogan...\nDifusió del vostre producte i empresa\nLa nostra empresa difondrem el nostre producte a partir de anuncis, cartells i tríptics que proporcionarà l'ajuntament.\n-Un póster informatiu amb les idees claus.\n-Un tríptic on s'explica qui som, el funcionament de la nostra empresa i de la màquina.\n-Un vídeo publicitari on anunciarem el nostre producte.\nHem pensat en fer una màquina dispensadora, per fer-ho veure hem agafat una capsa de sabates i hem retallat una part que simularem que és una porta per on sortirán els sacs de dormir. Dintre de la capsa de cartró hem fet diferents espais en els quals guardarem els sacs. També li ficarem un vidre per simular millor una màquina dispensadora, per acabar la pintarem de color blau cel i blau marí.\nFOTO MÀQUINA (borra aixó quan ya fiquis la foto de la màquina)\nEl Canva de negoci\nHem creat una màquina expenedora de sacs de dormir amb nom CRIW.\nPer crear-la hem agafat una capsa de sabates on hi ficarem una representació de sacs de dormir en forma més petita i amb tela.\nDins de la capsa hi hauran compartiments on es situaran els sacs de dormir, a sota de la màquina es trobara una mena de contenidor on posaran els sacs bruts ja utilitzats per poder-los rentar i reutilitzar-los.\nHem canviat d'idea ja que quasi bé ningú es fixa en la gent pobra que viu al carrer i ens les seves necessitats.


Juny de 2016 – Gerardprieto's Blog\nJuny 15, 2016 gerardprietoDeixa un comentari\nCuando reflexionamos sobre el desarrollo del pensamiento político y económico de los siglos XVIII y XIX inmediatamente nos vienen a la cabeza nombres como Karl Marx, David Ricardo, Montesquieu, Mijaíl Bakunin, Jean-Jacques Rousseau o Piotr Kropotkin… Sin embargo, a la…\nView original post 2.972 more words\nBukowski.Contra el trabajo\nJuny 10, 2016 gerardprietoDeixa un comentari\nJuny 6, 2016 gerardprietoDeixa un comentari\nDoncs no, no se n’ha sortit indemne, vet aquí que una col·laboradora de la nostra sectorial, l’escriptora i traductora Krystyna Schreiber, va llegir allò de Savater, es va posar les mans al cap i va decidir actuar. Què es podria fer? Primer de tot, explicar als alemanys residents a Catalunya que el que deia Savater, per si no ho sabien, era tot mentida. Aquest primer pas el podia fer perfectament a través d’Arena-Online, posant per cas. Pensat…\nRT @esangar: "Todos somos Guillén": los compañeros se vuelcan contra el acoso a un enfermero que criticó los recortes https://t.co/hK6blKf5… 16 minutes ago\nRT @XBescos: Un cop més, els nostres polítics prioritzen els seus partits i la seva ambició a les necessitats del país. I així, cada cop só… 19 minutes ago


