lo carrer del riu: 09/06/2009\nEl ministeri de l'Interior ha atorgat 113 vots a la candidatura POSI en una localitat basca i cap a Iniciativa Internacionalista (II-SP). Aquesta ha estat una de les dades que han aixecat l'alarma i fan pensar en una possible "tupinada" en les eleccions de diumenge per escollir els representants del Parlament Europeu a Brussel·les.\nAixí ho publica aquest dimarts el diari Gara. Afirma que han pogut constatar que hi ha almenys 1.800 vots que els interventors d'II-SP van comptar com a seus però en l'escrutini oficial fet pel ministeri d'Interior espanyol han anat a parar a altres candidatures. Aquest gruix de vots altera l'escrutini final situant la llista encapçalada per Alfonso Sastre en tercera posició en el conjunt d'Àlaba, Guipúscoa i Biscaia i a Navarra. L'"error" sembla ser que s'ha produït a l'hora d'informatitzar els vots per part del ministeri d'Interior.\nEl diari basc destaca que la primera irregularitat és el número assignat a la candidatura d'II-SP, ja que mentre a la papareta i en les llistes de candidatures se li dóna el número 31, en els impresos de les actes d'escrutini aquest número correspon a Democracia Nacional i la llista d'Alfonso Sastre passa al número 30. Aquesta anomalia, segons Gara, provoca que molts vots abertzales hagin anat a parar a Democracia Nacional, que ha triplicat els seus vots a Euskadi.\nTot i així, el canvi d'ordre entre candidatures no aclareix la pèrdua de vots d'II-SP en diversos municipis bascos, on llistes desconegudes com Unión Nacionalista Asturiana, Moviment Social Republicà, POSI, UCE i SAIN han arribat a ser primera força.\nUn altre cas s'ha constatat a Zumarraga, on els 219 vots compatbilitzats pels interventors d'II-SP han anat a parar a la llista del Moviment Social Republicà, candidatura que s'estrena a Guipúscoa amb un total de 267 vots.\nTambé han arribat queixes d'altres punts de l'Estat. Galícia, Castelló i Màlaga asseguren que les dades de les actes i les del ministeri no concorden.\nLes dades que ha difós el ministeri espanyol són provisionals. No es faran definitives fins que la junta electoral central estudiï i resolgui les impugnacions, a més de sumar els vots dels residents a l'estranger.\nIniciativa internacionalista tem que s'hagi produït una "tupinada" i ha assegurat que denunciaran totes les irregularitats que detectin.\nVilaWeb: El recompte oficial de les europees es fa mentre augmenten les queixes per irregularitats\nJoan Solà guanya el Premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nEl filòleg adverteix que "som un poble subordinat, i la llengua, que és una de les nostres propietats inseparables, pateix del mateix problema" Joan Solà a l'Oracle 120609 CATr\nEl filòleg i lingüista Joan Solà ha guanyat avui el 41è Premi d'Honor de les Lletres Catalanes, un guardó que concedeix l'associació Òmnium Cultural en reconeixement a la trajectòria literària. Joan Solà (Bell-lloc d'Urgell, 1940) es va doctorar en Filologia Catalana a la Universitat de Barcelona i posteriorment va ampliar els estudis en Lingüística General a les universitats de Reading i Exeter (Regne Unit).\nSolà ha publicat una quarantena de llibres sobre sintaxi, història de la llengua, lèxic, puntuació, tipografia, bibliografia i altres matèries de lingüística i sociolingüística. VilaWeb: Joan Solà, premi d'Honor de les Lletres Catalanes\nEls crítics d'ERC, Esquerra Independentista, no veuen la nova tendència "a l'alça" del partit insinuada pel secretari general, Joan Ridao, arran dels resultats de diumenge en les eleccions europees.\nEl moviment liderat per Uriel Bertran ha esmenat Ridao. "Per extreure aquesta conclusió s'ha basat en el fet que en les últimes eleccions, les espanyoles de l'any passat, vam rebre només un 7,8% dels vots i ara n'hem recollit un 9,2%. Doncs aquí s'acaba el que pot presentar, perquè el que no diu és que en aquelles eleccions vam tenir 300.000 vots i ara n'hem tingut 180.000", adverteix Bertran.