La línia de Wallace: General i ciutadana\nEl porquet 14 de novembre de 2012 a les 7:39\nSalut company. Tant de bo aporti alguna cosa positiva aquest dia de vaga. Tant de bo...\nAlfredRussel 16 de novembre de 2012 a les 19:01\nSalut, porquet. Evidentment, no tinc moltes esperances sobre grans resultats, però almenys és una (altra) forma de dir-los que no estem d'acord...\nAris 14 de novembre de 2012 a les 16:24\nNo els deixarem en pau, com ells no ens deixen a nosaltres. Salut!\nJesus Eduard Alonso i López 14 de novembre de 2012 a les 19:52\nUn bon catàleg de cartells. I una raó contundent!\nAlfredRussel 16 de novembre de 2012 a les 19:04\nDedicat als que diuen que no la fan perquè els sindicats no els apanyen (cosa legítima i, si m'apures, que compartisc en gran part): evidentment, no eren els únics convocants. I la raó, una més... Però mira, m'agrada pensar-ho ;) Salut i endavant!\npons007 15 de novembre de 2012 a les 16:37\ntambé vas anar a la manifestació¿?\nA la d'Alcoi, pons, que sóc molt de poble ;) A més, així aprofites i saludes als coneguts, que feia temps que no els veia...


Ple al sopar d’estiu - Sabadell\nPresentació dels llibres de Pere Aragonès i David Vila\nDimarts, 22.7.2014 12:00h\nAl pati de l’Aliança Francesa es va celebrar ahir al vespre el sopar d’estiu d’ERC Sabadell. La presentació conjunta de Pere Aragonès “Les coses del BOE” i de David Vila “I si parlem amb el veí del segon?” van omplir-lo.\nPere Aragonès va explicar que el seu llibre va néixer de la feina feta per preparar un debat al Parlament en què el PP qüestionava el que ells van anomenar “despilfarro nacionalista” en les delegacions de la Generalitat a l’exterior. El diputat republicà va començar, a partir d’ençà, a recollir totes les partides pressupostàries que realitza l’Estat espanyol i que poden ser susceptibles de ser considerades una despesa inútil: “Explico en que es gasta l’Estat espanyol els diners a més dels coneguts trens sense passatgers o aeroports sense avions” ha dit Aragonès. Entre les partides econòmiques més surrealistes, Aragonès va trobar al butlletí la compra de coberteria al Corte Inglés per a les ambaixades espanyoles, unes despeses de manteniment de la tropa que superen de llarg la mitjana de la UE-25, o despeses que superen els 600.000€ en conservació i manteniment de Ciudad Patricia, un complex militar destinat a les vacances dels i les soldats: “L’objectiu és que això ens serveixi de lliçó per als que tenim responsabilitats en la gestió dels recursos. L’Estat espanyol és hereu d’un Estat que està servint a la Cort, i no una Cort que serveix a l’Estat, a més a més ens serveix com a exemple de tot allò que no volem que sigui la República Catalana que construirem, no volem un Estat que repeteixi aquestes pràctiques”.\nDavid Vila va explicar que el seu llibre va adreçat al conjunt d’indecisos que no saben què votar el proper 9-N i busca augmentar el suport social del Sí-Sí. L’escriptor va argumentar que “el fet de disposar d’arguments factibles és el que ens diferencia de l’unionisme. L’unionista no té arguments de seure i explicar perquè hem de seguir a l’Estat espanyol”. Vila va assegurar que gran part de la gent que s’està sumant al projecte de construcció d’un país ho està fent perquè això una oportunitat de canviar : “En el fons el que està empenyent a la gent és poder començar de nou”.\nJuli Fernández: “Com més forta sigui ERC a Sabadell més fàcil serà fer possible el canvi que necessitem, estem disposats i preparats per tot, i ho volem fer.”\nUn cop acabada l’exposició dels dos convidats, el candidat a l’alcaldia per ERC Sabadell, Juli Fernàndez, va voler agrair la tasca realitzada per tothom durant aquest any i ha marcat els objectius per al proper exercici polític: “Estem davant d’un moment històric al País, amb el 9N a menys de 3 mesos, ens hi abocarem per tal de convèncer per vèncer i un cop hagi passat el 9N seguirem treballant per explicar a la gent que som la millor opció a la ciutat per fer possible el canvi, i que com més forts siguem més fàcil serà que aquest es produeixi. Molts sabadellencs han confiat en què la millor opció per Catalunya és ERC i volem que també confiïn que la millor opció per Sabadell és ERC per tal de fer una Nova Ciutat, en un Nou País”.\n“Ajudeu-nos amb el 9-N, i un cop l’haguem guanyat continuem amb el 24-M. No ens posem límits, estem disposats i preparats per tot i ho volem fer”. va cloure l’alcaldable.