Com combatre el descrèdit polític - Joan Majó\nCom combatre el descrèdit polític\nUna mestra mostrant als seus alumnes un mapa dibuixat a terra. GETTY\nAl llarg d’aquests darrers anys, i encara més dels darrers mesos, han crescut molt la desconfiança en el que diuen o fan molts governs i el descrèdit de la política. Pot ser que alguns se’n alegrin, però crec que a la gran majoria ens sap molt greu i ens preocupa. En les converses sovint es discuteix com s’haurien de repartir les culpes entre les dificultats evidents dels temps que vivim i el paper dels que tenen responsabilitats polítiques. Cal afegir-hi els comportaments dels ciutadans.\nEncara que n’hi ha una mica per a tothom, crec que la part més important la tenen els polítics. Faig una senzilla anàlisi del tema per poder explicar el que en penso i per poder justificar aquesta afirmació. Parlaré de les incerteses dels nous temps, de les irresponsabilitats d’alguns ciutadans i de la incompetència de molts polítics.\n1. Incerteses i normatives públiques. Les incerteses derivades de quatre reptes d’aquest nou segle (la digitalització de la informació, la insostenibilitat climàtica, la transició energètica i la globalització econòmico-financera) són causes molt clares que dificulten cada cop més l’encert en les actuacions públiques. Malgrat que això pot fer més comprensibles alguns errors, no es poden justificar de cap manera les actituds de negació del que passa, les mandres o inèrcies en acceptar la necessitats dels canvis, ni la manca de de mesures preventives per evitar o mitigar els probables efectes no volguts dels nous escenaris. Les conseqüències del progrés tecnològic tenen aspectes enormement positius que cal aprofitar, però també obren possibles perills col·laterals que cal combatre amb unes normes adequades que regulin la seva utilització i que estableixin les responsabilitats.\n2. Responsabilitat i regulació. La creixent llibertat personal fruit de les noves eines tecnològiques i la progressiva consciència dels límits del planeta han creat una contradicció que obliga a un augment de la responsabilitat personal per garantir la seguretat de tots i mantenir la convivència, alhora que s'assegura la sostenibilitat global. Això suposa un enfrontament entre llibertat, d'una banda, i seguretat i sostenibilitat, de l’altra. Les autoregulacions no són suficients per eliminar la irresponsabilitat de persones, d’organitzacions i fins i tot de governs. Aquí rau una altra causa del problema i neix la urgent necessitat de noves regulacions, moltes de les quals han de ser de caràcter global, sobretot en l’àmbit financer i en el de la informació.\n3. Incompetència en el món polític. Si les causes són clares, les solucions només poden venir d’un augment de la responsabilitat personal i col·lectiva, i en el cas molt freqüent de la seva insuficiència, d’una adequada actuació dels poders públics, tant legislatius com executius. Els primers regulant més clarament l’exercici de la llibertat i els seu límits, i el segons gestionant adequadament els serveis públics per assegurar l’equitat i la inclusió social.\nLes majories parlamentàries marquen la direcció del camí, però la capacitat gestora dels governants és la que fa que s’arribi al lloc desitjat\nLa manca d’actuacions, i en molts casos els errors, generen en els ciutadans una comprensible percepció de manca d’atenció dels polítics respecte dels seus problemes personals, i són la principal causa de desconfiança i descrèdit. Això s’agreuja encara més al contemplar contínues batalles partidistes pel poder i lluites ideològiques allunyades de les preocupacions reals de la gent, que deixen en un segon terme la gestió correcta dels problemes diaris.\nNo tinc cap dubte que l’àmbit de la política té una dimensió ideològica i una de gestió. La pura gestió tecnocràtica, sense orientació ideològica, no portaria ni millora del benestar general ni disminució de les desigualtats entre ciutadans, però és imprescindible una bona gestió perquè les aspiracions reflectides en les ideologies es converteixin en unes millores reals que arribin a terme i siguin perceptibles per tots.\nEm sembla que caldria separar una mica més la composició del poder legislatiu (els Parlaments) i la de l’executiu (els governs). El primer és el que ha d’aprovar les normes que reflecteixin les orientacions que els ciutadans han escollit, i el segon és el responsable que aquestes orientacions i aquestes aspiracions es converteixin en realitats. Cal, per tant, que la ideologia estigui molt present en la composició dels Parlaments, però la competència i la qualitat de la gestió dels governs és l'única garantia que tot això no es quedi en utopies irrealistes o en aspiracions defraudades.