Obesitat i sobrepès | Page 2 | Faros HSJBCN\nHome » Nutrició » Trastorns alimentaris\nDibuixos animats: poden afavorir l’obesitat infantil?\nEls dibuixos animats, omnipresents en la vida dels teus fills, poden esdevenir una clau a l’hora de menjar. Els personatges més grassos porten els infants a preferir més menjar de baixa qualitat, és a dir, amb menys nutrients i més calories, adverteixen els resultats d’un estudi fet als Estats Units. Tu, com a pare/mare tens la clau per evitar-ho.\nLlegeix més sobre Dibuixos animats: poden afavorir l’obesitat infantil?\nEl 95% dels nens menors de 3 anys consumeixen massa proteïnes. Què implica per a la seva salut ?\nMés del 95% dels nens entre 7 mesos i 3 anys d'edat consumeixen una quantitat de proteïnes més elevada de la recomanada. Què implica això per a la salut a curt i llarg termini?\nLlegeix més sobre El 95% dels nens menors de 3 anys consumeixen massa proteïnes. Què implica per a la seva salut ?\nObesitat infantil, de qui és la culpa?\nUn de cada quatre nens d'entre 5 i 14 anys pesa almenys un 10% més del que seria recomanable. Els experts opinen que no hi ha un sol culpable al qual responsabilitzar d'aquest epidèmia amb tendència creixent, però que tots formem part d'aquesta situació i hem d'actuar amb rapidesa...\nLlegeix més sobre Obesitat infantil, de qui és la culpa?\nEl bisfenol A, possible causa de sobrepès entre les nenes de 9 a 12 anys\nEl bisfenol A ja s'havia associat a una major probabilitat de patir diabetis i malalties cardiovasculars. És ara quan es creu que també pot causar obesitat en nenes.\nLlegeix més sobre El bisfenol A, possible causa de sobrepès entre les nenes de 9 a 12 anys


1.- Diuen que vivim la cultura de la mort. Sovint sens amaga la mort d’una banda i de l’altra “s’administra” de sota mà fent-nos empassar com a cosa normal el gros miracle d’interrompre l’embaràs sense interrompre una vida en curs tres o quatre mesos i més. I això fa progre, com també ho fa causar la mort sense matar. En diuen eutanàsia. I som tan eixerits que confiem aquesta noble tasca a la seguretat pública en abstracte i en concret l’encolomem al personal sanitari que ho és pel servei a la vida.\n2.- Avui la Saviesa proclama que Déu no l’ha pas feta la mort. Ha creat l’home perquè visqui. No li ha propinat pas el verí de la mort. La Saviesa sap prou bé que la mort forma part de la vida. N’és una etapa. Però no té la darrera paraula. El verí de mort és tot allò que talla la nostra comunió vital amb Déu i amb els germans. Si evitem l’odi i estimem participem de la vida de Déu, que és Amor.\n3.- La glòria de Déu és que l’home visqui. I la vida de l’home és la visió de Déu, la familiaritat amb Déu. La dona tan atrapada per la malaltia és com qui diu una morta en vida. El seu mal la separava de la vida social i religiosa. Contaminava tot allò que tocava. Al mal de la malaltia hi afegia la vergonya d’un mal moral. ¿Si toca Jesús, el contaminarà? Farà que no se n’adoni. Dissimuladament, esclar. Oli amb un llum. Però a Jesús no li agrada que li “robem” les coses. Comprem la nostra innocent murrieria... Però s’estima més la relació personal i franca. Jesús felicita la bona dona per la seva fe. No solament en surt guarida sinó salvada. Ha entrat en relació de fe i d’amor amb ell. Li torna la dignitat. Ni ella ni ningú s’ha d’avergonyir de les malalties que sofreix. Ni Jesús ha de dissimular el fet d’haver-se deixat tocar per una “contaminadora”.\n4.- L’escena de Jaire, el pare de la nena moribunda ens arriba a l’ànima. Per amor a la filla Jaire entra en contacte amb Jesús, el mestre discutit. Suporta la impertinència d’aquella malalta que posa a prova la seva paciència. Potser com a cap de la sinagoga més d’un el critiqui que es faci amb el Mestre. Tampoc no fa cas dels consells benintencionats de no molestar el Mestre si la nena se n’ha anat definitivament. No hi ha res a fer. I accepta la paraula de Jesús: Tu creu i prou.\n5.- Jesús no vol xafarders al seu voltant. No li plau el xivarri ritual de les ploraneres. Vol silenci i pau. El pare i la mare i tres deixebles. Segur que no els fa cap discurs ni els diu les quatre pies bajanades de bona fe que tan sovint se senten en el vetllatori. Saluda, prega i sent al fons del cor la fiblada de la mort en una noia de 12 anys. Se li’n reien quan deia que la noia dormia. No es poden adonar que, on entra Jesús, la mort és vençuda. Per això els cristians, en una intuïció esperançada de la fe, anomenàrem i anomenem koimetérion la “ciutat dels morts”. El mot cementiri no deriva pas de ciment, sinó de koimetérion, dormitori mentre esperem la veu del Senyor que ens ressuscita.\n6.- Talita Qum: noia, aixeca’t. I la noia s’alçà i es posa a caminar. Tenia 12 anys, els mateixos que la senyora guarida havia sofert la malaltia que la consumia de mica en mica fins que el contacte amb el Senyor li estroncà l’hemorràgia.\n7.- Ah, doneu-li menjar. L’anorèxia no és pas bona. La noia i nosaltres no en tenim prou d’aixecar-nos i caminar. També necessitem donar sentit a la vida. Jesús ens el dóna nodrint-nos del pa de la Paraula i de l’Eucaristia.\n8.- Sant Pau ens ensenya un camí per dotar de sentit la nostra vida. Els corintis tenien abundantment de tot: fe, doctrina, coneixement, interès per tot, i fins l’amor amb què s’estimaven. Segurament que ho afirma també avui de bona part dels qui som aquí. Aquest amor necessita tanmateix obrir-se als altres. Com Jesús que ric com era, es va fer pobre per vosaltres, per enriquir-vos amb la seva pobresa.\n9.- Us heu fixat? Jesús ens enriqueix amb la seva pobresa. Ens ho ha donat tot. I quan no li quedava res se’ns donà ell mateix. Hi ha una pobresa enriquidora. Quan tenim coses, donem coses. I quan no tenim res? Encara ens tenim nosaltres mateixos: un somriure, una paraula amiga, un silenci solidari. Sóc aquí. No et sé dir res, però hi sóc! Com Jesús.


La martorellenca Cristina Solías, corresponsal a Ucraïna – La Bústia\nLa martorellenca Cristina Solías, corresponsal a Ucraïna\nPer Redacció / La Bústia 28 de febrer de 2022 a les 12:00 0 1414 Visites\nLa periodista fa el seguiment de la invasió russa per TV3\nLa periodista martorellenca Cristina Solías s’ha desplaçat a Ucraïna per cobrir la invasió russa al país. La integrant de l’equip del programa ‘Planta Baixa’ de TV3 és l’enviada especial. El dijous 24 de febrer, quan va començar la guerra, ella mateixa va dir en un missatge a Twitter “anem cap allà”.\nDurant el primer dia de cobertura Solías ha portat l’última hora des de la frontera entre Polònia i Ucraïna, on molts ciutadans ucraïnesos intentaven fugir del país. Seguidament, ella i el seu equip s’han instal·lat a Lviv, a l’oest d’Ucraïna.\nLa martorellenca està explicant dia rere dia com avança el conflicte i també fa piulades a les seves xarxes socials. Ha vist els refugiats fugint, ha viscut el toc de queda després de sonar les sirenes de guerra i fins i tot ha hagut de refugiar-se en un soterrani improvisat de l’hotel en sonar les alarmes a Lviv.\nTambé ha relatat com als supermercats comencen a faltar productes bàsics i ha estat testimoni “de com retiraven els rètols amb els noms dels carrers a Lviv, com ha demanat Defensa, per “confondre i desorientar l’enemic, que es mou il·legalment per Ucraïna””.\nSolías també va ser corresponsal a les eleccions dels Estats Units del mes de novembre.\nPrimeres concentracions i declaracions institucionals en contra de la guerra.\nFotografia: Cristina Solías durant una de les primeres aparicions a TV3 des d’Ucraïna [@plantabaixatv3]\nActualització: Crida a concentrar-se en contra de la guerra davant dels ajuntaments\nOlesa, Esparreguera, Abrera, Sant Andreu i Sant Esteve reclamen una millor atenció i recuperar serveis als CAP