\nPer EI les conclusions són clares. "Hem perdut 70.000 vots respecte a les europees del 2004, és un resultat que ens fa tornar deu anys enrere, fins al 1999, i el PSC n'ha perdut 200.000. És clar que la suposada estratègia de buscar el vot entre suposats exvotants del PSC no funciona. El nostre votant se n'ha anat a l'abstenció".\nEn aquest balanç "realista" dels resultats, Bertran hi veu una causa clara: "El pacte a la Generalitat amb un partit subordinat a Madrid, com ho demostren constantment els seus 25 diputats al Congrés".\nL'únic balanç positiu de les eleccions de diumenge per EI és el fet que Oriol Junqueras hagi obtingut un escó a l'Eurocambra. El sector crític "felicita i desitja sort" al nou eurodiputat.\nZapatero assegura que no considera "un tema menor" el català a Europa\n...i no s'ha posat roig!!! "Li asseguro que el català per a mi no és cap tema menor." Amb aquesta declaració de principis ha contestat José Luis Rodríguez Zapatero al senador Jordi Vilajoana quan li ha preguntat què pensa fer durant la presidència espanyola de la Unió Europea.\n"Li recordo que el meu govern va obrir la porta perquè el català es pugui utilitzar en les institucions europees, i hem negociat fins on s'ha pogut. De tota manera, qualsevol proposta en aquest sentit serà escoltada.\nEl senador Vilajoana ha recordat que el català és una llengua parlada per "deu milions d'europeus" i que hi ha altres llengües oficials amb un nombre inferior de parlants, com és el cas del danès.\nLlegeixo al diari Público, no gens sospitós de catalanisme, una informació que diu que l'any passat només 23 pares d'un total de 400.000 de primària van demanar que els seus fills fossin educats al marge de la immersió lingüística. La realitat sovint és inapel·lable i els discursos integristes eludeixen sempre l'argument racional i l'aportació de dades. Just al costat, al mateix diari, hi ha una petita entrevista al prestigiós lingüista J.C. Moreno, madrileny, que, a la pregunta "S'ha imposat el català a Catalunya?", contesta: "Castella educa en castellà i no és una imposició. Apliquem el mateix raonament a la resta, donat que les llengües són iguals. Allò que és una imposició és el castellà a Catalunya, com ho seria el català a Castella, cosa que cap català pretén". I tanmateix, l'eclosió de la dreta a tot arreu (explicable en època de crisi: la por escora la gent a la dreta, a agafar-se i conservar el que hi ha), i la pujada de la dreta espanyolista és un nou perill per a la malmesa llengua catalana. No hi ha arguments, no hi ha res més que "el derecho de conquista". Ai, mare! No ens ha d'estranyar, doncs, que la gent ens en preocupem. I que alguns s'organitzin per parlar de llengua. Un dels fòrums a què tinc accés més continuat és InfoMigjorn, que dirigeix l'alcoià Eugeni S. Reig i que es rep gratuïtament només demanant-ho. Doncs bé, ara InfoMijorn ha obert una pàgina web on s'apleguen articles, novetats, discussions, etc. L'adreça és www.migjorn.cat i, si hi feu una ullada, hi quedareu enganxats, com m'ha passat a mi. No és que no hi hagi altres fòrums; per sort, n'hi ha una pila. Si la llengua estigués normalitzada, no caldria res de tot això. Elemental, doctor Watson.