Llavors d’ací - Revista Mètode\nPromocionant i conservant la biodiversitat agrària\nCultiu de carxofa al mas del Rosari, a Museros (Horta Nord). L’agricultura química provoca la ruptura de les pràctiques tradicionals i posa en perill la conservació de les varietats locals. / © Martí Domínguez\nNascuda a Carcaixent al juny del 2007, l’associació Llavors d’ací¹ s’ha fixat com a missió principal la conservació i promoció de la utilització de les varietats agrícoles locals, dins del marc de l’agricultura ecològica. L’associació està formada per un grup d’agricultors (professionals i aficionats), consumidors i persones preocupades per la pèrdua de les varietats locals i els models agraris tradicionals. Aquesta pèrdua accelerada de diversitat natural i agrícola és evident en totes les comarques valencianes, on la diversitat orogràfica ha generat des de sempre una infinitat de microclimes diferents, la qual cosa ha obligat els agricultors a adaptar pacientment, de generació en generació i a través d’astutes seleccions, les varietats al seu medi natural (clima, exposició, sòl, possibles estralls mediambientals…).\n«Llavors d’ací s’ha fixat com a missió principal la conservació i promoció de la utilització de les varietats agrícoles locals, dins del marc de l’agricultura ecològica»\nAquestes adaptacions s’han dut a terme en un gran nombre de varietats locals que formen part de la famosa dieta mediterrània. Desgraciadament, després de l’anomenada Revolució Verda, període en el qual es va produir un augment de la producció als anys seixanta i setanta mitjançant la utilització massiva de fertilitzants químics i productes fitosanitaris i de noves varietats adaptades a aquestes substàncies, i l’aparició de grans multinacionals agroalimentàries, aquesta alimentació saludable i variada ha anat a poc a poc transformant-se i homogeneïtzant-se, i actualment s’estan consumint les mateixes varietats de tomaques o pebrots en zones tan llunyanes com Amsterdam, Roma, Pequín o Moscou.\nUn dels objectius de l’associació Llavors d’ací és la recuperació i conservació de les varietats agrícoles locals i de tot el coneixement tradicional associat a elles. Algunes de les activitats organitzades són els intercanvis de llavors locals, com es veu en la imtage. / © Christophe Zreik\nEn aquest context actual, l’associació Llavors d’ací va nàixer amb diversos objectius adreçats a evitar la pèrdua de la biodiversitat en l’agricultura i preservar el coneixement de les pràctiques tradicionals. Així, es pretén conèixer, recuperar i conservar les varietats agrícoles locals i el coneixement que s’hi associa i realitzar accions de sensibilització per promoure la utilització de varietats locals mitjançant l’agricultura ecològica. Un altre objectiu de l’associació és establir una xarxa d’intercanvi d’informació i materials entre agricultors i aficionats i defensar el dret dels agricultors a utilitzar i intercanviar els recursos genètics.\nDes que es va crear, l’Associació Llavors d’ací ha organitzat i participat en un gran nombre d’accions de divulgació, formació i intercanvi de llavors i coneixements. A manera d’exemple, s’ha participat en un curs d’agricultura ecològica organitzat per la Societat Espanyola d’Agricultura Ecològica (SEAE) i en les jornades organitzades per la Universitat d’Estiu de l’Horta, on els temes desenvolupats per l’associació van ser: la importància que té per a l’agricultura ecològica la introducció de varietats locals (de major rusticitat i capacitat d’adaptació), la producció i conservació de llavors i l’educació dels joves per mitjà dels horts escolars. A més, l’associació ha impartit, per als agricultors de Muro d’Alcoi, un curs d’aprenentatge de producció de llavors que va finalitzar amb una degustació de varietats locals de tomaques. Durant aquesta jornada l’associació va poder comptar amb la participació d’agricultors grans, «els iaios savis», que van compartir nombroses anècdotes i alguns dels secrets del seu cultiu. L’associació també ha organitzat dues trobades d’intercanvi de llavors i sabers associats. Aquestes accions, que han comptat cada una amb la participació d’un centenar de persones, han permès que un bon nombre d’agricultors i aficionats hagen intercanviat les seues pròpies llavors. L’associació preveu organitzar nombroses trobades i activitats en diverses comarques del País Valencià.\nEn la imatge, varietats de blat cultivades antigament a les províncies d’Albacete, Conca i Toledo. Actualment, aquestes varietats rústiques i de molt bona qualitat farinera han estat reemplaçades per noves varietats d’alt rendiment. / © Christophe Zreik\nLa situació actual exigeix una posició activa per frenar l’important ritme de pèrdua de la biodiversitat. No es tracta únicament de la necessitat de conservar des del punt de vista botànic, sinó que també és una necessitat social. Aquestes varietats, i el coneixement llaurador dels seus cicles i tècniques de cultiu, garanteixen la seguretat alimentària a llarg termini, preserven els equilibris ecològics i conserven els paisatges familiars. Les llavors tradicionals, associades a una agricultura i alimentació de qualitat, representen una herència cultural que és indispensable conservar i transmetre a les generacions futures. Veiem ara l’origen de les varietats cultivades i algunes generalitats sobre la seua conservació.\nDurant mil·lennis, la humanitat va caçar i va recol·lectar aliments, fins que es va produir un esdeveniment de considerable importància, tant per a la seua evolució com per a la biodiversitat del planeta: va inventar l’agricultura. Una nova fase de la vida de les plantes va començar llavors, fa 10.000 anys. Aquesta irrupció de l’ésser humà en els processos evolutius ha constituït un dels trastorns més importants en la història dels éssers vius, comparable al domini del foc o a la invenció de l’escriptura. Quan són conreades, les plantes són a poc a poc seleccionades i modificades, fins al punt, de vegades, de no conservar cap semblant amb la varietat original.\n«Les múltiples varietats agrícoles constitueixen una immensa riquesa, ja que la seua diversitat genètica les conferia la qualitat d’adaptabilitat. Amb el pas dels segles, cada regió ha anat seleccionat i millorant varietats aprofitables»\nAl costat dels humans, les plantes viatgen, conquisten nous territoris i s’adapten a nous climes. Gràcies a l’agricultura, la població humana ha pogut créixer ràpidament i la terra sencera ha estat colonitzada. Per aconseguir-ho, l’home ha desbrossat, al llarg d’aquests 10.000 anys, quantitats de boscos i de muntanyes per a estendre els seus cultius, pertorbant quasi tots els hàbitats del planeta. La supervivència i l’evolució de totes les plantes estan des de llavors lligades a les accions humanes, que han provocat l’extinció d’espècies i n’han posat en perill moltes més. Però d’altra banda, a través dels processos de selecció i adaptació de les plantes cultivades, l’home ha sabut crear noves varietats que així han incrementat la biodiversitat agrícola.\nL’aparició de les grans multinacionals agroalimentàries va transformar i homogeneïtzar l’alimentació. Però encara es poden trobar multitud de varietats als horts dels aficionats, com es pot veure en la foto, on es poden apreciar varietats de pebrots de quatre cantons, de tres cantons, de morro de vaca o llarg de Reus, entre altres. / © Christophe Zreik\nEls primers cultivadors no s’imaginaven fins a quin punt podia transformar una planta el fet de sembrar-la. De fet, any rere any, algunes espècies s’adapten a les pràctiques de cultiu i, a poc a poc, les plantes obtingudes van tornant-se cada vegada més diferents de les que es van sembrar inicialment. És el que anomenem la domesticació: en ser plantada durant molt de temps, la varietat cultivada es va diferenciant de la planta salvatge. El conreu constituïa en si una magnífica màquina de selecció, a l’agricultor només li quedava conservar llavors de les plantes que tenien els caràcters que li interessaven, fins crear, a poc a poc, llinatges purs. Res d’encreuaments, hibridacions o altres manipulacions… Després, durant les seues migracions, els cultivadors propagaven les seues plantes domesticades a altres regions on trobaven unes condicions climàtiques i un medi ambient diferents. Una nova selecció tenia lloc i donava pas a varietats locals adaptades al nou entorn i a les noves tècniques de conreu.\nAquestes múltiples varietats constituïen una immensa riquesa, perquè les diferències, és a dir la diversitat genètica, els conferia la qualitat d’adaptabilitat. Així, amb el pas dels segles, cada regió, comarca o racó del món ha anat seleccionat i millorant varietats aprofitables (aliment, farratge, tèxtils, tintures, construcció, etc.) que estan perfectament adaptades al seu entorn, al seu sòl, a les seues gelades, als seus dies de vent, a les seues precipitacions, a les seues tècniques de cultiu, etc. Es tracta de varietats rústiques, molt resistents a plagues i malalties, que poden conservar-se fins al següent any sense massa problemes, i que són molt importants per a la supervivència dels sistemes agraris.\n«No són els agricultors professionals sinó els hortolans aficionats els que han de conservar les varietats locals, perquè tenen característiques que les fa idònies per a horts familiars»\nL’agricultura química, industrialitzada, provoca la ruptura d’aquestes pràctiques i posa en perill la conservació d’aquestes varietats. Amb la invenció dels adobs minerals, ha estat necessari seleccionar plantes llépoles en fertilitzants, que al seu torn són més productives, per a rendibilitzar les inversions. Però aquests conreus, seleccionats per les empreses de fertilitzants, són tan competitius que fan desaparèixer les varietats locals, malgrat la riquesa inestimable que representen aquestes últimes. Unides als coneixements que els llauradors tenen sobre els cicles i les tècniques de conreu d’aquestes varietats, proporcionen un tresor que ha de ser conservat i millorat per a així poder garantir la seguretat alimentària i l’equilibri ecològic del planeta. La desaparició de les varietats locals és tan ràpida que deixa poc de temps per a catalogar-les i conservar-les. El patrimoni genètic de les plantes cultivades s’està erosionant cada dia més, tot i els esforços que es fan per recuperar el que es pot.\nCal pensar que varietats que ara no semblen útils poden ser-ho en qualsevol moment futur, i que el nostre treball ha d’anar dirigit a evitar la simplificació dels ecosistemes agraris. La diversitat vegetal pot disminuir per moltes causes, com la substitució per varietats millorades que són demanades per les grans plataformes alimentàries o el canvi del model agrícola. En l’actualitat s’ha tecnificat i homogeneïtzat aquest model: grans monocultius per grans empreses productores i substitució de l’agricultor tradicional per empresaris. Una altra causa que cal destacar que pot provocar una disminució de la diversitat és l’alta contaminació ambiental. La contaminació estripa tot el teixit de desenvolupament i de millora de llavors que els agricultors havien mantingut durant segles i provoca la substitució de les espècies tradicionals per d’altres millorades per les indústries.\n© Christophe Zreik\nLes varietats que han de conservar-se reben diferents noms: varietats tradicionals, varietats locals o, fins i tot (encara que no siga del tot correcte), varietats autòctones. En sentit estricte, una varietat autòctona ha estat domesticada, és a dir, ha passat de l’estat silvestre a l’estat cultivat, en el mateix lloc on s’ha utilitzat. Hi ha regions geogràfiques especialment riques en biodiversitat, on les plantes han estat conreades i seleccionades per primera vegada a partir d’espècies silvestres, són els anomenats centres d’origen (o de domesticació). Si bé és cert que quasi tots els sistemes de cultiu compten amb algunes varietats autòctones, la majoria de les plantes conreades provenen d’altres regions, normalment llunyanes.\nLa diversitat actual de les plantes agrícoles no sols està lligada a la flora autòctona, és també el resultat de processos migratoris humans, els quals han importat i exportat les plantes cultivades en les seues regions d’origen. Això és el que ha provocat l’aparició de centres de diversificació, punts d’acumulació de recursos fitogenètics de diferents territoris, on l’agricultor (llaurador, viverista, aficionat) ha conservat i propagat els caràcters de les plantes que li interessaven. S’ha obtingut i mantingut, d’aquesta manera, un cert nombre de varietats dins d’unes condicions pedoclimàtiques particulars, i és del si d’aquesta associació medi-home-vegetal d’on prové tant la diversitat genètica present en les espècies cultivades com la perfecta adaptació al medi local. Aquesta és la raó per la qual reben el nom de varietat local. El terme tradicional conté un sentit particular, ja que designa varietats que han suscitat un interès real especial per motius utilitaris, culturals o fins i tot afectius.\nAl llarg del temps, cada comarca ha anat seleccionant i millorant les varietats aprofitables que estan perfectament adaptades al seu entorn i són resistents a plagues i malalties. En les imatges, es veu una finca en un vall de la conca alta del riu Segura, a Albacete, on es cultiva arròs ecològic. És el punt més alt d’Espanya on es cultiva arròs, per això s’utilitza la varietat Balilla x Sollana. Aquesta varietat és un híbrid entre una varietat italiana (Balilla) i una varietat local de l’Albufera valenciana (Sollana) amb la particularitat que és de cicle curt, característica que la fa idònia per a zones muntanyenques més fredes. / © Christophe Zreik\nEn definitiva, estem parlant de poblacions vegetals, amb característiques comunes, que han estat millorades pels agricultors en una zona determinada, que estan perfectament adaptades a les condicions específiques d’aquesta zona, en general amb alta diversitat d’espècies i amb alta activitat biològica en el sòl, i en un sistema agrari poc dependent d’aportacions de recursos productius. Les varietats locals no poden competir comercialment amb les espècies d’alt rendiment, millorades per la indústria i en les quals la selecció metòdica s’ha centrat en varietats molt productives capaces d’absorbir grans dosis de fertilitzants minerals.\nQui ha de conservar\nA hores d’ara, la major diversitat vegetal agrària es troba en els horts familiars de tot el món, on es localitzen encara varietats locals transmeses de generació en generació i que són, al cap i a la fi, fruit de la història de 10.000 anys de domesticació, de viatges i de trobades culturals. Aquesta agricultura de subsistència, que avui encara predomina en la majoria de les zones rurals dels països en via de desenvolupament, ha permès frenar la dràstica pèrdua de biodiversitat agrícola desencadenada per la Revolució Verda i les seues varietats modernes adaptades a noves tècniques de conreu, com ara l’ús de productes químics de síntesi (herbicides, plaguicides, fungicides i adobs principalment), el reg generalitzat o l’ús de maquinària pesant.\nActualment, l’agricultura comercial a Europa, siga per a exportació, siga per a mercats interiors, ha d’usar varietats inscrites en el Catàleg oficial d’espècies i de varietats per a una majoria d’espècies cultivades (espècies reglamentades). Es tracta d’una vertadera autorització administrativa prèvia a la venda de llavors o plançons, i les varietats inscrites han de complir uns criteris d’inscripció severs que els donen dret a figures de protecció (drets d’obtentor, patents i drets de propietat intel·lectual). Així mateix, segons altres directives europees i lleis nacionals, les llavors han de ser produïdes per un productor autoritzat i la producció ha de respectar condicions requerides per un reglament tècnic de producció.\nLa conservació de les varietats locals no és tant una tasca dels agricultors professionals com dels hortolans aficionats que es poden dedicar a buscar la qualitat dels seus productes a l’hort familiar. L’home de la imatge que es veu entre garrofons, pimentons i panissos en el seu hort a Anna (Canal de Navarrés) és una font important de coneiximents d’agricultura tradicional. / © Christophe Zreik\nAquestes reglamentacions específiques de producció, utilització i comercialització de llavors i material vegetal de producció, i els drets de propietat permeten a un petit grup d’empreses de llavors controlar no sols el sector de les llavors, sinó també les tecnologies amb les quals aquestes llavors es produeixen. L’interès d’aquestes companyies de llavors es concentra en el desenvolupament d’híbrids, de caràcters homogenis, adaptats a les exigències dels mercats internacionals, que al seu torn són controlats per multinacionals que imposen les varietats a utilitzar, els fertilitzants i els plaguicides dels quals elles depenen, i creen d’aquesta manera mercats uniformes en els quals les varietats locals no tenen cabuda. La substitució del paper de l’agricultor en la selecció i la millora genètica de varietats locals és una de les causes fonamentals de la pèrdua d’agrodiversitat.\nNo són, per tant, els agricultors professionals els que han de conservar les varietats locals, ja que per a guanyar-se la vida no tenen més remei que seguir «les regles del joc» i utilitzar varietats competitives, inscrites en els catàlegs. Els que han de conservar aquest tipus de varietats són els hortolans aficionats, perquè tenen característiques que les fan idònies per a horts familiars. En efecte, el problema és que les varietats comercials tenen una estructura genètica homogènia (individus idèntics), enfront de l’heterogeneïtat de les varietats locals que els assegura una estabilitat natural major i una base genètica rica que els permet adaptar-se ràpidament a canvis mediambientals (climàtics o de qualsevol altre tipus). També són més resistents a plagues i responen millor als adobs orgànics. És a dir, són varietats que necessiten menys productes químics, estan adaptades a condicions de conreu ecològiques i que produeixen fruites i verdures més sanes. Un hort familiar ha de buscar la qualitat abans que la quantitat. Un altre avantatge important de les varietats locals és la possibilitat de multiplicar-les. L’hortolà pot seleccionar les seues preferides i produir llavors per a futurs anys, sense l’obligació de comprar cada any llavors o plançons desconeguts.\nA llarg termini la manera més eficaç de fer conservar les varietats antigues és reproduir-les als horts i camps, de manera que es puga contribuir a l’enriquiment de la diversitat per la simple adaptació de les varietats a les condicions locals. En la imatge, pots de llavors de la Red Andaluza de Semillas en un intercanvi de llavors durant la IX Fira Estatal de la Biodiversitat, que tingué lloc a Albacete en setembre de 2008. / © Christophe Zreik\nOn i com conservar\nSi bé una part de les varietats antigues estan conservades en bancs de germoplasma, això no assegura una conservació eficaç a llarg termini. A part del problema de la viabilitat de les llavors, existeix també el problema de l’adaptabilitat. Hem vist que les plantes han estat seleccionades al llarg de mil·lennis per adaptar-se als canvis ambientals en els quals estaven cultivades. Han pogut estendre’s del sud al nord i de l’est a l’oest gràcies a la seua àmplia base genètica. Per a mantenir aquesta qualitat, la conservació ex situ de les varietats, fora del medi en el qual han desenvolupat els seus caràcters distintius, no és prou. La Convenció sobre Diversitat Biològica i el Tractat Internacional sobre els Recursos Fitogenètics en l’Agricultura i l’Alimentació recorden el paper important de la conservació in situ en la protecció de la biodiversitat. Les varietats han d’oferir una diversitat genètica perquè els que les cultiven puguen contribuir, encara que siga de manera informal, a l’enriquiment de la diversitat per la simple adaptació de les varietats a les condicions locals. Per a això, les varietats utilitzades han de ser reproduïbles i seran conservades en els horts.\n«Els cultius seleccionats per les empreses de fertilitzants són tan competitius que fan desaparéixer les varietats locals, malgrat la riquesa inestimable que suposen aquestes últimes»\nLes xarxes d’intercanvi de llavors representen també un paper clau per a reunir esforços al voltant de l’ús i conservació de la biodiversitat agrària arreu de cada territori i comunitat d’actuació. Són grups que tracten de crear aliances entre agricultors –ecològics i tradicionals–, dinamitzadors del medi rural, consumidors, tècnics, investigadors i tota persona implicada en l’àmbit i conservació de varietats locals. A escala estatal, es va crear el 1999 la xarxa de llavors Resembrando e Intercambiando. Actua com a plataforma que duu a terme diferents accions com ara trobades per a la recuperació i intercanvi de llavors de varietats locals, recuperació del coneixement llaurador relacionat amb la producció de llavors i maneig de varietats locals, realització de degustacions amb consumidors de productes de varietats locals, creació de bancs locals de llavors, recuperació, caracterització i selecció participatives de varietats locals, conservació in situ de varietats locals i tradicionals, producció i comercialització de productes i llavors de varietats locals, etc.\nSi no volem que l’aventura de les plantes cultivades, lligada des de fa 10 mil·lennis a la dels humans, acabe en un punyat de varietats comercials, és hora de revertir la tendència i retornar a sistemes de cultius que asseguren la seguritat alimentària. En menys de 50 anys, el nou model agrícola industrial ha acabat amb més del 50% de les varietats creades pels nostres ancestres. Per a parar aquesta brutal erosió genètica, la biodiversitat agrària ha de tornar als mans dels agricultors i dels consumidors, que deuen exigir diversitat i rusticitat en les seues cistelles. És responsabilitat de tots.\n1. Llavors d’Ací, junt amb una quinzena d’associacions més, forma part de la Xarxa Estatal de Llavors <www.llavorsdaci.org>. (Volver al text)\nagriculturaCiència i exili\nEnginyer agrònom. Soci de Llavors d’ací, Bonrepòs (València).


