El Tinder de les mascotes\nA Carlos Sobera li agafaria un ictus de tant aixecar la cella. ¿Un 'First dates' d'animals? A Social Animals busquen parella gossos, gats i fins i tot una rata\nBarcelona 22 de de gener del 2018. Actualitzada 21 de de febrer del 2018 a les 19:03\nÉs la seva tercera cita. Han tornat a quedar al Turó Park. Es van conèixer fa vuit dies com es coneix des de fa anys la humanitat amb mòbil: a través d’una app. És clar que no ha sigut per Tinder: és la seva tercera quedada i encara no han tingut sexe. Malgrat que ja es parla del tema des dels xats.\nElla es diu Bimba; ell, Dutty. Tots dos van sempre amb la llengua fora. I arriben a la cita amb bon humor. És a dir: que se saluden movent la cua i s’oloren el cul a manera de dos petons. De seguida que la Bimba es despista, el Dutty se li abalança enmig del parc. Ella replica a l’estil Bisbal: sí, els gossos també saben fer la cobra. «És molt llançat», justifica la Bimba la Lourdes, la seva mestressa. «És inquiet», disculpa el Dutty el David, el seu propietari. Però sembla que l’amor a primera vista fructificarà: hi haurà sexe aviat, si pot ser amb futurs gossets. «Jo crec que dues cites més i em convenç», riu la Lourdes.\nUn ‘First dates’ pelut\nLa Bimba i el Dutty són dos bichons maltesos, uns minigossos blancs amb aspecte de cadells i mirada del gat de Shrek. Fa 15 dies que fan ullets en una app de contactes. De contactes animals. Social Animals, es diu aquesta xarxa social de mascotes. Vindria a ser un Tinder en format pelut. «Exacte», respon Elena Batista, la ideòloga de l’app. «Un First dates de gossos –afegeix–. De gossos, de cavalls…, perquè també hi ha cavalls donats d’alta», apunta. Aquí busquen parella gossos i gats, sobretot, però també serps, peixos, llangardaixos, gallines, burros, fins i tot una rata. A Carlos Sobera li agafaria un ictus de tant aixecar la cella.\nL’Elena té mascotes, és clar: un santbernat i quatre gallines també amb perfil a l’app. Dues són sedoses japoneses. «Els dic Victorio & Lucchino –riu– perquè tenen els cabells així». N’ensenya una foto i sí: tenen les plomes més cardades que el monyo que lluïa Amy Winehouse. «Les altres són Thelma i Louise», afegeix. Deu ser perquè tenen ous: són ponedores.\n«Vaig veure que a les xarxes començava a haver-hi molt moviment d’animals –recorda l’Elena–. I vaig pensar: ‘Seria xulo tenir un espai només per a ells’». Així va crear Social Animals. Funciona igual que qualsevol altra xarxa social. Et baixes l’app, t’hi registres i dones d’alta el teu perfil. Però aquí a més pots afegir-hi totes les mascotes que tinguis. «Cada una té la seva fitxa», explica l’Elena. «Et pots donar d’alta de forma particular –afegeix–, com un compte oficial, si ets una cara coneguda, o com a associació». A partir d’aquí pots penjar fotos amb pulsió d’instagrammer, fer likes, comentar, xatejar per privat i seguir una altra mascota amb l’agilitat de Rastreator comparant assegurances.\nL’app inclou una agenda per recordar vacunes i altres dates importants de l’animal, i tauler d’anuncis. «S’hi poden anunciar pèrdues, adopcions, buscar animals al teu barri», detalla l’Elena. «En un futur hi haurà més serveis», avança. «Hi haurà un apartat de protectores d’animals i també estem treballant perquè es puguin fer consultes on line amb el veterinari». A més, tindran un blog: cada mes penjaran una entrevista amb un famós amb mascota.\n«És més objectiu»\nTot just fa 20 dies que funciona i s’hi han apuntat 150 usuaris (humans) i unes 160 mascotes. És més fàcil que qualsevol app de contactes (a dues potes), asseguren. «És més objectiu –apunta Lourdes, la mestressa de la Bimba–: busques un animal que s’assembli al que tens i que visqui a prop d’on tu vius». ¿Els avantatges? Que aquí els animals no s’evaporen de cop com els humans: no fan ni ghosting, ni icing, ni altres gilipollecing. «Els animals no són rancorosos», apunta l’Elena.\nLa casa de Barcelona que surt a les guies\nL'habitació dels 'àliens'\nFer bíceps sense gimnàs\nPluja de candidats per executar els eixos verds de l’Eixample de Barcelona\n¿Els amos de les mascotes també aprofiten per lligar? «Nosaltres no –insisteix la Lourdes de seguida que pot, ella està casada–, però potser sí que sorgiran parelles», s’arronsa d’espatlles. El David assenteix. «Jo no l’he utilitzat –ell està solter–, però hi haurà gent que sí que ho farà. A l’anar coneixent el gos, també vas coneixent l’altra persona».\nEl Dutty es torna a abalançar sobre la Bimba. Aquesta vegada, ella es deixa olorar. «Jo crec que serà una relació duradora», diuen els seus amos amb to paternal. «Ens posarem d’acord amb la custòdia dels gossets –afegeix la Lourdes–. Podria ser compartida», riuen. ¿Que què pensen els seus gossos de l’app? «¡Bub- bub!», borden tots dos.\nAnimals Gossos Barcelonejant Aplicacions Mòbils Tinder


El futbol et torna el que li dones El futbol et torna el que li dones – Món Esport\nEl Barça ha certificat una trajectòria nefasta amb una derrota humiliant i històrica davant el Bayern de Munic\nArturo Vidal, durant el partit contra el Bayern | Europa Press.\nJoan Pol Alcaraz Agost 14, 2020 11:06 pm\n“El futbol et torna el que li dones”. Aquest lema va ser el que va reivindicar el Barça de Guardiola després de guanyar la Lliga i la Champions la temporada 2010-2011, un curs més tard d’haver caigut dolorosament a les semifinals de la Lliga de Campions. Aquell conjunt ho donava tot al futbol i aquell conjunt, que encara va rebre menys del que mereixia, va tenir les seves recompenses. Ara, nou anys més tard, aquest esport ha tornat a fer justícia i ha castigat amb severitat un Barça que ja fa moltes temporades que no és capaç d’oferir res al futbol. Totalment merescut.\nEs pot assenyalar Quique Setién, Ernesto Valverde, les vaques sagrades que ja moltes temporades que tenen un poder fora del camp que no saben aplicar al terreny de joc… però el problema real és de projecte. El Barça, com a club, fa molts anys que navega a la deriva i, si les desfetes de Roma i Anfield no havien servit com a avís, a Lisboa n’ha arribat una més. La més greu de totes. Una d’imperdonable (per si les altres no ho eren). Un equip que perd la Lliga contra un Reial Madrid mediocre, que no és capaç de passar dels quarts de final a la Copa i que arriba a la fase final de la Champions de casualitat, és lògic que caigui contra un Bayern de Munic ben construït.\nTampoc no se salven els jugadors. Que una cosa és criticar la directiva i el projecte, que també, però l’altra és exculpar els qui han estat al camp i han deixat que la seva dignitat es veiés completament atropellada pel rival. Per molt que el partit es vegi perdut, per molt que no hi hagi marge per a la remuntada, abaixar els braços d’aquesta forma és molt greu. Perquè no és el mateix un 2-4 que un 2-8. I l’equip tècnic, igual. Perquè hi ha d’haver capacitat de reacció. En fi, un desastre col·lectiu que hauria d’obrir un debat profund. Hauria.\nAquesta és una de les preguntes que més es repetiran aquests dies. Ho cremem tot? Fem fora Setién? Fem algun fitxatge milionari? La resposta és realment incerta, però si aquesta directiva no ha fet res després de les anteriors desfetes a la Champions, aquesta podria anar en una direcció similar. El problema podria ser, per exemple, que Leo Messi deixés el club, o alguna cosa similar. Perquè després del que s’ha viscut a Lisboa podria passar qualsevol cosa. El futbol et torna el que li dones i si no li dones res, reps el que ha rebut el Barça contra el Bayern.


Corella Ballet – Festival Peralada | PreViu Cultural\nCorella Ballet – Festival Peralada\nDissabte 13 d’Agost, a les 22 hores\nBruch violí concert número 1\nPas de deux de principals de Corella Ballet\nPas de deux d’Alicia Amatriain i Lucía Lacarra\n· Lucía Lacarra – Baillarina solista del Ballet de l’Òpera de Munich\n· Alicia Amatriain – Baillarina principal del Ballet de d’Stuttgart\n· Ángel Corella – Corella Ballet\n· Carmen Corella – Corella Ballet\n· Jason Reilly – Baillarí Principal del Ballet Nacional de Canadà\nAquest cop, el ballarí vindrà no tan sols amb el Corella Ballet –amb la seva germana Carmen interpretarà l’exitosa Soleá coreografiada per María Pagés-, sinó que a més ha convidat per a un seguit d’estrelles de la dansa de diferents companyies internacionals, capitanejades per l’extraordinària Lucía Lacarra. Entre altres ballarins convidats també figuren la donostiarra Alicia Amatriain, ballarina principal al Ballet d’Stuttgart, i el canadenc Jason Reilly, estrella del Ballet Nacional de Canadà.\nEl Baillarí més destacat\nÁngel Corella (1975) va començar la seva formació de dansa clàssica a l’edat de deu anys de la mà de Víctor Ullarte. A l’abril de 1996 esdevé baillarí principal del American Ballet Theatre. Al llarg de la seva carrera ha sigut estrella convidada als principals ballets del panorama internacional incloent el Royal Ballet de Londres, el Ballet d’Austràlia, l’Scala de Milà, el Bolshoi Ballet i el Kirov Ballet de San Petersbourg. En tots ells ha representat tots els rols principals del repertori clàssic i neo-clàssic.\nDes del 2006, Ángel Corella forma part de l’espectacle King Of the Dance, conegut en el món de la dansa com els tres tenors. Va ser el 2001 quan l’artista va crear la Fundació que porta el seu nom amb l’objectiu de fomentar l’art de la dansa clàssica, facilitant els mitjans a baillarins que, per circumstàncies socials o econòmiques no poden dur a terme la seva formació.\nEntre els molts premis del baillarí destaquen el Premi Internacional “Benois de la Danse” (2001), la Medalla internacional de les Arts de la Comunitat de Madrid i el premi Galileo 2000 per al seu talent excepcional.\nWeb Official - Angel Corella\nEl Concert per a violí núm 1 en sol menor va ser composat per Max Bruch entre 1864-1866. Després de diverses revisions, Bruch li va donar la forma final al 1868. El concert ha esdevingut la peça més popular del repertori romàntic alemany al costat dels Brahms i Beethoven. La seva gran riquesa melòdica, l'accessibilitat dels temes, la seva brillantor i virtuosisme, combinats amb una enorme expressivitat, creen una atmosfera de subtilitat i refinament que empenyen l'oient cap a sensacions de gran intensitat.\nSoleá és un tribut a la rica història del Flamenc espanyol. La música del compositor Rubén Lebaniegos simbolitza el diàleg entre un Soleá i la dansa clàssica, un diàleg que a través del seu compàs, cant i melodies converteixen aquesta experiència en un seriós joc. El joc és un ingredient fonamental en aquest treball, tan important i necessari com la relació de dos germans, els Corella, que a més a més comparteixen amor i dedicació per al ballet.\nMax Bruch (Colònia, 1838 - Friedenau, 1920) fou un compositor i director d'orquestra alemany del Romanticisme. El 1852, quan només tenia 16 anys, ja va presentar la seva primera simfonia i un quartet de corda, el que li va valdre un premi de la Fundació Mozart a Frankfurt del Main. Al llarg dels anys, Bruch va rebre moltes distincions: va rebre el títol de professor honoris causa per les universitats de Cambridge i de Berlín i en aquesta darrera ciutat va ingressar a l'Acadèmia de Belles Arts com a membre de la direcció.\nEn els deu últims anys de la seva vida, Bruch va renunciar als seus càrrecs i es va dedicar completament a la composició.\nEl Concert per a violí núm 1 - Max Bruch\nSoleá - Rubén Lebaniegos\nJa que Bruch no era violinista, durant la composició de l’obra va demanar ajuda a Joachim a qui finalment va dedicar la seva partitura.