Països escandinaus – Blog de sortides en autocaravana\nCategoria: Països escandinaus\t(page 1 of 2)\nDinamarca, Suècia i Noruega\n20 de desembre de 2020 / 0 Comentaris\nAssens, una ciutat vinguda a menys\nAssens és una petita ciutat que es troba a la banda oest de l’illa de Fionia. Durant l’Edat Mitjana va ser una localitat fortificada i un indret important en el estret que es troba entre l’illa de Fionia i la península de Jutlàndia.\nDurant molts segles va tenir una certa importància ja que d’Assens partien els transbordadors que creuaven el Petit Belt, però des de la construcció del pont anomenat el Petit Belt aquesta ciutat ha vingut a menys, essent Odense el municipi que ha anat guanyat terreny i que és la capital de l’illa.\nNo és una ciutat que tingui un gran interés turístic però si esteu per la illa de Fionia podeu apropar-vos per visitar-la ja que qualsevol ciutat de Dinamarca per petita o desconeguda que sigui te el seu encant.\nEls llocs de més interés de la ciutat són: el Far, el Museu d’Art, el Museu Skoda i l’esglèssia de Nostra Senyora.\n4 de desembre de 2020 / 0 Comentaris\nOdense, capital de Fionia\nLa ciutat d’Odense és la tercera de Dinamarca en dimensions i nombre d’habitants. Nosaltres vàrem fer la segona aturada en el càmping “DCU – Odense City Camp” que es troba als afores de la ciutat. Vàrem llogar un cotxe al mateix Odense i des d’aquest càmping vàrem fer diverses excursions per la illa de Fionia.\nOdense es troba a 147 kmts de Copenhague. Nosaltres ens vàrem aturar a Odense no per l’interès de la ciutat si no perquè es troba relativament a prop de diversos llocs d’interès que voliem visitar.\nEl càmping està força be, amb parcel·les amples i serveis molt correctes i els preus eren molt raonables. També compta amb una piscina a l’entrada del càmping, tot i que nosaltres no la vàrem utilitzar ja que preferiem visitar el pais i a més, el temps tampoc acompanyava massa per remullar-se a l’aire lliure.\nOdense és coneguda per ser la ciutat natal de Hans Christian Andersen autor de la Sireneta i l’Ànec lleig, entre altres comptes. De fet la seva casa-museu es pot visitar, però nosaltres no ho vam fer. El centre de la ciutat es pot visitar en un parell d’hores. La zona més interessant son l’Ajuntament i rodalies on també es troba la catedral gòtica de Sant Knud del segle XVI. Al ser una zona de vianants sense trànsit de cotxes fa que passejar sigui molt agradable. Nosaltres vàrem dedicar una tarda a recòrrer els llocs més emblemàtics i prendre un refresc en una de les terrasses a l’aire lliure aprofitant que feia molt bon temps.\n27 d'octubre de 2020 / 0 Comentaris\nRibe, una de les ciutats més antigues de Dinamarca\nRibe és una bonica i entranyable ciutat medieval, que data del segle VIII, situada al sudoest de la península de Jutlàndia i va ser el punt de partida del nostre viatge per aquest curiós pais.\nBanyada pel Mar del Nort, en l’època medieval va ser un dels ports més importants de Dinamarca. Pasejar pels seus carrers és una autèntica delícia, ja que té l’atractiu d’una ciutat medieval que encara conserva moltes cases entramades de fusta d’aquella època històrica (més d’un centenar). La ciutat està separada del mar per restingues que es cubreixen parcialment d’aigua quan pugen les marées.\nLa Catedral es troba al mig d’una bonica i àmplia plaça anomenada el Torvet, on també està situat l’Ajuntament de la localitat. Aquesta plaça es troba al centre de la ciutat i la rodeja el casc antic amb les seves cases típiques i els seus carrers empedrats. La Catedral està a un metre i mig per sota el nivell del mar i està coronada per una impresionant torre quadrada a la qual es pot pujar i contemplar una magnífica panoràmica de la ciutat i les marismes que l’envolten.\nRibe, durant l’època vikinga va ser un dels ports comercials més importants del país, on arribaven vaixells d’Hamburg, d’altres importants ciutats d’Europa, de Gran Bretanya i fins i tot del Mediterrani.\nA banda dels atractius propis de la ciutat també té molt d’interès ja que, des d’aquí, i a un màxim de 30 kmts. es poden visitar les curioses illes de Mando, Romo i Fano.\nA la mateixa ciutat de Ribe es troba el càmping que reb el nom de la ciutat. Aquest és un camping 10: parcel·les amplíssimes cobertes de gespa, banys perfectes (inclús hi ha banys per famílies totalment equipats), cuines amb forns microones, forns elèctrics, fogons i piques. Menjadors coberts, barbacoes amb zona de picnic coberta, piques per natejar peix, banys per gossos, rentadores, zona de planxat, és a dir una infinitat de comoditats que fan molt més agradable l’estada. La major part dels càmpings de Dinamarca estan adequats al clima del país ja que hi ha molts danesos que acampen quasi bé tots els mesos de l’any.\nUna parcel·la inmensa\n10 de juliol de 2020 / 0 Comentaris\nL’illa de Fano: l’illa que va subastar un rei danès\nL’illa de Fano en troba al mar de Wadden. A l’illa s’hi arriba amb ferrie des de la ciutat de Esbjerg a pocs kilòmetres al nord de Ribe. Aquesta illa és ideal per recorre-la en bicicleta. En realitat tot Dinamarca disposa de carrils bici de nord a sud i d’est a oest. Les bicicletes a Dinamarca tenen prioritat absoluta que afegit a l’orografia del país la fa molt atractiva pels amants d’aquest vehicle.\nEl trajecte en ferrie és curt, tan sols uns 12 minuts, per la qual cosa és pot dedicar un dia, si no hi ha més temps, a visitar-la, dinar en un dels seus restaurants, visitar les seves petites localitats i admirar els seus paisatges.\nSembla ser que a Fano també hi ha un nucli de foques que es pot visitar si el temps acompanya. Nosaltres ens vam assabentar quan ja l’haviem visitat. Vàrem tenir però, la possibilitat de contemplar-les en una altra illa (l’illa de Mando) de la que ja us parlàvem en una entrada anterior.\nEl paisatge està format per platges, dunes, petits bosquets i unes àmplies marismes on emigren molts diversos tipus d’aus aquàtiques.\nLa història d’aquesta illa és curiosa ja que fins el 1741 va ser propietat del rei danès que va decidir subastar-la. Van ser els mateixos habitants de l’illa qui li vàren comprar. Va ser llavors quan l’illa començà a prosperar gràcies a la construcció de vaixells. La prosperitat dels seus habitants va promoure l’edificació de boniques cases (cottages) amb la teulada de palla, algunes de les quals han arribat fins els nostres dies.\n18 de desembre de 2019 / 0 Comentaris\nKorsor i Nyborg: els dos extrems del Pont Gran Belt\nKorsor i Nyborg son dos petites ciutats que actualment es troben en cada un dels extrems del Pont penjat del Gran Belt que connecta l’illa deSelàndia amb l’illa de Fionia. Aquest pont que té una longitud de 6,8 kmts fou construït en la dècada dels 90.\nAnteriorment a la construcció del pont s’havia de creuar l’estret del Gran Belt amb un transbordador que sortia de Korsor i Nyborg.\nKorsor és una petita ciutat de l’illa de Selàndia, que s’avista al creuar el pont en direcció a Copenhague, i és per aquesta raó que vam decidir que dedicariem un dia a visitar-la i així ho vam fer.\nKorsor s’esten entre l’estret del Gran Belt i la llacuna de Korsor. Antigament era una ciutat comercial gràcies a la seva ubicació a la vora del mar. Posteriorment es va desenvolupar gràcies a la producció de maons que abastia a una bona part del pais, ja que com deiem en una altra entrada, els maons han estat el material bàsic de la construcció per la carència de muntanyes a Dinamarca, i per tant l’absència de canteres per l’extracció de pedra.\nNosaltres vàrem aprofitar per dinar en un restaurant self-service que hi havia a la vora del mar. La ciutat no és gran cosa però les vistes dels voltants són motiu suficient per visitar-la.\nNyborg és la ciutat que es troba a l’altre extrem del pont, a la illa de Fionia. La ciutat es va construir al voltant del Castell de Nyborg que dona el nom a la localitat. Nyborg vol dir Castell Nou.\nNyborg és una ciutat típica danesa amb carrers empedrats i cases de maons vermells. Pasejar pels seus carrers sense masses pretensions de visitar grans monuments sino tan sols pel plaer de voltar, entrar a les seves botiguetes i prendre alguna cosa en alguna de les seves terrasses és una satisfacció. El dia invitava a sortir i els carrers estaven plens de gent que gaudia, com nosaltres, d’un típic dia d’estiu.\nImatges de Nyborg\nImatges de Korsor i l’estret del Gran Belt\n2 de desembre de 2019 / 0 Comentaris\nKoge, la ciutat que té el far més antic de Dinamarca\nKoge és una ciutat que es troba a uns 60 kmts al sud de Copenhague. Fundada al 1288, Koge ha estat l’escenari de diversos fets luctuosos com la Batalla de Koge l’any 1807 entre les tropes daneses i angleses. L’any 1527 es va construir a Koge un entramat en fusta format per diverses barraques que avui dia son la seu de la Biblioteca pública de la ciutat.\nA la plaça principal hi ha una estàtua del rei Frederik VII i en aquesta plaça es on es fa el mercat, mercat que té un munt de paradetes de tot tipus de productes de la terra.\nNosaltres vàrem ensopegar un dia de mercat, acompanyat d’un sol radiant. L’ambient era festiu i alegre i invitava a passejar pels seus carrers i fer algunes compres. Es evident que els danesos saben gaudir dels dies assoleiats. La gent era molt amable i atenta. Inclús vàrem entrar en una botiga de roba on la mastressa ens va ensenyar el pati de casa seva perquè veiessim com estaven construïdes les cases antigament. La seva tenia més de 300 anys.\nVàrem dinar en un petit restaurant a la mateixa plaça central per un preu molt raonable. És evident que un cop surts de la capital o dels llocs més turístics del país tot és molt més econòmic.\nTot i que Koge no sortirà a les guies de les localitats més turístiques de Dinamarca val la pena visitar-la pels seus carers empedrats ple de racons sorprenents on perdre’t, pels seus edificis d’entramat de fusta i el seu port.\n19 d'octubre de 2019 / 0 Comentaris\nRoskilde, antiga capital de Dinamarca\nDesprès de 3 dies visitant la ciutat de Copenhague, aprofitàrem per visitar Roskilde que es troba relativament a prop de la capital.\nEl primer que ens va cridar l’atenció per anar-hi va ser la visita al museu viking que es troba al port de la ciutat. Però posteriorment vàrem adonar-nos que hi ha altres motius pels quals és interesant la visita a aquesta ciutat.\nRoskilde va ser durant molt de temps la principal ciutat i seu eclesiàstica del país (ciutat vikinga per excel·lència). De fet a la seva Catedral estan enterrats tots els monarques danesos. Aquesta majestuosa Catedral que data del segle XII està construïda, com la major part d’esglèsies del país, amb maons, ja que la total absència de muntanyes fa imposible la construcció en pedra. Val molt la pena visitar-la per dintre ja que es poden observar les tombes dels diferents monarques. La Catedral domina el skyline de la ciutat i és una de les més importants i visitades del país.\nRoskilde també es coneguda pel seu Festival de Música que acull gent d’arreu del país i també d’altres països propers com Alemània, Suècia, Noruega, etc.\nEl primer que vàrem fer en arribar a la ciutat va ser visitar el museu viking que es troba a la vora del mar. Allà es poden veure 5 vaixells vikings del segle XI que es van reflotar del fiord de la ciutat. També és molt interessant el taller on s’ensenya com es construien aquests vaixells.De fet hi ha artesans fusters que es dediquen avui dia a construir-ne de nous tal com ho feia el poble viking. Així mateix es pot navegar en petits vaixells de fusta (rèplica dels antics vaixells) on son els propis visitants els que els fan moure amb rems tal com es feia antigament.\nEn una altra zona a l’aire lliure, pares i infants poden jugar als antics jocs als que jugaven els seus avantpassats.\nDesprès de la visita vàrem dinar en uns dels restaurants que hi ha a les rodalies. Posteriorment pujarem fins a la ciutat a travès d’uns bonics jardins coronats per la Catedral. Un cop visitarem la Catedral vàrem aprofitar per passejar per la ciutat i coneixer els diferents llocs d’interès i també per asseure en una terrassa i prendre un refresc i gaudir de l’ambient de la ciutat.\nPassejant des del Museu viking fins al centre de la ciutat de Roskilde\n12 de setembre de 2019 / 0 Comentaris\nCopenhague: darrer dia a la ciutat\nEl darrer dia que vàrem visitar la ciutat de Copenhague no vam tenir tanta sort amb el temps. Els moments de sol i de pluja abundant es van alternar pràcticament durant tot el dia.\nAl poc d’arribar el primer que vam fer va ser dinar en un vaixell-restaurant que estava atracat al port. Tenia unes poques taules a coberta on podies menjar mentres gaudies de l’entorn i dels ratjos del sol, sol que aquell dia, s’agraia ja que les temperatures havien baixat considerablement respecte els dies anteriors.\nEl temps ens va donar una treba just l’estona del dinar ja que desprès es va posar a ploure amb ganes i ens vam tenir que eixuplugar sota els parasols de la terrassa d’un bar.\nVarem deixar que escampès per seguir amb la nostra darrera visita. Voliem seguir port avall fins arribar allà on es troba la Sireneta. A mig camí es troba el Palau Reial que vàrem visitar i també vam poder veure el curiós passeig de la guàrdia reial.\nSeguirem amb la nostra visita fins arribar al lloc on es troba ubicada la Sireneta. Rodejada d’una multitud de turistes ja que és la foto obligada del nostre pas per Copenhague.\n10 de juny de 2019 / 0 Comentaris\nCopenhague: passejant per la ciutat\nÉs una delícia passejar sense preses pels carrers del centre de la ciutat de Copenhague. Pels carrers pietonals molta gent caminant en ambdós sentits de la marxa, però sense aglomeracions. Molts turistes però també danesos que aprofiten un calurós i soleiat dia d’agost per anar de compres o, simplement, passejar i prendre alguna cosa en una de les nombroses terrasses que hi ha. Els habitants de Copenhague són un crisol de races i cultures que viuen en harmonia.\nNosaltres vàrem dinar en una d’aquestes terrasses ja que a la major part dels locals dels restaurants, està prohibit entrar amb gossos i nosaltres anavem amb la nostra gosseta Ona. Aquesta és una de les coses que més m’ha cridat l’atenció de Dinamarca, la poca flexibilitat que tenen amb l’admissió de gossos (grans o petits) en restaurants, botigues, etc., al contrari d’altres països com França, Bélgica o Holanda, per anomenar-ne alguns.\nDesprès de dinar seguírem el nostre passeig fins al port on vàrem pujar en un dels vaixell que recorren el port i et mostren la ciutat des del mar. Un dels llocs emblemàtics és allà on es troba l’estàtura de la sireneta on la pots contemplar des d’una altra perspectiva.\nCarrers centrics de Copenhague\nEl port. Passejada en vaixell\n31 de març de 2019 / 0 Comentaris\nCopenhague, la ciutat dels contrastos\nFinalment hem arribat a Copenhague. Ens hem instal·lat al camping que hi ha als afores de la ciutat. El càmping es diu DCU-Absalón Copenhague Camp. Des del càmping al centre de la ciutat pots anar amb transport públic (principalment bus) o també amb bicicleta (si no en portes, al mateix càmping en lloguen). De fet la bicicleta és el mitjà de locomoció per excelència de Copenhague. La ciutat està concebuda per donar prioritat absoluta aquest mitjà de transport. Aquí conviuen en plena harmonia, cotxes, vianants i ciclistes. Aquests darrers compten amb una xarxa completíssima de carril bici i amb la prioritat de circulació en vies i cruilles. Malgrat aixó, Copenhague no dóna la sensació caòtica que es té en altres ciutats com per exemple Amsterdam, si no que tots conviuen amb molt més equilibri i tranquilitat.\nCopenhague és una ciutat que es pot recòrrer a peu amb facilitat. Els carrers són planers i agradables, plens de gent i de botigues. També hi ha molts restaurants i cafeteries on dinar o fer un moix. Alguns dels restaurants et sorprendran pel seu preu econòmic. Hi ha molta gastronomia asiàtica i , sorprenentment mexicana, al marge, evidentment, de les especialitats autòctones. Teniu en compte però, que si viatgeu amb gos, a la major part dels restaurants no us deixaran entrar a l’interior amb la vostra mascota. Dinamarca, sorprenentment, amb diferència amb altres països com França o Bélgica, no són massa permisius amb els gossos i a molts llocs no els deixen entrar. Un dels llocs que va cridar l’atenció que no deixessin entrar amb la nostra gosseta va ser la botiga Lego on vàrem tenir que entrar per separat el meu marit i jo per poder visitar-la.\nEl primer dia vàrem anar des del centric barri on es troben els Jardins del Tívoli fins al port de Nihavn, pasejant pels carrers comercials plens de botigues, cafeteries i terrasses on fer una pausa per descansar i seguir el camí. Aquest barri s’anomena Stroget i és el barri comercial per excelència de la ciutat.\nVàrem passar per la Radhnspladsen on es troba l’estàtua de Hans C. Andersen i la Plaça de l’Ajuntament. L’edifici de l’Ajuntament és molt característic ja que està construit amb maons vermells la qual cosa li dona un color molt peculiar que crida l’atenció als que no som d’aquestes latituds. De fet el maó és el material de construcció per excel·lència ja que a Dinamarca, al no tenir muntanyes, no hi ha canteres.\nEl Port de Nihavn està ple de gent a totes hores. El tret principal d’aquest barri és la història, la gastronomia (està ple de restaurants) l’oci i la vida nocturna. El port va ser construït al segle XVII com a entrada a Copenhague de comerciants i mariners. A ambdues bandes del port hi ha les típiques façanes de colors que apareixen en multitud de fotografies de la ciutat. Un d’aquests edificis (el número 20) és on va viure Andersen. Altra característica són els vaixells de fusta que fan d’aquest indret un autèntic museu a l’aire lliure.\nDes d’allà surten vaixells de diverses companyes que ofereixen recorreguts per l’extens port de la ciutat i també a les illes properes.\nA Nihavn podeu trobar una ancla de grans proporcions anomenada Mindeankeret, construïda en honor als 2000 mariners danesos que vàren perdre la vida durant la Segona Guerra Mundial.\nUn altre indret molt interessant per visitar és el barri de Christiania, comunitat de caire hippie. Chistiania és un espai d’autogovern que es va proclamar independent de Dinamarca i per extensió de la Unió Europea. Té el seu propi govern, infraestructura i comerços. Hi viuen unes 1000 persones que es gestionen independentment, al marge de les lleis daneses. Es va crear l’any 1971 sobre una vella caserna militar, els barracons de la qual es van adaptar a vivendes particulars per iniciativa d’un moviment social anomenat Provo que va proposar apropiar-se d’aquest lloc. Sovint pateixen ostigacions per part de la policia danesa pel tràfic de marihuana i altres drogues. Cal tenir en compte que no està permès fer fotografies per la qual cosa s’ha d’actuar amb molta discreció. Els comerços d’aquest barri son molt més econòmics ja que estan lliure d’impostos.\nUna altra visita obligada és la Sireneta d’Andersen. Tot i que l’estàtua no medeix més d’un metre, és el lloc més característic i fotografiat de la ciutat Es va crear a principis del segle XX per Edvard Eriksen per encàrrec de la família propietària de la cervesa Carlsberg.\nDurant el passeig bordejant els diferents molls fins arribar a l’indret on es troba la Sireneta podreu visitar el Palau Amalienborg, residència oficial de la familia reial. Al mig de la plaça d’entrada al Palau podreu admirar l’estàtua de Frederik V que va ser el seu fundador i el canvi de guàrdia que és realment curiós de veure.\nCopenhague és una ciutat relativament tranquil·la que va passar de ser un poblet de pescadors a erigir-se en la capital del pais.\n(fotos realitzades per Jaume Ques)\nCentre comercial i Ajuntament de Copenhague