Alcem la veu per un feminisme divers i inclusiu\nLa tinenta d'alcalde de Promoció Econòmica, Núria Marín\nUn article de la regidora de Polítiques de Gènere a l'Ajuntament de Terrassa, Núria Marín\nEl Dia Internacional de les Dones, que es commemora cada 8 de Març, és un dia de reivindicació dels drets de les dones i de lluita feminista per la igualtat real i efectiva. El lema d’aquest any gira entorn els “Feminismes i lideratges transformadors” i vol visibilitzar i reconèixer el paper de les dones com a líders en els diversos àmbits de la nostra societat, i també posar en valor la importància dels lideratges feministes en la generació de canvis socials.\nEls lideratges feministes són essencials en tots els sectors, des dels moviments socials al treball de cures, des de la ciència i la tecnologia al món acadèmic, des de l’àmbit laboral, empresarial i econòmic a la representació política, la cultura i l’esport, entre d’altres. En la situació provocada per la Covid-19, que ha provocat un gran impacte sobre la salut i la seguretat de les dones i un augment de les desigualtats preexistents, cal posar en el màxim valor que les dones hem estat protagonistes i motors, treballant a primera línia i des del primer moment de la crisi sociosanitària.\nAquesta crisi ha posat de manifest la importància de les cures i ha engegat el debat entorn del teletreball i la conciliació, a més d’evidenciar la feminització de les ocupacions sociosanitàries. Cal destacar, que en el lideratge també existeix una bretxa de gènere. Mentre que als serveis bàsics, sobretot en l’àmbit de les cures a les persones, hi ha una sobre representació de les dones, als llocs de direcció i de presa de decisions hi ha absències evidents. I la paritat no és només una qüestió numèrica o de quotes, sinó que cal tenir molt en compte els aspectes qualitatius.\nPer assolir posicions de lideratge en tots aquests espais, poder ser més visibles i reconegudes, i aconseguir veritables canvis socials, són fonamentals tant la formació com l’apoderament de les dones, i és per això que és necessari canviar el model educatiu de base vers la coeducació, a més de canviar el comportament entre les dones per tal de trencar rols i estereotips sexistes i superar les barreres masclistes. En aquest sentit, vull apel·lar a la sororitat, el lligam estret que establim entre les dones basat en compartir interessos, preocupacions i experiències.\nEn la lluita pels nostres drets i en el canvi cap a una societat més justa totes les dones sumem: les dones joves i les grans; les dones amb capacitats diverses i d’orígens diversos; les dones amb diversitat d’orientació afectiva i sexual; i un llarg etcètera. És fonamental la inclusió de totes aquestes diversitats a l’hora de treballar conjuntament per un objectiu comú: abolir les estructures patriarcals, aconseguir la igualtat plena i el respecte a tots i a cadascun dels drets de les dones.\nDes de la regidoria de Polítiques de gènere treballem i treballarem conjuntament amb les associacions, entitats i grups de dones de Terrassa, reunides en la Comissió 8 de Març, amb accions de sensibilització per la igualtat de gènere en tots els àmbits de la nostra ciutat. Amb aquest treball en xarxa volem construir un feminisme divers i inclusiu, un feminisme per a totes i per a tots. Amb tot això, vull encoratjar a alçar la veu i a seguir reivindicant, amb més força que mai, els nostres drets: totes les dones som una i amb la nostra força avançarem cap a una societat més justa i igualitària, més segura i lliure de discriminacions i de violències masclistes.


Paisatges de Mozart. Paisatges de Mozart (25) - Didactalia: material educativo\nLes ciutats, lèpoca i la història dels temps de Mozart. Una visió dallò que li va tocar viure, veure i sentir al geni de Salzburg. Catalunya Música commemora el 250è aniversari del naixement de Wolfgang Amadeus Mozart. Vía: XTEC-Merlí.\nMapa conceptual: Paisatges de Mozart. Paisatges de Mozart (25)\nexploració sensorial de sons,\nmúsiques de lentorn,\ncomprensió de sons,\nexploració de sons\nNavega entre 101099 recursos e 506723 persoas


Exclusiu pis assolellat a lloguer a Can Ràbia\nHomeExclusiu pis assolellat en lloguer a Can Ràbia (Ref 1105)\nExclusiu pis assolellat en lloguer a Can Ràbia (Ref 1105)\nBarcelona, Sarriá-Sant Gervasi 08017\nIncreïble habitatge en carrer i finca molt pertinents de Sarria / Tres Torres.\nPis alt, totalment exterior i dotat d’elevades qualitats en materials. Habitatge de 125 m2 amb una distribució de 3 habitacions dobles, exteriors i amb armaris i dos banys complets (una d’elles, una gran suite amb bany complet i vestidor).\nAmpli saló menjador exterior a gran terrassa de 20 m2 orientada a est, amb un agradables vistes. Orientat a oest amb molta llum. Cuina àmplia, també exterior, amb zona d’office i un gran safareig annex.\nEl pis es lloga moblat i compta amb terres de parquet natural, fusteria d’alumini Technal, aire condicionat i calefacció per radiadors. L’habitatge inclou una àmplia d’aparcament. La finca compta amb servei de consergeria.\nAston School (0.57 km)\nIESE Business School (1.26 km)\nEADA (1.74 km)\nGata Mala (1.51 km)\nSantamasa (0.45 km)\nChico (0.26 km)\nHospital Clínic i Provincial de Barcelona (1.38 km)\nHospital Sanitas CIMA (0.73 km)\nTeknon (0.47 km)\nParc Güell (1.47 km)\nParc de la Ciutadella (3.07 km)\nParc de Montjuïc (2.79 km)\nID del Inmoble #1105\nDesitjo saber més sobre aquesta propietat Request a showing\nPis totalment reformat amb els millors materials i tecnologia disponible a Tres Torres.. (Ref. 850)\nBonic pis de lloguer en finca d'obra vista de Tres Torres. (Ref. 951)\nLluminós pis reformat de 161 m2 a Tres Torres / St Gervasi (Ref. 1185).\n*Càlcul aproximat de simulació d'hipoteca. Acudeixi a la seva entitat bancària per a un estudi detalladament del finançament.\nPagament mensual: €\nID del Inmoble\nType Tots els tipus de propietatApartmentCasaLocalOficinaPisPiso\nStatus Tipus OperacióCompraLloguerObra Nova\nCity Totes les ciutatsBarcelonaSant Just\nArea Totes les àreesCIUTAT VELLAEIXAMPLEGRACIAPEDRALBES/LES CORTSSANT JUST DESVERNSARRIá SANT GERVASI\nCommunity Tots els barrisEixample DretaEixample EsquerraEl GòticLes CortsPedralbesSant Gervasi La BonanovaSant Gervasi GalvanySantsSarriáTres TorresVallcarca\nZipcode Tots els codis postals\nBeds + All Rooms 1+ 2+ 3+ 4+ 5+


tinkpor: 30/08/2007 - Banyadores\ngracies per akesta escalada nocturna!!!!llastima ke sera l´ultima....comença la rutina!!!!bueno,temporada de PIRI a sako!!!!!\naket Diumenge Sant Llorenç.....\nAra ja no se si tindrem un moment, però l'any que be em de fer una escalada nocturna i desprès un banyet a la platja i unes birres a un xiringuito.\nEns truquem per Sant Llorenç!!\nAprovechando el tiempo al máximo...\nAquest noi està fet un brau!! Ei!, que encara hi ha temps de l'escalada nocturna i banyet a la platja, eh!!\nCompteu amb mi.... más madera esto es la guerra!!!\nEscalada nocturna i tot!\nAixó si que és fanatisme!