Redacció Sant Pere de Ribes 07-03-2017 11:07 Lectures 3309\n“Encesa Ball de Diables de Ribes” de l’autor Cristian López Ferré. Cristian López Ferré\nL’obra “Encesa Ball de Diables de Ribes” de l’autor Cristian López Ferré ha estat la guanyadora de la XII edició del concurs Objectiu Sabre que es convoca cada any per la Festa Major de Sant Pau. El jurat l’ha seleccionada com la millor fotografia pel seu punt de vista arriscat i el treball de llum i color. El lliurament de premis es va celebrar el passat 22 de febrer a la Biblioteca Manuel de Pedrolo de Ribes, on fins a el 25 de març es podrà visitar l’exposició de totes les fotografies que han participat.\nEl veredicte també va premiar dos finalistes; el primer accèssit se’l va endur la Clàudia Suret Verdejo per l’obra titulada “Fotografia 1”, una imatge en blanc i negre amb vinyes en primer pla i l’església al fons, destacada pel jurat per la seva capacitat de transmetre els missatges amb subtilesa. El segon accèssit va anar a parar a la instantània “Música de Festa” d’en Francesc Juan Alcázar. En aquest cas, la fotografia mostra un primer pla d’unes mans tocant la gralla i ha estat valorada per la seva senzillesa i, alhora, capacitat de transmetre l’essència de la festa major.\nAquest any s’han presentat al concurs un total de 55 fotografies, deu més que l’anterior. Pel que fa als premis, els accèssits s’han endut 75 euros cadascun i el guanyador 150 euros, més la possibilitat de fer una exposició fotogràfica a la Bilboteca Manuel de Pedrolo.\nEn aquesta ocasió el jurat ha estat compost pel fotògraf Joan Ars; per la guanyadora de l’edició anterior, Norberta Muniategui; i pel representant de la Comissió de Balls Populars, Gerard Coll. A l’acte de lliurament de premis també va assistir el regidor de Cultura Josep Moya, que va explicar que aquest any s’han adquirit uns nous plafons per tal que les fotografies llueixin millor.


bones « Ets i uts…\nEntrades amb l'etiqueta ‘bones’\nEL 9 ETS i UTS. Lèxic: “Bones…” ?\nNúm. 51// “Bones!” en comptes de bon dia, bona tarda, bon vespre o bona nit no és adequat!\nEn llengua oral, com en molts altres àmbits de la vida, hi ha tendències, modes que s’instauren i que després se’n van tal com han vingut o es queden per sempre. Des de fa un temps, per exemple, la paraula “bones!”, usada per saludar, i per molts parlants del català, té un èxit aclaparador.\nSentim a dir “bones!” a totes hores, però no pas per valorar, com hem fet sempre, si les patates o les taronges de la parada del mercat tenen més o menys qualitat, no. Sentim a dir “bones!” ja de bon matí, en comptes de bon dia. També ho sentim a la tarda, en comptes de bona tarda. O a la nit, en comptes de bona nit.\nDe fet, la fórmula bon dia la podem fer servir durant tot el dia, fins i tot per a la franja posterior al migdia, tot i que també s’usen bona tarda o bona vesprada, per exemple:\nBon dia. M’han dit que ara a les cinc es podien comprar les entrades per al concert de diumenge.\nBona tarda. M’han dit que ara a les cinc es podien comprar les entrades per al concert de diumenge.\nAl vespre, també es pot fer servir la fórmula bon vespre.\nBon vespre. Tenim una taula reservada per sopar a les nou.\nTambé hi ha altres fórmules de salutació deslligades del moment de dia com: hola!, ei!, com va?, com anem?, què hi ha?, què dius?, què fem?, etc. Per exemple:\nHola! M’han dit que ara a les cinc es podien comprar les entrades per al concert de diumenge.\nEn canvi, la salutació “bones!” – tan usada per la majoria de parlants-, no és recomanable per escurçar la salutació bon dia, bona tarda o bona nit, tal com podem fer quan parlem en castellà. La diferència rau en el fet que no tenim cap substantiu en femení plural (dia, tarda, vespre o nit) que pugui anar acompanyat de l’adjectiu “bones!”.\nFont: Elaboració CNL d’Osona i Optimot


La Regidoria de Turisme anima als empresaris del sector a formar-se en turisme i discapacitat - Altea Digital\nLa Generalitat llança les jornades de captació en discapacitat per al sector turístic\nLa Regidoria de Turisme d’Altea informa a tots els empresaris i agents turístics, de la posada en marxa de les Jornades de Capacitació i Sensibilització en Discapacitat per al Sector Turístic. Una formació en línia i gratuïta, inclosa dins del Programa de Turisme Accessible de la Comunitat Valenciana, horitzó 2025.\n“Altea és un destí inclusiu, un lloc obert al visitant amb alguna mena de discapacitat, que ha adaptat i continua adaptant els seus serveis perquè estiguen a l’abast de tots. A més, fomentem la formació en aquest sentit –com els cursos que hem realitzat recentment amb ILUNION–. Per això, animem a tot l’entramat empresarial i professionals del sector a inscriure’s en aquestes interessants jornades, que aprofundiran en un millor coneixement de la discapacitat, especificitats, solucions, adaptacions, casos d’èxit, etc.”, ha comentat Xelo González, regidora de Turisme.\nLes jornades començaran el pròxim 18 de maig, amb un horari de 9 a 11 hores, i tindran el següent programa:\n18/5: Discapacitat intel·lectual o del desenvolupament\n25/5: Discapacitat física i orgànica\n01/6: Discapacitat sensorial (visual i sordceguera)\n08/6: Discapacitat sensorial (auditiva)\n15/6: Discapacitat dany cerebral sobrevingut\nEl termini d’inscripció ja està obert, en el següent enllaç: https://bit.ly/37NE5ZU .


Riudellots de la Selva disposarà d’una aula de P0 a la Llar d’Infants Municipal pel curs 2021-22 | Ajuntament de Riudellots de la Selva\nEl servei municipal de Llar d’Infants de Riudellots de la Selva disposarà d’una aula de P0 pel curs 2021-22. Així ho ha decidit l’equip de govern d’acord amb la direcció del centre “amb la voluntat de conciliar la vida laboral i familiar de les famílies amb nounats”, tal com han destacat l’alcaldessa del municipi, Montserrat Roura, i la regidora responsable de l’àrea, Cristina Pineda.\n“Pensem que és molt important poder oferir aquest servei al municipi, encara que sigui deficitari per a les arques municipals, especialment pensant amb les famílies treballadores”, tal com ha explicat l’alcaldessa Montserrat Roura. En aquest sentit Roura ha explicat, també, que s’ha fet un rigorós estudi econòmic agafant de referència les tarifes de municipis veïns que igualment ofereixen aquest servei.\nDe moment, a falta d’obrir-se les inscripcions previstes per a la setmana vinent, ja hi ha tres famílies que faran possible l’entrada en servei de la nova aula de P0 a la Llar d’infants.\nActualment, la Llar d’Infants de Riudellots de la Selva ofereix el servei a famílies amb infants d’1 a 3 anys amb la possibilitat dels serveis d’acollida matinal, i de menjador, gestionat pel Consell Comarcal de la Selva.\nEl període de presentació de sol·licituds serà del 10 al 21 de maig de 2021, ambdós inclosos. Per a més informació, podeu consultar l’espai web de la Llar d’Infants.


Una reconciliació que, tantes dècades després, no acaba d’arribar | País Valencià, Segle XXI\nUna reconciliació que, tantes dècades després, no acaba d’arribar\nPublicat per Redaccio el 2 Juliol 2017 en Article del dia · 0 comentaris\nS’han complert quaranta anys de les primeres eleccions democràtiques després de la dictadura franquista, i el Parlament va viure un acte solemne en el qual el rei Felip VI es va dirigir als representants polítics de la ciutadania. No és que en la seua intervenció el monarca oblidés algun dels problemes centrals que Espanya pateix, com la preocupant tensió catalana o l’asfixiant corrupció, ni que condecorés personatges nefastos, ni tan sols que s’alineés amb les tesis de la dreta en insistir que la llei és la llei i cal complir-la, oblidant que els allí presents són els que han de parlamentar per millor aplicar les lleis, millorant-les quan siga necessari. Adaptant-les a les exigències de la realitat, que és per definició canviant.\nMés lamentable va resultar que -en un acte d’aquelles característiques- Felip VI s’oblidés de les víctimes de la dictadura, i també de les víctimes de la Transició, aquesta fase de la història recent que ell mateix i tants altres lloen com a modèlica i immaculada. Ni una paraula sobre les dues mil cinc-centes fosses que hi ha a Espanya, més de la meitat encara sense obrir, en les quals hi ha les restes d’executats per la dictadura de Franco. Ni una paraula tampoc sobre les cent vuitanta-vuit víctimes del període de la recuperació de la democràcia. Tota aquesta gent, tanmateix, va rebre un homenatge en un acte previ, també al Congrés però en una sala, no a l’hemicicle. A la reunió, organitzada per Units Podem, van assistir els diputats del PSOE, PNB, Compromís i PDeCAT. Ni rastre, és clar, dels del PP ni dels de Ciutadans. Xavier Domènech, el diputat d’En Comú Podem aportà una reflexió interessant: “188 persones van morir per violència institucional [durant la Transició]. En la Revolució dels Clavells [a Portugal, 1974], quatre. A vegades les revolucions són més pacífiques que les transicions.”\nFelip VI va parlar de les eleccions de 1977, i les va lligar amb el “gran projecte de reconciliació nacional, el gran propòsit nacional d’unir les dues Espanyes que gelaven el cor d’Antonio Machado”. Va ser, posteriorment, Pablo Iglesias qui va aconsellar al Cap de l’Estat una millor lectura del poeta. Tota la raó. A més, apuntem que no van ser les dues Espanyes les que van enviar a Machado a l’exili, les que el van portar a la mort i a ser enterrat a França, a Cotlliure.\nReconciliació nacional? Caldrà convenir que no s’ha produït realment. A més, caldria reconèixer que l’interès posat en aquesta reconciliació ha estat molt asimètric. Molt descompensat.\nJa al juny de 1956, és a dir, fa més de seixanta anys, en la plena negra nit franquista, el Comitè Central del Partit Comunista d’Espanya va proposar treballar per al que va anomenar Reconciliació Nacional: “En la present situació, i en acostar-se el XX aniversari del començament de la guerra civil, el Partit Comunista d’Espanya declara solemnement estar disposat a contribuir sense reserves a la reconciliació nacional dels espanyols, a acabar amb la divisió oberta per la guerra civil i mantinguda pel general Franco.”\nVint anys després, en la campanya electoral de 1977, Manuel Fraga Iribarne, líder d’Aliança Popular i pare polític i preceptor dels actuals dirigents del PP, entre ells de Mariano Rajoy, gallecs tots dos, estava molt lluny de proposar alguna cosa semblant a allò enunciat pels comunistes més de dues dècades enrere. En aquella campanya, Fraga Iribarne afirmava: “Que es medite bé, que es faça un vot útil a un partit capaç de defensar-lo. Que no es vote per nostàlgies, per ressentiments. Que no es vote per sentiments de revenja. Cal optar, en aquest moment cal aclarir-se, cal donar la cara, no hi ha més remei. I cal veure qui pot donar al país seguretat, ordre i llei, restauració de la confiança, rellançament de l’economia, repartiment eficaç de la nova riquesa. Plantar-los cara, -cal dir-ho-, als grans enemics d’Espanya, que són el marxisme i el separatisme “. Els grans enemics d’Espanya, els de tota la vida.\nQui pot estranyar-se de la política actual del PP de Mariano Rajoy? L’actual president del Govern s’ha vantat públicament de no aportar ni un euro pressupostari per al compliment de la Llei de la Memòria Històrica, així que el de la reconciliació segueix sent una voluntat expressa des de l’esquerra i una negació tossuda des de la dreta. Així seguim, tantes dècades després.\nL’actual presidenta xilena, Michelle Bachelet, va concedir el 2003 una entrevista al diari El Mercurio amb motiu del 30 aniversari del cop militar de Pinochet. En ella va parlar de la necessitat de treballar conjuntament pel retrobament dels seus compatriotes, i és que la senyora més que de reconciliació, preferia parlar de retrobament: “Per això no use, en general, les paraules perdó o reconciliació. Reconciliació, perquè és un assumpte molt personal. Perquè hi haja reconciliació a nivell col·lectiu requereix que hi haja més veritat i justícia. No es pot esborrar el passat. Primer perquè és impossible. Segon, perquè és perillós no aprendre de les lliçons de la història. I tercer, perquè com a metge sé que, perquè una ferida es cure, ha d’estar limpiecita “.\n¿Es pot tenir limpiecita la ferida de la guerra i la dictadura amb dos mil cinc-centes fosses a les cunetes, amb el Valle de los Caídos com a monument funerari del responsable de la major tragèdia de la història d’Espanya? Tot sembla indicar que encara hi ha massa gent per aquestes terres que no és que no vulga reconciliar, és que ni tan sols vol retrobar-se amb els que van ser derrotats, morts, desapareguts, humiliats i exiliats per una dictadura de negra i cruel memòria.\nEtiquetes: Alcàzar, Joan del\nArticle anterior Com canalitzar la ràbia? Article següent Intervenció de Joan Tardà en la comissió Bárcenas