El Bosc de les Creus\tDestacats\nEl primer dia que vaig veure aquest paisatge desolador, ple de creus, com si es tractés d’un enorme cementiri, em va commoure profundament. Aquell bosc, verd i frondós en el seu dia, ara era una muntanya plena d’arbres calcinats.\nL’any 2015 un incendi va cremar 1.293 hectàrees d’un bosc, produint una gran pèrdua natural i afectant els municipis d’Òdena, Castellfollit del Boix, Sant Salvador de Guardiola i el Bruc, sobretot aquest últim.\nLa idea del Bosc de Creus va néixer en la ment d’en Marc Sellarès, un bomber llicenciat en Belles Arts, per la necessitat que va sentir d’exterioritzar els seus sentiments cap a aquell bosc que havia format part de la seva infantesa.\nLa seva intenció va ser retre tribut a tots aquells arbres morts, transformant el lloc en un bosc de creus de fusta cremada. En total va construir 1.293 creus, una per cada hectàrea cremada, tasca en la qual es va invertir un any. L’última creu, de 12 m d’alçada, la va construir el 26 de juliol del 2016, just un any després que comencés l’incendi. Aquesta monumental obra artística ocupa una superfície de 4 hectàrees i està emmarcada dins l’anomenat land art (“art de la terra”), que integra les obres en el paisatge, realitzades amb materials naturals.\nEl Bosc de les Creus ha captat l’atenció de molts mitjans de comunicació de tot el món, arribant a la portada del Wall Street Journal, a directors de cine, que hi han rodat curtmetratges i videoclips, i a fotògrafs de renom de tot el món, com Tino Soriano, del National Geographic Society.\nÉs un lloc que us recomano visitar i, si us atreviu, val la pena fer-ho especialment una nit de lluna plena. Quan hi passeges, dóna la sensació de trobar-te en un indret on ha tingut lloc una terrible batalla, amb les muntanyes de Montserrat al fons.\nSortint des de l’estació de la Renfe de Manresa, cal agafar la carretera C-37z, direcció Igualada. Abans d’arribar-hi ens desviarem i agafarem la carretera BP-1101, direcció El Bruc. Entre el km 6 i el 5, poc després de passar la cruïlla que va a la urbanització de Ca l’Esteve, es pot veure ja aquest bosc a mà dreta, sobre la carretera.\nFotografía: Nuri Rodriguez-Arias\nMés en aquesta categoria: « Camí de l'Últim Càtar: 5a etapa Castellbó - Sant Joan de l'Erm La font del Bisbe, una ruta amb cotxe »


Barcelona, 08024 Espanya Get Directions\n19/03/2021 19 març - 05/12/2021 Avui\n19 març @ 18:30 - 20:30\nWax and Boogie trio\nWax & Boogie, és una formació especialitzada en el boogie woogie dels 30, el swing dels 40, i el Rythm and Blues dels 50. A l'front, la terrible veu de Ster Wax. Lavern Baker, Ruth Brown o Big Maybelle, les seves grans influències. A el piano David "Boogie" Giorcelli, un dels més seriosos exponents de […]\n24 març @ 19:00 - 21:00\nLust n’ found (Early blues)\nLust 'n' Found neix de la trobada a Barcelona entre Elias babad (guitarra i veu) i Quico Hernandez (Washboard i veu). Després de diverses trobades improvisats, decideixen unir forces i elaboren un repertori en el qual s'inclou el early blues, el gospel i el ragtime, homenatjant a artistes com Reverend Gary Davis i Blind […]\n7 abril @ 19:00 - 21:00\n9 abril @ 19:00 - 21:00\n14 abril @ 19:00 - 21:00\nMarina Tuset és una cantant i compositora barcelonina. És una bomba de talent llista per explotar a Xiuxiueig Barcelona! Estils soul / jazz / pop.\n7 maig @ 19:00 - 21:00 Recurring\n21 maig @ 19:00 - 21:00 Recurring\nPoyo Moya (piano) Oriol Fontanals (contrabaix) Ray Alcover Jr (bateria) + Convidat: Pat O'Brien (veu) Estils: Blues, Ragtime, Swing & Jazz Obertura de les portes 19h. S'agraeix la puntualitat. Sala Susurro OBLIGATORI L'ÚS DE LA MASCARETA!!!\n28 maig @ 20:00 - 22:00 Recurring\nFlavio Rigatozzo Martin J.Merino Poyo Moya TotaBlues és una banda de Blues tradicional, estil "south-side sound", que reprodueix el Blues elèctric més autèntic i tradicional dels anys daurats de Chicago. Sota la influència d'harmonicistes com James Cotton, Sonny Boy Williamson o Jimmy Reed i de grans bluesmen com Muddy Waters, Howlin 'Wolf o Willie Dixon, […]\n4 juny @ 20:00 - 22:00\nSweet Marta & Jonny Big Stone – Special guess : Óscar Rabadán\n11 juny @ 20:00 - 22:00\nPoyo Moya trio +Carla Sunday\nPoyo Moya (piano) Oriol Fontanals ( contrabaix) Regi Villardel (bateria) Carla Sunday (Veu) Estils: Blues, Boogie Woogie, Ragtime, Swing &Jazz Apertura de portes 20h30. Concert a las 21h. Sala Susurro OBLIGATORI L'ÚS DE LA MASCARETA!!!\n25 juny @ 22:00 - 23:55\nPoyo Moya (piano) Oriol Fontanals (contrabaix) Ray Alcover Jr (bateria) + el nostre estimat Pat O'Brien (veu) Estils: Blues, Ragtime, Swing & Jazz Concert 22h. S'agraeix la puntualitat. Sala Susurro OBLIGATORI L'ÚS DE LA MASCARETA!!!\n30 setembre @ 21:30 - 23:55\nPoyo Moya Carla Sunday Martín Burgués Concert 21:30h. S'agraeix la puntualitat. Sala Susurro Com sempre per accedir a la compra / reserva/ info el enllaç està al apartat “Mostra els detalls” on posa “View Website –>” Si vols ballar mes blues, el diumenge tens Blues a les Alçades Recorda que al calendari de la BCNswing […]\n7 octubre @ 21:30 - 23:30\nJam de Blues amb Carla Sunday & The Chickens Preu: Entrada General: 10€ Alumnes Blue Move: 7€ (demanar cupó de descompte a l'escola)\n13 octubre @ 21:30 - 23:30\n20 octubre @ 21:30 - 23:30\nStill Life neix de la fusió de l'violí i la veu. João Silva (Portugal) a el violí i Margherita Abita (Itàlia) a la veu volen sobre melodies i loops creats en temps real, proporcionant una atmosfera màgica i magnètica. La influència de l'Jazz, World Music i Pop Music resulten en cançons originals, fusionant aquests estils […]\n11 novembre @ 21:30 - 23:55\nPoyo Moya Trio en col·laboració amb l'escola Bluemove Concert 21:30h. S'agraeix la puntualitat. Sala Susurro Aforament limitat i ball amb mascareta. Com sempre per accedir a la compra / reserva/ info el enllaç està al apartat “Mostra els detalls” / "Accés a la Web" on posa “View Website –>” Recorda que el diumenge […]\n17 novembre @ 21:30 - 23:30\nLust 'n' Found neix de la trobada a Barcelona entre Elias babad (guitarra i veu) i Quico Hernandez (Washboard i veu). Després de diverses trobades improvisats, decideixen unir forces i elaboren un repertori en el qual s'inclou el early blues, el gospel i el ragtime, homenatjant a artistes com Reverend Gary Davis i Blind Blake […]