Vesprada sota cobert amb Els Amics de les Arts i 700 persones a Fonollosa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl risc de pluja va fer que el concert es traslladés dissabte a la nit a la pista poliesportiva del poble\nmarta pich 23.07.2018 | 00:04\nImatge de la recta final del concert de dissabte en el qual el grup va demostrar sentir-se molt a gust MARTA PICH\n«Aquesta nit la màgia no la hi posarà l'alzina, per tant, avui més que mai la màgia de les Vesprades la hi posareu el públic i Els Amics de les Arts», apuntava Eloi Hernàndez en nom de l'organització abans de l'inici del concert. La previsió meteorològica de la nit de dissabte apuntava tempesta, i davant l'amenaça de pluja, a la tarda es va decidir que el concert d'Els Amics de les Arts es traslladaria a la pista poliesportiva del poble. Finalment, la pluja no va fer acte de presència, però de ben segur molts encara tenien a la memòria el xàfec que l'any passat va irrompre en l'actuació de Ramon Mirabet que va obligar a suspendre-la, l'únic cop en la història de les Vesprades que s'ha hagut de cancel·lar un concert.\nL'alzina centenària de Querol és l'emblema del festival, i cada any, des de en fa una dotzena, abraça el públic que s'hi aplega per gaudir dels concerts de les Vesprades. Dissabte, l'escenari va ser molt diferent. Però tot i haver de canviar l'emplaçament de Querol per la pista poliesportiva, l'organització va cuidar cada detall per crear-hi un clima acollidor. Cap a les 9 del vespre es va obrir el recinte perquè el públic que ho volgués pogués sopar a l'espai gastronòmic que es va habilitar al costat de la pista. Decorat acuradament amb bales de palla i una il·luminació intimista, els assistents van poder sopar a la fresca alhora que gaudien de l'acompanyament musical del pianista Celestí Vall i el trompetista Arnau Boix.\nAbans de l'inici del concert, Eloi Hernàndez va donar la benvinguda als assistents a una «vesprada peculiar», i va agrair al públic la comprensió. «Avui més que mai hem de donar les gràcies a tothom qui fa possible les Vesprades sota l'alzina», i va fer una menció especial a l'Ajuntament de Calaf, «que ens ha cedit tot el material de l'escenari».\nNo era el primer cop que Els Amics de les Arts actuaven a les Vesprades, ja ho havien fet el 2010, un concert del qual van assegurar que «guardem un bon record». Un retrobament amb un públic agraït i entregat que va deixar el llistó ben amunt, i tot i que en aquesta ocasió estaven en un altre emplaçament, «donada l'alçada a la qual es troba la pista poliesportiva de Fonollosa, tècnicament estem sota l'alzina». El grup va obrir el concert amb Monsieur Cousteau, fent un repàs de la seva trajectòria musical. No hi van faltar els temes més populars de la banda, i va ser amb Jean Luc, un clàssic del seu repertori, que van desfermar l'eufòria i el públic es va aixecar de les cadires per ballar i cantar. Amb El seu gran hit deien adeu, momentàniament. Pràcticament cap balada, a excepció de Reykjavik, que encetava la tanda de bisos. Després de més d'una hora i mitja de concert s'acomiadaven sota una pluja, però de confeti.\nMúsica del Pirineu per ballar (o no)\nEl Cicle d'Arrel porta al Kursaal l'Orquestrina Trama amb música folk dels Pirineus


Mor l'artista Ramon Maria Carrera, l'autor de l'àngel de la Catedral de Girona - Diari de Girona\nMor l'artista Ramon Maria Carrera, l'autor de l'àngel de la Catedral de Girona\nEl pintor i escultor banyolí va compaginar l'activitat artística amb la docència\nalba carmona girona 17.03.2020 | 17:20\nCarrera, en una imatge d'arxiu | Eudald Camps\nCarrera, en una imatge d'arxiu\nL'escultor i pintor banyolí Ramon Maria Carrera, autor, entre d'altres, de l'àngel de la Catedral de Girona i les granotes del parc Central, ha mort aquest dimarts, segons ha informat la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga a través de Twitter, on ha lamentat la defuncií. Carrera va compaginar la seva tasca artística -amb la docència.\nNascut a Banyoles el 1925, era fill de l'escultor Joan Carrera. Va rebre lliçons d'art a l'Escola Municipal de Belles Arts de Girona i a l'Acadèmia de Joan Orihuel. L'any 1946, va ingressar a l'Escola Superior de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona. Seguint els passos del seu pare, Carrera també es va dedicar a la docència i va ocupar la càtedra de professor d'Escultura a l'Escola de Belles Arts de Girona.\nCom a escultor, el seu llegat compta tant amb obres de temàtica religiosa com profana. Entre les més emblemàtiques hi ha l'àngel de la Catedral de Girona, del 1968; un conjunt de peces de la Clínica Salus Infirmorum de Banyoles o el Relleu de Santa Elena, a la clínica San José de Madrid. Seus són també el Noi llegint del col·legi banyolí Baldiri Reixach o les granotes del parc Central.\nLes seves creacions s'han pogut veure en exposicions a Girona, Banyoles, Barcelona o Vic.\nL'IEC recorda Maria Àngels Anglada en el norantè aniversari del seu naixement.


Presentat el projecte de pressupostos pel 2020 de la Diputació de Lleida — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Presentat el projecte de pressupostos pel 2020 de la Diputació de Lleida\nPresentació dels pressupostos de la Diputació de Lleida (Foto: ACN)\nEl govern de la Diputació de Lleida, format per ERC i JxCat, ha reduït "al mínim" la concessió directa de subvencions en el projecte de pressupostos 2020 i gairebé la totalitat dels ajuts es distribuiran mitjançant processos de concurrència competitiva. Tot i això, els comptes reserven 600.000 euros per a despeses extraordinàries justificades de les administracions locals. Tanmateix, serà un equip tècnic qui valori les peticions.\nEl pressupost de la corporació lleidatana per al 2020 ascendeix a 133,8 milions d'euros, xifra que suposa un augment del 3,3% en relació amb el 2019. Un 42% del total, uns 37 milions, es destinaran directament als ajuntaments i consells comarcals, més d'1 milió d'euros més que l'any passat. La Diputació preveu 15,2 milions d'euros d'inversió directa al territori, un import que es preveu que augmenti en 10 milions del romanent del pressupost i que es destinarà al desplegament de la fibra òptica, la lluita contra el despoblament, la sostenibilitat i cobrir vacants de personal, entre d'altres.\nEl pressupost consolidat de la Diputació de Lleida creix gràcies a l'augment de la participació de la institució en els ingressos de l'Estat com ara l'IRPF, l'IVA i fons complementaris. Les entitats socials, culturals i esportives del territori rebran 8,8 milions (10%), mentre 22,7 milions d'euros es destinaran a Personal.\nL'Institut d'Estudis Ilerdencs comptarà amb un pressupost de 7,2 milions d'euros (5% del total); el Patronat de Turisme, de 5,4 milions (4%); l'Organisme Autònom de Gestió i Recaptació de Tributs Locals, de 6,8 milions (4%), mentre el pressupost del Patronat de Promoció Econòmica serà de 2,8 milions, tot i que també gestionarà prop de 9 milions d'euros més de projectes de fons europeus com Ponent Actiu, Forest4local, Paisatges de Ponent, Camins del Pirineu, Camí de Sant Jaume i dels plans estratègics territorials (PEC) del porcí i del bosc.\nMajor eficàcia, transparència i més suport al món local\nEl president Joan Talarn ha destacat que els comptes aposten per "una major eficàcia, transparència i més aportació al món local". Així, ha remarcat la pràctica eliminació de la concessió directa d'ajuts i subvencions. També ha explicat que la distribució de les partides s'ha reordenat respecte als pressupostos anteriors alliberant els òrgans de govern i de Presidència d'una sèrie de bosses de diners que deixaran de ser ajuts discrecionals per ser assignats a través de les diferents àrees de la institució, i que seran atorgats a través de processos de concurrència competitiva. El president de la Diputació de Lleida ha ressaltat que el nou pressupost també crea dues noves àrees de gestió: Igualtat i Cooperació Internacional i la de Medi Ambient i Finques.\nL'àrea de Presidència habilitarà un fons de contingència d'1,2 milions d'euros per a fer front amb diligència qualsevol emergència que es pugui produir al territori però també hi haurà una partida de 600.000 euros per a despeses extraordinàries justificades a les que hagin de fer front els ajuntaments. En aquest cas, serà un equip tècnic qui avaluï les peticions i determini la idoneïtat de la concessió o no de la subvenció. Així mateix, es destinaran 1,8 milions d'euros al Pla de suport a l'Esport, que posarà un especial èmfasi al foment de l'esport femení, de base i inclusiu.\nProcessos per cobrir les vacants de personal\nTalarn també ha explicat que un altre dels objectius del pressupost 2020 és començar els processos per cobrir les vacants de personal que hi ha a la institució. El compromís del govern és poder cobrir durant l'exercici actual una seixantena de llocs de treball dels vuitanta existents, a través de diferents convocatòries per contractar nou personal i de posar en marxa processos de mobilitat interna.\nMés autonomia als municipis i compromís per lluitar contra el despoblament\nEn les àrees de Cooperació, Medi Ambient i Noves Tecnologies s'aposta per donar més autonomia als municipis a l'hora de decidir com es gasten els ajuts, en el sentit de dotar-los de més recursos, menys convocatòries, però més subvencions plurianuals, segons ha assenyalat el vicepresident primer, Jordi Latorre. Així, s'han previst 4,8 milions d'euros per a Cooperació Comarcal i 18 milions per a Cooperació Municipal. En aquest apartat, es destinaran 11 milions d'aquest pressupost amb el Pla de Cooperació 2020.\nLatorre ha remarcat l'impuls pressupostari en les polítiques de discriminació positiva en municipis en risc de despoblament i del Pirineu que estaran dotades cadascuna amb 1 milió d'euros però amb la clara voluntat que s'ampliïn amb el romanent del 2019. També ha exposat l'aposta pel foment de la mancomunació de serveis, tenint en compte que es tracta d'un territori molt extens i poc poblat i amb municipis molt petits. A més, es potencia el Servei d'Assistència Municipal, (SAM), al qual el govern vol donar més suport en l'àmbit de l’assessorament municipal en aspectes com ara la contractació i gestió econòmica o el suport tècnic i jurídic. Latorre també s'ha referit al suport als certàmens firals (que creix un 21%), l'impuls del servei de Noves Tecnologies (6,4 milions d'euros) i la voluntat de recuperar d'índexs d'excel·lència pel que fa a la recaptació de tributs.\nPer la seva banda, la portaveu d'ERC, Mercè Carulla, ha desgranat les accions previstes al Patronat de Promoció Econòmica, que vol impulsar el concepte de "transformació econòmica" amb la gestió de prop de 9 milions d'euros de fons europeus que suposaran una inversió global al territori de més de 20 milions, entre totes les administracions implicades. Respecte a l'IEI, Carulla ha destacat que se simplificarà l'accés a les subvencions a través d'unificar les múltiples convocatòries actuals.\nEn l'àmbit de Salut (19,1 milions d'euros), s'iniciarà un Pla de Salut plurianual de 15 milions en tres anys per a la construcció o reforma de cementiris, tanatoris, sales de vetlla, consultoris locals i infraestructures d'aigües. La diputació lleidatana també invertirà en la reforma integral de l'Hospital Comarcal del Pallars, la residència sociosanitària de la Fundació Sant Hospital de la Seu d'Urgell, en la nova UCI pediàtrica de l'Hospital Arnau de Vilanova i en la reforma del CAP de Tàrrega. Mercè Carulla també ha posat en valor els 587.862 euros de la nova àrea d'Igualtat i Cooperació Municipal, per ajudar els ajuntaments i entitats a fomentar polítiques que contribueixin a la igualtat de gènere efectives i a la no discriminació de les persones LGTBI.\nA més, la portaveu de JxCat i vicepresidenta del Patronat de Turisme, Rosa Pujol, ha subratllat les excel·lents xifres turístiques que van registrar les comarques de Lleida l'any 2019. En aquest àmbit, ha destacat que el pressupost 2020 en Turisme vol fer de les comarques de Lleida una referència del sud de la Unió Europea, optant pel turisme de qualitat, compromès i sostenible en la lluita contra el canvi climàtic. Així, ha expressat el compromís de treballar perquè el conjunt de la demarcació sigui reconegut amb la certificació 'Biosphere', que actualment només té la Val d'Aran.\nD'altra banda, el president Joan Talarn també ha destacat que amb els 14,8 milions destinats al departament de Serveis Tècnics es vol millorar la mobilitat al territori a través de la redacció del Pla Zonal, que determini les necessitats de les vies terrestres al territori, però també la inversió de 2 milions d'euros per a camins municipals i de 2,6 milions per a la millora de les carreteres de les que és titular la Diputació.\nVoluntat d'arribar a acords amb l'oposició\nJoan Talarn i Jordi Latorre han puntualitzat que el govern ha lliurat aquest mateix dilluns el projecte pressupostari d'ERC i JxCat als grups de l'oposició per tal que el puguin avaluar i presentar possibles millores. En aquest sentit, han expressat la voluntat d'arribar a acords amb la resta de formacions perquè els comptes puguin prosperar amb els màxims suports possibles. El projecte de pressupost es debatrà previsiblement en el ple del pròxim 21 de febrer.