lloguer de casa rural, turisme en la comarca del Berguedà. Catalunya\n> Hostaleria>Allotjament>Turisme Rural, lloguer>Sarga, turisme rural\nMasia del s XI-XII acondicionada per turisme rural, jardi de 500 m. amb piscina, sala de jocs, àmplies sales amb vistes, envoltat d'era de pedra amb molta privacitat, parking. Habitaci doble adaptada per mobilitat reduïda.\nCtra. B-402, Km 11,500\ntel: 617397257 / 938236547\nMasia Sarga, tranquil·litat i comoditat.\nMasia del segle XI-XII restaurada i acondicionada per que paseu unes bones vacances o estades en la Vall de Lillet. Allotjament rural amb molt bon accés des per la carretera, amb molta privacitat ja que està envoltat de boscos i d'una era de pedra. Disposa d'un ampli i cuidat jard de 500 m, amb piscina.\nLes caracterstiques de l'allotjament és de Masia de tres plantes de 100 metres cadascuna:\nPlanta superior de 3 habitacions triples (2 amb llit de matrimoni i 1 llit individual i laltra amb 3 llits individuals) una doble ( amb 2 llits individuals), amb dos banys: amb dutxa, i amb banyera.\nPlanta principal al nivell de lera, de fàcil accessibilitat a persones amb mobilitat reduïda. Disposa d'un rebedor, sala destar, cuina, menjador de 46 m2 amb llar de foc, tot en un pràctic espai. En la mateixa planta hi ha una habitaci doble, i un bany adaptat. Cuina totalment equipada amb vitroceràmica, forn, microones, frigorfic, rentavaixelles, rentadora, torradora, batidora-picadora...\nEspais i llumins menjador disposa de taula amb capacitat per catorze persones. Tres sofàs, llar de foc, televisi, DVD, radio, equip de msica.\nPlanta baixa amb sala de jocs, billar, futbol, ping-pong, dards, i molts jocs de taula (escacs, pquer, cartes, parxs, dames, ....) Petita biblioteca infantil i jocs educatius per als nens.\nL'entorn de la Masia\nA 2'5 Km. del bonic poble de La Pobla de Lillet, amb tots els serveis bàsics que podeu necessitar. Es troba en un entorn natural extraordinari, envoltat de boscos i prats de muntanya, és un lloc ideal per començar les vostres rutes i excursions per l'Alt Berguedà. Podreu sentir la varietat d'ocells que ens envolten i d'altres animals que hi viuen al bosc; com ara esquirols, llebre, teix, guineu, senglar i també cérvols, cabirols...i molts animals, plantes, bolets, minerals. La fauna del pre-pirineu ens envolta.\nMasia de categoria 'Gran confort' 3 espigues en plena natura del cadi-Moixeró Camí a Sant Miquel de Turbians Gisclareny Tel: 93 102 30 44 / 637 53 63 50 On ho trobo?Web: www.rusticvilella.cat Mail: info@rusticvilella.cat col·labora


Dimiteix la directora de la Fundació Miró de Mallorca per la desaparició d'una pintura del 1975\nLa directora de la Fundació Pilar i Joan Miró de Mallorca, Elvira Cámara, ha presentat la dimissió després que ha desaparegut una maqueta de l'artista català del fons del centre, una pintura assegurada amb 450.000 euros.\nRedacció 06/09/2013 - 19.24 Actualitzat 07/09/2013 - 11.20\nesbós de l'artista català Joan Miró, pertanyent a la col·lecció de la Fundació Pilar i Joan Miró de Palma, que ha desaparegut. (Foto: EFE)\nLa directora de la Fundació Pilar i Joan Miró de Mallorca, Elvira Cámara, ha presentat la dimissió després que ha desaparegut una maqueta de l'artista català Joan Miró del fons del centre, la pintura "Maqueta per a Gaudí XVIII i XIX", realitzada el 1975 .\nCámara, que va ser nomenada directora d'aquesta Fundació a finals del 2011, coneixia des de feia mesos la desaparició de l'obra, que es trobava en itinerància, ja que el gener del 2012 va rebre un correu electrònic en que la informaven del succés. En la roda de premsa que ha ofert aquest divendres, acompanyada del tinent d'alcalde de Cultura i Esports de l'Ajuntament de Palma, Fernando Gilet, la directora ha justificat el fet de no haver informat abans de la desaparició perquè estava "plenament convençuda" que l'obra es trobava a la Fundació.\nGilet ha explicat que la pèrdua de l'obra, assegurada amb 450.000 euros, es va detectar durant els preparatius d'una altra exposició entre finals del 2011 i principis del 2012, de manera que "els fets succeeixen abans de l'arribada de Cámara a la Fundació", segons ha assenyalat .\nLa directora, quan va rebre el correu electrònic que la informava de la pèrdua de l'obra, va iniciar una exhaustiva recerca, si bé no va comunicar l'incident a Gilet fins al 27 d'agost, per la qual cosa el tinent d'alcalde ha presentat aquest mateix divendres una denúncia davant la Policia Nacional .\nCámara ha explicat que se sap que aquesta obra havia viatjat a Sant Sebastià per participar en una exposició. També hi ha el registre d'entrada de la maqueta a la Fundació Pilar i Joan Miró de Mallorca.\n"A la vista dels fets he considerat la meva responsabilitat de presentar la meva dimissió davant la Comissió de Govern. Insisteixo que la meva responsabilitat, sobretot, ha estat per excés de zel i de bona fe "en els treballadors de la Fundació", ha manifestat Cámara, que ha afegit que no va comunicar abans la pèrdua per evitar un perjudici a la mateixa Fundació.


Els colliters pleguen el tabac pendents encara de veure l’impacte de les pedregades - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEls colliters pleguen el tabac pendents encara de veure l’impacte de les pedregades\nLa majoria d’explotacions d’Andorra la Vella i de Sant Julià ja han recollit les plantes, i també en altres parròquies s’està treballant intensament\n23/08/2021 (18:58 CET)\nUn tractor transportant tabac acabat de plegar a Arinsal. Toni Solanelles\nEls colliters de tabac de la majoria de parròquies estan treballant intensament en la recollida de les plantes. De fet, els pagesos de les parròquies que queden més al sud del país -Andorra la Vella i especialment Sant Julià de Lòria, la localitat més productora- ja han fet pràcticament tota la feina i han portat les fulles als assecadors. Molts dels colliters estan pendents de veure com haurà finalment afectat les pedregades que aquest estiu, en pocs episodis, això sí, han caigut al Principat.\nFins pels volts de Meritxell encara hi haurà poca o molta activitats recol·lectora. En aquelles explotacions on les mates que hagin pogut estar afectades per la granissada, hagin pogut remuntar, es mira de no esperar més temps i no arriscar-se a què alguna tempesta estival malmeti ara la collita quan ja no hi hauria marge per redreçar la situació. No serà fins que estigui tota la collita plegada -que com l’any passat és la meitat del que solia ser normal- que l’Associació de Pagesos (APRA) no tindrà el detall de les incidències.\nPrimer (petit) ensurt per a una collita de tabac que de moment pinta bé\nEl que està clar és que la climatologia, les calamarsades, hauran estat l’únic rival a batre aquest estiu. L’any passat, un fong va afectar de forma molt important moltes explotacions, que van veure com s’havia de declarar sinistre la collita. Aquest estiu s’ha fet un seguiment acurat després de tenir la certesa que les terres no estaven contaminades. I el seguiment ja es va iniciar en els vivers, on hi podria haver hagut l’any passat l’origen de bona part de la problemàtica.


Neix i reneix en Figuera (1385)\n04 març 2021 17:21\nMiquel Ferrà i Martorell | 02 juny 2007\nDisposava el Gran i General Consell (1385) la construcció d'un rellotge públic que es completaria amb una campana, aleshores ja existent, sobre una torre de la zona. Era la campana anomenada del Via Fora o del Seny del Lladre i que funcionava per avisar el poble de qualsevol esdeveniment de caire comunal. El rellotger i plater Pere Joan Figuera fabricà, doncs, el primer enginy que havia de marcar el temps i des de llavors, aquella talaiava rebé el nom de Torre de les Hores. Campana i màquina hagueren de ser restaurats o renovats en diferents avinenteses i així, les cròniques assenyalen els anys 1680, 1776, 1783, 1793, 1798, 1822, 1836... Tanmateix, campana i torreta acabaven instal·lant-se sobre la façana principal de l'Ajuntament. El 1850 ja marcava les hores des de la part superior del balcó central i feia sonar la campana des del cimal del sostre. Espatllat definitivament, el rellotger municipal Joan Vicat és enviat a París per adquirir un rellotge en condicions. Tingué un cost de 40.000 reials, el qual, instal·lat el 1863, funciona en el dia d'avui. Quatre esfinges d'estil neoclàssic coronen la part superior de la campana, quatre rostres egipcíacs que ens miren amb dilatades pupil·les i amaguen, com els tres angelots que ornen l'esfera, els seus secrets. Tan gran ha estat dins l'àmbit popular, la fama d'aquest Figuera multisecular que el 1893 apareixia, fins i tot, un setmanari humorístic amb el seu nom:\n«En Figuera, setmanari, desitja esser el que és En Figuera, el rellotge de Ciutat. Vol tocar ses hores com a bon ciutadà que aprofita es temps; vol tocar la queda com a bon cristià que és i temerós de Déu; vol tocar foc quan els incendis de sa societat cuiden arribar fins a ca nostra; vol tocar via fora quan arriba es moment que es poble acudesca a sa defensa de sa pàtria i de sa foganya, sempre encesa; vol repicar ses festes antals de la terra i ses glòries de Mallorca amb so batall gros; voldria avisar -si ses experiències científiques no haguessen demostrat que era perillós-, ses tempestats i ses fiblonades properes, i vol sonar espès i menut per dur dins ses seues veus ressonants s'alegria i es bon humor, quan es pagesiu i la menestralia deixen sa feina i fins i tot quan es senyoriu i la mossonea en vulguen donar-se'n una mica, passant els ulls per damunt aquesta fulleta setmanal». La vida del setmanari En Figuera, en el qual col·laboraven la majoria dels lletraferits del moment, va ser curta, del setembre de 1893 al desembre del mateix any. Però el seu valor documental i testimonial es troba fora de tot dubte, puix que prenia, entre ironies i codolades, el pols a la vida ciutadana.