L'Hèrcules jugarà contra la Ponferradina primer al Rico Pérez i la Nucia jugarà el partit d'anada a domicili contra el Linares - À Punt\nL'Hèrcules jugarà contra la Ponferradina primer al Rico Pérez i la Nucia jugarà el partit d'anada a domicili contra el Linares\nEn plenes fogueres, l'Hèrcules rebrà la Ponferradina en l'anada de la final per ascendir a Segona Divisió.\n17 de juny 2019 - 21:15\nDiumenge a les 20:00 h, al Rico Pérez, es voran les cares dos dels millors equips de la categoria per pressupost i per plantilla. Molt s'ha parlat del que convenia més. El sorteig ha volgut que el partit coincidisca amb nombrosos actes programats de la festa gran d'Alacant. Tot i això, des del club, es treballa per omplir el Rico Pérez, encara que el partit decisiu es jugarà a El Toralín.\nJavier Portillo, director esportiu de l'Hèrcules, ha valorat el rival: "És un dels equips més potents de la categoria. És capaç de fer molts gols i rebre'n pocs. Tenen un dibuix clar i és molt sólid. Té un gran pressupost i és perillós". Quant a l'ambient que es vol crear al Rico Pérez: "Volem que l'estadi fregue el ple. Sols imagine un Rico Pérez ple com en Primera Divisió", ha remarcat.\n"No entre a valorar si és millor jugar el primer partit a casa o fora. És el que ha tocat", afirma Portillo.\nLa Nucia - Linares\nPer la seua part, la Nucia s'enfrontarà al Linares en l'eliminatòria definitiva per ascendir, per primera vegada en la seua història, a Segona Divisió B. El partit d'anada el jugarà a l'estadi Municipal de Linarejos diumenge, mentre que la tornada es disputarà al Camilo Cano, el 30 de juny, també diumenge.\nL'entrenador de la Nucia, Miguel Ángel Martínez, considera que el Linares és un dels grans de la categoria: "Quan comença la competició esperes no creuar-te amb equips històrics com el Jaén, l'Algesires, Sestao o el mateix Linares. Ens tocarà fer un bon treball per a guanyar i ascendir". El conjunt de la Marina Baixa tornarà a jugar el partit de tornada a casa. "Sempre és millor jugar el partit de tornada a casa. En els emparellaments anteriors ens va anar bé jugar l'anada fora. Esperem donar continuïtat a esta dinàmica contra el Linares", afirma Martínez


Carles Roman exposa al Gavià, de l'Escala, per primera vegada - Empordà\nCarles Roman exposa al Gavià, de l'Escala, per primera vegada\nL'il·lustrador hi presenta una selecció d'obra que permet al visitant copsar tot el procés d'un còmic\nC.V.B. 03.08.2020 | 19:35\nDetall del cartell de l'exposicó\nUna il·lustració no és una obra que habitualment s'exposi. Com diu el creador Carles Roman «no està pensada per això, no és una obra d'art en si, sinó una obra per a ser impresa». Ara, però, Roman té l'oportunitat de mostrar aquestes obres incompletes o amb correccions per fer o marcades, també altres de concloses, a l'edifici del Gavià de l'Escala, un dels dos espais cedits per l'Ajuntament perquè els artistes locals difonguin el seu treball. L'altre espai és el castell Carolingi de Sant Martí d'Empúries on exposa l'obra de Marc Torrent.\nCarles Roman hi presenta pàgines originals a llapis i a tinta, esbossos, làmines impreses digitalment d'il·lustracions i làmines pintades a mà sobretot al voltant de tres dels seus personatges fetitxes: el Drac Català, Fabi i Fedó. Tot això s'acompanyarà amb làmines ja completes i una mostra dels còmics que Roman ha publicat fins al moment. Ell reconeix que, a banda de ser la seva primera exposició individual, «en un edifici amb encant i proper on pot anar a peu», és una oportunitat per mostrar «l'esquelet, l'essència de l'obra que després arribarà al lector». A més a més, cal dir que l'artista hi serà tots els dies que duri l'exposició, és a dir, fins al 16 d'agost. En aquest espai i també en el castell Carolingi hi exposaran altres artistes escalencs: Abel Quintana, Chloé Tiravy, Montse Palet, Beni Ballesta, Margarida Genorés, JP Zingre i Gregorio Maestre Gori.\nEl fons de la Fundació Vila Casas\nD'altra banda, dins la línia de potenciar l'art a l'Escala, l'Ajuntament acaba de signar un acord amb la Fundació Vila Casas per portar anualment una exposició del seu fons d'art contemporani a l'Alfolí de la Sal. La primera ja es pot veure aquests dies i fins al 30 d'agost. Es tracta de Rastre i memòria d'Agustí Puig i inclou vint-i-quatre gravats realitzats amb la tècnica de la xilografia.\nD'altra banda, a l'Alfolí de la Sal també han retornat, aquests dies, quasi mig miler de documents, entre ells originals manuscrits, el fons epistolar i revistes, del fons Víctor Català que s'havien dut a restaurar al Centre de Béns Mobles de Catalunya. Es tracta de la segona fase del procés de restauració del fons personal de l'autora que fa tres anys va ser cedit pel seu hereu.


Apartment La Boédette.4 Saint-Martin-de-Belleville França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nApartment La Boédette.4Apartament-, Reberty, Saint-Martin-de-Belleville, França, 73440 - Veure al mapaNotable7,3Basada en 5 comentarisApartment La Boédette.4Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 22 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Les Menuires, Apartment Boedette II Les Menuires és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Les Menuires. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, forn microones per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Les Menuires, el Apartment Boedette II Les Menuires és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Apartment La Boédette.4 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Interhome t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