Creix prop d’un 70% la producció hidroelèctrica d’Endesa a Lleida en el primer semestre de l’any\nEl govern espanyol recomana organitzar els temporers en grups de treball i convivència estables per evitar contagis\nFerit greu un conductor que ha quedat atrapat a la cabina del vehicle després de caure al canal de Balaguer\nEn els primers sis mesos del 2019 va ser inferior i l’increment es deu a les pluges, les nevades i a què s’havien assegurat les reserves als pantans\nLa divisió renovable d’Endesa, Enel Green Power, ha produït més de 1.839 gigavats hora (GWh) d’energia hidroelèctrica a les comarques lleidatanes durant el primer semestre del 2020, la qual cosa suposa un 68,9% respecte el mateix període de l’any anterior. D’aquesta manera, les centrals hidràuliques haurien satisfet l’equivalent al consum energètic anual de 525.000 llars.\nDe fet, i malgrat no arribar a màxims històrics, aquesta xifra es troba un 21% per sobre de la mitjana, que se situa en 1.518 GWh, i s’ha aconseguit produir mitjançant les 41 centrals hidroelèctriques que Endesa té repartides per la demarcació de Lleida, les quals entren en funcionament un cop s’han cobert i garantit les necessitats essencials com són el consum de boca, el cabal ecològic dels rius i el regadiu.\nL’augment d’aquest tipus d’energia renovable ha estat possible per l’alt volum de precipitacions que hi ha hagut durant el primer semestre en comparació amb l’any passat, que va ser molt sec, i també molt superior a la mitjana històrica. També hi han influït les nevades acumulades durant l’hivern, que han contribuït a un desgel generós durant la primavera provocat per l’augment de les temperatures. Així mateix, cal destacar l’aprofitament de les reserves d’aigua als pantans i cabals en els rius. En aquest sentit, els embassaments lleidatans on Endesa hi té centrals hidroelèctriques han acumulat aigua fins a 89,9% de la seva capacitat total de mitjana. En termes absoluts vol dir que, dels 1.831 hm3 de capacitat global que tenen les conques de la Garona, la Ribagorçana, el Segre i la Pallaresa, aquestes van acumular a 30 de juny reserves de fins a 1.646 hm3 d’aigua.\nTotes les conques hidràuliques de Lleida van incrementar la seva generació durant el primer quadrimestre, però destaca especialment la conca Baix Pallaresa, amb un 127%. El segon lloc se situa la Ribagorçana, que inclou també la Franja, amb un 93,7%, i ja per sota la conca del riu Segre, amb un increment del 67,2%; l’Alt Pallaresa, amb un 54,9% i, finalment, la Garona, amb un 30,3%. D’altra banda, les conques que més s’han acostat a la seva capacitat màxima durant els primers sis mesos de l’any són el Segre i la conca Pallaresa (92%), la Ribagorçana (88,3%) i, per últim, la conca de la Garona (74,7%).\nEndesa, mitjançant la divisió d’energies renovables Enel Green Power, s’encarrega de gestionar 55 centrals hidràuliques a Catalunya: 41 a les comarques de Lleida, 7 a les de Girona, 5 a la Catalunya Central i 2 a les Terres de l’Ebre. La potència instal·lada de la Companyia en centrals hidràuliques al territori català és de 2.382 MW, mentre que a Lleida en concret és de 1.584 MW cosa que situa la tecnologia hidràulica com la líder en renovables, no només a Catalunya, sinó també a tot l’Estat.\n» L’església de Sant Pere acollirà als baixos un miler d’urnes funeràries\n» Joan Carles I s'exilia d'Espanya acorralat per les investigacions judicials\n» Crespín diu que "la preocupació" d'alcaldes del Pallars ha portat a la marxa a Toledo de 900 aspirants a militar\n» Lleida obre les piscines municipals de Balàfia i Cappont amb cita prèvia i mesures higièniques i de seguretat\n» Homenatge a Joan Barceló, un estendard de la literatura del territori\n» Una exposició repassa la història de la central de Camarasa, que avui compleix els seus cent anys


Sabrina Solana i Josep Maria Rey triomfen a la dura Ultra Els Bastions | NacióRipollès\nper Redacció , 5 de juny de 2019 a les 13:19 |\nJosep Maria Rey, guanyador | Josep Maria Montaner\nAquest cap de setmana s'ha disputat una nova edició d'Els Bastions que malgrat deixar enrere les dificultats meteorològiques dels darrers anys ha estat una dura prova per a tots els corredors. De fet, en la distància més dura del cap de setmana alguns dels participants que lideraven la cursa han optat per abandonar l'ultra davant la perillositat del terreny.\nL'Ultra Els Bastions s'ha disputat en un paratge incomparable. Foto: Josep Maria Montaner\nDesprés d'arrencar la cursa a les 12 de la nit ràpidament Carlos Mantero, guanyador d'altres ultres de prestigi al nostre país, ha posat la directa i s'ha situat líder en solitari mantenint un lideratge clar que ha arribat a ser superior als 10 minuts després del segon pas per Núria i d'haver completat l'ascensió al Puigmal i a Finestrelles. Després de més de set hores de cursa, però, l'ascensió al Noucreus semblava impracticable per l'estat de la neu gelada, de manera que Mantero ha optat per abandonar la prova. També ho ha fet el primer grup perseguidor amb corredors del nivell d'Albert Herrero, Benet Pous, Cicero Benoit i Vicente Gandía fins que minuts més tard ha arribat Josep Maria Rey al punt crític de la prova i ha decicit tirar endavant.\nLes condicions de la neu i la seguretat del recorregut han millorat ràpidament amb la sortida del sol i Rey ha encadenat la resta de pics ja com a líder de la cursa amb un nítid avantatge sobre la resta de rivals. De fet, el seu temps a meta (15:42:09) li ha permès guanyar l'Ultra Els Bastions amb més d'una hora de marge sobre la resta de corredors que han finalitzat la prova.\nTres d'ells s'han jugat les places de podi en un final emocionant i resolt al darrer metre de cursa. Plata per a Roger Sanglas (16:50:11), bronze per a Albert Navarro (16:50:15) i quarta plaça per a Albert Pérez (16:50:22) després que tots tres s'alternessin les posicions d'honor durant la segona meitat de la cursa.\nSabrina Solana, guanyadora de l'exigent Ultra Els Bastions Foto: Josep Maria Montaner\nEn categoria femenina l'andorrana Sabrina Solana també ha obtingut una clara victòria dominant la cursa en tots els controls de pas i acabant en un excel·lent 8è lloc absolut a la cursa. Amb un registre de 17:56:23, Solana s'ha imposat per davant d'Esther Hernández (19:15:27) i Mònica Guilera (23:39:29).\nUn trail dur i emocionant\nLa celebració dels Rey Carreras ha anat més enllà amb una gran victòria de Natàlia Rey al Trail Els Bastions, de 76 quilòmetres i amb un recorregut també molt exigent a la Vall de Ribes.\nLa corredora del Maresme ha començat la cursa a l'estela d'una dominadora Ester Franch, que ha completat les primeres 16 hores de cursa en primera posició. No ha estat fins al darrer tram, abans del pas per Pardines, que Rey ha pres el lideratge del Trail i ja no ha deixat escapar la victòria (18:59:10).\nUna cursa disputada i amb múltiples alternatives més enllà del bon paper de Franch, resolt amb una segona plaça final (19:17:45). Feliciana Orquiola ha pujat al podi (19:27:43) després de fregar la posició de Rey en alguns trams del recorregut i Clàudia Tremps s'ha hagut de conformar amb la quarta posició (19:42:20).\nLa neu, protagonista de la cursa en les diverses ascensions del dia Foto: Josep Maria Montaner\nEn categoria masculina victòria de clara Dani Parés després que alguns rivals matiners com Carles Sánchez anessin perdent pistonada i haguessin d'abandonar. Mario Ortiz, que li ha plantat cara fins al descens cap a Núria des de Finestrelles, no ha pogut seguir el ritme del guanyador (16:51:54) i ha acabat ocupant el segon lloc del podi a pràcticament 40 minuts de diferència (17:33:30). Alejandro Villarino, també molt ambiciós en el primer tram de la cursa, s'ha acabat enduent la tercera plaça (17:44:04).\nEva Mesado s'ha endut la victòria a la marató davant Camilla Ingram i Audrey Maqueda en una cursa guanyada per Jaume Marsinyach en categoria masculina, amb Efren Mira i Oriol Prat en places de podi. A la cursa short, victòria de David Coma per davant de Juanma Guimera i Vicente Roig i triomf d'Aida Pérez davant Cristina Vilarnau i Marta Belío.\nGALERIA: Selecció d'imatges de la cursa a càrrec de Josep Maria Montaner\nEsports, Sabrina Solana, Natàlia Rey, Josep Maria Rey, Dani Parés, ultratrails, Els Bastions, curses de muntanya