Redibuixar les ciutats canviant la perspectiva - directa.cat\nMitjançant l'urbanisme feminista, col·lectius i cooperatives d'arquitectes i altres disciplines, treballen per transformar el disseny de les ciutats, centrades tradicionalment en les activitats, la mobilitat i les necessitats dels homes, per incorporar-hi la mirada de les dones i altres col·lectius que sovint s'hi han sentit menystinguts o exclosos\nLucía Quesada Navarro luciaquesadan\nNora Muñoz Otero La_Directa\nÀlex Baltà Tell La_Directa\n“Una vegada, a una estació de tren, vaig haver de canviar-me a una andana que no era la meva perquè un home m’estava amenaçant.” L’experiència de Rin, de vint anys, no és una excepció. Lucía, una altra noia de 18 anys a Madrid, explica que és víctima de mirades incòmodes al metro i que homes borratxos se li acosten a la parada de l’autobús. Són alguns exemples de com les dones viuen la ciutat de manera diferent als homes: estan menys pensades per a elles, i la seva seguretat i necessitats queden en segon pla. Però com es pot aconseguir que l’urbanisme tingui en compte a tothom?\nÉs a partir d’aquesta idea que sorgeix l’urbanisme amb perspectiva de gènere: incloure les dones a l’hora de construir les ciutats. Però no es tracta només de la seguretat. “Existeix una bretxa de gènere en l’ús dels serveis i dels equipaments municipals. Moltes vegades el disseny d’aquestes ciutats ha prioritzat les tasques productives, i no s’han incorporat els rols tradicionals assignats a les dones”, explica Alba Domínguez, membre de la cooperativa Estel. Des del seu equip han elaborat projectes per adequar els equipaments de Barcelona a aquestes necessitats: portar els fills a l’escola, anar a comprar, acompanyar l’avi al centre mèdic…\n“Moltes vegades el disseny d’aquestes ciutats ha prioritzat les tasques productives i no s’han incorporat els rols tradicionals assignats a les dones”, explica Alba Domínguez\nMarta Fontseca, de la cooperativa Col·lectiu Punt 6, remarca que “a les marxes mirem que els llocs estiguin vigilats, però la càmera no t’ajuda, desplaça els problemes”\nSegons la directora de Serveis de Gènere i Polítiques del Temps de Barcelona, “els trajectes dels homes són molt més lineals; les dones van a la feina i a més passen pel súper, per exemple”\nLes conseqüències a llarg termini de l’urbanisme feminista encara estan per veure, tot i que des de la Cooperativa Estel tenen clar que implicarà una millora de la qualitat de vida. Defensen que si l’esfera productiva deixa de ser el focus de la ciutat, es podran millorar les relacions socials i la salut física i mental dels seus habitants. “No creiem que tot canviï de cop, sinó que serà una suma de molts petits canvis. Milloraran coses, i d’aquestes millores sorgiran noves formes de relació i noves experteses. O noves sensacions”, s’apunta des del col·lectiu, que també vindica la necessitat d’una ciutat que generi el que en sociologia s’anomena oportunitats de triangulació, és a dir els elements que fan possible que persones que no es coneguin entaulin una conversa.\nciutats geografia urbana perspectiva de gènere Urbanisme urbanisme feminista\n« L’antifeixisme desborda València pel Nou d’Octubre\nUn hotel i una llei »


La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio canvia la temàtica i dedicarà l’edició d’enguany a la Covid-19. – Montpeita\nLa Marató de TV3 i Catalunya Ràdio canvia la temàtica i dedicarà l’edició d’enguany a la Covid-19.\nInformació de “La Marató de TV3” i de la “Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals”.\nEl Patronat de la Fundació La Marató de TV3 ha adoptat aquesta decisió excepcional davant l’actual situació d’emergència sanitària causada pel nou coronavirus i la prioritat de recerca urgent en aquest àmbit científic a escala mundial. Arran d’aquest canvi, La Marató dedicada a la salut mental, prevista per aquest any, es desplaça al 2021, en la que serà l’edició del 30è aniversari de La Marató de TV3 i Catalunya Ràdio.\nCCMACoronavirusCovid-19La Marató TV3


Dues aventures d'en Siset (COMICAT) | Siset\nEstàs aquí:Inici / General / Dues aventures d’en Siset (COMICAT)\nGeneral 27 de setembre de 2009\nDues aventures d’en Siset (COMICAT)\nQuan hi ha qualque forma d’expressió plàstica o intel·lectual que ens interessa molt, pot ser com a simples consumidors o podem anar una mica més enfora i fer les nostres pròpies creacions. Qui més qui manco ha escrit qualque poesia, ha començat a escriure qualque novel·la o relat, ha pintat o ha dibuixat alguna pàgina de còmic. Més poca gent ha convertit aquesta experiència en una afició, amb la pretensió de passar-s’ho bé fent-ho. Persones que es guanyen les sopes amb una feina poc o gens relacionada amb la creativitat que parlam però no escatimen hores del seu temps lliure per crear allò que els agradaria consumir. Si posteriorment tenen l’oportunitat de donar un cert ressò al que fan, el plaer ja és majúscul. El problema és quan hi ha un desajustament entre la qualitat real i la percepció que en té l’autor, perquè pot conduir-lo a situacions entre compromeses i ridícules. Parlant de còmic, un autor aficionat, ha de ser conscient de les seves possibilitats reals i ajustar les expectatives. Poquíssimes vegades es poden establir comparacions entre creacions aficionades i professionals, i això es nota en els certàmens de còmic del jurat dels quals he tengut el plaer de formar part; degut a la redacció de les bases, i a la dificultat d’establir un límit entre l’aficionat i el professional, hi ha un percentatge molt elevat de participants que no tenen cap oportunitat ni de passar a la semifinal perquè se’ls ha de valorar segons uns criteris dels quals no assoleixen ni els mínims.\nEn cap moment m’havia trobat amb un autor declaradament aficionat com Joan Codina Negre, un advocat de dret mercantil i fiscal gironí que ha vist assolit el seu somni: publicar còmics d’un personatge propi: l’agent especial Siset. La seva singularitat radica en el grau de qualitat del producte acabat.\nAnem primer als seus referents: el còmic clàssic francobelga i els seus derivats, que arribaren a Catalunya mitjançant publicacions com Cavall Fort. Els fonaments de la seva obra són algunes de les fites de l’anomenada línia clara: Tintín, Jep i Fidel, Gil Pupil·la,Benet Tallaferro i Ot, el bruixot. De tots ells, és el repòrter belga creat per Hergé qui més ha influït a l’hora de recrear les aventures de Siset. L’essència argumental és la mateixa: un jove investigador es veu involucrat en increïbles aventures que el condueixen a situacions excitants en llocs dispersos. Codina converteix la seva estimada Girona en el centre d’operacions de Siset i en un dels protagonistes, ja a cada vinyeta que transcorre en la ciutat es pot apreciar un racó real.\nTambé en l’estructura i el tempo narratiu les aventures de Siset són seguidores de la tradició d’Hergé. La planificació és clàssica, amb una estructura de pàgina d’entre 9 i 12 vinyetes distribuïdes en quatre fileres regulars i una predominància de plans americans, llargs i de conjunt. Codina té facilitat per fer fluir la història amb un extensa gamma d’enquadraments i punts de vista, alguns d’ells autèntiques proeses perspectives. Lògicament, com a aficionat, el dibuix és la part més irregular, amb vinyetes fetes més apressuradament que altres, i amb alguns dels reptes compositius (escorços, perspectives forçades) resolts amb menys fortuna.\nEl guió i el seu desenvolupament és d’una solidesa inusual en obres d’aficionats. Ben aviat Codina ens endinsa en dues històries de pura aventura i ens convenç que tot el que hi passa és possible, tant el robatori del Tapís de la Creació a La llegenda del tapíscom la destrucció d’un satèl·lit artificial perillós a Operació Iceberg. Com va fer Hergé al seu moment, Codina agafa elements actuals i els converteix en part d’una trama que pretén entretenir alhora que provoca l’agradable sensació de saber qualque cosa més després de llegir el còmic.\nEl diari El Punt ha cregut des del primer moment en aquesta cabòria de Codina i ha posat els seus mitjans a la seva disposició per culminar el seu somni: l’edició en paper. Per això han arribat a les meves mans aquests dos àlbums, que passen a formar part de la meva col·lecció en un lloc privilegiat.\nArticle original de ComiCat\nsisetadmin Sense comentaris 0 M'agrada\nPresentació del còmic Temps era temps (ComiCat) ( 5 de setembre de 2011 )


Monitoratge autònom de la qualitat de l’aigua - Fundació Bosch i Gimpera\nMonitoratge autònom de la qualitat de l’aigua\nL’FBG ha obtingut un ajut per valor de 100.000 euros per al projecte “MAQA: Monitorització́ Autònoma de la Qualitat de l’Aigua”, del Dr. Manel Puig, del Departament d’Enginyeria Electrònica i Biomèdica de la Facultat de Física de la Universitat de Barcelona (UB).\nL’aigua és un recurs natural vital per a la supervivència de l’ésser humà i de gran utilitat en diversos sectors industrials. Les societats modernes necessiten proveir-se de grans quantitats d’aigua i garantir-ne la qualitat al llarg de tots els canals de distribució́, evitant, alhora, de contaminar aquest recurs tan preuat. Actualment el control de la qualitat de l’aigua continua sent, en gran mesura, un procés molt manual, en el qual la recollida de mostres sobre el terreny per tècnics especialistes i la posterior anàlisi en laboratoris alenteixen molt els temps de resposta davant possibles situacions de risc. Sectors com l’agrícola o l’alimentari, així́ com la indústria química, paperera, tèxtil o, fins i tot, sectors més industrials com el del metall, necessiten grans quantitats d’aigua, que ha de ser controlada per evitar possibles contaminacions. Aquesta situació́, sumada a la profunda reformulació́ de la legislació́ i de les normatives de seguretat industrial, qualitat de l’aigua, etc., està creant la necessitat de generar sistemes de mesura segurs, automàtics i energèticament eficaços.\nEl projecte MAQA permetrà desenvolupar un sistema de mesura precís de la qualitat de l’aigua per treballar de manera automàtica, autònoma i energèticament sostenible. El dispositiu serà capaç̧ de mesurar de manera contínua diferents paràmetres relacionats amb l’estat de la qualitat de l’aigua i de controlar de manera contínua la quantitat de clor, el pH, així́ com el cabal i la pressió́ del flux analitzat. D’aquesta manera es podrà̀ conèixer i caracteritzar l’estat de l’aigua de manera distribuïda i automatitzada, i es podrà així donar una resposta ràpida en cas que s’hi detecti alguna anomalia o contaminació́. L’equip final que es desenvoluparà serà de dimensions reduïdes i compatible amb els estàndards de comunicació́ de l’Internet de les coses (IdC). A més, a partir d’una tecnologia electrònica patentada per la UB, el sistema serà̀ energèticament autònom, i tindrà una llarga vida operativa. El dispositiu es podrà instal·lar fàcilment dins les arquetes o instal·lacions de distribució́ d’aigua, i estarà preparat perquè es pugui utilitzar en diferents entorns industrials: potabilitzadores, xarxes de distribució́ d’aigües potables, indústria alimentària, indústria química, controls en dipòsits d’emmagatzematge d’aigua, etc.\nEl sistema proposat, que tindrà un gran impacte social i industrial, serà validat mitjançant un seguit de tests en entorns reals de diferents entorns industrials. Aquesta sinergia i col·laboració́ en el desenvolupament del sistema permetrà̀ anar més enllà̀ dels mètodes d’anàlisi actuals i desenvolupar eines de control més adequades als nous temps, a les noves eines de l’Internet de les coses i a la normativa del sector.\nEl projecte, amb número d’expedient 2019-PROD-00027, ha estat atorgat per l’AGAUR dins la modalitat “Ajuts Producte destinats a l’obtenció de prototips i a la valorització i transferència”, i està finançat pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional de la Unió Europea en el marc del programa operatiu FEDER de Catalunya 2014-2020.


4a Sessió del Seminari TAC de l’Alt Maresme | Secció Serveis Educatius i Formació Permanent\n← Presentació de les competències bàsiques\n4a Sessió del Seminari TAC del Baix Maresme →\nHem dividit la sessió en dues parts:\nEn primer lloc parlem i presentem la portada de l’xtec amb l’aplicació del pla TAC.\nA continuació treballem el document Llegir i escriure a l’era digital centrant-nos especialment en els condicionants de la lectura digital i parlem un a un dels dispositius, modalitats i formats. La varietat d’ajudes se’ns queda al tinter.\nS’obra un debat on es van desgranant algunes idees com:\nAixò queda molt lluny del tutor que té moltes coses molt importants a fer.\nCal plantejar-se si això, avui dia, és més important que altres coses que fem i no són significatives per la vida.\nEl tutor no té accés a dispositius per treballar aquests aspectes.\nEls alumnes ja llegeixen en digital i l’escola no participa a ensenyar-los.\nPotser les escoles haurien de revisar si els continguts que fan són els adequats al S. XXI i no basar tant la seva tasca en la tradició.\nEl professorat és molt arrelat al que fa i potser si parlem d’aquests canvis els hi sonarà molt lluny.\nA continuació veiem dues activitats de les proves ERA 2009 i comentem quines són les competències necessàries per la seva resolució.\n2a part de la sessió.\nDistinguir y utilizar la simbología, estructura y contenidos apropiados en las presentaciones.\nEn finalitzar la sessió s’acorda que:\nDes del CRP enviarem un escrit als equips directius recolzant un traspàs als claustres de la part de “condicionants de la lectura en digital”.\nLa segona part de la propera sessió procurarem tractar: Apps per escriure amb el dit, interactuar a una projecció des de una tauleta, com gravar l’escriptori en vídeo i traspassar un resum d’ofimàtica bàsica pels mestres.