El nou rànquing internacional d’universitats – Lo Campus diari\nData publicació 4 juny 2014 8 juny 2014 per redacció\nTotes les universitats del món “venen” les seves excel·lències tant a la ciutadania, com a la seva pròpia comunitat universitari, com als estudiants i professionals que potencialment s’hi poden implicar, i un sistema és fer-ho presentant la seva posició com a institució d’estudis superiors en els diferents rànquings universitaris internacionals.\nHi ha un allau de presentacions d’aquests rànquing que les comunicacions institucionals de les universitats ens proporcionen. Tothom és primer o dels millors posicionats en alguna “cosa”, segons quin rànquing és utilitzat. I si això no és així, doncs simplement no ens ho diuen, encara que la universitat sigui indexada.\nNo tots els rànquings tenen el mateix prestigi i fins n’hi ha més subjectius que difícilment donen credibilitat. Les metodologies de classificació són diverses i de diferent utilitat, per això totes les comparacions són difícils i de vegades abusives.\nRecordem a tall d’exemple diferents rànquings: el “QS World University Rankings”, el “Academic Ranking of World Universities (ARWU) – Ranquing de Shanghai”, el “Ranking QS top 50 under 50”, el “SCImago Institutions Rankings Group”, el “CHE-Excellence Ranking” i el que a nosaltres en agrada més i ens crea més fiabilitat, el de la revista anglesa “Times Higher Education” (THE) amb el seu rànquing “THE – World University Rankings”. A més també hi ha algun rànquing espanyol de molt baixa intensitat.\nEnfront tot aquest panorama la Comissió de la Unió Europea, en una conferència de l’any 2008, sota la Presidència francesa de la Unió Europea, es va proposar potenciar una nova metodologia per mesurar les diferents dimensions de l’excel·lència de l’educació superior i les institucions de recerca a Europa i en un context internacional. Amb posterioritat a això, la Comissió Europea va encarregar un estudi de viabilitat sobre un rànquing multidimensional. Aquest estudi, acabat per un consorci d’educació superior i organismes de recerca (conegudes com CHERPA) el 2011, va confirmar que tant el concepte i continuar aplicant una classificació multidimensional eren viables, basades en el treball pilot amb 150 institucions d’educació superior d’Europa i a tot el món . Així va començarel nou rànquing internacional d’universitats: el U-Multirank.\nAquest mes de maig, just abans de les eleccions europees va presentar U-Multirank la comissària d’Educació, Cultura, Multilingüisme i Joventut de la Comissió Europea, Androulla Vassiliou, com una activitat de final de mandat.\nEns han explicat al detall totes les PREGUNTES i RESPOSTES del nou rànquing, que us transcrivim de manera sintètica a continuació\nPer què és U-Multirank un important desenvolupament en l’educació superior?\nEuropa (i el món) necessita una gran diversitat d’institucions d’educació superior que funcionin en diferents àrees, per satisfer les necessitats dels diferents estudiants i diferents necessitats del mercat laboral i de recerca. La informació disponible sobre el comportament de les institucions d’educació superior es centra principalment en universitats d’investigació intensiva, i per tant cobreix només una petita part de les institucions d’educació superior. És essencial disposar d’una gamma més àmplia d’anàlisi i informació, que abasti tots els aspectes del rendiment – per ajudar els estudiants a prendre decisions informades d’estudi, perquè les institucions puguin identificar i desenvolupar els seus punts forts, i per donar suport als gestors de polítiques en les seves decisions estratègiques en la reforma dels sistemes d’educació superior. Una eina de classificació i la informació multidimensional com U-Multirank s’ocupa d’aquestes necessitats d’informació i s’ha demostrat que és factible i àmpliament recolzada per actors de l’educació.\nPer a quins grups objectiu està dissenyat U-Multirank ?\nU-Multirank va ser dissenyat en estreta consulta amb les parts interessades per garantir que compleix amb les diverses necessitats d’informació dels diversos grups destinataris, com els estudiants (futurs i mòbils), els seus pares, mestres i investigadors d’institucions d’ educació superior, els que prenen les decisions en les institucions ( presidents, vicerectors, rectors, degans de les institucions), els empresaris, etcètera . Aquesta informació es proporciona mitjançant una eina web interactiva fàcil d’utilitzar i que es poden utilitzar de forma flexible tots els usuaris.\nQui lidera U-Multirank ?\nU-Multirank es desenvolupa i implementa en la iniciativa de la Comissió Europea per un consorci independent dirigit pel Centre for Higher Education (CHE) a Alemanya i el Center for Higher Education Policy Studies (CHEPS) de la Universitat de Twente, als Països Baixos . El consorci està encapçalat pel Professor Dr Frans van Vught del CHEPS i el Professor Dr Frank Ziegele del CHE. Altres organitzacions associades inclouen el Centre for Science and Technology Studies from Leiden University (CWTS), Catholic University Leuven, Elsevier, the Bertelsmann Foundation, l’organització consultiva estudiantil “Push” i l’empresa de programari Folge 3. A més hi ha altres col·laboradors a diferents nivells.\nQuin és el pressupost de funcionament d’U-Multirank ?\nEl projecte U-Multirank rep finançament inicial a través del Programa d’ Aprenentatge Permanent de la Comissió Europea (ara Erasmus +) per un període inicial de dos anys ( 2013-2015 ) per un total de 2.000.000 € , amb l’opció de pròrroga per dos anys (2015-2017). El pressupost operatiu total mig de l’U-Multirank és de 1 milió d’euros per any . L’objectiu és que una organització independent per administrar el rànquing en un model de finançament sostenible a partir de llavors. A més les institucions que participen en U-Multirank suportaran les seves pròpies costes operatius de recol·lecció de dades que variaran depenent de la sofisticació dels seus sistemes d’informació de gestió interna.\nQuin tipus d’institucions s’inclouen en U-Multirank ?\nU-Multirank actualment inclou més de 850 universitats de 70 països de tot el món . Prop del 62% d’aquestes institucions són d’Europa, 17% d’Amèrica del Nord, 14% d’Àsia i el 7% d’Oceania, Amèrica Llatina i Àfrica. Mentre que altres rànquings mundials se centren principalment en 400-500 de les universitats de recerca del món (només al voltant del 2-3 % del total mundial de les universitats ), U-Multirank cobreix una gamma molt àmplia en termes de perfils institucionals: petites escoles superiors especialitzades, art i acadèmies de música, escoles tècniques, universitats agrícoles, universitats de ciències aplicades, així com universitats integrals de recerca, etc.\nQuantes universitats i facultats estan incloses en el rànquing de 2014?\nEl nombre total actual de les institucions d’educació superior és més de 850, amb més de 1.000 facultats i 5.000 programes d’estudi en els camps de l’enginyeria elèctrica i mecànica, ciències empresarials i de la física de més de 70 països. Per a totes les 850 institucions d’U-Multirank inclou dades bibliomètriques i de patents de bases de dades a disposició del públic com ho fan algunes de les altres classificacions de les universitats mundials. Les mesures d’acompliment (indicadors) sobre les dades bibliomètriques es basen en un recompte de les publicacions científiques produïdes pel personal acadèmic d’una universitat i el nombre de vegades que aquestes són citades en altres publicacions. De les institucions de 850 inclosos en U-Multirank més de 500 són dades globals facilitades per al 2014 per aquest rànquing.\nCom van ser els 2.014 camps d’estudi seleccionats ?\nTres dels quatre camps (estudis empresarials, enginyeria mecànica i enginyeria elèctrica) van ser inclosos i provats en l’estudi de viabilitat realitzat el 2011. Física va ser afegit com un nou camp que representa les ciències naturals. Els quatre camps van ser revisats i seleccionats pel consorci U-Multirank a través de consultes amb els interessats, incloses les empreses i la indústria , experts en educació superior i representants dels estudiants.\nQuè fa que U-Multirank sigui únic?\nU-Multirank és un instrument multidimensional que permet a les institucions que han d’avaluar una sèrie de mesures d’acompliment individual, fer-ho amb agrupacions de rendiment amb una forquilla que va des de la “A” (molt bé) a la “E” (feble).\nU-Multirank no produeix puntuacions compostes perquè no hi ha una justificació metodològica sòlida per ” sumar” les puntuacions en diverses mesures individuals, o per ponderar-les per produir un únic resultat que s’utilitza en les taules de classificació. Per tant, U-Multirank proporciona comparacions transparents i no una simplificada taula de la lliga del rànquing.\nLes taules de classificació poden satisfer les necessitats dels mitjans de comunicació per als titulars (” El número u és …” ); però, tendeixen a exagerar les diferències de rendiment entre les universitats i proporcionen una falsa impressió d’exactitud (“el número 27 és millor que el número 29″, però en realitat les diferències entre les dues posicions podria ser marginal) . Una altra característica clau d’U-Multirank és que permet als usuaris especificar el tipus d’institucions que volen comparar (pel que fa a les activitats a què es dediquen) . Això assegura que les comparacions institucionals són de ” igual a igual” i no ” pomes amb taronges “. Els usuaris poden decidir quines àrees d’actuació inclourant en la comparació del grup seleccionat d’universitats; d’aquesta manera U-Multirank produeix rànquings personalitzats.\nCom ajuda O- Multirank usuaris comparar institucions similars (“igual a igual”) ?\nUn punt bàsic de partida d’U-Multirank és que no té gaire sentit comparar les actuacions de les institucions que tenen completament diferents les seves missions i perfils d’activitat : per exemple , per comparar una especialitat, que està orientada de forma regional, com un grau d’una Facultat de Tecnologia de la Informació amb una de les de les universitats líders en recerca del món . Una de les primeres coses que els usuaris se’ls demana fer quan utilitzen el Web com a eina, és seleccionar les característiques de les universitats que els agradaria comparar.\nPer a això U-Multirank utilitza un conjunt indicadors desenvolupats per CHEPS en el seu instrument U-Map ( www.u-map.org ) per “mapejar” els perfils d’activitat de les universitats : les diferents activitats que les diferents universitats estan compromeses , o el que les diferents universitats fan (en lloc de la forma en què ho duen a terme). Aquestes mesures de “mapeig” inclouen el nivell de graus que s’ofereixen, les àrees de la Universitat que ofereix, la proporció de graduats i estudiants internacionals i la mida i l’antiguetat de la institució. Una vegada que l’usuari ha realitzat aquesta selecció de l’eina web es mostrarà la informació de rendiment només per a les universitats que compleixin amb aquests criteris d’assignació .\nCom mesura U-Multirank rendiment ?\nU-Multirank abasta cinc dimensions d’actuació : ensenyament i aprenentatge, de recerca, de transferència de coneixements, l’orientació internacional i de compromís regional; es tracta d’una classificació multidimensional. L’acompliment en cada dimensió s’avalua a través d’una sèrie d’indicadors, amb les institucions classificades per separat en cada indicador individual. A cada indicador institucional es classifiquen en cinc grups : de la ” A” (“molt bé”) a la “E” ( feble ). Els perfils es presenten a dos nivells: per a la institució en el seu conjunt i com a nivell dels diferents camps disciplinaris (el 2014 els camps són l’enginyeria mecànica i elèctrica , l’empresa i la física).\nCom U-Multirank mostra el rendiment de les institucions ?\nU-Multirank no crea una puntuació global, ja que això no permet comparacions justes i transparents. A diferència de molts altres rànquings, U-Multirank no intenta classificar les universitats en llistes numerades o presentar les 100 universitats per ser les millors del món. La metodologia bàsica d’U-Multirank és multidimensional que permet l’exercici institucional d’avaluar cada indicador individual en termes de cinc grups d’actuació que van des de la “A” (molt bé) a la “E” (feble). Aquest mètode permet als usuaris veure les fortaleses i debilitats d’una universitat específica. Els usuaris tenen diferents preferències pel que fa a la pertinència de les mesures de rendiment. En funció de la seva selecció personal de les mesures de les diferents institucions que es desenvolupen millor que altres. El càlcul dels grups de rendiment per a cada mesura es basa en la mostra completa de les institucions. El rendiment en les mesures triades es mostra a les taules on l’usuari pot ordenar les institucions seleccionades de diferents maneres (pel nombre de puntuacions més altes “A” , pel rendiment sobre una mesura específica o, simplement, en ordre alfabètic per nom de la universitat).\nQuines són les mesures de rendiment / indicadors ?\nLes mesures de rendiment o indicadors són els diferents àmbits de la gestió universitària que s’utilitzen en U-Multirank alhora de comparar universitats. Una llista completa d’aquestes mesures d’acompliment, així com les seves definicions es pot trobar al lloc web d’U-Multirank .\nCom U- Multirank recull les seves dades ?\nLes dades incloses en U-Multirank provenen de diverses fonts: la informació subministrada per les pròpies institucions, les dades de les bases internacionals bibliomètrics i de patents de dades i enquestes realitzades a més de 60.000 estudiants a les universitats participants – una de les mostres d’estudiants més gran en el món. En oferir aquesta gran quantitat de dades U-Multirank proporciona àmplia informació als seus usuaris.\nQuins són els indicadors bibliomètrics ?\nEls indicadors bibliomètrics busquen mesurar la quantitat i l’impacte de les publicacions científiques i es basen en un recompte de les publicacions científiques produïdes pel personal acadèmic d’una universitat i el nombre de vegades que aquestes són citades en altres publicacions . Les anàlisis bibliomètrics en U-Multirank es basen en una extensa base de dades verificades en publicacions acadèmiques – the Thomson Reuters data base. El partner d’U-Multirank CWTS (Centre for Science and Technology Studies) at Leiden University és responsable de totes les dades bibliomètriques.\nL’EINA WEB: http://www.umultirank.org\nCom són els resultats que U- Multirank publiquen?\nUna característica distintiva d’U-Multirank és que és guiat per l’usuari. Els resultats es publiquen en una eina web interactiva, que ofereix diversos punts d’entrada per a diversos usuaris objectiu. El lloc web d’U-Multirank comença demanant als usuaris indicar els tipus d’universitats o programes que els interessen i els agradaria comparar. Després, els usuaris se’ls demanarà de triar les mesures de rendiment de les universitats que són importants per a ells. D’aquesta manera U-Multirank ofereix possibilitats gairebé il·limitades per als diferents usuaris per desenvolupar classificacions personalitzades que s’adaptin als seus diferents interessos .\nCom puc trobar els resultats ?\nLa nova eina web d’accés lliure U-Multirank ofereix als usuaris la possibilitat de comparar les institucions d’educació superior dels perfils similars amb un toc personalitzat. Ofereix quatre pistes principals amb moltes possibilitats per als usuaris treballar amb la classificació . La “pista estudiantil” permet als estudiants comparar els programes d’estudi o universitats de la seva elecció, i té un enfocament especial en l’ensenyament i l’aprenentatge . La “pista comparar” permet als usuaris comparar les institucions d’educació superior dels perfils similars o fer comparacions amb una institució específica en ment. El ” d’un cop d’ull ” permet als usuaris veure el perfil de rendiment de tota una institució seleccionada. A més, el consorci U-Multirank ha creat tres ” classificacions readymade “. Aquests són exemples de com un usuari pot comparar les institucions amb perfils similars en un grup seleccionat de mesures. Les tres classificacions readymade inclouen una Research and Research Linkages Ranking, an Economic Involvement Ranking and a Business Studies Programmes Ranking.\nPer què hi ha llacunes o gaps en els perfils i pàgines de resultats?\nHi ha dos tipus de llacunes en les dades visibles a la eina web. L’un és una ” marca de guió” ( – ) , que indica que les dades ( vàlids) no estan disponibles . Això vol dir que la institució no comptava amb les dades disponibles en el moment de la presentació o que les dades no passen les nostres regles de verificació. Així que fins i tot si les dades rellevants per a alguns indicadors no es disposa d’això no impedeix que una institució de participar i ser visible en U-Multirank . El segon tipus de gap s’indica amb una ” X” , el que significa que no era aplicable a la institució de les dades. Per exemple , una institució que només ofereix graus i mestratges no estaria en condicions de proporcionar les dades que s’apliquen a un programa de doctorat\nEL DESENVOLUPAMENT FUTUR\nQuins són els nous camps d’estudi per al 2015 ?\nEl 2.015 s’inclouran la psicologia, les ciències de la computació i la medicina. Altres camps d’estudi com les ciències socials i les humanitats s’afegiran en els propers anys.\nQuantes institucions seran coberts en el rànquing de 2015 ?\nPer el 2015 l’objectiu és 150-250 noves institucions o un total de 1.000-1.100 universitats pel proper març.♦


Iniciació a la Fotografia | Cursos i tallers a Fuga\nDocent: Mireia Bordonada\nHoraris: dijous de 11 a 14h o de 18 a 21h\nEn aquest curs aprendràs a treure el màxim rendiment al teu equip fotogràfic. Si vols començar a dominar la fotografia, has de sortir del mode automàtic. En el curs d “Iniciació a la Fotografia”, aprendràs a utilitzar amb criteri tots els dispositius tècnics de la màquina i podràs treballar en mode manual. L’objectiu és obtenir un mètode de treball eficaç per a ser àgil en el moment de disparar fotografies.\nLa tècnica és una part fonamental de la fotografia però no ho és tot. Aquest curs t’obrirà els ulls al mitjà fotogràfic, coneixent treballs de fotògrafs que analitzarem a classe.\nAprendràs a llegir imatges mitjançant l’anàlisi del llenguatge visual i a utilitzar-lo per a traduïr les teves idees a fotografies. En aquest curs aprendràs com la càmera fotogràfica pot ser una aliada idònia per a desenvolupar les teves capacitats expressives i creatives. Per aquest motiu, cada alumne realitza un projecte personal durant el curs, tutoritzat per la professora. Els projectes es presenten en un acte públic i festiu al CFD al final del curs.\nUna part fonamental del curs és la pràctica. Cada tema s’experimenta amb exercicis individuals i col·lectius, sota les guies de la docent. A més, l’alumne realitza exercicis fora de l’horari de classe que són revisats per la professora.\nLa fotografia, un cop feta, necessita ser processada i optimitzada segons la utilitat que li volem donar. Aquest pas és imprescindible si treballem amb fotografia digital. En aquest curs aprendràs com post produir imatges amb Photoshop, com gestionar el teu arxiu fotogràfic amb Bridge i com obtenir la màxima qualitat fotogràfica amb el processament d’arxius RAW. Tindràs uns coneixements bàsics per a cobrir tot el procés de la imatge digital.\nAquest curs està dirigit a persones sense coneixement previ de fotografia o que vulguin repassar les nocions bàsiques que ja tenien. Si ja domines la tècnica, et recomanem que estudiïs el Curs de Fotografia Avançada.\nUna classe setmanal de 3 hores amb un grup reduït. El nostre compromís és recolzar-te en el camí de l’aprenentatge, per això apostem per un bon ambient de classe i docents de confiança i propers. A les classes s’utilitzen metodologies dialogants i participatives.\nEstudiar a Fuga significa participar en una comunitat d’aprenentatge que excedeix les hores setmanals de classe. Des de Fuga organitzem visites, exposicions, projectes, conferències i festes, participem en múltiples esdeveniments de la xarxa fotogràfica i a tots hi estàs convidat.\nEl procés fotogràfic\nLa llum: característiques / tipus de llum / ombres / intensitat de la llum i distància / l’ull humà\nLa càmera: la càmera obscura / tipus de càmera / controls de les càmeres / l’enfoc / l’exposició / el diafragma / l’obturador / llei de reciprocitat / profunditat de camp / efecte de moviment\nÒptiques: tècnica i narrativa\nMesura de la llum: objectiu de l’exposició / llum incident i reflectida / tipus de fotòmetres / tipus de mesures / contrast d’escena i contrast d’il·luminació / control del contrast / introducció al sistema de zones\nSintaxi visual: alfabetització visual / anatomia del missatge visual / composició / anàlisi de la imatge\nConceptes bàsics de la imatge digital: formats d’imatge, tamany d’arxiu, resolució\nIntroducció al retoc amb Photoshop. Interface i ajustos bàsics\nTutorització de projecte\nEl curs es complementa i personalitza amb la lliure elecció d’1 Píndola (4 hores lectives) entre totes les ofertades, sense càrrec addicional.\nOrdinador portàtil amb Photoshop i Bridge instal·lats\n1a edició: d’octubre a desembre de 2019\n2a edició: de gener a març de 2020\n3a edició: d’abril a juny de 2020\nDijous d’11 a 14h o de 18 a 21h\n360€ (+ 30€ quota còmplices) alumnes nous\n*-5% alumnes i exalumnes (vàlid exclusivament per a alumnes de cursos bàsics i superiors).