Crònica de la revolta contra el cop d'estat que intenta l'estat espanyol amb l'assalt als departaments de la Generalitat i la detenció de membres del govern\nHan sonat les alarmes ben d’hora, quan gairebé tothom anava cap a les escoles, a la feina o a les reunions del dia. Havien entrat al Departament d’Economia. Havien detingut uns quants alts càrrecs del govern. La informació que corria era molt confusa, però ja es veia que la cosa anava de debò. De mica en mica, se sabien més informacions. Havien entrat als despatxos de Lluís Salvadó, secretari d’Hisenda, i de Pere Aragonès, secretari d’Economia. Entre els detinguts, corria el nom de Josep Maria Jové, secretari general del departament presidit per Oriol Junqueras. Les entitats sobiranistes feien una crida a la mobilització. Ja hi havia força gent que s’havia plantat davant la seu del departament, a la Rambla de Catalunya, a Barcelona.\nEscorcolls i detencions de bon matí\nComençava a circular nova informació: també havien assaltat el CTTI, el Departament d’Exteriors, l’empresa T-Systems… El president Puigdemont convocava una reunió d’urgència amb membres del govern al Palau de la Generalitat. Alguns manifestants tallaven la Via Laietana. Uns altres, seguint la crida de Jordi Sànchez (ANC), tallaven la Gran Via de les Corts Catalanes. La presidenta Carme Forcadell esperava al parlament per prendre decisions importants si corresponia de fer-ho. Calia tenir el cap ben fred enfront d’una agressió d’aquesta magnitud. Una expressió començava a fer fortuna a les xarxes i entre la gent mobilitzada: cop d’estat a la democràcia i a la Generalitat.\nLa crida a la mobilització reeixia i cruïlla de la rambla de Catalunya amb la Gran Via s’omple d’una gernació que no està disposada a permetre aquest cop. Milers de ciutadans amb estelades, domassos demanant democràcia, cartells de tota mena… no hi cap ni una agulla. L’ambient és fort. Concentració concentrada i rotunda. Al capdavant, figures de la política, el pensament i la cultura. ‘No passaran’, és un dels crits més repetits. Diuen i corre que Jové i dos detinguts més del Departament d’Economia no són a l’edifici, que han estat detinguts en un altre lloc i que els volen dur al seu despatx per escorcollar-lo. Aquesta és l’ordre del jutge que ha autoritzat el cop.\nAmb aquesta informació, la multitud es conjura: ‘No els deixarem passar i no podran sortir d’aquí.’ La porta del departament s’obre de tant en tant per a deixar entrar o sortir algun treballador. Els crits eixordadors omplen l’aire i gairebé no es pot ni respirar. Hi ha una cridòria absoluta. No passen vint segons sense que algun cant, alguna proclama o alguna cançó retrunyi als nostres timpans. ‘On és el Coscubiela?’, fa fortuna entre la gent. Albano-Dante Fachin, un dels que han arribat més d’hora a la concentració, riu sense amagar-se’n. Ramon Tremosa crida amb la multitud un altre crit: ‘On és Europa?’ També es canta ‘L’estaca’ i les tonades ja clàssiques de l’Elèctrica Dharma.\nCares de pomes agres dels agents espanyols\nLa revolució és transversal\nHan arribat també advocats del col·legi vestits amb togues per donar suport als afectats del departament. Avui hi ha un cop d’estat. Un govern estranger vol substituir el govern que ha decidit el poble de Catalunya. Volen intervenir les institucions i suspendre l’autonomia. La volen suspendre d’autonomia sense passar pel parlament. Amb la força policíaca. Advocats, polítics, artistes, intel·lectuals, professors, estudiants i més gent es planta avui davant l’agressió. Com ha passat sempre en qualsevol revolució.\nConvicció, civisme, fermesa, il·lusió: ‘Vo-ta-rem, vo-ta-rem’, crida la multitud. I ‘les nostres armes són les urnes’, mentre una urna sura per damunt de la gentada amb la inscripció, en anglès: ‘Espanya, aquest és el vostre problema.’ No hi ha retorn. L’estat espanyol ha escopit a la democràcia i les institucions catalanes. I aquesta nova escopinada ha fet vessar el got. La determinació de la gent que s’ha aplegat a defensar les institucions i la democràcia és definitiva. No se n’aniran. Serà un dia llarg. Caldrà prendre decisions. La bona informació ara és decisiva.\n‘El govern no es farà enrere’\nMentre a la rambla de Catalunya s’hi aplega com més va més gent, el president Puigdemont compareix davant la premsa per fer una declaració en nom del govern: ‘D’avui al dia 1, dia del referèndum, ens caldrà una actitud de serenitat i fermesa, denúncia d’abusos i il·legalitats. El dia 1 sortirem de casa, portarem una papereta i la farem servir. I això ha de contrastar amb l’autoritarisme de l’estat espanyol.’ Al carrer, les paraules de Puigdemont arriben amb comptagotes. Les comunicacions són difícils per saturació de la xarxa. Però els qui tenen una ràdio, expliquen què ha dit i se senten els aplaudiments.\n‘Condemnem l’actitud totalitària de l’estat espanyol. Donem el suport i l’empara política i personal als membres del govern detinguts. Denunciem com a il·legítima la intervenció del govern de Catalunya. Ens reiterem en la resposta democràtica i pacífica a les amenaces. Considerem que el govern espanyol ha ultrapassat la línia vermella’, diu el president. Afegeix: ‘No acceptarem un retorn a èpoques passades ni tampoc que no ens permetin decidir les èpoques futures de llibertat i democràcia.’ I acaba: ‘El govern no es farà enrere.’\nLa determinació del president del govern ha estat rebuda amb mostres de confiança fins i tot dels més refractaris a les aliances amb el PDECat. Per exemple, l’activista Pau Llonch ha expressat la seva satisfacció amb el president a Twitter:\nTenia por q @krls avui posés el fre i ens ha tornat deixar amb una sola opció: dir q sentim orgull també del q està fent. Zero equidistància\nNova alerta a la seu de la CUP\nAviat hem sabut que la policia espanyola es disposava a entrar també a la seu de la CUP. Uns agents amb passamuntanyes envoltaven el local més gran de la candidatura de l’esquerra independentista al carrer de Casp. La crida per a anar a defensar aquest nou espai amenaçat ha corregut com la pólvora i al cap de poca estona ja hi havia milers de ciutadans disposats a resistir pacíficament.\nLa protesta s’estén\nAlhora que passa tot això, estudiants de les universitats de tot el país suspenen les classes per anar a expressar la indignació per aquesta violació dels drets i les llibertats civils dels catalans. Gent d’arreu s’organitza per a desplaçar-se a Barcelona i defensar les institucions. Les entitats més multitudinàries del país organitzen mobilitzacions per al vespre. Cada minut que passa hi ha més gent als carrers del centre de Barcelona. També es fan concentracions a les places més importants dels pobles i ciutats dels Països Catalans i també de fora. Fins i tot, a Madrid s’ha convocat una protesta a la plaça del Sol.\nAls detinguts: ‘No esteu sols’\nHi ha una quinzena de detinguts. La majoria són alts càrrecs del govern. Són figures que poden haver organitzat el referèndum de l’1 d’octubre. Al carrer, els crits de suport als detinguts no deixen de ressonar per les façanes. ‘No esteu sols’, crida la gernació, que manté l’actitud de determinació i alegria. Corren rumors de detencions de persones que no han estat detingudes. Alguns diaris s’aboquen a l’última hora en cerca de clics, però han d’acabar rectificant. Corren més rumors sobre pronunciaments de mandataris europeus. Però a mitja tarda encara és hora que les institucions europees alcin la veu. De moment, les protestes arriben dels eurodiputats de tots colors i d’alguns partits de diversos països. La preocupació pels excessos del govern espanyol s’estén per tot el continent.\n‘Estat d’excepció de facto’\nA les quatre de la tarda, la presidenta del parlament Carme Forcadell es presenta davant els mitjans de comunicació per a llegir un comunicat. La presidenta de la cambra catalana ha insistit en la resposta democràtica i pacífica de la gent: ‘Ens mantindrem units davant dels atacs, defensarem les nostres institucions i respondrem units. La millor solució és omplir les urnes l’1 d’octubre.’ Forcadell és clara en la denúncia dels fets d’aquests dies: ‘Apliquen de facto un estat d’excepció.’\n‘Només el poble salva el poble’\nLa concentració més gran és encara davant del Departament d’Economia. Hi arriba el vice-president i conseller del ram, Oriol Junqueras. Està emocionat, però es veu decidit a fer valer el suport majoritari del poble català. I s’adreça a la gentada a plens pulmons: ‘Són les nostres institucions que vetllen pels drets dels nostres ciutadans. Tinguem tots clar que només el poble salva el poble. I que el futur d’aquest país és a les mans de tots nosaltres. Ens acompanyarem per fer triomfar la llibertat, la veritat i la democràcia.’\nMés suport i més veus contra l’autoritarisme\nLes protestes es van fent sentir per tots els racons de la nació catalana. Al País Valencià i a les Illes, les concentracions van creixent. Els catorze col·legis d’advocats fan un comunicat molt contundent per la vulneració dels drets i les llibertats ciutadanes. El FC Barcelona també fa costat de les institucions i a la població que exigeix d’exercir l’autodeterminació. Arriben mostres de suport de veus notables del pensament europeu.\nAl vespre esclata la Revolta dels Somriures\nA les vuit del vespre, a Barcelona, la gernació que s’havia anat congregant tot el dia a la cruïlla de la rambla de Catalunya amb la Gran Via s’ha eixamplat encara molt més. Com si fos un altre Onze de Setembre, la gent ha respost a la convocatòria de les entitats i sindicats i ha ocupat tot el centre de la ciutat: la Gran Via fins a la plaça de Catalunya i la rambla de Catalunya fins a la Diagonal. Però la gentada que hi ha acudit no cabia en aquests carrers i ha saturat també els carrers paral·lels: Balmes per una banda i Diputació per una altra. Aquest 20 de setembre al vespre, els catalans, vinguts d’arreu, han pres la capital i la Revolta dels Somriures ha fet l’esclat definitiu.\nSón dies de lluita, de solidaritat, de joia i de cançons. Però, per damunt de tot, avui s’ha fet escampat als quatre vents un sòlid convenciment: el convenciment de la victòria.\nAvui és el dia. Avui pot ser el dia.