El diari 'Gol' esborra Laporta d'una foto - Notícies Esports - Notícies Esports - e-notícies\nEsports · 31 de Gener de 2011. 15:14h.\nEl diari 'Gol' esborra Laporta d'una foto\nPhotoshop en la imatge del lliurament del títol de Lliga de l'any passat\nFoto publicada pel diari Gol\nEl diari Gol ha publicat aquest dilluns una fotografia en la qual ha esborrat l'expresident del FC Barcelona, Joan Laporta. A la imatge original, captada al Camp Nou el 25 d'agost de 2010, hi sortien el primer equip blaugrana, amb l'actual diputat de Solidaritat Catalana per la Independència, i el president actual del club, Sandro Rosell, amb motiu del lliurament de la copa de la Lliga de la temporada 2009-10. Laporta era entre Xavi i Puyol, i just a sota de Guardiola.\nFonts del diari han assegurat a e-notícies que l'ús del photoshop en aquest cas no respon a cap directriu ideològica, sino per motius periódistics. El tema de les pàgines 2 i 3 de Gol d'aquesta setmana es titula "Barça: plans de futur", i els responsables de la publicació consideraven que la presència de Laporta a la foto "no lligava amb la informació".\nFoto original amb Laporta\nA set punts del Barça\nEn honor d'Oriol Tort\n#68 MARC-SABATES.COM, Barcelona Catalunya //*//, 02/02/2011 - 10:39\nVisca Joan Laporta Gran , Gran PRESIDENT! !\nDiari Gol de madrit espana .\n#67 J. M., Maresme, 01/02/2011 - 21:00\nGol és tant ridículament antilaportista que em faig un tip de riure amb les bajanades que s'hi arriben a dir. A la facultat en deixen cada setmana una pila perquè els estudiants l'agafin però com que m'agrada tant i d'egoísta que sóc que els agafo tots, perquè m'agrada llegir-lo moltes veg\n#66 Julio, Barcelona, 01/02/2011 - 19:43\nEn el Sport ya lo hacían hace tiempo http://365historias.com/v1/los-4-cracks-del-barcelona-juntos/\n#65 Jordi M F, Barcelona, 01/02/2011 - 18:07\nEdiciones Gol España SL sembla que va néixer per fer fora al Laporta i ficar-hi al Rosell, quasi no te publicitat i per ser gratuït ja em direu de què viu. Els artícles apart de rosellistes són patètics i plens d'acusacions sense proves contra Laporta i tot el que es bellugava al seu voltant.\n#64 Tomeu, Maresme, 01/02/2011 - 14:50\nDiario Gol és d'un antilaportisme que faria riure si no fos per la mala fe amb la que van. Una cosa és voler treure un jugador perquè no és tant important com els altres i una altra voler fer desaparèixer literalment a Laporta de la història del Barça, si més no dels seus èxits.


Parkhotel Am Schwanenteich Bad Sooden-Allendorf Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRosenstrasse 4, Bad Sooden-Allendorf, Bad Sooden-Allendorf, Alemanya, 37242 - Veure al mapa\nMés informació sobre Parkhotel Am Schwanenteich\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Bad Sooden-Allendorf, no busqui més enllà de Parkhotel Am Schwanenteich. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Parkhotel Am Schwanenteich asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, premsa, visites turístiques, caixa forta.\nL'ambient de Parkhotel Am Schwanenteich es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, despertador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Parkhotel Am Schwanenteich és una selecció idònia per a la vostra estada a Bad Sooden-Allendorf.\nTots els tipus de viatgers (254)Parelles (98)Viatgers en solitari (105)Famílies amb infants petits (17)Famílies amb infants grans (2)Grups (32)


El vi negre és bo i dolent\nMoltes persones volen passar la tarda amb un got de vi deliciós, ja que us permet relaxar-vos després de dies de treball difícils. Les begudes alcohòliques sempre han estat considerades perjudicials, però el vi natural d'alta qualitat encara es destaca de la massa general. La identificació dels beneficis i els danys del vi negre és objecte de nombrosos experiments que han permès fer descobriments fenomènics. Atès que el vi és una beguda alcohòlica, és molt important controlar la quantitat de beguda i no superar la norma en cap cas.\nQuin és l'ús del vi negre?\nEl vi de qualitat, elaborat amb un bon raïm, conserva moltes baies útils. Quan s'utilitza la beguda en petites quantitats, es reforça el teixit ossi, per la qual cosa es recomana beure amb osteoporosi . Només recordeu que si abusareu del vi, l'efecte s'inverteix. En el vi negre hi ha una gran quantitat d'antioxidants, que estan lluitant activament amb infeccions víriques. Si recordeu, els nostres avantpassats també van tractar la grip amb un vi escalfat, sense saber de la seva composició. Una altra propietat important del vi negre és que combata activament les cèl·lules canceroses i millora l'efecte de la quimioteràpia.\nPer a les dones, el benefici del vi negre rau en la seva capacitat per mantenir la joventut. Beure augmenta significativament el to del cos i prolonga la vida. De tornada a l'antiguitat, el vi negre es deia "una beguda de la joventut".\nLa composició del vi negre inclou el resveratrol antioxidant, que actua com un agent antiinflamatori, i també redueix el nivell de sucre a la sang. És amb aquesta substància que l'anomenat "miracle francès" està connectat, ja que els habitants d'aquest país en particular com el vi negre i amb menys freqüència sofreixen problemes amb el sistema cardiovascular i l'oncologia.\nAfecta positivament la beguda a la digestió, ja que té polifenols, que redueixen l'impacte negatiu de certes substàncies contingudes en els aliments. També alliberen òxid nítric, que millora l'estat de l'estómac després de menjar en excés. A més, el vi negre és útil per a la pèrdua de pes pel fet que redueix la gana i resisteix el creixement de les cèl·lules grasses. Aquestes propietats de la beguda s'han utilitzat durant molt de temps en dietètica, fins i tot hi ha una dieta especial per al vi. També val la pena esmentar el valor calorífic, de manera que en 125 ml hi ha al voltant de 80 calories, de manera que no hauries d'abusar de la beguda si observes el teu pes. Gràcies a la presència de tanins el vi negre és útil per beure en presència de problemes amb l'estómac i els intestins. Amb un ús regular en petites quantitats, el vi millora notablement el metabolisme, netegeu els intestins dels escòries i altres productes de descomposició, i també normalitza el nivell de colesterol a la sang.\nEl gran benefici del vi negre va conduir al desenvolupament d'una nova direcció en el tractament: teràpia vinícola. Es demostra que si cada dia preneu més de 4 copes de beguda de qualitat, llavors es pot reduir significativament el risc d'insuficiència coronària, així com la reincidència d'un atac cardíac. A més, el vi lluita contra els microbis de la tuberculosi i el còlera.\nBeneficis i danys del vi negre\nFins i tot el vi d'alta qualitat pot afectar negativament la salut si s'utilitza en grans quantitats. En aquest cas, la beguda afecta negativament l'activitat del sistema nerviós, que pot provocar el desenvolupament de problemes greus. A més, si s'emmagatzemen incorrectament a l'ampolla, es poden començar a formar substàncies tòxiques. També cal tenir en compte que la forma vermella conté tanins: és una substància que dóna color i sabor a la beguda. En una persona, pot afectar negativament i causar un mal de cap greu.\nBulgur - contingut calòric\nQuins aliments contenen lecitina?\nElements químics en el cos humà\nCica de bestiar: bo i dolent\nEl bolet del te és útil?\nÉs útil kvass domèstic?\nKefir amb un cogombre per baixar de pes\nTe amb orenga - benefici i dany\nBlat de moro per aprimar\nBeneficis de l'oli de llinosa per al cos\nJusai: propietats útils\nRajoles per a terracota\nQuè portar el nen al mar?\nPinta de Guinea - cria i manteniment a casa, atenció bàsica\nRajola per al bany\nMash és bo i dolent\nCleom - creixent a partir de llavors\n"Lutrasil" i "Spanbond" - diferències\nPolsera de l'ull malvat\nMomia - aplicació\nCataractes: creixent a partir de llavors a casa\nCom cuinar el strudel?\nTargeta de canvi embarassada - quan s'emeti?\nEl monument a l'Alcorà\nAbscess de fetge\nCom es prepara Gal Gadot pel paper de la Dona Meravella en la Lliga de la Justícia?\nBotes vermelles sense taló\nBosses a l'estil de bokho\nRestaurants inusuals a Moscou\nPaella: les 8 millors receptes per a un deliciós plat espanyol


Només cinc equips grocs competeixen aquest cap de setmana\nJa són oficials els horaris dels partits que disputaran els equips del Villarreal en un cap de setmana marcat per la decisió de la FFCV d'ajornar els compromisos de les competicions territorials fins al 31 de gener per l'actual situació sanitària.\nD'aquesta manera, només sis equips competiran en la present jornada. A més del partit coper del primer equip davant el CD Tenerife, destaca l'encontre que jugarà el Femení A enfront del CD Femarguín, que es podrà seguir en directe a través de Villarreal CF Live (diumenge, 11.30 hores).\nAixí mateix, el partit del Villarreal B enfront del Peña Deportiva, previst per a aquest cap de setmana, s'ajorna fins al dimecres 20 de gener, ja que el conjunt balear continua viu en Copa del Rey.\nEls horaris dels partits que disputaran els equips del club són els següents:


Febrer a l’Istituto italiano di Cultura | Bloc de Lletres\n← El recurs de la setmana: Project Muse\nEscriure és creure és creure II →\nFebrer a l’Istituto italiano di Cultura\nPosted on 1 febrer 2008\tby blocdelletres\nAquestes són algunes de les activitats de les que es duran a terme durant el mes de febrer a l’Institut Italià de Cultura de Barcelona:\n5 de febrer a les 19.00\nPresentació a cura del prof. Rossend Arquès de l’assaig “Sardocatalana. Llengua, literatura i cultura catalanes a Sardenya” d’August Bover (Barcelona 1949), catedràtic del Departament de Filologia Catalana de la UB i president de la Societat Catalana de Llengua i Literatura.\nPodeu llegir una ressenya d’aquest llibre al Butlletí de l’IEC.\n14 de febrer a les 19.00\nPresentació de la 1ª edició en català del llibre d’Alessandro Manzoni, “Storia della colonna infame”, editat per CCG Edicions, edició i pròleg de Giovanni Albertocchi, traducció al català: Isabel Cervelló.\nIntervindran: Gianmarco Gaspari, Direttore del Centro Nazionale di Studi Manzoniani di Milano i docent de l’Università dell’Insubria, Dra. María de las Nieves Muñiz, del Dept. Filologia Romànica de la UB i Giovanni Albertocchi de la Universitat de Girona.\n20 de febrer a les 19.00\nViaggio nella Divina Commedia: Lectura i anàlisi crític del Paradiso: canto V, a cura de la professora Isabel Fernández Giua (Escola Oficial d’Idiomes de Girona).\nAquesta entrada s'ha publicat en Activitats culturals i etiquetada amb català, Istituto Italiano di Cultura di Barcellona, italià. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Tenet | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nGènere: Thriller, Acció, Ciència-ficció\n«Has entès alguna cosa?», va cridar l’únic espectador de la desena filera a la senyora que seia tota sola a la zona més alta del cinema.\nA la sala érem un total de set persones distribuïdes a l’atzar. Alguns amb mascareta, d’altres sense. Les escenes amb silencis realment deixaven la cambra muda, a diferència de mesos enrere, quan l’atmosfera de la pantalla es veia alterada pel cruixit de les crispetes.\nAhir vaig sortir del cine amb la sensació d’haver vist una pel·lícula al revés.\nTenet (o «Tenet», si ho llegim del revés) és una paraula anglesa que significa ‘principi’. Paradoxal. Només amb llegir el títol ja podem advertir la manca de linealitat amb què acabem topant en veure-la. Alguns crítics la cataloguen de «desastre». Permetent-me el luxe de contradir-los, penso que la paraula més adient seria «desordre». Però un desordre controlat, un desordre ordenat i ben portat, que pot suposar un autèntic caos per a aquells poc habituats a l’estil de Christopher Nolan, o almenys en un inici. Mirar Tenet és com trobar-se al pol nord amb una brúixola. Com una agulla donant voltes en totes direccions que només serveix de guia quan portes un bon tros de camí recorregut.\nA mi la primera meitat de la pel·lícula em va avorrir. Al principi et veus bombardejat per onades d’informació inintel·ligible que només crea confusió en l’espectador. Imagineu-vos tota una hora de film en la qual no sabeu què esteu veient, i sigui el que sigui no sembla gaire interessant. És com muntar un puzle en blanc fins que de cop t’adones que el puzle ha creat per si mateix una forma, i totes les peces acaben adquirint un sentit. Un inconvenient? El temps. Passem massa temps en un llimbs de preguntes i respostes, però això ja és més un problema del cervell humà, perquè fins i tot un factor com aquest està ben justificat. L’avorriment inicial és el sacrifici que Nolan ha de fer per crear la complexitat d’un univers (quasi) perfecte. Una Tercera Guerra Mundial determinada per viatges temporals com mai no s’havia narrat abans. «Has vist Origen? Té un estil semblant a Tenet, però és més bona i s’entén millor», va dir la senyora del davant a la seva companya un cop érem al passadís. «Origen és una bona pel·lícula. Tenet és l’art del futur», vaig pensar. En arribar a casa vaig buscar informació sobre la projecció que acabava de veure. Mirant-la m’havia centrat tant en la història en si que no em vaig adonar que acabava de mirar una pel·lícula en què el protagonista no tenia nom. Una pel·lícula en què el protagonista no té nom i l’espectador ni s’adona d’aquest detall ha de ser una bona pel·lícula. Com a mínim així me la podríeu vendre a mi. «Soc el protagonista», deia en un parell d’ocasions.\nEncara intento recordar en quin moment va ser que em va començar a agradar Tenet. Però això potser manca de rellevància quan estàs mirant una pel·lícula al revés i el temps no és lineal, i recorres els mateixos camins una vegada i una altra, i els principis són finals i els finals, són només inicis. Estem preparats per entendre aquesta pel·lícula?