Dies de fúria. Dies de glòria!: UNA PREGUNTA PERFECTA! Anàlisi, projecció i previsió de funcionament\n14 de des. 2013\nUNA PREGUNTA PERFECTA! Anàlisi, projecció i previsió de funcionament\nDijous vam assistir a un moment històric. El President de la Generalitat, acompanyat dels líders de CiU, ERC, ICV-EUA i CUP va anunciar al poble de Catalunya la convocatòria d'un referèndum el dia 9 de novembre amb una pregunta molt clara:\n“VOL QUE CATALUNYA ESDEVINGUI UN ESTAT: SÍ-NO”\nen cas d'haver respost afirmativament\n“VOL QUE AQUEST ESTAT SIGUI INDEPENDENT: SÍ-NO”\nÉs una pregunta PERFECTA.\nAquesta mateixa vesprada n'Oriol Junqueras, a l'acte d'ERC “Votar és democràcia” ha dit que la pregunta és millor fins i tot molt millor, que la que ells plantejaven. Hi estic totalment d'acord.\nTot i ser molt clara, és cert que al plantejar-se tres possibles respostes, caldrà explicar molt bé com funcionarà. Això no serà CAP problema. El procés ha de ser molt transparent. I ho és i ho serà, perquè és i serà molt fàcil.\nIntentaré amb aquest escrit explicar perquè és una pregunta PERFECTA i com funcionarà la cosa, amb la prudència de fer-ho exclusivament des del sentit comú tècnic. I donar una visió estratègica recolzant-me en les enquestes del CEO, per fer una projecció dels resultats possibles d'acord a la realitat que avui descriuen les enquestes. És un exercici una mica massa atrevit, però no és una especulació sense fonament, perquè està basat en dades sòlides, en la millor enquesta que es fa a Catalunya, el baròmetre del CEO.\nDeia en el post que vaig fer dijous “la realitat és la que és, i el valor de les coses creix quan sabem superar les dificultats d'aquesta realitat i les sabem convertir en un triomf, en una suma, en quelcom inesperat, sorprenent i cohesionador. Que és el que ha passat avui.”\nSí, la pregunta PERFECTA que tenim és també una pregunta atrevida, perquè es formula de manera molt intel·ligent per poder complir dos exigències: que sigui clara i que sigui inclusiva, és a dir, que permeti compartir un trajecte decisiu amb forces necessàries que no tenen un posicionament independentista.\nÉs inesperada perquè fins ara s'havia especulat o s'havia proposat dos únics models de pregunta: una que inclogués més d'una opció o una que inclogués una única opció. I tot això calia fer-ho sense desvirtuar el sentit últim de la mobilització que ens ha portat fins aquí, és a dir, que calia poder votar amb claredat si volem que Catalunya sigui un estat independent.\nFins ara, a nivell d'enquestes, sempre s'havia abordat l'opció sobre la configuració política de Catalunya en dues preguntes independents i amb característiques diferents.\n1- Pregunta de resposta múltiple, on als enquestats se'ls plantejava quina és l'opció que voldrien entre un ventall de normalment 4 opcions: una regió, una comunitat autònoma, un estat federal o un estat independent.\n2- pregunta dicotòmica, que només es pot respondre Sí o No a una qüestió del tipus "Si demà es fes un referèndum per decidir si vol que Catalunya sigui un estat independent, què votaria"\nSi ens remuntem a només fa un parell d'anys la resposta a la múltiple oferia un triple empat entre Comunitat Autònoma (quedar-se com ara) Estat Federal (una resposta que s'associa a no independència però increment del poder i l'status polític de Catalunya) i l'estat independent. Si anéssim més enrere, l'opció majoritària era l'estat federal. Però això ha canviat, i en els últims CEO (per a mi l'enquesta més sòlida i important de les que es fan a Catalunya), els partidaris de l'estat independent ja són clarament la majoria, amb un 48,5% dels enquestats. Mentre que un 21,1% optaria per l'estat federal.\nA la pregunta dicotòmica que només permet respondre Sí o No a la independència els partidaris del Sí estan en un 54,4%.\nEl que podem veure amb aquestes dades és que els partidaris de l'estat independent, sigui quin sigui l'escenari que se'ls hi plantegi, cada cop són més sòlids. En la resposta múltiple ja són un 48,5% i en la dicotòmica un 54,4%.