la veritat sobre el camp de pèrdua de pes: el que voldria saber\nQuan tenia 13 anys, vaig estalviar els meus propis diners durant un any iva suplicarels meus pares per deixar-me anar a un camp de pèrdua de pes al Poconos. Havia estat descontent amb el meu cos des que tenia l'edat suficient per saber que era possible i estava decidit a fer un canvi important.\nVaig fer la meva investigació i vaig escollir el campament que es presentava com a 'diferent'. i & ldquor; més divertit & rdquor; que altres camps greixos, fins i tot s’havia presentat en un documental a MTV. Estava convençut que seria una gran experiència. Al cap i a la fi, de tot el que havia vist en línia, el campament estaria ple de persones igualment motivades que estaven entusiasmades amb l’oportunitat de controlar el seu pes, envoltades de consellers i experts apassionats per ajudar-nos en el nostre viatge.\nPer descomptat, aquest no era el cas, i qualsevol persona que pensés de manera similar en aquests camps per a ells mateixos o els seus fills hauria de tenir present el que vaig aprendre (i desitjo que ho conegui abans de desemborsar un any en efectiu pel meu servei de mainadera). És cert que no tots els campaments es fan de la mateixa manera, però he escoltat i llegir prou altres persones experiències per saber que la meva no era gaire inusual. Per tant, si esteu pensant en un campament per perdre pes, tingueu en compte que almenys alguns d’ells s’executen d’aquesta manera & hellip;\nEls nens poques vegades es troben en un camp de greix i rsquo; perquè hi volen ser.\nEl meu viatge al campament era totalment autònom, però jo era elfulgurantexcepció. La majoria dels nens van ser enviats allà contra la seva voluntat pels seus pares molt avergonyits i molt rics. Gairebé totes les noies de la meva cabana tenien una història sobre alguna cosa desgraciat que un membre de la família li havia dit sobre com la seva mida reflectia malament la família. El sentiment aclaparador era que els nens del campament havien de ser fixats & rdquor; en lloc de & ldquo; ajudat & rdquor; o & ldquo; compatible. & rdquo;\nS’assembla molt més a un camp d’inici que a un camp d’estiu.\nEvidentment, els nostres horaris diaris estaven carregats d’activitats físiques (aeròbic cada matí, seguit d’altres tres o quatre estacions que variaven segons el dia), però, més que això, les normes i el compliment de les normes eren estrictes i degradants. No se’ns va permetre utilitzar els telèfons mòbils, es van buscar les maletes a l’arribada i tots els paquets que rebíem de casa ens obrien davant i buscàvem menjar de contraban, fins al punt que quan la meva mare em va enviar una bossa de coixinets, em va fer obrir-lo i treure'n un per demostrar que realment no eren dolços disfressats.\nAls campistes se’ls tractava constantment com si no es pogués confiar en ells mateixos per prendre decisions de forma física o de salut. Esportar menjar o buscar comoditat en una trucada telefònica o un missatge de text es va emmarcar com una falta de respecte intencionada i una violació de les normes del campament, en lloc de ser vist com un crit d’ajuda o un símptoma d’un problema subjacent que mereixia atenció.\nLes persones de diferents peses són tractades de manera diferent.\nEl campament al qual vaig assistir tenia campistes de totes les edats, des dels set (sí, set!) Fins als 17. El primer dia, ens pesaven i mesuràvem per tal de fer un seguiment del nostre progrés al llarg del nostre temps al campament. També se’ns va dir quina quantitat de lliures perdudes ens aconseguiria en manteniment, & rdquor; que era un terme per als campistes als quals ja no se’ls exigia intentar aprimar-se. Se’ls va donar, no bromejo, una polsera especial que els permetia tornar segons i terços de menjars i aperitius.\nGairebé totes les noies de la meva cabana tenien una història sobre alguna cosa desgraciat que un membre de la família li havia dit sobre com la seva mida reflectia malament la família.\nD’aquesta manera, el nostre pes es va utilitzar tant com a marcador de vergonya com a entrada a l’acceptació. No hi havia cap preocupació pels campistes & rsquo; confiança en els seus cossos, cap discussió sobre com responen els diferents cossos a diferents estratègies de salut i cap enfocament personalitzat en les necessitats o objectius individuals. Pesar menys era simplement bo i pesar més era dolent.\nEl menjar no és bo i tothom té gana tot el temps.\nEl campament on anava servia menjar cinc vegades al dia: esmorzar, dinar, sopar i dos aperitius. No es permetien segons a menys que estiguéssiu en manteniment i, si no us agradés el que s’oferia, podríeu demanar un sandvitx de mantega de cacauet i gelatina. (Una vegada, vaig demanar un altre sabor a gelatina que no fos la poma, i la senyora em va donar una gelatina de poma específicament i em va dir: & ldquor; obtindreu el que us donen & rdquor;)\nUn cop acabats els campistes amb els àpats, passejaven preguntant a la gent si anaven a menjar la resta del menjar. A la gent de manteniment se li oferia tot tipus de suborns per tornar enrere i obtenir segons per compartir amb aquells que no tenien polseres, i a qualsevol persona que esmentés la fam d'un membre del personal se li va dir que anés a menjar una amanida. & Rdquor; A la barra d’amanides hi havia enciam iceberg i una varietat d’apòsits sense greixos amb sabor artificial.\nNo es va fer cap esforç per canviar el diàleg al voltant de l’hora de menjar ni de les opcions per menjar, ni cap intent de construir hàbits saludables o tractar aquest canvi amb compassió. No hi havia res de feliç ni de triomfant en menjar bons aliments saludables: només heu d’aconseguir el que us donen. & Rdquor;\nLes diferències de gènere es manifesten molt ràpidament.\nQuan vaig arribar a la meva sessió de tres setmanes, alguns campistes ja hi havien estat durant tot un mes. A la reunió de final de setmana per a tot el campament, van introduir els primers quatre nois a 50 lliures. club perdut. & rdquor; Hi havia unes quantes noies que havien perdut 20 lliures, però si no recordo malament, no hi havia cap distinció per a elles.\nLes persones de cos masculí i femení perden pes a ritmes i formes diferents. Tot i que les diferències de sexe s’abordaven d’altres maneres al campament (els nens s’allotjaven per separat segons el seu gènere i practicaven pràcticament tota l’activitat física per separat), mai no es va discutir sobre com el sexe biològic va influir en la pèrdua de pes i la forma física. Perdre més pes en més llocs va ser millor, punt i final.\nEl pes és sovint un símptoma de problemes més grans.\nAssistíem cada setmana a una sessió de teràpia grupal anomenada 'Be Your Best'. & Rdquor; He sentit a parlar de situacions abusives a casa, dels pares & rsquo; nuvis que surten de la presó, morts sobtades de la família i molts altres traumes que van anar molt més enllà de ser anomenats malvats a l’escola. Per a molts dels nens d’aquests campaments, els problemes de pes s’agreugen o fins i tot són causats per situacions subjacents a casa que, certament, no es solucionaran amb dues setmanes & rsquo; valor d’aportació calòrica restringida i classes diàries d’aeròbic.\nEls consellers quotidians no estan capacitats ni equipats per fer front als estats psicològics dels campistes.\nPotser una de les parts més discordants de la meva experiència va ser el molt que tothom amb una posició d’autoritat va intentar actuar com si tots estiguéssim al campament normal el 95 per cent del temps. Els assessors eren adolescents i primers 20 anys amb poca o cap experiència treballant amb joves que s’ocupaven de les conseqüències de pes. Molts campistes estaven deprimits o tenien trastorns alimentaris i hi ha pocs llocs més perillosos per a la salut mental d’una persona jove que una cabina plena de nens de 13 anys famolencs, avergonyits i insegurs. Però els consellers van actuar principalment com a responsables de l'aplicació de normes sense cap idea real de com servir de sistemes de suport.\nEl nostre pes es va utilitzar tant com a marcador de vergonya com a entrada a l’acceptació.\nA més, els consellers ho erentambépesant-se setmanalment i els que guanyaven pes corrien el risc real de ser cessats. Així doncs, no només van ser responsables del benestar d’una cabina plena de nens conscients del pes que travessaven un moment humiliant difícil, sinó que eren adolescents que manejaven els seus propis problemes d’imatge alhora.\nEls camps de pèrdua de pes costen molts diners i, tot i que segur que donen resultats, en molts casos , els canvis són temporals . El concepte d’introduir els joves als beneficis d’un estil de vida saludable en un entorn divertit i segur és admirable, però l'execució no compleix exactament aquest ideal .\nSegons la meva experiència, el campament de pèrdua de pes no fa més que reforçar que el cos és una cosa per combatre i que la greix és una malaltia que s’ha d’eradicar a tota costa, en lloc de tractar el pes d’una persona com un element de la seva vida. mereix ser tractat amb dignitat i compassió.\nartesania de bruixes per fer que algú t’estimi\ncom aconseguir una cita amb un psiquiatre ràpidament\nViure Els 98,6 graus continuen sent una temperatura corporal normal?


II We Beach International Cup, la primera prova internacional de la temporada – Federació Catalana de Tennis\nPosted: 30 de maig de 2014\nLa primera prova internacional del Circuit Català de Tennis platja serà l’ITF G4 II We Beach International Cup organitzada per We Beach i integrada dins el Circuit Reef Espanya que es diputarà els propers dies 6,7 i 8 a la Base Nàutica de Barcelona a la Platja del Bogatell.\nÉs una prova de grau 4 amb un premi en metàl.lic de 500€ i puntuable pel rànquing internacional. Es disputaran les categories oficials, dobles masculins i femenins. I també tindran cabuda les categories d’individual, mixte i amateur.\nPer les categories no oficials, individual, mixta i amateur, hi ha temps per inscriure’s fins el 2 de juny.\nPer més informació i inscripcions: beachtennisbarcelona@gmail.com\nInici categoria mixta ITF i individual\nPartits mixtes i individuals\nInici quadres femenins, masculins ITF\nQF masculí i femení ITF\nSF femení i masculí ITF mixta\nF femení i masculí ITF