Expohogar BCNJoya estrena la seva edició més sostenible\nEntre les últimes tendències en decoració, destacarà l'anomenada 'Eco-friendly', basada en el reciclatge de materials com plàstic o cotó\nRedacció VIA Empresa Barcelona. 26 de setembre de 2019 13:55\nExpohogar BCNJoyas presenta les novetats de la temporada tardor hivern\nEl saló Expohogar BCNJoya, organitzat per Fira de Barcelona, donarà començament a la seva nova edició al palau 2 del recinte de Montjuïc amb les novetats de la temporada tardor/hivern 2019-2020 en objectes de regal, decoració de la llar, bijuteria, complements de moda i articles de joieria i rellotgeria de prop de 200 expositors.\nEntre les últimes tendències en decoració, destacarà a Expohogar l'anomenada Eco-friendly, basada en el reciclatge de materials com plàstic o cotó, transformats en objectes diversos, com mantes, coixins o catifes. Aquesta tendència se suma als articles d'estil ètnic i el protagonisme del color morat.\nExpohogar BCNJoya acollirà així mateix l'Special Expert Event (SEE), l'espai que reunirà tallers i xerrades divulgatives a càrrec de reconeguts experts, sobre temes com interiorisme comercial, estratègies de venda online i offline, així com demostracions d'empaquetat de regal o art floral.\nLa consultoria és fa un lloc a Expohogar\nExpohogar tanca amb 10.000 visitants professionals


Amb tot el dret del món: Més que un insult\nMonsenyor Reig Pla, bisbe ultraconservador, amant de la polèmica i -per desgràcia- natural del meu poble, ha tornat a ser notícia recentment al vincular violència de gènere i parelles de fet. Segons Monsenyor, "los matrimonios canónicamente constituídos son menos dados a la violencia doméstica a aquellos que son parejas de hecho; aquellos que son parejas de personas que viven inestablemente es donde más se está generando la violencia sobre al mujer".\nAquestes declaracions són un insult a la intel·ligència humana. És com dir que si eres militant d'Esquerra tens menys possiblitats de patir un accident de trànsit. És tot un disbarat i una falta d'ètica increïble utilitzar un problema de la societat en benefici propi. Aquest inefable personatge utilitza una xacra social com és la violència de gènere per intentar treure'n profit. No li importa desprestigiar altres tipus de família si, amb això, surt beneficiat l'únic model de família que ell defensa.\nAquestes paraules, però, traspassen la línia de la imbecilitat quan s'afirma que hi ha dades que així ho demostren. Insultar-nos tan descaradament i fer passar l'insult per un fet científic utilitzant dades estadístiques -torturades-, m'ho prenc com un atac personal. Les paraules del bisbe de Alcalá de Henares són molt més que una simple imbecilitat perquè contenen una gran maldat intrínseca. Les paraules de Juan Antonio Reig Pla les entenc com una falta de respecte; primer, cap a les dones maltractades; segon, cap a les persones que lliurement, no han volgut passar per l'Església per formalitzar la seua relació; i tercer, contra la societat en general que no ens empassem ni els seus arguments ni les seues estadístiques manipulades.\nDes d'ací, tot el meu menyspreu cap aquesta colla d'impresentables. Amén.\nPublicat per Sell*llés a 20:19\nEtiquetes de comentaris: família, Insult, Monsenyor, Pla, Reig\nUnknown 13 de gener de 2011, a les 4:02\nVeritablement aquest senyor és un impresentable. si només fos aquesta afirmació que va fer recentment l'única diríem que el nostre detestable paisà havia perdut el nord, però malauradament fa temps que va perdre els quatre punts cardinals, la pena és que el dia 19 d'Abril el veuran en processó al costat del Sr Briet presidint l'acte en nom dels que no volem ser representats.\nUna salutació paisà, seguirem intentant ser millors.


Previsió del temps per al cap de setmana de Sant Joan 2022\nEl temps per al cap de setmana de Sant Joan 2022: força sol a la costa i ruixats als Pirineus\nNo hi haurà gaire variacions de temperatura, amb registres normals per a l'època, i es mantindrà la xafogor marcada al litoral\nOriol Rodríguez | dissabte, 25 de juny del 2022, a les 09.26\nLa previsió del temps per al cap de setmana llarg de Sant Joan 2022 ve marcada per la variabilitat. Mentre que a bona part de la costa farà força sol, als Pirineus a les tardes hi haurà ruixats i alguna tempesta. La temperatura serà la normal per a l’època: calor, però sense extrems.\nDissabte: més xàfecs de tarda als Pirineus, al Prepirineu i al massís del Port\nLa jornada de dissabte començarà amb alguns núvols baixos a la Costa Daurada. Encara que s’aniran esqueixant avançat el matí, no desapareixeran del tot. A partir del migdia creixeran nuvolades a zones de muntanya que s’acabaran estenent a molts punts de l’interior. Les més gruixudes es trobaran als Pirineus, al Prepirineu i al massís del Port, on hi haurà alguns ruixats o tronades de tarda de distribució irregular. Per la seva banda, a la Costa Brava farà sol gairebé tot el dia.\nLa temperatura serà força semblant. Tot i això, recularà un parell o tres de graus a la Costa Daurada, mentre que a l’Empordà podrà pujar a causa del vent de component sud. Un vent que bufarà amb cops moderats arreu i que serà més reforçat al litoral nord.\nRevetlla de Sant Joan 2022: Mapa de fogueres i festes als carrers de Barcelona\nDiumenge: més núvols, i alguns ruixats als Pirineus\nEl darrer dia d’aquest cap de setmana llarg hi haurà un augment dels núvols per l’aproximació d’un canvi de temps que podria arribar dilluns. Durant bona part del dia hi haurà força núvols al Camp de Tarragona i a les Terres de l’Ebre on, fins i tot, hi podria haver alguna gotellada o ruixat aïllat i de curta durada. A la resta, el matí serà més aviat assolellat, amb alguns intervals de núvols baixos a trams costaners.\nA la tarda creixeran nuvolades a zones de muntanya, sobretot als Pirineus i al Prepirineu. En aquests dos sectors s’esperen alguns ruixats dispersos.\nLa temperatura no variarà gaire. Se superaran per poc els 30 ºC a l’interior, mentre que al litoral la màxima voltarà els 25-30 ºC i la xafogor serà marcada.\nEl vent bufarà de llevant, a estones amb ratxes moderades. Es mantindrà la maror, onades de mig metre a un metre d’alçària.\nLa previsió del temps per a Barcelona actualitzada\n— previsió del temps — Sant Joan\nPrevisió del temps per a divendres, 24 de juny: Sant Joan de temps estable\nLa Flama del Canigó torna a la plaça de Sant Jaume, després de dos anys de restriccions\nCom viure un Sant Joan amb gossos i gats? 7 consells per protegir-los dels petards


Cerca totes les ofertes d'hotels a Rybka Entrada:\nRaduga Guest House...Habitacions per nit per només Més zones a Petrozavodsk\nRybka és una de les destinacions més visitades de Petrozavodsk. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Rybka és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Quan és hora de reservar l'hotel adequat a Rybka o a qualsevol lloc a Petrozavodsk, Agoda.com ofereix els millors preus. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Rybka.\nHotels destacats a Rybka, Petrozavodsk\nConvenientment situat a Petrozavodsk, Raduga Guest House és una base ideal des d'on explorar...\nHotels a Rybka: Raduga Guest House


Hipnosi Ericksoniana – definició – Psico-Ajuda\nPublicat el 10 de novembre de 2010 11 de novembre de 2010 per Pilar Lluveras — 1 comentari\nHipnosi Ericksoniana – definició\nLa Dra. Costa torna a contribuir en la difusió de la hipnosi publicant un nou article a la revista SaludTerapia.\nEn l’article fa una detallada definició de la hipnosi ericksoniana, i entre altres coses exposa que Erickson va influir enormement en la definitiva acceptació de la hipnosi com a eina terapèutica als àmbits acadèmics i científics gràcies a la creació de la Societat Americana de Hipnosi Clínica el 1957.\nErickson exposava que cada persona té necessitats individuals per la qual cosa requereix maneres originals d’abordatge en comptes d’estils ortodoxes doctrinaris i poc creatius.\nLa Dra. Costa continua exposant que la hipnosis ericksoniana es naturalista donat que Erickson i Rossi defensaven l’existència del “transit quotidià comú” com un estat d’abstracció que apareix en molts moments al llarg del dia com una forma natural de descans i renovació de la ment.\nDestaca la diferència entre la hipnosi ericksoniana i la clàssica donat que la primera es centra en l’adaptació a l’estil del pacient defugint la classificació clínica (diagnòstic psiquiatra), i considera el present i el futur com a centre d’atenció encara que en el passat s’hi puguin trobar algunes explicacions.\nL’article conclou amb unes indicacions sobre la hipnosi entre les quals exposa que segons l’informe de la SBP de 2001 hi ha suficients estudis que demostren que els procediments hipnòtics son beneficiosos per al tractament d’un ampli ventall de problemes tant en el camp de la medicina com de la psiquiatria i la psicoteràpia.\nPodeu llegir l’article complert a SaludTerapia\nEntrada anterior: Dofins, treball en equip!\nPròxima entrada: La faula – “Tot va començar el dia que…”\nUn pensament sobre “Hipnosi Ericksoniana – definició”\nPsico-Ajuda » Com deixar de fumar\n[…] voleu saber més sobre hipnosi podeu consultar Hipnosi Ericksoniana-definició o Encara no confies amb la […]


La Campana Editorial | Verí\nUn nen tailandès de deu anys, pastor de vaques, somiador, té un braç inútil per culpa d’una caiguda.\nUna tarda, prop d’un llac, és atacat per una cobra gegant. La serp s’enrosca en el seu cos, l’estreny, i ell es defensa de la mossegada mortal agafantli el coll amb la seva única mà vàlida, l’esquerra.\nComença a caminar amb dificultat, la serp envoltant-li el cos, buscant ajut, però la gent fuig, espantada.\nUna narració fascinant, d’una rara intensitat, que manté el lector en suspens fins a un final sorprenent.\nL’obra «d’una puresa clàssica» –s’ha dit– és fruit d’un talent literari fora del corrent. Una bella i estremidora al·legoria de la lluita del dèbil contra el fort, de la fermesa contra la por.\nSaneh Sangsuk, nascut el 1957 prop de Bangkok, diplomat en literatura anglesa, ha estat reconegut com una gran figura de la seva generació.\n13,99 euros Temps afegit