\nPer evitar-ho cal distingir millor dos tipus de perfils polítics: el de representant dels ciutadans que actua basant-se en orientacions polítiques, i el de gestor professional i eficaç que materialitza en serveis i actuacions concretes les orientacions que s’han escollit. Les majories parlamentàries marquen la direcció del camí, però la capacitat gestora dels governants és la que fa que s’arribi al lloc desitjat. Crec que en aquests darrers anys s’ha estat menysvalorant aquesta segona dimensió en la formació d’alguns governs i en el nomenament dels seus càrrecs. El resultat ha estat una exageració del debat ideològic i una sensació d’incompetència dels òrgans executius. S’han de revisar millor els criteris per als nomenaments i els perfils dels candidats. Pot ser que ara s’hagi fet una mica millor?\ncrisi política competència GESTIÓ


Triatló: evolucionem però amb elegància | Sense Límits Aventura\nHome » HISTORIAS 2016 » Triatló: evolucionem però amb elegància\nTriatló: evolucionem però amb elegància\nEscrit Per senselimitsaventura.com en Nov 17, 2016\nArticle d’opinió del periodista, ciclista i triatleta Rafa Mora\nEl triatló era un esport de quatre bojos i ara és quasi un fenomen de masses. I no parle d’un marge de trenta anys, sinó de poc menys d’una dècada. Les proves les tenim en les cites que, per exemple a València capital, congreguen ara milers de persones que formen part d’una competició.\nAl llarg de l’any es reparteixen nombroses dates i localitats que acullen centenars d’aquests esportistes que representen un bon nombre d’equips. La majoria són federats, d’altres no, i uns quants són novells i hi competeixen perquè és la prova del seu poble i els agrada. Punt.\nÉs similar al que passa als clubs. Ací hi ha una intrahistòria que s’hauria d’analitzar a banda. Pensar-la. Reflexionar-la. Els clubs van evolucionant i s’estan convertint, en la majoria dels casos, en màquines de fer esportistes semi-d’elit que, en cap cas, arribaran a ser unes megaestrelles.\nA excepció de casos comptats com els grans triatletes valencians amateurs que tots coneixem, la resta ens hem de dedicar a veure si evolucionem o involucionem, si em permeteu l’expressió. Depenem, tots, de les nostres vides. És a dir, que el que té xiquets té xiquets, i el que té una iaia malalta a casa i se n’ha d’ocupar, sap quina és la seua faena. Es tracta, per tant, de saber combinar totes les situacions vitals.\nCom el treball de cadascú. En aquest punt voldria destacar el fet que el triatló no és, ni de lluny, el que ens dóna de menjar a la ‘plebe’ que, quan podem, ens situem en la línia d’eixida d’un ‘du’ o un ‘tri’. No. Per tant, tenim el temps que tenim per entrenar. Això comporta que la implicació de cada persona siga diferent, i per tant és inadmissible que dins d’un club hi haja gent que tire en cara a ningú que no està al nivell. Es tracta de gaudir de l’esport, companys, no de matar-nos.\nEls clubs, com deia abans, evolucionen, i ho fan a la seua manera. A més, afortunadament, hi ha de tot tipus.\nEstan els que serveixen de base o iniciació per a triatletes que després donen el salt a altres clubs que els ofereixen un ventall més gran de possibilitats en competició i, per tant, una superior qualitat d’entrenaments.\nEstan també els que es mantenen a un nivell competitiu més o menys alt però no aspiren a molt més perquè saben que el seu nivell és el que és.\nI també estan els que pensen en la seva productivitat en competició: guanyar, pujar de categoria, ser els millors. Cadascú, per tant, té la seva funció: funció social, esportiva i humana.\nEm vénen al cap, dels casos anteriors, clubs com el de la Universitat Politècnica de València, Komandos, Tragaleguas, TriPuçol o Huracán. Són, tots ells, grups absolutament diferents.\nEn la bona convivència de tots, i en la bona entesa dels triatletes que assumeixen els seus rols en cadascuna de les estructures que elegeixen, està la bona salut del nostre triatló.\nLa transició i l’adéu\nUn entra en un club i evoluciona, i creix, i aquest acaba fent-se-li xicotet, i és aleshores quan decideix canviar d’aires. Seria desitjable que se n’anara amb elegància, amb un adéu carinyós per tot el que el club, sense que es donen compte, els ha aportat: un coneixement del medi, uns companys (i amics), una disciplina, un sacrifici constant. Tot el que, si no hagueren format part d’aquella estructura, no coneixerien.\nPeriodista, ciclista i triatleta aficionat.\nSLA04: L’entrevista aventurera a l’Himàlaia Oct 31, 2018\nLa Federació d’Atletisme obri secció de Trail Ene 16, 2018