Entrevista a Víctor Marlet, candidat a la Presidència de la Federació Catalana de Rugby | AVANT\n← Recordeu aquest nom: Hèctor García Velazco\nCopa Quatre Barres aquest dissabte a Tarragona →\nEntrevista a Víctor Marlet, candidat a la Presidència de la Federació Catalana de Rugby\nPosted on 17 Mai 2012\tby Penya AVANT\nDíes enrere, un cop confirmats com candidats a la presidència i junta directiva de la FCR, en Víctor Marlet i l’Ignasi Planas, que opta a la reelecció, varem manifestar que intentaríem entrevistar-los perquè ens expliquessin els seus respectius projectes. De l’Ignasi Planas encara no ens ha donat resposta, que segur serà positiva. D’en Víctor Marlet ja tenim les respostes al qüestionari que li varem enviar. Aquí el teniu:\n1) T’ha sobtat que les eleccions tinguin lloc quasi un any abans del que tocaven? A què creus que es deu aquest avançament?\nSí, potser per motius de mantenir-se 6 anys més de presidència de la FCR, sabent que la normativa està a punt de canviar i tornar a 4 anys el mínim de mandat.\n2) El mínim d’avals per poder-vos convertit en candidats eren quatre, n’heu aportat sis, us han costat aconseguir-los? En teníeu més però no heu volgut ensenyar tots els clubs que us recolzen?\nNo; podríem haver-ne aconseguit més, però creiem que no eren necessaris.\n3) Qui t’acompanya a la candidatura?\nGent del món del rugbi. Sí pots veure la llista són gent amb experiència, tenint en compte que també s’ampliarà la llista de vocals si sortim escollits.\n4) Què us ha dut a presentar-vos front a la candidatura de l’actual president que opta a la reelecció?\nEn que la gestió del rugbi com a tal no ha estat l’adequada, i que això no es podia mantenir més temps.\n5) Tu tens una gran experiència dins del sector, -igual que molts dels que t’acompanyen- fa anys vas ocupar càrrecs a la junta de la FCR i de la FER i has estat President del club bressol del rugby català i espanyol,la Unió Esportiva Santboiana, en què t’afavoreix aquesta experiència?\nEl primer lloc, saber els errors que es van cometre en algunes gestions. En segon lloc, que som gent que pensem en el rugbi, i que si el nivell del nostre rugbi és suficientment alt, serem reconeguts com a potència esportiva, i per “ende”, estar preparats pel nostre país.\n6) Quins aspectes penseu que no s’han fet suficientment bé durant els darrers anys i quines són les vostres idees per canviar-les?\nEl baix nivell de competició. Els nostres seleccionats no juguen a rugbi, i tenim un gran potencial per a fer-ho, tan amb jugadors com amb dirigents. Un altre aspecte important del nostre programa és la tecnificació del nostre esport, per a tenir un professorat qualificat a tots els clubs. Aquestes dues idees són els pilars bàsics de la futura gestió.\n7) En els darrers anys han nascut diversos clubs arreu de Catalunya, quines idees teniu perquè es consolidin?\nEn primer lloc, han de rebre tot el suport de la FCR, tan tècnic com logístic, ja que la única raó de ser de la federació són els clubs.\n8) Quines mesures creieu que s’han d’adoptar per seguir creixent el número de clubs?\nPrimer cal consolidar els clubs actuals i que aquests puguin consolidar-se amb perspectives de futur. D’aquí en naixeran els nous clubs amb unes directrius més marcades.\n9) A quin número òptim de llicències voleu arribar?\nTot i que el nombre de llicències és un índex principal a nivell de l’esport, creiem que és més important consolidar les actuals, augmentant-les de forma progressiva però no lenta, per a no crear unes llicències efímeres que a la llarga no reflexaran el nivell del nostre rugbi. Bones i de qualitat.\n10) Catalunya té un dèficit d’instal·lacions. També la situació econòmica no està per gaires festes, com penseu que es pot solucionar aquest problema?\nPrima la gestió amb les administracions locals, i la FCR ha d’ajudar als clubs a aconseguir que aquestes administracions cedeixen locals per a la pràctica del rugbi. Així com també consolidar un estadi emblemàtic del rugbi català. Tenim alumnes, tenim professors, però no tenim col·legis.\n11) Ja que hi som. Després d’anys de negociacions per trobar un Ajuntament que volgués ubicar-lo al seu municipi, el centre de tecnificació de rugby anirà a Terrassa -ara caldrà veure si els diners promesos encara hi són-, quina és la vostra opinió i quines prioritats ha de tenir el Centre.\nNo conec molt bé com està la situació actual d’aquesta creació; però de fer-se realitat, ha ser el centre neuràlgic de les noves tecnologies aplicades al rugbi i de la seva ensenyança. Control de jugadors i entrenadors.\n11) El sistema de competició català, ha de ser objecte de revisió, de canvis?\nSí. Pensem que s’ha de crear una primera catalana suficientment potent i competitiva; però a la vegada, no desestimar per a res la formació.\n12) El rugby sud català, almenys una majoria, sempre ha tingut posat el ulls al nord, concretament ala USAP. Creieuque aquests l’han encertat en les seves relacions, si és que n’ha de tenir, amb el sud, ? I si n’ha de tenir, com haurien de ser? Si guanyeu, demanareu reunir-vos amb els seus dirigents?\nCrec que no ens hem de limitar únicament amb les relacions amb la Catalunya Nord. Hi han models integrals del rugbi (Irlanda, Gal·les, Anglaterra…) que s’haurien d’aplicar en el nostre país. No podem ser una sucursal de l’USAP, però no per això, no hem de deixar de tenir relació i beneficis mutus.\n13) A Catalunya hi ha bons tècnics. Quines propostes teniu per seguir formant-ne de nous i que assoleixin nivells encara més alts? Creieu que tenir més i millors tècnics, per se, farà que més canalla s’apunti a jugar-hi?\nNosaltres creiem que un bon professor crida a més alumnes, i com hem comentat anteriorment, creiem que és el puntal fonamental de la nostra progressió i formació.\n14) El seven és esport olímpic, s’ha de treballar més a Catalunya en aquesta modalitat? Com?\nTenim jugadors i tècnics coneixedors del rugbi seven, dels que la federació no ha sabut explotar el seu potencial. El seven català pot ser una carta de presentació del nostre país. Si aconseguim que guanyi prestigi a nivell dels fòrums internacionals, serem coneguts.\n15) El rugby femení té un alt nivell a Catalunya, si guanyeu, què fareu per mantenir-lo i per augmentar-lo?\nQuan mires la selecció espanyola, formada en gran part per a jugadores catalanes, em recorda la imatge de l’hoquei patins. Per què no podem ser nosaltres mateixos? Anem a aprofitar-nos d’aquesta situació, en benefici del rugbi femení i de Catalunya.\n16) Sabeu que els darrers anys la FCR ha fet actuacions judicials per ser reconeguda com fundadora dela FIRA. Aracom ara no se li ha donatla raó. Quedenmés instàncies. Si sou escollits, les continuareu?\nSi, continuarem. No renunciarem mai als nostres drets. Pensa que qui va redactar la FIRA fou Baldiri Aleu, un santboià de soca-rel, i no el decebrem.\n17) Seria positiu aquest reconeixement? en què ens afavoriria?\nNo puc ni imaginar-me on podríem arribar. Però hem d’estar preparats per a quan arribi aquest moment. El prestigi no tan sols es guanya als despatxos, sinó també al terreny de joc.\n18) Passem a la competició espanyola, creieu que s’ha de canviar el model de competició?\nSi, pensa que la primera nacional ha de tornar a poder de les federacions per tal de tenir un rugby competitiu en el nostre país, i així augmentar el seu nivell. Les despeses econòmiques que comporta la primera nacional no compensen els esforços dels clubs.\n19) Com segur que ens hem deixat alguna pregunta important, tens l’espai per poder manifestar algun punt del vostre programa que no haguem tocat. No obstant, et demano brevetat.\nQue guanyi el rugbi per sobre de tot.\nMoltes gràcies i, com igualment desitgem a l’altre candidat, molta sort.


El CHV atorga el seu guardó institucional a Osona Contra el Càncer - Osona Contra el Càncer\n09/07/2021 /in Notícies, Novetats, Portada /by osonacontracancer.cat\nDes de la seva fundació, l’entitat ha aportat quasi 4 milions d’euros per contribuir a finançar nous espais, equipaments i programes que han ajudat a millorar la prevenció, detecció i tractament del càncer.\nEl Consell de Govern del Consorci Hospitalari de Vic ha atorgat la màxima distinció institucional a Osona Contra el Càncer (OCC). Un gest amb el qual es vol reconèixer l’esforç, la solidaritat i la constància d’aquesta entitat que ha contribuït en molts dels avenços assistencials i tecnològics implantats al CHV en la lluita contra el càncer.\nL’entrega del guardó a l’entitat que presideix Montserrat Freixer ha tingut lloc aquesta setmana de la mà del president del CHV, Sr. Jaume Portús; el gerent, Dr. Pere Soley; i la cap d’Oncologia i Hematologia, Dra. Marta Parera. Per part d’OCC hi ha assistit també el Dr. Eduard Batiste-Alentorn i Joan Vivet.\n“Sou una peça fonamental per a la institució i per a la comarca”, els ha agraït Portús, subratllant la xifra de 3.800.000 euros que l’entitat ha destinat en la lluita contra el càncer des de la seva fundació. Una ingent tasca de 23 anys per ajudar les moltes persones afectades de càncer, per donar suport als seus familiars i per contribuir a finançar equipaments i programes de prevenció, formació i recerca en una lluita incansable contra aquesta malaltia. El president està convençut que l’agraïment que ha lliurat el CHV a OCC es fa també en nom de totes aquelles persones de la comarca que han pogut superar la malaltia o millorar el seu estat de salut gràcies a tots aquests avenços i programes.\nEls mecenatges més rellevants\nLa contribució d’Osona Contra el Càncer al Consorci Hospitalari de Vic i, de retruc, a la societat osonenca, és molt variada i de gran valor. De manera regular, l’entitat fa aportacions per finançar utillatge assistencial; programes de prevenció i detecció precoç del càncer; projectes de recerca oncològica; formació per a professionals i pacients, o per ajudar a malalts i familiars, entre moltes altres accions.\nA més, contribueix a finançar serveis de suport específics com el Consell Genètic del Càncer o –des de l’any 2020– l’atenció d’una psicooncòloga per abordar els trastorns associats a la vivència, el diagnòstic i el tractament del càncer.\nEn paral·lel, les grans campanyes de mecenatge han estat històricament les seves contribucions més notòries. El president del CHV va voler agrair especialment la campanya per finançar la nova Àrea d’Oncologia de l’Hospital Universitari de Vic, estrenada l’any 2014, i que va reunir 760.000 euros.\nUn altre exemple de solidaritat va ser l’any 2008, quan OCC va lliurar 330.000 euros per comprar un nou mamògraf digital, el qual va permetre millorar la detecció precoç del càncer de mama. El 2016, l’associació va aportar 57.892 euros per posar en marxa el cribratge de càncer de còlon i recte. La implantació d’aquest programa a Osona ha comportat un gran avenç en la detecció precoç d’aquests càncers i, en conseqüència, una millora de la supervivència.\nDurant aquests anys, l’entitat que presideix Montserrat Freixer també ha contribuït a renovar i millorar els equipaments de diferents serveis i unitats del CHV (Anatomia Patològica, Oncologia, Cures Pal·liatives, Urgències). L’any 2019, va ser un dels mecenes que va finançar l’adquisició d’un sistema centralitzat de monitoratge per a Urgències i la UCI i de nous aparells de ventilació respiratòria no invasiva.\nLa peça artística ‘Vèrtebra’\nEl guardó institucional del CHV és l’escultura de bronze anomenada ‘Vèrtebra’, una obra creada l’any 2009 per l’escultor vigatà Enric Pladevall que representa la columna vertebral. En el moment del lliurament del guardó, el president va fer constar que “el significat de les vèrtebres, que aguanten el cos humà, es vol relacionar amb la col·laboració i el suport que donen les persones homenatjades”.\nhttps://osonacontracancer.cat/wp-content/uploads/Guardo_institucional_OCC.jpg 716 800 osonacontracancer.cat https://osonacontracancer.cat/wp-content/uploads/osona-contra-cancer-logo.png osonacontracancer.cat2021-07-09 17:53:172021-07-13 18:03:22El CHV atorga el seu guardó institucional a Osona Contra el Càncer\nOsona contra el Càncer i Casa Tarradellas donen un ecògraf a l’ASSIR... Assemblea General Ordinària