Els delictes d’odi i discriminació\nEl mes passat van aparèixer dues notícies als mitjans de comunicació que ens han de fer reflexionar:\n1- La Guàrdia Urbana ha denunciat per la via penal per un delicte d’odi un ‘youtuber’ de 19 anys que la setmana passada va donar galetes farcides de pasta de dents a un sense sostre, ho va gravar en vídeo i el va publicar a internet.\n2- Alumnes d’una escola, d’entre 11 i 13 anys, insulten a una noia d’origen indi als Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). Li van dir, entre d’altres comentaris, “Putos negres de merda, mireu aquesta que hi ha aquí” o “Mireu aquesta índia, són tots fastigosos, els xinesos, moros, negres, indis… són de classe molt inferior a la nostra, els blancs som els millors”.\nAquestes dues notícies serveixen d’exemple per explicar que els delictes d’odi són infraccions penals on se selecciona la víctima, el lloc o l’objecte de la infracció per la seva pertinença —real o suposada— a un grup per raó de la seva raça, origen nacional o ètnic, l’idioma, la religió, discapacitat física o mental, l’orientació sexual o altres factors similars.\nQuins són els àmbits?\nAporofòbia: rebuig, odi, hostilitat i repugnància cap a les persones pobres, desemparades, o que no tenen recursos. Racisme: afirmar la inferioritat o la superioritat d’alguns col·lectius ètnics. Xenofòbia: hostilitat cap a persones d’altres llocs o països i que tenen una cultura, valors o tradicions diferents. Antisemitisme: odi, violència, menyspreu o animadversió contra la comunitat jueva. Diversitat\nfuncional: acte contra una persona aprofitant-se de la seva discapacitat física, sensorial, psíquica o mental. Religió: tracte desfavorable per no practicar la creença religiosa majoritària de la societat o per no professar cap creença. Ideologia: fets en el que la víctima ho és per la seva ideologia o pertinença a un partit polític. Orientació, identitat sexual: comportament que atempta contra la dignitat, la integritat física o psíquica per raó del sexe, gènere, orientació sexual, identitat de gènere o identitat sexual sentida.\nA Catalunya, la Llei 11/2014, del 10 d’octubre, garanteix els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per a eradicar l’homofòbia, la bifòbia i la transfòbia.\nLa Policia de la Generalitat-Mossos d’Esquadra, en la nostra missió de protegir la llibertat i la seguretat ciutadana, no podem quedar al marge de la lluita contra qualsevol tipus de discriminació, i la nostra actuació ha de contribuir a una societat plural on tinguin cabuda tot tipus d’idees, creences i opinions, i perseguir tots aquells atacs que posin en perill aquesta enriquidora pluralitat.\nContacteu amb la policia encara que no estigueu segurs si l’acte en què us heu vist o pugueu estar involucrat pot estar relacionat amb un delicte d’odi. Denunciar aquests delictes, permetrà i ajudarà a prevenir i evitar que aquests incidents puguin tornar a repetir-se.\nBústia confidencial per a dubtes o orientació:


els raves per les fulles: ¿Vares de mesurar de la justicia per a la sedició?\n¿Vares de mesurar de la justicia per a la sedició?\nEl passat 9 de desembre de 2015, Joan Coma Roura, regidor d'Capgirem Vic (CUP) a l'Ajuntament de Vic, una ciutat patrocinada pels rupturistes, va acabar la seva intervenció en el ple municipal havia cridat a deixar de "supeditar les decisions de les nostres institucions a les decisions de les institucions espanyoles "i havia expressat que el Tribunal Constitucional no té" legitimitat i competència ". "Desobediència és el que venim reclamant des de fa temps". "Nosaltres sempre hem dit que per fer una Torti <lla caldrà trencar els ous",\nNomés cal consultar el seu discurs per la moció contra la Justícia: Passats deu mesos la Fiscalia de l'Audiència Nacional ha sol·licitat al jutge d'aquest òrgan Ismael Moreno que citi a declarar en qualitat d'investigat al regidor de la CUP a Vic (Barcelona) Joan coma per un presumpte delicte d'incitació a la sedició.\nLa Fiscalia de l'Audiència Nacional ha presentat un escrit davant del jutge de l'Audiència Nacional perquè entén que aquestes manifestacions inciten a "impedir fora de les vies legals l'aplicació de les lleis i el compliment de les resolucions dictades pel Tribunal Constitucional". Segons el representant del Ministeri Públic, es compleixen els requisits del delicte de sedició: que l'autor de les mateixes sigui una autoritat, que s'hagin proferit de manera pública i que cridin expressament a la desobediència a resolucions judicials.\nCrida l'atenció perquè el delicte de sedició està castigat en el Codi Penal amb entre 10 i 15 anys de presó. Persegueix "l'alçament públic i tumultuari per impedir, per la força o fora de les vies legals, l'aplicació de les lleis, el legítim exercici de les seves funcions a qualsevol autoritat, corporació oficial o funcionari públic, o el compliment dels seus acords o de les resolucions administratives o judicials ". Delicte que no apareix en altres en els escrits de la fiscalia als capitostos on es limita a demanar la inhabilitació.\nCops de cap en els tribunals alguns dels molts processos oberts contra els abanderats del desafiament separatista català. Va passar aquest dijous a doble ració amb el vistiplau del Constitucional a l'obertura de causa penal contra Carme Forcadell i el suplicatori del Suprem per processar Francesc Homs, i es reprodueix aquest divendres amb una iniciativa des de la Fiscalia. La representació del Ministeri públic a l'Audiència Nacional ha demanat al jutge d'instrucció Ismael Moreno que citi com a imputat a Joan Coma per un presumpte delicte d'incitació o provocació a la sedició. En casos aparentment més flagrants com els d'Artur Mas, dos dels seus exconsejeras i Francesc Homs, la desobediència al Constitucional en la consulta il·legal del 9 novembre 2014 els pot costar com a molt una condemna d'inhabilitació.\nEl cas és que Joan Coma no s'arruga. El regidor de CAPG Vic ha tornat a fer una crida a la desobediència, el motiu pel qual està denunciat i perseguit per la Fiscalia. Durant l'acte de suport que s'ha fet aquest divendres a la plaça Major de Vic, Coma davant d'un centenar de persones, ha agraït les nombroses mostres de suport rebudes i ha recordat que va ser "el feixisme de la ciutat", en referència a Josep Anglada, qui va denunciar a la Guàrdia Civil la moció de suport al 9N que va acabar aprovant l'Ajuntament de Vic. Aquest individu no només va defensar l'anomenada "declaració independentista" que es va pronunciar al Parlament de Catalunya el 9 de novembre de 2015, dies després que el Tribunal Constitucional la anul·lés, sinó que va aprofundir en la superació dels límits.\nJa tenim un altre "heroi"\nPublicado por veintidos3 en 22:35


Enric Parellada | paper de vidre | contes\nEnric Parellada Rius. Filòleg. Amb divuit anys va començar a publicar articles de bàsquet a diverses revistes digitals. Va cofundar La Trivial amb un grup d’amics; s’encarregava de la secció de literatura, però de seguida se’n va desentendre per desavinences polítiques. Ha desenvolupat projectes a ràdios i revistes locals. Col·labora a Debats pel demà i a Núvol. Ha publicat en castellà dos llibres de contes amb Editorial Nazarí. Actualment està escrivint contes i poemes en català. Malgrat que té una novel·la al cap i dos llibres de poemes inèdits, ell es considera, per damunt de tot, contista.\nLa vida situacions d’un\nQue tots tenim per davant molta vida és un fet relatiu, però que l’home més gran de la història de la humanitat es va suïcidar el 2165 amb 188 anys és un fet absolut. Ja n’havia tingut prou, deia; pensament comú de la majoria de suïcides. En el seu cas concret creiem que ho va fer perquè no volia celebrar la festa que d’aquí poc volíem organitzar-li. Era un esdeveniment per la posteritat: els seus dos-cents anys, el primer doble centenari assolit per un humà, l’home que va poder viure tres segles diferents, però bé… La mort de qualsevol sempre causa sorpreses.\nEra el nostre avi, però a això ja hi arribarem més endavant perquè, en realitat, era alguna cosa una mica més llunyana que un rebesavi. A la família, fos quina fos la nostra relació de parentesc amb ell, tots l’anomenàvem avi. Més enllà d’això, ja feia uns quants anys que als de casa ens expressava que la gent cada cop li feia més mandra, que si als seixanta ja gairebé n’estava fart, de tot i tothom, ens deia que no es reduïa pas aquesta sensació més de cent anys després. Era exactament el que vivia des de feia molt.\nA mesura que anaven passant els anys, l’avi volia sortir molt menys de casa, o com a mínim deixar enrere el costum d’anar un cop al dia a treure el cap pel poble. Cada cop tot li pesava més, però des de fa uns dies ens preguntem si el detonant principal del suïcidi va ser que insistíssim massa que si arribava als dos-cents, o més ben dit, quan hi arribés, li voldríem fer una festa multitudinària. S’ha de reconèixer: encara que ben malcarat, es movia perfectament i estava sa i fort. Tot havia d’acabar així?\nQuan li parlàvem de la festa ell sovint ens responia: a poc a poc. Sabíem que faltaven vint anys perquè arribés el dia, però per alguna estranya raó, per estúpid que pugui semblar, sempre li dèiem el mateix. Esclar, no li podíem preguntar com estava perquè realment la seva convivència amb l’entorn i amb el món era com la d’un arbre centenari: s’estava allà perquè no podia estar-se enlloc més. Aguantava tempestes, ventades i calorades, a més a més, per molt malestar que pogués tenir per l’edat, mai emmalaltia ni res el tombava.\nDes que va reduir dràsticament la ingesta de begudes alcohòliques d’ençà d’una advertència del metge, va començar a odiar els borratxos, motiu pel qual entre el seu vocabulari despectiu la paraula més utilitzada era begut. Anar begut era el pitjor símptoma de qui ell considerava imbècil. Potser referint-se als altres, insultava inconscientment els costums del seu propi passat. Ara bé, tenia molt clar que no volia festes perquè no volia tenir borratxos a prop. Era evident: tota la seva disposició festiva del passat s’havia ensorrat com l’inevitable caiguda d’una casa.\nDurant el seu primer segle de vida l’avi havia sigut un prestigiós escriptor. Els dos llibres que el van portar a la fama eren les dues primeres parts d’una trilogia que no va voler acabar mai. Fins fa poc encara se li preguntava si tenia pensat concloure l’empresa tard o d’hora, però ell sempre responia que a sant de què ho hauria de fer, si ja no estimava ningú. Que sapiguem, l’últim cop que va escriure va ser un diari personal poc abans d’arribar als noranta.\nEn efecte, no va voler ensenyar-lo mai a ningú i, ara que ja és mort, no sabem trobar el quadern. L’expectativa generada per la trilogia era semblant a la celebració del segon centenari en vida de l’avi. Per això, no va permetre als seus lectors una cosa com tampoc als seus familiars una altra. Semblava que per ell els somnis hi fossin per abandonar-los, que tot semblés susceptible d’interrupció, que el seu propòsit fos trencar el curs de les coses que ell mateix iniciava.\nEl seu suïcidi va fer que, un cop més, les trampes de la vida haguessin quedat situades. Un cop més l’avi va ser com un nen que juga a fet i amagar i que no sap què tem o desitja més: si quedar-se amagat o ser descobert. Per això, cada any que passava reduïa el nombre de persones a qui dirigia la paraula, fins al punt que va decidir no conversar amb ningú que no fos un dels seus quatre nets.\nLlegia la poesia de Gabriel Ferrater un cop a l’any; no hi destinava més d’una setmana. Sempre comentava que la veritable obra del poeta no havia sigut mai valorada i ens especificava que no es referia a l’obra escrita, sinó al suïcidi prematur (si és que algun suïcidi pot no ser-ho). S’ha de ser coherent amb les expectatives que la vida ha creat gradualment, deia parlant del poeta de Reus, però no enteníem la part oculta d’aquell missatge.\nÚltimament l’avi es deixava créixer massa la barba i els cabells; per nosaltres allò era un mal símptoma. La salut mental de tot home passa per cuidar-se tant per dins com per fora, ànima i cos. Per això si un dia et despreocupes de la barba, un gran dia te l’afaites. No fer-ho denota, doncs, que s’està a l’espera d’allò bo que no arriba i que tampoc es fa res al respecte perquè pugui arribar.\nQuan els nostres avis es van morir, aquest cop parlo dels quatre avis de debò, els de tota la colla de cosins Bondia, l’avi gran ens va deixar de parlar. O més aviat hauríem de dir que quan volia parlar només utilitzava una paraula: pena. Si li preguntàvem si estava bé, si tenia gana, si volia fer res, si volia sortir a passejar, sempre responia de la mateixa manera: «pena», ens deia.\nVam proposar-li escriure una línia al dia; crèiem que un nou diari li podria fer bé. Malgrat tot, ell seguia en les mateixes: «pena», ens donava per resposta. Els senders anímics pels quals començava a caminar sense ser explícits eren evidents. L’avi, tot un gran escriptor del segle passat, un home de lletres, o més ben dit, de paraules, havia reduït el seu ampli vocabulari a un sol mot.\nQuan estava content, encara que sembli una contradicció, si succeïa res que li agradava, deia: «pena, pena, pena», tot allargant la última lletra de la tercera paraula. Ell n’era conscient que aquell tipus de situació ens feia gràcia, encara que no canviés la seva cara de pocs amics o de pomes agres. Eren aquells moments amb simpatia d’absurda ingenuïtat els que ens van forçar a sospitar.\nAra ho veiem tot molt clar i relacionem el suïcidi amb la seva trilogia inacabada. Tendia a l’aproximació, mai a la concatenació tangible. Ens preguntem, doncs, si la seva mort està vinculada amb el fet de no voler arribar a complir els dos-cents anys o si en el fons el seu objectiu era deixar de parlar o, en altres paraules, no dir res.\nQuan vam trobar-ne el cadàver, una llum a la finestra ens ho va advertir. Ell era home d’anar a dormir d’hora, de dormir a les fosques amb la porta tancada i silenci absolut. L’últim senyal de vida va ser matar-se amb la llum de l’habitació encesa. La finestra i la porta també, com si volgués dir que estava ben despert.\nExistir és una contínua aspiració. La seva mort, per tant, no només reduïa al no res la nostra aspiració sinó que la posava en dubte. Ens venien al cap algunes reminiscències de dècades enrere, quan ens parlava i deia: «Me’n recordo que de menut, sense voler, em vaig abocar un plat de sopa cremant damunt la panxa».\nEns explicava coses com que el plat soper formava part d’una col·lecció d’Ironstone Tableware Underglaze, molt valuosa sentimentalment, propietat de la seva àvia materna. L’avi tenia moltes manies. Com per exemple, que des dels fets de 2066 portava sempre al damunt un clau de la llargada d’un pam «perquè no se sap mai», deia.\nPotser cremar-se de nen la panxa amb la sopa era la seva primera experiència amb l’autolesió, encara que fos involuntària. I d’aquí el record que anticipava el seu final: l’autolesió, però en aquest cas fatal. Evidentment, que a la butxaca sempre hi portés un clau ens hauria d’haver fet mala espina.\nAbans que ell, la dona més gran de Catalunya tenia 113 anys, vivia a Olot i va superar la Covid-19 el 2020. L’home més gran del món era un indonesi de 145 anys; però no es podia demostrar, encara que deien que la seva documentació d’identitat era oficial.\nEl cos mort de l’avi el vam trobar tot engalanat, a punt per anar de festa. Vestia l’americana i l’armilla de mudar, s’havia afaitat bé, tallat els cabells i pentinat. Tan maco que estava, aquell aspecte li havia reduït l’edat com a mínim trenta anys.\nFeia només una setmana que li havíem canviat la nevera de casa i la vitroceràmica antiga que tenia de finals del segle XX. Li havíem fet instal·lar una Smartkitchen perquè estigués més a gust cuinant-se els àpats. Aquell regal li va emprenyar.\nVa demostrar que no podia desvincular-se emocionalment dels seus primers anys de vida. D’alguna manera, els fets de la infantesa eren molt més legítims que els del present. Si se li reduïen els records, se li apagava la vida.\nTanmateix, encara no s’ha entès per què va viure dos segles; el seu cos no es moria. Ell deia que era un ànima en pena. Per això amb el temps només pronunciava una paraula per parlar.\nLa imatge ho deia tot. Per què tant simbolisme pel suïcidi? Va deixar obertes la porta i la finestra de l’habitació, hi havia la llum encesa; sonava de fons Wish you where here.\nCom si abans de marxar hagués volgut reduir tota la pena per acomiadar-se del món des de l’encert. Els seus actes feien que l’avi gairebé ja no fos el nostre.\nAl costat del seu cos mort estirat al llit, hi havia una nota clavada a la paret amb aquell clau del qual no s’havia volgut desempallegar mai.\nLa seva soledat era total. Feia dècades que no parlava i encara feia molt més que no escrivia. Però va voler marxar així: comunicant.\nNo podíem reduir aquella situació al no res, moralment estàvem devastats. Quan ens fem grans, les morts alienes afecten molt més.\nEns va costar reunir el valor per atrevir-nos a llegir què posava al paper clavat a la paret.\nA la nota hi deia: «He estat afortunat a la vida; res m’ha estat fàcil».\nAlgú de nosaltres va pronunciar: «No esperàvem morir més tard que ell».\nDesprés de tot, no sabíem si riure o plorar.\nPer Déu, la vida és l’infern.\nEtiquetes : Enric Parellada