El Govern d’Andorra insta els fronterers sense test d’anticossos a demanar cita prèvia\nEls membres del col·lectiu pendents d’inscriure’s per a la prova han de trucar a Protecció Civil per concertar hora. L’executiu demana que tota la població del Principat passi el cribatge de cara a poder reactivar el país\nEl Govern d’Andorra insta els fronterers sense test d’anticossos a demanar cita prèvia - Llegir Més\nSalut i Trànsit recomanen als ciclistes una distància de 20 metres entre ells a nivell esportiu\nEl Govern desaconsella fer rutes en grup si es vol evitar patir un contagi. A l’àrea de la Seu hi segueix havent 31 aïllats amb coronavirus. El cas que estava pendent al Sant Hospital ha donat negatiu\nSalut i Trànsit recomanen als ciclistes una distància de 20 metres entre ells a nivell esportiu - Llegir Més\nEl pas a la fase 1 permet desplaçaments pel territori i reunions de fins a 10 persones amb distància\nTambé es podrà anar a segones residències, però només si són dins de la mateixa comarca o regió sanitària. En aquesta notícia podeu consultar les activitats permeses i amb quins requisits s’han de fer\nEl pas a la fase 1 permet desplaçaments pel territori i reunions de fins a 10 persones amb distància - Llegir Més\nL’ICGC habilita un mapa per saber l’evolució de la desescalada per municipis - Llegir Més\nMònica López dirigirà el programa matinal de TVE\nA l’inici de la propera temporada la presentadora i meteoròloga urgellenca prendrà el relleu de María Casado. La cadena preveu reformular aquesta franja horària\nMònica López dirigirà el programa matinal de TVE - Llegir Més\nLa Diputació de Lleida destina a l'Alt Urgell més d'1,3 milions d'euros del seu pla de xoc per als ens locals - Llegir Més\nEl Cadí La Seu acaba la Lliga Femenina 2019-2020 en 6a posició després de confirmar-se el final de la temporada\nLa FEB declara desert el títol d'enguany i les places europees es determinaran segons la classificació vigent en el moment de l'aturada. L'equip urgellenc té opcions de repetir participació a l'EuroCup\nEl Cadí La Seu acaba la Lliga Femenina 2019-2020 en 6a posició després de confirmar-se el final de la temporada - Llegir Més\nEl ple de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell debatrà el paquet d'ajudes per les conseqüències de la crisi sanitària\nEntre d'altres punts, l'ordre del dia inclou les bases per a subvencions a activitats econòmiques afectades per l'estat d'alarma. Per segon mes consecutiu, la sessió es farà de forma telemàtica\nEl ple de l'Ajuntament de la Seu d'Urgell debatrà el paquet d'ajudes per les conseqüències de la crisi sanitària - Llegir Més\nL'Equip d'Atenció Primària de la Seu d'Urgell augmenta un 20% les atencions a la Llar de Sant Josep\nEls professionals del CAP urgellenc fan 357 visites presencials i 80 telemàtiques al març i l'abril. L'increment ha comportat la posada en marxa d'un pla de contingència específic per a aquesta residència\nL'Equip d'Atenció Primària de la Seu d'Urgell augmenta un 20% les atencions a la Llar de Sant Josep - Llegir Més\nCreu Roja lliura les primeres 15 targetes per a famílies en situació delicada a l'Alt Urgell\nL'entitat preveu lliurar a la comarca 25 unitats, amb un valor de 100 euros cadascuna, per a la compra d'aliments per a llars afectades per atur, ERTO o d'altres limitacions econòmiques a causa de l'estat d'alarma\nCreu Roja lliura les primeres 15 targetes per a famílies en situació delicada a l'Alt Urgell - Llegir Més\nEl Sant Hospital de la Seu demana mantenir les mesures de protecció personal davant la previsió d'entrada a la fase 1\nTot i que el centre no té ara cap ingressat per coronavirus, manté el pla de contingència i hi segueix havent 31 positius aïllats als domicilis a l'àrea del CAP urgellenc. A l'Alt Pirineu i Aran, aquest dijous s'ha confirmat 4 nous contagis i hi ha 44 nous casos sospitosos\nEl Sant Hospital de la Seu demana mantenir les mesures de protecció personal davant la previsió d'entrada a la fase 1 - Llegir Més\nL'Ajuntament de la Seu d'Urgell veu "coherent" entrar a la fase 1 de la desescalada a partir de dilluns vinent\nJordi Fàbrega considera que la ciutat està preparada per a la nova etapa i la Unió de Botiguers també ha rebut la proposta del Govern amb satisfacció. El consistori avança que bars i restaurants podran doblar l'espai de terrassa si les dimensions del seu carrer ho permeten\nL'Ajuntament de la Seu d'Urgell veu "coherent" entrar a la fase 1 de la desescalada a partir de dilluns vinent - Llegir Més\nContrastos en l'aplicació de les franges horàries en municipis de més de 5.000 habitants\nA la Seu se segueix les directrius vigents, però en termes amb més nuclis i extensió s'ha flexibilitzat la norma per als pobles aïllats. És el cas de Tremp, que gestiona l'àmbit municipal més gran de Catalunya\nContrastos en l'aplicació de les franges horàries en municipis de més de 5.000 habitants - Llegir Més\nEl Sant Hospital recupera la primera planta per a malalts sense COVID-19\nL'espai superior es dedicarà des d'ara a possibles nous ingressos per coronavirus i es manté el pla de contingència per si hi ha un rebrot de la pandèmia. Més de 200 persones de l'entorn de la Seu romanen aïllades als seus domicilis, 31 d'elles amb contagi confirmat\nEl Sant Hospital recupera la primera planta per a malalts sense COVID-19 - Llegir Més\nLa Seu participa en una reunió telemàtica amb la Secretaria General de l'Esport i l'Activitat Física\nA la trobada virtual també hi han pres part altres alcaldes de Lleida i de l'Alt Pirineu i Aran. El regidor d'Esports Carlos Guàrdia trasllada a la Generalitat la inquietud sobre quan i en quines condicions es podrà recuperar l'activitat al Rafting Parc\nLa Seu participa en una reunió telemàtica amb la Secretaria General de l'Esport i l'Activitat Física - Llegir Més\nEl Sant Hospital de la Seu d'Urgell aplica la musicoteràpia a l'àmbit clínic\nL'activitat, amb la participació de Pilar Planavila, ajuda a estimular pacients a nivell anímic, conductual, emocional i físic. El programa es va iniciar al febrer i s'ha adaptat al confinament gràcies a les noves tecnologies i les píndoles musicals\nEl Sant Hospital de la Seu d'Urgell aplica la musicoteràpia a l'àmbit clínic - Llegir Més\nL'Ajuntament de la Seu d'Urgell demana al Ministeri de Treball la creació d'ajudes per a fronterers\nEl consistori urgellenc vol que s'inclogui el col·lectiu a les mesures de suport a treballadors. De moment el Govern espanyol no ha respost a la petició\nL'Ajuntament de la Seu d'Urgell demana al Ministeri de Treball la creació d'ajudes per a fronterers - Llegir Més\nLa Biblioteca Sant Agustí publica una guia sobre manualitats per a totes les edats\nEl Servei de Biblioteques de la Generalitat posa en marxa una sèrie de clubs de lectura virtuals. També n'hi ha un de teatre, que complementa el que ja funciona a l'equipament cultural de la Seu\nLa Biblioteca Sant Agustí publica una guia sobre manualitats per a totes les edats - Llegir Més\nLa Seu FC organitza converses en línia sobre futbol\nLa propera proposta és aquest divendres amb l'ex àrbitre assistent Víctor Grau, vinculat a La Liga. El cicle ha tingut fins ara una molt bona resposta\nLa Seu FC organitza converses en línia sobre futbol - Llegir Més\nCrida a respectar la franja horària de sortides reservada a gent gran o vulnerable\nEl Sant Hospital recorda que aquest col·lectiu té més risc de complicacions o mort en cas de contagi. El centre mèdic urgellenc es manté sense cap ingressat per COVID-19, però hi segueix havent 31 infectats aïllats als domicilis a l'àrea del CAP de la Seu\nCrida a respectar la franja horària de sortides reservada a gent gran o vulnerable - Llegir Més\n« 20 elements anteriors 20 elements següents » 1 2 3 4  6 7 8 ... 795