Dijous, 30 setembre 2010. 15:15. Redacció AnoiaDiari.\nDe dilluns a divendres el plat fort torna a ser les notícies locals de l’Alta Segarra i de les comarques properes, cinc minuts després de cada punt horari, així com la desconnexió per fer programació local, que va de 19:30 a 21:00 hores durant la qual s’ofereixen cada dia diferents espais de producció pròpia. Dilluns descobrirem l’últim en Dance amb Nomar Dance, dimarts parlarem d’Una Mica de Tot amb David Palacios, dimecres Rafel Dosantos ens porta el seu Kosmos per parlar de música Folk, dijous escalfarem motors pel cap de setmana amb In Session de Dj. Barbas i divendres ens deixarem endur amb Cat-Sons de Gisela Puntí.\nTot i així, la major part de la programació de producció pròpia es concentra durant el cap de setmana amb espais que els fan possible els col·laboradors. Entre aquests destaca el magazine 'Tres de tot', que s’emet dissabte d’11.30h a 14.00h del migdia i que es repeteix el diumenge en el mateix horari, i que enguany inclou 'l'Informatiu de l'Alta Segarra', l'única possibilitat de conèixer les notícies que realment ens afecten.\nCom les passades temporades, el magazine 'Tres de tot', conduït per Marc Piqué, Vanessa Grau i Angelina Salut, conté l’agenda, la previsió del temps, entrevista d’actualitat, espais dels col·laboradors, tertúlia, humor i imitació de personatges, participació dels oients, etc.\nI enguany, es presenten noves propostes cada setmana. Es repassaran les rutes turístiques pels 12 municipis de l'Alta Anoia, gràcies a la col·laboració del Consorci de Promoció Turística de la contrada, així com es donarà veu a les múltiples plataformes ciutadanes que s'han format darrerament amb un denominador comú, la sobirania del poble català, a la secció 'Seques amb botifarra i l'estatururut'. A més, descobrirem setmana rere setmana que 'No n'hi ha un pam de nét', un recull de notícies que no deixaran indiferent a ningú.\nA més, cal destacar que Ràdio Altiplà passa a ser una ràdio 2.0, connectada permanentment a la xarxa. La modesta renovació de la pàgina web permetrà una àgil i millor comunicació entre els oients i els col·laboradors, que ho podran fer a través de xarxes socials com facebook i twitter, parlar en directe gràcies al xat de la web, escoltar la ràdio a la carta a la plataforma Ivoox o descobrir que escolten els col·laboradors a través de la llista d'Spotify. Amb això, es completa una primera fase de millora del web, que ha de finalitzar amb la instal·lació de la ràdio en directe per internet, per poder escoltar Ràdio Altiplà des d'on es desitgi.\nPer més informació, podeu consultar la nostra pàgina web, on trobareu tota la informació de la Ràdio i la seva actualitat, així com la graella a la mateixa plana o també a www.comemissores.com/radioaltipla.\nGran programa en directe per celebrar 10 anys de Ràdio Altiplà\nLa delegació igualadina del Col·legi d'Advocats atendrà aquest divendres les consultes dels ciutadans gratuïtament\nUnes 300 persones participen en la manifestació convocada per CCOO i UGT


els adolescents reals lamenten la pèrdua de l'edició impresa de la moda adolescent - Adolescent-Voga\nBlanqueig De La Pell\nEls adolescents reals lamenten la pèrdua de l'edició impresa de la pèrdua de Teen Vogue\nAmandla Stenberg cobreix el volum III. Foto: Cortesia de Teen Vogue\nHi ha moltes diferències entre les generacions X, Y i Z, però no deixa de ser que si concediu a un adolescent una subscripció a la revista, retallaran les pàgines, les guixareu a les parets i aixecaran la resta en piles polsoses.\nEmily Odesser, de 17 anys, és una adolescent, i ella va estar força emprenyada en assabentar-se del dijous al matí Teen Vogue Segons s'hauria estalviat la seva circulació impresa, operant en lloc de revista de només digital. Per sort, l’adolescent de Nova York encara té la seva pròpia revista de moda d’engegada en la qual centrar-se, Teen Eye.\n'Teen Vogue va ser el sant grial ', em va dir Odesser per telèfon dijous a la tarda. (Va tenir mig dia.) 'Els vaig dir a la gent a l'escola i que eren com:' Espera, què vols dir? La col·lecciono des de fa anys! ”\nAhir també em vaig trobar a FaceTiming amb una aula plena d'alumnes de secundària de Pennsilvània rural, igual de sorpresos per la notícia. (Va ser el dia de la carrera de Comunicacions, i el meu cosí era el seu professor.) Setze de cada 14 estudiants van dir que es van subscriure a la revista; tres nois van sacsejar el cap, tot i que un va aclarir que li importava molt vestir-se al matí. Una noia, la mare de la qual va obtenir una subscripció, va dir que trobarien a faltar els preguntes i probablement només llegiria més Disset ara en canvi. Com Odesser, tenia un collage de fotos de la revista a la seva paret.\nEl treball digital de Teen Vogue aconsegueix que un públic jove se subscrigui a una revista impresa i ... tanqui l'edició impresa. Bona feina.\nbotiga de carrer alt\n- Scott Smith (@ourmaninchicago) 2 de novembre de 2017\nPer descomptat, hi ha sovint una diferència entre el que els adolescents diuen que volen i el que realment volen. (També acostumen a repetir el que diuen els seus pares.) El grapat d’adolescents que seleccionen els autors amb els quals he parlat pot ser que estimin veritablement les revistes, però molts adults han tingut la ràpida culpa d’aclariments i acomiadaments d’impressions recents per falta d’interès dels joves ' nadius digitals. '\nLes proves les avalen de manera aclaparadora. El 2016, Teen Vogue va anunciar que només publicaria quatre números a l'any, per sota de nou. Al Setembre, Niló va plegar la seva edició impresa. Mentrestant, a partir d’octubre, Teen Vogue ComScore tenia un promig de 8,27 milions de visitants mensuals en línia, segons ComScore, enfront dels 1,4 milions a l’abril de 2015. En comparació, el 2005 tenia un nombre d’alta circulació rècord d’1,5 milions.\nPerò si us fixeu Teen VogueÉs Els números de subscripció, segons els informes, s'han mantingut bastants al llarg dels anys, caient només marginalment. (Segons un altre informe, els números mitjans de venda única, en canvi, estan disminuint constantment. El mateix passa amb les revistes en general.) Així que potser no és que els adolescents estiguin dramàticament menys dedicats a imprimir, sinó que són molt més propensos a llegir en línia. . Això encaixaria amb les tendències nacionals en general: els nord-americans passen només el quatre per cent de les seves hores de consum mediàtic amb impressió, enfront del 20 per cent en ordinadors personals i el 28 per cent en mòbils, segons BoF. Com a resultat, els pressupostos canvien i la impressió renuncia primer a 'nadius digitals'.\nperò si la moda adolescent està deixant d’imprimir, com passaran els nens d’avui en dia a fer collages de moda a les parets del llit\n- Anna Fitzpatrick (@bananafitz) 2 de novembre de 2017\nEn línia no només és popular entre els adolescents (i la resta de nosaltres); és on també sembla que hi ha molts anunciants en el futur. Si bé la despesa en anuncis impresos encara supera el digital, l’únic costat que mostra el creixement digital. En línia, els anunciants també poden arribar a una audiència més àmplia (i més antiga i més rica) del que poden tenir una revista dirigida a adolescents. Això ho sabíem. També sabem que, al final, Condé Nast és un negoci. Però això Teen Vogue Les notícies i les respostes que va obtenir, plantegen la qüestió: són els joves els que tenen la culpa de la caiguda de la lletra? Com compatibilitzem les dades amb l’interès emocional?\nTeen Eye revista fundada per Emily Odesser. Foto de Sophia Wilson.\n'Estic veient que la gent pren cada cop més decisions basades en diners, en lloc de l'art', va dir Odesser a les notícies de dijous, que va afegir que les coses se sentien 'capitalistes'.\nOdesser admet que va obtenir la seva formació en moda a Tumblr i és un gran fan d'Elaine Welteroth, Phillip Picardi i Teen Vogue dot com, però encara no està segur de si el contingut en línia mai tindrà el mateix poder que una revista de moda tangible. 'Crec que una difusió editorial de moda és una de les coses més fantàstiques', va dir sense dubtar-ho.\nLes inclinacions polítiques úniques de la revista física també van afectar els adolescents, que asseguren que els missatges d’apoderament s’enfonsen amb més eficàcia a través de la pàgina impresa. 'És una experiència diferent llegir i celebrar una revista que no està blanca, que en realitat té noies com Yara Shahidi i Tavi Gevinson; conversa obertament sobre sexe i política; i ens ensenya sobre el feminisme interseccional! ” Va escriure Ila Kumar, una jove de 14 anys a Poughkeepsie, Nova York, en un missatge de text des del telèfon de la seva mare ahir. (Deixeu que el rècord es mostri: el seu propi telèfon es va trencar perquè el cas d'Urban Outfitters és 'merda').\nemocionat i nerviós\n'La meva habitació està coberta i està trencada Teen Vogue les pàgines de Yara i Rowan Blanchard, i aquestes imatges són tan inspiradores i poderoses ”, va continuar Kumar. 'La meva mare sempre em diu que no llegeixo prou llibres REAL i que la lectura a l'ordinador no és el mateix, i té una raó.'\nPer a una nena de 14 anys dir que la seva mare té raó, o fins i tot 'una mica' de veritat, és realment alguna cosa. Però aquest és el 2017: els adolescents saben el que passa i Teen Vogue els tracta com ells. El plegament de la revista impresa sembla una falta de fe en els seus seguidors més fidels i un dur recordatori que, malauradament, els cartells de paret inspiradors no paguen les factures.\nMalgrat tot, Odesser segueix esperançat. (Una altra bona raó per escoltar els adolescents.) 'Imagino tantes maneres diferents d’arreglar la indústria de revistes: podem tenir revistes en línia, podem gastar temps i energia i diners creant paper reciclable que també és d’alta qualitat ...” ella -va dir, deixant-se anar. Ara com ara, però: 'El fet de treure creativitat només a la gent no sembla realment la millor manera de fer-ho.'\nCom vaig arruïnar la galeta preferida d’Instagram\nZac Posen està apagant\nLes fotos de paddleboarding nude d'Orlando Bloom no van impressionar Miranda Kerr\nPer a Billy Porter, la Met Met Gala era una jornada laboral mitjana\nUna polsera pot ajudar-te a dormir?\nMelissa Barrera és una ciutat nova\nPer què Kanye West està tan obsessionat amb els Calabàs?\nEl temps que gairebé vaig perdre la feina per tenir relacions sexuals a la feina\nL’oferta Uniqlo de Roger Federer està aprovada per Anna Wintour\nHeu comprat en realitat un número de setembre?