\nLa pregunta múltiple no es planteja a l'enquestat demanant-l'hi "vostè què votaria" sinó pel que li agradaria que fos Catalunya. En canvi la pregunta dicotòmica de l'enquesta es planteja com un escenari de vot. En el primer dels casos es recull l'opinió de tots els enquestats, que com a màxim poden dir que no ho saben, o no respondre. En canvi en la segona poden optar per l'abstenció.\nMalgrat aquesta diferència tècnica de les dues preguntes, podem veure amb claredat com el percentatge d'enquestats en un i altre cas són pràcticament els mateixos. Fent una lectura a l'engròs (ja em disculpareu els puristes) només un 5,9% que voten Sí en la dicotòmica manifesten en la múltiple que preferirien altres solucions (bàsicament Estat federal).\nAixò fa que una pregunta com la proposada tingui ara molts menys riscos per a una victòria clara del Sí dels que podia tenir fa 2 anys, quan el que responien que volien un estat independent a la múltiple eren un 22% dels enquestats. Llavors volia dir que la majoria que s'assolia en la dicotòmica es construïa a partir del Sí de persones que la seva preferència, si podien triar, era una altra que la de l'estat independent.\nCOM ÉS PREVISIBLE QUE FUNCIONI LA PREGUNTA DEL REFERÈNDUM?:\nLa pregunta és molt clara, i es formula amb un doble nivell que a la pràctica només permet tres possibles respostes.\nPrimer planteja al votant si vol que Catalunya sigui un estat (Sí o No). Aquí haurien de respondre afirmativament tots aquells que en la pregunta de resposta múltiple sobre com els hi agradaria que fos Catalunya diuen un estat independent (48%) i tots els que diuen un Estat federal (20%). La meva visió és que els qui responen estat federal en moltes ocasions amaguen respostes evasives de la independència o que no saben ben bé què és. La prova està com aquesta opció ha anat minoritzant-se baròmetre rere baròmetre, tot i això, sabem que els 6 punts de diferència entre tots dos plantejaments surten d'aquí, d'aquest col·lectiu. Tingue'm-ho en compte...\nNomés els enquestats que hagin respost favorablement el primer nivell que la consulta planteja podran “participar” per decidir si aquest estat que ja han dit que volen ha de ser un estat independent.\nSituant-nos en una posició extrema, que només poguéssim comptar amb aquest 48,5% que en la resposta múltiple diuen “un estat independent”, descomptada l'abstenció, és a dir, sobre vot vàlid emès, amb tota seguretat superaria el 50%.\nI això serà així tant si el percentatge del sí a l'estat independent el calculem sobre el total del vot emès en la consulta (per tant, sobre el total de vot en la primera qüestió) com, és evident, sobre el recompte dels que volen que Catalunya sigui un estat.\nPerquè, i això no és CAP problema, tindrem tres dades:\n- el percentatge de vots favorables a que Catalunya esdevingui un estat sobre el total de vot vàlid emès.\n- el percentatge de vots favorables a que Catalunya sigui un estat independent sobre el total de vot vàlid emès.\n- el percentatge de vots favorables a que Catalunya sigui un estat independent sobre el total de votants que volen que Catalunya sigui un estat.\nEl que és important és que els partidaris de que Catalunya sigui un estat independent tinguem el 51% dels vots en relació a la primera dada. Això és el que conferirà una legitimitat absoluta al resultat. Això és el que ara mateix apunten les enquestes que tindrem, i això és pel que hem de treballar incessantment d'ara fins el 9 de novembre, perquè la resposta Sí-Sí tingui més d'un 50% dels vots sobre el total de vots vàlids emesos.\nTenint en compte les dades que ens ofereixen les enquestes, entre els votants que volen que Catalunya sigui un Estat independent sobre el total de votants que volen que Catalunya sigui un estat serà superior al 80%.