ESMUC > Viu l'Esmuc > Actualitat > Notícies > Dimecres ESMUCJam #5\nPublicat el 25/10/2018\nDimecres ESMUCJam d’aquesta setmana (31 d’octubre) s’iniciarà amb l’actuació dels estudiants Julio Marín, clarinet; Carla González, contrabaix, i Arnau Julià, bateria. Com és habitual, la Jam començarà a les 19 hores a la cafeteria La Llanterna de L’Auditori. L'entrada és gratuïta.\nData: dimecres, 31 d’octubre


Villaggio Riviera Del Sole Cropani Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 14 allotjaments a Cropani.\nLocalita Carrao, Cropani, Cropani, Itàlia, 88050 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villaggio Riviera Del Sole\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villaggio Riviera Del Sole està situat idealment a Cropani; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Villaggio Riviera Del Sole és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar.\nVillaggio Riviera Del Sole té 245 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com balcó/terrassa, escriptori, cuina americana, nevera, plat de dutxa. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com platja privada, piscina exterior, parc infantil, esplai, pistes de tennis. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Cropani, el Villaggio Riviera Del Sole és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Cropani


Neàpolis acollirà la darrera assemblea general del projecte ACCESS sobre l'Àrtic\nImatge de la celebració de la segona assemblea ACCESS, celebrada el 2013\nUn centenar de científics de la Unió Europea es reuniran la setmana vinent a Vilanova i la Geltrú i donaran a conèixer les recomanacions sobre la gestió de l'Àrtic per a les pròximes dècades\nDel 24 al 26 de febrer Neàpolis acollirà la darrera Assemblea General d'ACCESS (Artic Climate Change, Economy and Society) de la Unió Europea i es donaran a conèixer les conclusions i recomanacions dels experts en l'Oceà Àrtic per a la gestió d'aquesta zona del planeta en els pròxims 20 anys.\nDesprés d'haver organitzat la segona assemblea d'ACCESS, el febrer de 2013 al mateix auditori de Neàpolis, l'organització del congrés ha optat per Vilanova i la Geltrú a l'hora de celebrar aquesta trobada, que reuneix un centenar d'investigadors d'una trentena d'institucions científiques d'onze països del continent europeu.\nA nivell de l'estat espanyol organitza i forma part de l'Assemblea General d'ACCESS el director del Laboratori d'Apliacions Bioacústiques de la Universitat Politècnica de Catalunya, Michel André, qui ha destacat "la satisfacció per organitzar aquest esdeveniment científic que consolida la UPC com a soci preferent per a l'exploració de l'oceà Àrtic i alhora consolida Vilanova i la Geltrú com a lloc de atenció i rellevància científica a nivell mundial".\nPer la seva banda la regidora d'Educació, Tecnologies i Societat de la Informació de l'Ajuntament de VNG, Ariadna Llorens, ha destacat "l'aposta municipal per refermar la col·laboració amb la UPC i fer de l'àmbit del mar un element de creació de coneixement i oportunitats tecnològiques i empresarials per a la ciutat". Segons Ariadna Llorens aquesta aposta, es tradueix amb esdeveniments com aquest. De transcendència científica mundial aproparà a Vilanova més de un centenar d' experts i investigadors en la matèria.\nAquesta última reunió de l'Assemblea General d'ACCESS té per objectiu que la comunitat científica que hi forma part pugui emetre el seu document de conclusions que ha de servir per dictaminar les directrius i estratègies geopolítiques i de governança i conservació que cal aplicar a l'Àrtic per evitar la sobrexplotació d'aquest territori verge a conseqüència del desgel.


Amadea Ferreres serà la nova Defensora del Ciutadà d’Amposta | Amposta.info\nAmadea Ferreres serà la nova Defensora del Ciutadà d'Amposta\nDesprés de tres anys, Amposta recuperarà la figura del Defensor del Ciutadà. Ho farà aquest dilluns 27 al ple ordinari de novembre, quan està previst que s'aprovi el nomenament d'Amadea Ferreres com a quinta Defensora del Ciutadà del municipi. No serà, però, fins l'1 de gener quan es faci efectiu aquest nomenament. Així ho ha explicat l'alcalde d'Amposta, Adam Tomàs, en el marc de la roda de premsa prèvia al ple, en la que ha comparegut acompanyat de la pròpia Ferreres, i també del primer tinent d'alcalde i regidor de Governació, Miquel Subirats. “Hem mantingut converses amb tots els grups municipals per consensuar el nom de la persona designada”, ha explicat l'alcalde, tot afegint que “tant el PSC com el regidor German Ciscar consideren que no cal aquesta figura i per tant no s'ha entrat en negociacions per consensuar el nom”. “Sí que ho hem fet amb CiU”, ha assegurat, “i és per això que amb tota probabilitat s'aprovarà en primera volta la designació d'Amadea Ferreres com a Defensora del Ciutadà, amb les 3/5 parts que es necessiten per fer-ho”.\nFerreres, vinculada al Partit dels Socialistes de Catalunya, va ser escollida entre la vintena de currículums que es van presentar quan es va obrir la convocatòria per ocupar el lloc de Defensor/a del Ciutadà al 2014. Ferreres va ser regidora de Serveis Socials i Sanitat durant l'alcaldia del socialista Josep Maria Simó. “Vaig presentar el currículum perquè m'agrada el servei a les persones i acompanyar-los amb tot el que pugui a l'hora de resoldre les seves queixes”, ha assenyalat la Defensora del Ciutadà.\nL'any 1987, Amposta es va convertir la primera ciutat de l'Estat espanyol en tenir la figura de Defensor del Ciutadà.\nEl ple d'aquest dilluns també portarà a aprovació atorgar Condecoracions i Felicitacions a agents de la Policia Local. En concret, es tracta dels dos agents que es van tirar al Canal per salvar la vida d'una dona que va caure-hi, a qui se'ls entregarà la Medalla de Bronze d'Honor al Mèrit. Tanmateix, també es felicitarà de manera pública i individual a tres agents més que van participar en el salvament. Ampliació de les ajudes a l'habitatge a tota la ciutat.\nUn altre dels punts destacats de l'ordre del dia és l'aprovació de les bases dels ajuts a la rehabilitació. Tal i com ha explicat l'alcalde, “l'any passat les ajudes, que anaven destinades als barris de la Vila, Quintanes i Grau, ara s'han ampliat a tot el municipi”.