Més de 1.500 nous casos positius en una setmana - Sant Boi Diari\nLa sisena onada de la Covid-19 segueix afectant a Sant Boi de Llobregat. Les darreres dades que el departament de Salut de la Generalitat ha publicat, i que fan referència a la setmana del 28 de desembre al 3 de gener, mostren que la majoria dels indicadors epidemiològics segueixen disparats.\nEls nous casos positius han crescut molt en set dies. La setmana del 21 al 27 de desembre hi havia 1.020 casos diagnosticats, i ara en són 1.563: 543 persones més que han donat positiu. A més, el risc de rebrot, que la setmana anterior era de 3.593, ha crescut fins als 4.353 punts -una de les xifres més alta de tota la pandèmia, tal com es pot comprovar en el gràfic de la imatge superior-. Tot i així, la corba ja comença a estabilitzar-se.\nAquesta passada setmana, però, s’han realitzat menys proves diagnòstiques per detectar nous casos que en l’anterior actualització. Concretament, se n’han fet 6.064 (2.348 proves PCR i 3.716 tests d’antígens); quan la setmana del 21 al 27 de desembre es van realitzar 6.658 (2.557 PCR i 4.101 tests).\nLa xifra que no ha deixat de créixer en les últimes setmanes és la incidència acumulada -que recull el nombre de nous casos que hi ha hagut en els darrers set dies-. Ara per ara, és de 1.845,69 per cada 100.000 habitants, quan fa una setmana era de 1.204,48.\nEl ministeri de Sanitat i el Centre Europeu per al Control de Malalties determinen que el límit per considerar-se preocupant és de 150 casos per cada 100.000 habitants; i la dada a Sant Boi supera exponencialment aquest llindar des de fa setmanes.\nD’altra banda, la xifra que a poc a poc va disminuint és la velocitat de transmissió del virus, l’anomenada Rt. Actualment, és d’1,41 quan fa una setmana era de 2,08. Tota aquella xifra que sigui superior a 1, segons els epidemiòlegs, és quan es considera que la pandèmia no està controlada.\nGairebé el 30% de la població ja ha rebut la tercera dosi de la vacuna\nLa població de Sant Boi segueix vacunant-se contra la Covid-19. Ara mateix hi ha 71.542 santboians i santboianes vacunats amb la primera dosi, el que suposa un 83,8% del total dels habitants. Hi ha 62.251 inoculats amb la segona i 25.077 amb la tercera, que és la punxada que més ha incrementat en set dies. La xifra total de vacunats amb dues dosis al municipi és de 72,9% i, amb tres dosis, és de 29,5%.\nLes persones amb la pauta completa de vacunació arriben però al 79,7% de la població; un total de 68.182. Ja hi ha un 33,5% dels habitants de Sant Boi coberts amb el que s’anomena la dosi de record o reforç que, segons el departament de Salut, “correspon a l’administració d’una tercera dosi excepte si la primovacunació es va completar amb una única dosi (productes monodosi o pautes de cas més dosi); en aquests casos la dosi de record correspon a la segona.”\nVint persones a l’hospital, però cap defunció\nEn la darrera setmana han ingressat a l’hospital a causa de la malaltia vint noves persones. Actualment, hi ha 23 que es troben hospitalitzades. D’altra banda, aquesta setmana no s’ha decretat cap nova defunció a Sant Boi a causa del virus.\nTags:covid 19 sant boi Covid-19 Covid-19 coronavirus Covid-19 Sant Boi dades covid evolució covid evolució Covid-19 Sant Boi evolució epidemiològica Sant Boi Covid-19 vacuna coronavirus vacuna covid-19 vacunació vacunació coronavirus vacunació Covid-19\n← Fins a 18 farmàcies de la ciutat poden comunicar casos positius de covid-19 a Salut\nCan Massallera acull aquest diumenge una jornada de vacunació sense cita prèvia per majors de 40 anys →


Atlàntida: PER A MOISÈS BROGGI\nPER A MOISÈS BROGGI\nL’aire era ple de fantasmes que rondaven amunt i avall, atrafegats i sense parar de gemegar. Tots portaven cadenes, com l’espectre d’en Marley; uns quants (que potser eren governs culpables) estaven encadenats entre ells; no n’hi havia cap de lliure. [...] Es veia ben clar que el que els turmentava a tots era que volien intervenir a fi de bé en els afers d’aquest món però havien perdut per sempre la facultat de fer-ho. (Charles Dickens, Cançó de Nadal en prosa).\nLlegint aquest relat dickensià d’espectres, en la traducció de Xavier Pàmies, tan dickensiana, intentava de copsar-hi l’esperit de la idea del gran narrador: que els lectors hi trobessin l'acord amb si mateixos, d’ells amb ells, amb aquesta època de l’any i amb ell, l’autor, Dickens. No sé si m'ha passat ben bé tal com ell desitjava, però ja a la primera estrofa de la cançó, L’espectre d’en Marley, se’m va fer inevitable de reconèixer personatges poderosos dels nostres temps en la corrua d’espectres que aquella memorable nit de Nadal l’espectre d’en Marley, difunt, va conduir a visitar el seu soci, el senyor Scrooge, un escanyapobres extorquidor, despietat prestamista, explotador de desnonats i gent sense feina, avariciós compulsiu, implacable creador de pobresa, incapaç de celebrar Nadal i d’ajudar gent desvagada a celebrar-lo.\nDarrera en Marley venien els espectres-espectres. Eren els de personatges desbancats per la biologia, però mantinguts en circulació pels seus beneficiaris i clients, com ara, per dir-ne un, l’espectre del general superlatiu del segle XX encadenat a una corrua interminable de gent catalana que per culpa seva no van acomplir ni els anys de vida que els pertocaven ni en la dignitat nacional que els corresponia. Hi havia també els espectres per anticipació, vivents, admesos abans d’hora al reialme dels espectres, a causa de no resistir la realitat in vivo. Com era el cas, també per dir-ne un, de l’espectre d’un conegut mataelefants que es permet de defensar amenaçadorament la unitat d’opressió nacional que li va llegar el general superlatiu. O l’espectre del registrador de la propietat que governa aquella unitat botí de guerra i cobra per dormir dues nits cada dia, seguit d’una corrua de clients seus dotats de doble pernoctació com ell.\nEntre els espectres més patètics hi havia els desbancats de la taula del poder, amortitzats, excedents, que no es resignen a callar, sinó que apareixen a la premsa signant articles ideològics mancats d’idees o surten a les pantalles gesticulant sobre la crisi, com si la flaire del poder que abans els generava audiència no els hagués abandonat per sempre. Com si la crisi no fos la màscara tragicòmica que portaran per sempre més després de crear-la sense entendre-la, de negar-la sense reconèixer-ne la gravetat, de fer-la crònica sense assumir la responsabilitat d’haver generat tanta pobresa de tants i creant tanta riquesa de tan pocs.\nDeu ser una sensació d’allò més aterridora descobrir que un dia havies tingut la facultat d’intervenir a fi de bé en els afers d’aquest món, però que ara se t’ha acabat i et costa d’acceptar i no saps dissimular-ho. I encara et deu turmentar més adonar-te que, quan la tenies, no vares saber fer-ne ús i que de la teva intervenció en els afers d’aquest món no en queda res fora un munt d’oportunitats desaprofitades. O veure com, per incompetència teva o per obediència als qui et van posar a les llistes electorals, no la vares fer servir com havies promès als qui demanaves el vot. Ara rondes amunt i avall en l’aire ple de fantasmes on encara pretens projectar-te, mal que sigui en la teva ombra espectral, signant articles de premsa anodins, prenent part en tertúlies d’experts en xerrar, penjant agudeses sense sintaxi a les xarxes socials.\nEl meu intent de copsar l’esperit nadalenc que evoca Dickens s’atura aquí, però tots aquests dies no ha deixat d’arribar-me de tant en tant el so fantasmal de les cadenes d’uns quants espectres (que potser eren governs culpables) encadenats entre ells; no n’hi havia cap de lliure. Ara bé, si jo fos Dickens, els donaria la meva llibertat perquè ells recuperessin la facultat d’intervenir a fi de bé en els afers d’aquest món i poguessin anar, encara que no a la capçalera i sense pancarta, a la corrua que Moisès Broggi ha passat a conduir. I si no fos possible, perquè Dickens ja va escriure el que havia d’escriure, mostraria, si res més no, les cadenes que encadenaran els espectres dels qui van pel camí de ser potser governs culpables i els donaria l'oportunitat de rectificar el futur que està per escriure.