Albert Batlle: “No estaré a la llista dels regidors desapareguts”\nBatlle critica la manca d'inversió històrica a Sarrià - Sant Gervasi i aplaudeix que fos revertida en l'època de Trias\nAlbert Batlle © Núria Torrents\nSerà un regidor que trepitjarà el districte? Albert Batlle riu quan escolta aquesta pregunta i exclama: “Com no l’he de trepitjar, si tota la vida he viscut a Galvany!” I és que el nou regidor de Sarrià – Sant Gervasi va néixer al carrer Sant Eusebi i també ha viscut als carrers Laforja i Madrazo. Però la seva vinculació amb Sant Gervasi comença molt abans: el seu rebesavi, cap a l’any 1830, era administrador dels Duc de Medinaceli i va comprar la finca de Can Lledó, una de les cases senyorials més importants de Galvany. Ara part dels seus jardins són el parc Moragas. La torre es va acabar cedint a l’Ajuntament a canvi de la concessió de l’edificabilitat de l’illa de cases, on al final els seus pares es van quedar amb un dels pisos que es va construir.\n“M’agrada molt caminar i trepitjar el districte, com ho he fet al llarg dels meus 66 anys. Encara hi ha moltes parts que se m’escapen, però espero acabar-lo de conèixer en el període que tinc al davant. No estaré a la llista dels ‘regidors desapareguts’, assegura, tot fent una clara referència a l’anterior mandat (de BComú i durant un temps amb el PSC), on es van succeir tres regidors en quatre anys –Gerardo Pisarello, Daniel Mòdol i Jaume Asens-, fet que els veïns van criticar amb insistència per la impossibilitat d’estabilitzar projectes i donar resposta a les mancances.\nCom descriu Sarrià – Sant Gervasi?\nOn jo visc (Galvany) és molt barri. Però hi ha una banda de Sarrià – Sant Gervasi que, fruit del creixement en la segona meitat del segle XX, està més despersonalitzada. En canvi, Sant Gervasi conserva nuclis com El Putxet o El Farró o Galvany, que té molta personalitat, amb la parròquia de Sant Idelfons, l’escola Nausica i el Mercat de Galvany.\nQuè és el que menys li agrada del seu barri?\nEl cert abandonament que ha tingut per part de les institucions històricament, perquè és un barri que està obligat a funcionar sol. El primer carrer que haurien de pacificar és el meu, Laforja.\nI el que més li agrada?\nLa ubicació. És Barcelona, perquè estàs a cinc minuts del cor de l’Eixample, i a la vegada té l’esperit de barri amb les seves botigues, amb el comerç de tota la vida: Can Rovira, Can Roure… Encara que hagin anat apareixent Turris! Les floristeries, les parades del mercat, els franciscans del carrer Santaló… Però en especial, el meu referent és la parròquia de Sant Idelfons, un puntal de l’església progressista catalana. Es va fundar a Travessera de Gràcia, on després hi va haver les dames negres, ara escola Infant Jesús… El famós afer Galinsoga va ser allà.\nEs queda amb un racó?\nEm quedo amb els jardins del parc Moragas, perquè són els de la meva infància. Ara, que també soc un enamorat del Turó Parc, una meravella de la ciutat que sembla que al final hem recuperat. És on em vaig fer el primer petó, on he portat els meus fills a passejar i ara el meu net.\n“La meva presència com a regidor a l’Ajuntament anirà lligada a la regidoria de districte”\nCom resumeix el seu pas per la política fins ara?\nTothom m’intenta posar etiquetes, i jo he fet moltes coses… Sempre he dit que del que em quedo més satisfet és de la meva primera època com a regidor d’Horta – Guinardó. Vaig estar-hi 16 anys… I després de 20 anys a l’Ajuntament, en el pecat vaig trobar la penitència i vaig anar a fer de director de Serveis Penitenciaris, en una època que va ser apassionant i que em va obrir la porta a les polítiques de seguretat, com a director general dels Mossos.\nCom es decideix que sigui el regidor de Sarrià – Sant Gervasi?\nPer petició. Entre els 18 regidors de Govern calia cobrir àrees, i jo em vaig demanar el meu districte. Soc l’únic tinent d’alcalde que té una regidoria de districte.\nAlbert Batlle a la Seu de Sarrià – Sant Gervasi\n© Núria Torrents\nHo combina amb una cartera complicada: la Seguretat. Es compromet a ser regidor del districte els quatre anys de mandat?\nSí, totalment. Poden passar moltes coses, però la meva presència com a regidor a l’Ajuntament anirà lligada a la regidoria de districte. Ja els he dit als funcionaris que probablement m’hi dedicaré menys del que voldria perquè no estic a dedicació exclusiva del districte, però sí molt més del que alguns es pensen.\nCom han anat els primer dies?\nBé. Tothom em demanava reunions… i quan els les donava, em deien que estavan de vacances! Jo no n’he fet, i per tant qui s’ha volgut veure amb mi ho ha pogut fer. He fet dues visites més intenses, als barris de muntanya i a El Putxet i El Farró. Ara espero que aquestes setmanes de setembre ens anem veient amb més moviment associatiu.\nQuina urgència destaca per començar-hi a actuar?\nÉs un districte molt gran, amb moltes casuístiques, com els barris de muntanya… És un districte amb moltes distraccions.\nCreu que caldria més cohesió entre els barris?\nLa cohesió ve de la proximitat. Evidentment, són realitats molts diferents. Quan es va fer la divisió per districtes jo hi vaig participar, i es parlava de la Barcelona dels 30 barris i que cadascun fos un districte, o bé fer una agregació de barris en cadascun dels districtes. Però si volíem que els districtes tinguessin competències, calia crear una massa crítica suficient per assumir-les, i un barri no pot assumir competències en matèria d’inspecció, de llicències, de gestió d’equipaments…\n“Parteixo amb una voluntat d’amplíssima entesa amb l’oposició”\nCreu que els districtes tenen prou competències, doncs?\nEls districtes són com autèntiques ciutats, cadascun amb les seves particularitats. En soc defensor: una mida suficient perquè tinguin competències però a la vegada sent conscients que estem participant a donar vida al conjunt de la ciutat. És un model d’equilibri que funciona.\nCom valora el primer ple del districte i el tracte amb l’oposició?\nParteixo amb una voluntat d’amplíssima entesa amb tots ells. Tenim una representació molt fragmentada: va guanyar Ciutadans, després JxCat i ERC, i després nosaltres i per darrere comuns i PP. Per tant, espero que aquesta realitat pugui tenir el reflex en la distribució de competències del cartipàs. Crec que hi haurà bona entesa, em va agradar el bon to de tots plegats en la sessió de constitució.\nQuina lectura fa de la recuperació del PSC —ara amb Units per avançar, el seu partit— de 0 a 3 consellers al districte?\nUna part important de la població decebuda amb l’estat del país ha pensat que el vot als socialistes podia ser un vot per desencallar conflictes, i per altra banda la coalició amb Units també ha ajudat.\n“Units estem amb ganes de treballar per recuperar l’esperit del centre-esquerra progressista, que ha estat una de les grans víctimes de tot el que ha passat a Catalunya”\nQuin gruix té Units per Avançar al districte?\nSom poc orgànics però sí que tenim una consellera al districte, Cèlia Martínez. L’important és que, igual que passa a l’Ajuntament, la relació entre PSC i Units és i ha de ser excel·lent. Nosaltres aportem gent molt capacitada i amb ganes de treballar per recuperar l’esperit del centre-esquerra progressista, que ha estat una de les grans víctimes de tot el que ha passat a Catalunya en els últims set anys.\nParlem de temes concrets del districte. Cal pacificar les grans artèries de circulació?\nCada via té una vocació particular. Intentar convertir ronda General Mitre en un carrer per a vianants em sembla una bestiesa. No és aquesta la funció que té, com no la tenen ni la Via Augusta ni el carrer Balmes. En canvi, sí que soc clarament partidari que tota aquesta xarxa més capil·lar de carrers del nostre districte es converteixi en zona 30. És un dels objectius que ens hem de marcar.\nQuè en pensa de la proposta d’una superilla de La Bonanova?\nHem d’avançar. L’hem de tirar endavant.\n“Els carrils bici han millorat la qualitat urbana dels nostres barris”\nI dels carrils bici?\nAra estem ben servits. Jo els he defensat, malgrat les polèmiques que hi ha hagut. El trànsit és una variable que s’autoregula: en una ampolla d’aigua d’un litre, tu no n’hi pots posar dos. Si tu estrenys l’espai pels cotxes, la cosa es va autoregulant. Els carrils bici han millorat la qualitat urbana dels nostres barrris. Fins i tot el carril bici de Bori i Fontestà, tenint el de la Diagonal a 50 metres, ha servit per endreçar.\nNo en faria més?\nAra ja tenim la quota plena, entre altres coses perquè si els poses al Putxet, també hauràs de posar desfibril·ladors, que fa costa amunt (riu)! El que es pot fer és posar zones 30 a carrers també com Laforja, Madrazo, Rector Ubach o Calaf, carrers amb vocació de prioritat invertida, on ha de tenir prioritat el transport amb bicicleta per davant dels altres tipus de transport. També cal consciència ciutadana.\n“Sarrià – Sant Gervasi ha de tenir més pressupost del que té.”\nLes inversions a Sarrià – Sant Gervasi…\nAixò és ja un problema de fons. Sarrià – Sant Gervasi ha de tenir més pressupost del que té, i del que s’ha destinat en l’últim mandat. Es va repetint que si barri ric, barri ric, barri ric… fins que un dia deixes de ser el barri ric. Penso que hi ha hagut dèficits importants històricament a Sarrià – Sant Gervasi, també a l’últim mandat, i que alguns es van revertir en l’època de l’alcalde Xavier Trias, quan hi va haver un cert punt d’inflexió. Soc defensor que Sarrià – Sant Gervasi ha de tenir més pressupost.\n“Si les inversions en aquest districte es fessin per criteri d’oportunitat, cada dia et vindrien a oferir quatre cases”\nS’han de revertir els dèficits, doncs.\nHi ha el mite que Sarrià – Sant Gervasi és tot un ‘upper Diagonal’. I no. Precisament els que vivim en aquestes zones que es conserven ‘barri’, veiem el dèficit, per exemple amb voreres amb pals de telèfon de fusta… I després també hem de tenir en compte la realitat social: aquí també hi ha fenòmens de nova pobresa, o de pobresa vergonyant, a la qual has de fer-hi front. Les actuacions s’han de fer per criteri de necessitat i no d’oportunitat. Si les inversions es fessin per criteri d’oportunitat, cada dia et vindrien a oferir quatre cases.\n“És un escàndol que hi hagi ocupacions de pisos de propietat de les entitats bancàries, dels grans tenidors. Això vol dir que els han deixat abandonats“\nUn altre dèficit, aviat, serà que marxi la gent expulsada per la gentrificació. I el nou fenòmen de les ocupacions…\nAquesta qüestió s’ha d’abordar des d’una perspectiva de ciutat. Amb les ocupacions, s’ha d’apel·lar a la responsabilitat de les propietats. És un escàndol que hi hagi ocupacions de pisos de propietat de les entitats bancàries, dels grans tenidors. Això vol dir que els han deixat abandonats i que qui ha de patir les molèsties són els veïns. I l’habitatge és un dels temes estrella. S’ha d’afrontar.\nQuina funció ha de tenir la policia de barri?\nUna funció bàsica: de coneixement del territori, de les seves problemàtiques i d’informació permanent per millorar els elements de convivència, no només la seguretat. Estic molt content del nivell de professionalitat que tenim als comandaments del cos, en el cas concret del districte. Però deixeu-me que digui que totes les policies de Barcelona són policies de Barcelona: la Guàrdia Urbana, els Mossos, però també la Policia Nacional. S’han de crear sinergies.\n“La Policia Nacional també és la policia de Barcelona”\nAcabem l’entrevista amb Albert Batlle tot recordant quan l’any 1995 va ser regidor comissari del districte, durant uns mesos. Va ser, diu, qui va desbloquejar el tema de la vianantització de Major de Sarrià i qui va desencallar els terrenys del camp de l’Espanyol i l’aparcament de Major de Sarrià. Ens convida a viure les festes majors del districte, on assegura que té moltes ganes de ser-hi per conèixer totes les entitats i conviure amb els veïns.\n“La primera cosa que en ser regidor ens va demanar, va ser que us donéssim una entrevista”, ens confessa el cap de premsa del districte. Llavors des de l’Ajuntament li van dir a Batlle que primer caldria fer el cartipàs: “I jo vaig dir que no! Que calia veure’ns al començament. Feu una feina insubstituible, i més en un moment en què determinats mitjans han quedat diluïts o substituïts per la premsa digital.”\nAlbert Batlle al balcó del seu despatx a la Seu del Districte