Deliciosos Plats Vegitarianskie - Cafè Melmelada de taronja de cafè (vegana)\nCafè Melmelada de taronja de cafè (vegana)\nEn molts aspectes, la taronja i el cafè havien de ser. Totes dues són àcides, amb sabors contrastats que es complementen. La taronja és dolça i cítrica, mentre que el cafè negre és deliciosament amarg. Quan es conflueixen cafè i taronja, com en aquesta melmelada, el que s’obté és un complex equilibri de sabors. Aquesta melmelada de sacarina lleugerament és un gran complement a la vostra rutina d’esmorzar, on podeu repartir-la a la torrada o afegir-hi una cullerada a la farina de civada del matí.\nvegana de bolets portobello vegana\n4 taronges mitjanes, tallades a daus (tant si es treu o no la pell a gust personal)\n1/2 culleradetes de gingebre en pols o un tros de 1 polzada de gingebre fresc\n2 culleradetes de cafè instantani, o 1 tret d’expresso\n3-4 culleradetes de xarop d’auró o nèctar d’atzavara\nEn una cassola, afegiu-hi les taronges, el gingebre, el cafè, el xarop d’auró / el nèctar d’atzavara i un rajolí d’aigua per cobrir la base de la cassola.\nPorteu-ho a ebullició a foc mitjà i feu-ho a foc lent durant aproximadament una hora, o fins que la taronja es desfaci completament i la pell de la pell es trenqui fàcilment prement amb una cullera de fusta.\nUna vegada que la majoria del líquid s’hagi evaporat, traieu-la del foc, traieu-hi el gingebre fresc, si feu servir, i poseu-lo en una batedora.\nPulseu-ne la consistència que vulgueu melmelada, després aboqueu-la als pots de melmelada i deixeu-la a la nevera a fi.\nAquesta recepta fa prou per omplir 2 gerres de melmelada. Si teniu previst conservar la melmelada durant un temps, esterilitzeu les gerres abans d’utilitzar-les bullint-les en aigua calenta abans d’omplir-les.\nCopes de mantega d'ametlla (Super Vegan)\nRotlles de primavera de patata dolça amb salsa de mantega de sabor amb aroma d'anís (vegana)\nPastís de calça cru (vegana)\nSmoothie Cúrcuma curatiu (vegà)


És un creador impossible de classificar. Performance, teatre documental o arts de carrer? Tant se val. Fa més d'una dècada que Roger Bernat ens fa pensar quins camins pot prendre el teatre. Va estudiar arquitectura i després direcció i dramatúrgia a l'Institut del Teatre. Entre 1997 i 2001 va di ...\nÉs un creador impossible de classificar. Performance, teatre documental o arts de carrer? Tant se val. Fa més d'una dècada que Roger Bernat ens fa pensar quins camins pot prendre el teatre. Va estudiar arquitectura i després direcció i dramatúrgia a l'Institut del Teatre. Entre 1997 i 2001 va dirigir juntament amb Tomàs Aragay, el col·lectiu General Elèctrica, una "cèl·lula d'agitació escènica"; que va fabricar espectacles com "10.000 kgs" o "Trilogia 70", entre d'altres. L'any 2009 va dinamitar la manera d'entendre les arts de carrer al nostre país amb l'espectacle "Domini Públic". Els seus espectacles són experiències interactives i de participació, reflexions al voltant del dispositiu i el paper de l'espectador o espect-actor. Un teatre de l'immediat on, tal com diu ell mateix, "tots mirem i som mirats". Un laboratori col·lectiu. "La consagració de la primavera" (2010), "Please Continue: Hamlet" (2011), "Numax-Fagor-Plus" (2014) o la recent "No se registran conversaciones de interés" (2016-17). El seu proper espectacle, "Uti et abuti", és una demostració escènica d'una paradoxa: el discurs del qual s'apropien les xarxes socials acaba provocant la desaparició del substrat social que les alimenta. El dret a l'ús i a l'abús. Roger Bernat era i és un dels grans creadors de l'escena catalana.\nEl dret a l'ús i a l'abús (uti et abuti) és el que defineix la propietat en dret romà. "Ho he destrossat perquè era meu" o "Era meu perquè ho he destrossat" són fórmules que determinen una manera de relacionar-se amb objectes o persones. És apropiant-se d'allò que és de tots com s'inicia el seu eclipsi, o és l'eclipsi el que fa que una cosa esdevingui d'algú. Per exemple, el discurs de tots del qual s'apropien les xarxes socials acaba provocant la desaparició del substrat social que les alimenta. L'espectacle és una demostració escènica d'aquesta paradoxa.\n22/11 - 23/11 3/11 - 3/11 28/11 - 16/12


Espaquetis a la bolonyesa\nInici > Les Joguines>Cuinetes i botigues >Menjar de joguina>Espaguetis a la bolonyesa\nDescripció de Espaguetis a la bolonyesa\nNingú pot resistir-se a un complert plat d’espaguetis a la bolonyesa.\nAquest tipus de materials son el complement ideal per combinar amb la cuineta, la botiga o per enriquir el joc simbòlic dels nens i nenes. És ideal perquè es pot cuinar per parts, aprenent els passos necessaris per preparar un plat combinat perfecte per el sopar de la família o dels ninos i nines.\nDestaca pel seu divertit disseny. Com que està fabricat amb polièster, admet el rentat en cas de que sigui necessari. El plat, per augmentar l’efecte simbòlic, pot posar-se al rentavaixelles sense problemes i es pot fer servir també per menjar aliments reals.