Controlar el mal de cap a l’estiu | Consumer\nL'excés de sol, dormir poc o els canvis bruscs de temperatura poden contribuir a sofrir cefalees estiuenques\nPer Núria Llavina Rubio 20 de agost de 2012\nEl mal de cap pot dificultar molt la vida a les persones i disminuir el rendiment laboral, així com les relacions socials. En definitiva, impedeix portar una vida normal i passar unes bones vacances quan arriba el període estival. En aquesta època, malgrat la reducció de l’estrès, la cefalea pot ser un malestar habitual. En aquest article s’expliquen els principals motius de l’aparició de mal de cap a l’estiu i què fer per evitar que les migranyes espatllin els mesos de major tranquil·litat.\nEls canvis d’hàbits de l’estiu poden augmentar la freqüència de desenvolupament del mal de cap o de les migranyes, alerta l’Institut Universitari USP Dexeus (Barcelona). Els motius són varis, però estan relacionats amb la modificació de costums respecte a la resta de l’any i la important presència del sol, molt més intens que en altres estacions. En paral·lel, la Societat Espanyola de Neurologia (SEN) adverteix que la calor i les altes temperatures incrementen les migranyes (una de les cefalees més greus).\nPer què augmenta el mal de cap a l’estiu?\nHi ha molts causes que poden provocar mal de cap a l’estiu. Més enllà de les altes temperatures, en l’època estival moltes persones susceptibles a sofrir-ho estan més exposades als factors precipitantes, que a l’hivern controlen de manera molt més rigorosa:\nAlteracions de les rutines del somni. El fet que hi hagi més hores de llum durant l’estiu modifica la segregació d’hormones i el somni, un factor important en el desenvolupament de cefalees. En l’hivern, la segregació de melatonina es dona cap a mitjanit i com a únic bec, mentre que a l’estiu es produeixen dos becs, un a la mateixa hora i un altre cap a les 6:00 hores. Això provoca un somni de menor qualitat i, fins i tot, despertessis nocturns.\nCanvis d’hàbits i d’alimentació. L’abandó temporal de les rutines (com portar als nens al col·legi) i l’augment en el consum d’aliments que poden provocar mal de cap i d’alcohol són factors que predisposen a aquesta molèstia.\nExposició perllongada al sol. La cefalea relacionada amb la insolació és un malestar que es manifesta sobretot en el front i que s’acompanya de nàusees, visió borrosa i, en casos extrems, pot arribar a ocasionar un cop de calor i la pèrdua de consciència.\nLlum intensa del sol. El cervell és sensible a l’estimulació sensorial, i la llum és un dels estímuls més potents.\nViatjar. Durant les vacances també poden generar-se moments d’estrès pel simple fet de viatjar. La pròpia tensió del desplaçament, preparar les maletes, organitzar el viatge i pretendre que tot vagi a la perfecció pot ser contraproduent i provocar un malestar innecessari, si tot es realitza amb calma i tranquil·litat. Així mateix, viatjar moltes hores amb cotxe pot produir també cefalea.\nVariacions baromètriques pròpies de l’estiu. Els científics han detectat, àdhuc sense saber la causa desencadenant, que determinats pacients poden veure’s afectats per les tempestes de tarda, freqüents a l’estiu.\nEstímuls freds causats per un canvi brusc de la temperatura corporal, bé per la ingesta d’una beguda molt freda o d’un gelat. Aquesta cefalea està directament relacionada amb l’estiu, i afecta a la part inferior i anterior del cervell. És un dolor brusc, violent, gairebé com una fuetada. En general, són molt breus i no suposen major complicació.\nNou consells per evitar la cefalea a l’estiu\nCom en moltes malalties, el millor és prevenir i controlar els factors que precipiten la cefalea. Encara que a l’estiu es baixi la guàrdia per la reducció de l’estrès i la relaxació de les vacances, no cal excedir-se. Segons els especialistes, hi ha altres recomanacions que cal tenir en compte:\n1. Mantenir una rutina en els horaris de somni.\n2. Seguir una dieta semblant a la de la resta de l’any.\n3. Convé prendre begudes fresques i consumir de forma moderada alcohol, cafè i begudes excitants.\n4. Reduir l’exposició excessiva al sol i buscar ombres.\n5. Usar roba adequada (ampla i de colors clars per absorbir menys la calor), emprar protectors solars i, sobretot, hidratar-se de forma constant. Es recomana, així mateix, portar calçat obert. Per evitar un major escalfament corporal, també és convenient portar el pèl recollit en cas de tenir-ho llarg.\n6. Respecte a l’alimentació , a pesar que no a totes les persones els afecta de la mateixa manera, és aconsellable que els qui siguin propensos evitin aliments com la xocolata o el formatge guarit. A més, si es prenen durant la nit i acompanyats d’alcohol, la barreja pot ser un fort potencial de mal de cap. Els embotits també poden ser un factor de risc important.\n7. Utilitzar ulleres de sol per a la protecció ocular. Cal estar segur de portar unes de qualitat i adquirides en comerços autoritzats. També es recomana usar gorres que, a més de protegir de la calor, protegeixen lleugerament de la llum.\n8. Hi ha remeis naturals que poden ajudar a alleujar aquesta dolència una vegada s’ha desencadenat, com les comprimides fredes en el front o el clatell. No s’aconsella el gel directament aplicat en la pell.\n9. Abans d’emprendre un viatge, és convenient ingerir algun aliment i hidratar-se bé. En els viatges és millor posar música relaxant encara que no massa lenta.\nEstiu i insomni\nLa calor, el soroll, una vida social més activa, la sequedat ambiental de l’aire condicionat, les migdiades més llargues o els menjars excessius, anar a dormir més tard, l’augment del consum d’estimulants o de tabac i, fins i tot, el canvi de matalàs són aspectes que provoquen que durant l’estiu i les vacances se sofreixi més insomni i despertessis nocturns. L’organisme ha d’habituar-se al canvi de temperatura i a l’augment d’hores de llum, i això requereix temps.\nUn increment de la quantitat de llum produeix una major estimulació de la retina que, al seu torn, provoca dificultat a l’hora de dormir. Amb tot, l’estiu és un “estimulador” de l’insomni que cal evitar, fins i tot en persones que durant la resta de l’any no tenen problemes per dormir. Perquè llevar hores de descans produeix debilitat, depressió, ansietat, hipertensió, disminució del rendiment físic i mental, irritabilitat, pèrdua de reflexos, enrogiment dels ulls i inflamació de les parpelles i les temibles migranyes.\nMullar-se els braços, el clatell, buscar el costat fred del coixí o utilitzar un ventilador poden ser recursos que, encara que no funcionen ni sempre ni a tothom, poden ajudar.\nestiu mal de cap migraña-ca sol


IIa Mostra d’Antics Oficis a Balaguer – Comarques de Ponent\nIIa Mostra d’Antics Oficis a Balaguer\nL’Associació de Veïns del Centre Històric, amb el patrocini de l’IMPIC i l’Ajuntament de Balaguer organitza per tota la jornada de dissabte 20 de setembre, la Mostra d’ Antics Oficis, que té lloc al carrer del Pont de Balaguer, amb una doble finalitat: d’una banda, potenciar les activitats firals i els mercats al nucli històric de la ciutat, tot coadjuvant així a la recuperació comercial d’aquests espais, alhora que reforçant una oferta turística que cal desenvolupar. En aquesta línia s’inscriuen altres iniciatives impulsades des de la mateixa Associació, com les revetlles i cantada d’havaneres, sempre al centre Històric. L’Associació de Veïns del Centre Històric, amb el patrocini de l’IMPIC i l’Ajuntament de Balaguer organitza per tota la jornada de dissabte 20 de setembre, la Mostra d’ Antics Oficis, que té lloc al carrer del Pont de Balaguer, amb una doble finalitat: d’una banda, potenciar les activitats firals i els mercats al nucli històric de la ciutat, tot coadjuvant així a la recuperació comercial d’aquests espais, alhora que reforçant una oferta turística que cal desenvolupar. En aquesta línia s’inscriuen altres iniciatives impulsades des de la mateixa Associació, com les revetlles i cantada d’havaneres, sempre al centre Històric. D’una altra banda, es vol preservar, en aquest cas concret, la memòria d’un carrer -el carrer del Pont- de llarga tradició menestralenca. És ben viva encara en la memòria de molts el treball desenvolupat, dins i fora dels petits tallers, al llarg de tot el carrer: fusters, ferrers, calderers, manyans … també carreters. Entre aquests darrers s’hi havia comptat el Ton Camarasa. La mostra d’antics oficis es concep també, doncs, com un homenatge a tots aquest menestrals que omplien de vida el carrer i, de retruc, la ciutat sencera. La figura del Ton els engloba i representa.


El Consell d'Europa reclama a Espanya respecte pels drets humans\nMijatovic expressa també les seves “preocupacions” sobre l’impacte “negatiu” de la llei i veu “essencial” que s’asseguri l’existència de mesures “eficaces” per les persones que consideren que drets com la llibertat d’expressió o reunió s’han vist vulnerats.\nEn la carta, enviada el 20 de novembre, la comissària remarca que és de "màxima importància" que es garanteixi l'eliminació de provisions que tenen el potencial de "debilitar" la protecció dels drets humans a l'Estat. En aquest sentit, indica alguns aspectes de la llei que, a parer seu, són més "problemàtics".\nEn primer lloc, critica "la redacció àmplia i imprecisa de la llei en el seu conjunt", ja que otorga un "ampli marge de discreció" a les forces de l'ordre públic a l'hora d'interpretar-la. "Per tant, permet limitacions potencialment desproporcionades i arbitràries a l'exercici de llibertat d'expressió i reunió pacífica", assenyala, criticant la imposició de sancions per motius "poc clars".\nMijatovic considera "encara més important" limitar l'aplicació arbitrària de la llei en un estat com Espanya, on manca "un mecanisme de denúncia policial fort i independent".\nImatges de policies\nEn segon lloc, expressa recels cap a l'article 36.23 de la llei, que preveu que l'ús no autoritzat d'imatges d'autoritats o membres de les forces de seguretat "pot posar en risc la seguretat dels agents". "Em preocupa seriosament que els periodistes estiguin entre els sancionats" en virtut d'aquest article, assegura Mijatovic.\nA més, troba "inquietant" que segons xifres del Ministeri de l'Interior s'hagin imposat 21.122 sancions només el 2017 per "falta de respecte o consideració pels oficials de policia", en aplicació d'un altre article de la llei, el 37.4. "Tots dos articles poden expressar-se de forma arbitrària i tenen un efecte esgarrifós sobre la llibertat d'expressió", avisa.\nMultes per manifestar-se\nMijatovic, que és ex representant per la Llibertat de Premsa de l'OSCE, també menciona en la missiva al Congrés i al Senat la seva sorpresa davant l'elevat nombre de multes a participants en manifestacions pacífiques així com l'alt valor de la multa en alguns casos. A més, afirma que encara que una manifestació no hagi estat prèviament notificada a les autoritats, no és motiu per justificar una vulneració de la llibertat de reunió dels manifestants. "Per tant, no poden ser sancionats", sentencia.\nLa comissària tampoc no veu amb bons ulls altres provisions dels articles 36 i 37 de la llei, com ara que es pugui sancionar "petites interrupcions" en una manifestació o reunió, l'"ocupació" de l'espai públic "contra la llei" o la resistència o desobediència als agents de policia.\nCONSELL D'EUROPA Un secretari del Consell d'Europa veu polititzada la justícia espanyola El Nacional\nExili Puigdemont i Ai Weiwei denuncien "els dobles estàndards" d'Europa pels drets humans El Nacional


Consulteu els expositors de la XI Fira del Món Geganter – Fira Món Geganter\nConsulteu els expositors de la XI Fira del Món Geganter\nAquest any l’espai dels expositors es situarà als carrers principals de Vacarisses.\nA firamongeganter.cat/expositors, us avancem tots els professionals que acollirà la Fira en aquesta edició. Trobareu una breu descripció dels productes i serveis que ofereix cada professional, com també les novetats i les ofertes especials per aquesta fira.\nPer a totes les colles geganteres que no podreu visitar la Fira, aquest llistat de professionals i els seus contactes us poden ser útils per a necessitats futures.\nEncara tenim estands lliures, per tant, professionals del sector, podeu formalitzar la sol·licitud i donar-vos a conèixer i oferir els vostres productes o serveis de manera directa a un gran públic de clients potencials.\nNo deixeu de consultar la informació dels expositors, ja que s’anirà actualitzant amb nous expositors que ens acompanyaran en la XI Fira del Món Geganter.