La Taula de Mobilitat va fer públic ahir que l’impacte sobre el trànsit del tancament del tram inferior de Meritxell serà mínim. Tant pel que fa a major distància recorreguda com a temps emprat, l’augment és gairebé imperceptible\nActualitzada 08/07/2016 a les 21:30\na Taula de Mobilitat xifra entre un 2% i un 2,5% l’augment de l’espai i del temps, respectivament, que tindrà lloc en els trajectes amb vehicle un cop es tanqui la part baixa de Meritxell. El primer efecte d’aquesta afirmació és preguntar-se perquè no s’ha decidit fa anys el tancament si veritablement l’impacte sobre el trànsit era gairebé inexistent. Aquesta era una de les principals pors, especialment després dels gravíssims problemes de circulació que va provar l’experiment de limitar a un carril el trànsit a la part alta de l’avinguda. És complicat tenir clar si aquestes previsions d’escassíssima afectació seran acurades, perquè cal esperar a veure com actuen els conductors que es mouen per aquests trams. Per aquest motiu, és imprescindible que durant els primers dies es mantingui la calma perquè és possible que un cop en funcionament el tancament als vehicles calgui fer alguna modificació a causa que s’hagin pogut crear alguns punts negres. El comú d’Andorra la Vella està actuant amb prudència, tal com va fer el d’Escaldes-Engordany, en anunciar que els primers tres mesos del nou projecte s’han de considerar de prova. És un bon plantejament deixar la porta oberta a fer marxa enrere si, per elements actualment imprevisibles, el tall de l’avinguda provoca més problemes que beneficis. No es pot augurar però sí que és possible. L’ampliació de la zona per a vianants més enllà de Carlemany és un atractiu turístic important. Vivand és un exemple de com la zona comercial central del país millora de forma substancial quan no hi passen els cotxes. La rambla en què s’ha convertit Carlemany passarà a perllongar-se amb les possibilitats de crear accions conjuntes, donar ambientació i fer un espai agradable on no tan sols hi hagi botigues a banda i banda, sinó també la possibilitat de tenir terrasses i esdeveniments diversos. És cert que els problemes de la transformació de la part baixa de Meritxell per a vianants no tenen res a veure amb la part alta. Les interseccions de trànsit són molt més complicades i hi ha el risc d’acabar creant un embut, com el que va produir quan només es va deixar un carril de circulació. Aquest serà un tema de futur. De moment cal felicitar que el comú de la capital hagi estat valent.


La Penya Barcelonista ja té una plaça amb el seu nom | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nLa Penya Barcelonista ja té una plaça amb el seu nom\nL’Ajuntament de Palau-solità i Plegamans ha batejat amb el nom de plaça de la Penya l’espai on està situat el local social de la Penya Barcelonista de Palau-solità i Plegamans, en motiu del 25è aniversari de l’entitat. Exactament es troba en un dels extrems del carrer Comerç.\nLa descoberta de la placa que dóna nom a la plaça va ser l’acte que obria les celebracions del 25è aniversari, que s’han dut a terme aquest passat cap de setmana. Així, el divendres 28 de setembre, a les vuit del vespre, es van concentrar davant la seu de la Penya Barcelonista diversos dels seus socis i simpatitzants, representants d’altres entitats del municipi i regidors i regidores de l’Ajuntament i directius del FC Barcelona.\nL’Alcaldessa de Palau-solità i Plegamans, Teresa Padrós, el president de la Penya Barcelonista de Palau-solità i Plegamans, Vicenç Aixàs, i el vicepresident del FC Barcelona, Jordi Cardoner, van ser les personalitats encarregades de descobrir la placa. Ja als parlaments, Aixàs va agrair a l’Ajuntament el fet de donar a una plaça el nom de l’entitat. Per la seva banda, l’Alcaldessa, a banda de destacar el paper de la Penya al teixit associatiu del municipi, va recordar la figura i la tasca del desaparegut Josep Mas, un dels membres fundadors de l’entitat i antic president de la mateixa. Per últim, el vicepresident del FC Barcelona va mostrar-se molt satisfet pels actes de celebració i pel fet que altres entitats del municipi participessin activament en l’aniversari. I és que la Societat Coral la Unió va cantar l’Himne de la Penya i l’Agrupació Sardanista va fer-hi una ballada de sardanes. Després d’aquest acte, bona part dels participants van gaudir d’un sopar de celebració. Allà l’Alcaldessa va lliurar a l’entitat una placa commemorativa de l’aniversari i un pin de plata de l’Alzina de Plegamans, un arbre monumental que continua sent un símbol del municipi tot i haver desaparegut anys enrere.\nLa celebració de l’aniversari va continuar durant el cap de setmana, amb activitats per als infants, un torneig triangular de futbol sala, un partit de futbol jugat per veterans i una botifarrada.\nCardoner, Aixàs i Padrós, instants després de descobrir la placa\nLa Societat Coral la Unió va cantar l'himne de la Penya\nL'Agrupació Sardanista va convidar tothom a participar en la ballada\nPenya Barcelonista de Palau-solità i Plegamans


Pis d'obra nova de 4 dormitoris amb 17m² terrassa en venda a Poblenou, Barcelona\nAquesta propietat forma part de Poblenou Taulat Pisos, Poblenou, Barcelona. Veure més detalls sobre aquesta promoció i cadascuna de les seves propietats\nFantàstica habitatge d'obra nova en un exclusiu edifici amb piscina, garatge i trasters prop de la platja de la Mar Bella, al barri del Poblenou.\nAquesta fantàstica habitatge d'estil contemporani se situa al Poblenou Taulat, una exclusiva promoció d'obra nova dissenyada pels arquitectes Jordi Pons i Carrió i Dídac Marsà i Visay, que compta amb prestacions com una planta garatge, una zona de trasters i una impressionant terrassa comunitària amb piscina. Se situa prop de la platja de la Mar Bella i de múltiples zones verdes al barri del Poblenou, una zona que combina el seu caràcter tradicional amb l'ambient cosmopolita del 22 @, el districte de la innovació barceloní.\nEl pis, de 109 m², s'ha concebut com un habitatge actual, preparada per adaptar-se al estil de vida d'avui en dia i es caracteritza pel seu disseny modern i pràctic, una distribució acurada, molta llum natural i uns acabats i materials d'alta qualitat entre els quals destaquen marques com Gröhe, Frank o Neff. A més, compta amb prestacions com persianes motoritzades o un sistema de domòtica per fer la seva vida més fàcil.\nA l'entrar, ens rep a mà esquerra una moderna cuina equipada, ia la dreta, un ampli saló-menjador. Aquesta estada, acollidora i confortable, rep molta llum natural gràcies a la seva sortida a una terrassa, un racó perfecte per gaudir del clima privilegiat de la zona. L'habitatge també ofereix 3 meravellosos dormitoris individuals i un dormitori principal amb bany privat. Una cambra de bany completa el pis.\nEls residents tenen accés a unes zones comunitàries excel·lents, com trasters, una planta de garatge amb preinstal·lació per a carregadors de vehicles elèctrics i una bonica terrat amb una piscina, ideal per refrescar-se durant els mesos de calor i gaudir del sol mediterrani, admirant les vistes al mar ia la ciutat.\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres per visitar aquest fantàstic pis de 4 dormitoris i terrassa al costat de la platja al Poblenou.\nUn saló-menjador amb sortida a una terrassa\nUna cuina equipada independent\nUn dormitori doble amb bany privat\nPoblenou, un dels barris emergents de Barcelona, es caracteritza per combinar el caràcter d'un barri tradicional amb la atomósfera cosmopolita i tecnològica que l'ha impulsat aquests darrers anys. Es tracta d'una ubicació envejable, ja que ofereix tots els serveis i comoditats per viure el dia a dia, alhora que es troba prop de la platja i gaudeix de múltiples zones verdes.\nEn venda, Pis €648,000\nEn venda, Pis €703,000\nEn venda, Pis €633,000\nEn venda, Pis €790,000\nPis de 151m² en venda a Poblenou, Barcelona\nPis de 131m² en venda a Poblenou, Barcelona


Moisés B. Martinez | dissabte, 19 de octubre de 2019\nBarcelona ha estat aquest divendres 18 d'octubre l'epicentre dels gravíssims diturbis que s'han viscut en les principals ciutats de Catalunya després d'una jornada de vaga independentista amb escàs i irregular seguiment i unes 'Marxes per la Llibertat' que no van aconseguir arribar a xifres comparables anteriors esdeveniments d'exaltació independentista.\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un total de 54 persones durant les protestes a Catalunya. La policia catalana va practicar 12 detencions a Barcelona, 18 a Lleida, 12 a Girona i nou a Tarragona.\nTambé van detenir una persona a la regió policial metropolitana nord i dos a la regió central.\nPer la seva banda, el SEM informa que 50 dels ferits a Barcelona van requerir trasllat a un centre mèdic, mentre que la resta van ser donats d'alta in situ.\nFora de la capital catalana, el SEM va atendre a set persones a Tarragona, 12 a Girona, sis a Lleida, una a la C-58 a l'altura de Barcelona, una a Terrassa (Barcelona), una a Alella (Barcelona), una a Montcada i Reixac (Barcelona) i una altra a Molins de Rei (Barcelona).\nUn total de 63 ferits van ser traslladats fins a centres mèdics, incloent els 50 de Barcelona.\nEl SEM també va traslladar a dues persones ferides a Tarragona, tres a Girona i tres a Lleida.\nAixí mateix, van ser traslladats a centres mèdics el ferit a la C-58, el de Terrassa, el d'Alella, el de Montcada i Reixach i el de Molins de Rei.\nBARCELONA, EPICENTRE DE LA VIOLÈNCIA\nLes marxes organitzades per les Assemblea Nacional Catalana des de Tàrrega, Tarragona, Vic, Berga i Girona van ocupar la ciutat de Barcelona en una exhibició de múscul independentista - va reunir mig milió de persones, segons la Guàrdia Urbana; 750.000, segons els organitzadors- en un moment de profunda divisió després de la històrica sentència del procés. Una jornada en què també es va desenvolupar una jornada de vaga amb desigual seguiment i que va acabar derivant en gravíssims incidents.\nL'ambient festiu va degenerar en forts disturbis, barricades i incendis que van deixar un escenari de caos i col·lapse fins a altes hores de la matinada. Sens dubte va ser la jornada - la cinquena- més violenta, especialment a la capital catalana, des que es va donar a conèixer la sentència del procés el passat 14 d'octubre.\nLa setmana suma ja 207 agents ferits, 107 vehicles policials inutilitzats i 800 contenidors cremats, segons dades facilitat pel Ministeri de l'Interior.\nAixí es feia de dia la capital catalana.\nEL GOVERN NO DÓNA LA CARA\nEl Govern va difondre un comunicat passada la mitjanit en què afirmava que "és imprescindible aïllar els grups violents" i animava la ciutadania a participar de manera "cívica i pacífica" en totes les convocatòries que es celebrin en protesta de la sentència del 'procés '.\nAPLICACIÓ DEL CODI PENAL AMB CONTUNDÈNCIA\nPer la seva banda, el ministre de l'Interior en funcions, Fernando Grande-Marlaska, va advertir que van aplicar amb tota contundència el Codi Penal , tant a l'independentisme violent com al que actua al marge de la llei, recordant que algunes conductes que estan realitzant estan tipificades fins amb sis anys de presó.