\nL'única cosa que en termes de purisme extrem podríem trobar al plantejament de la pregunta es troba justament en aquest diferencial entre ser favorable a Catalunya Estat i no ser favorable a Catalunya Estat independent. Què hi ha darrere d'això? És evident que respon a la formulació que han fet tant Duran i Lleida i la seva excusa confederalista com ICV, que, cal tenir-ho present, no és un partit independentista. Què estaran votant aquest petitíssim segment de votants que diguin Sí-No? Ara no ho sabem. Però era molt important que tot i que ara no ho sabem, sí sabem que permet sumar en aquest moment inicial als qui aspirin a presentar-se el 9 de novembre amb d'altres sortides. Això és així, hi han pogut ser i hi poden ser sense desvirtuar en cap cas la claredat de la pregunta ni que els independentistes poguem votar, directament, per una Catalunya estat independent.\nQuina serà, presumiblement, la mecànica de la votació?\nSegurament s'acabarà fent una cosa molt senzilla i molt molt clara. La gent quan vagi a votar tindrà 3 paperetes en funció de les tres úniques respostes possibles. I per votar només caldrà que esculli entre una de les tres:\n- papereta dels que no volen que CAT sigui un Estat, que estarà marcada en la primera qüestió amb un No. I res més, cap marca a la segona, que fins i tot podria no aparèixer o fer-ho en gris o difuminat, perquè si marques No, ja no es pot marcar res en la segona qüestió.\n- papereta dels que volen que CAT sigui un Estat, però no volen la independència, que estarà marcada en la primera qüestió amb un Sí i en la segona qüestió amb un No\n- papereta dels que volen que CAT sigui un Estat, i que sigui independent, que estarà marcada amb un Sí a les dues qüestions.\nEl més normal, el que segur que passarà, és que les paperetes estaran editades i la gent no haurà de marcar res, simplement triar la papereta d'acord a la seva elecció. Quan arribis al col·legi electoral et trobaràs tres paperetes, d'acord a les tres úniques respostes possibles. Tries la teva i ja està. Fàcil i clar.\nSi algú dels que no vol que CAT sigui un estat volgués votar a la segona qüestió, no podria, i si ho fes, seria com si hagués entregat un paper amb un "tonto el que lo lea", nul·la. Caldrà determinar, d'acord al reglament de la consulta, si es considera nul tot el vot o només el vot a la segona qüestió. Jo opto, per al cas que la papereta no tingui guixades ni elements que alterin una percepció segura sobre la intenció de vot a la primera qüestió, de considerar-lo vàlid per a la primera, total de vots emesos, i no vàlid a la segona, no comptar-lo. Això serà difícil que passi, perquè si al col·legi ja hi ha les tres paperetes amb les tres úniques respostes possibles, no crec que ningú es dediqui a fer coses que no pot i que poden convertir en nul el seu vot.\nEl que no té cap sentit i estic segur que no passarà és que tothom pogués votar a la segona opció, és a dir, que els que han votat No a que Catalunya sigui un estat, també poguessin votar No a que Catalunya sigui un estat independent. Però això no passarà. El No, que és la continuïtat en la situació actual, té la seva única lluita en la pregunta sobre si vol que Catalunya esdevingui un estat. Si guanyen aquí, ja està, ja s'ha acabat el debat. La seva decisió, la decisió del No és guanyar per poder seguir com fins ara. Si guanyen no és que no serem un estat, és que ja ni s'entarà a plantejar quin tipus d'estat. Per això crec que, evidentment, no tindran cap opció per votar a la segona part.\nValoració política i estratègica més enllà del plantejament tècnic de la pregunta i de la projecció que podem fer a partir de les dades del CEO.\nTambé des d'aquest punt de vista és una pregunta PERFECTA. La realitat del país és la que és. Les majories al Parlament són les que són i les necessitats de sumar el màxim de suports també són prou evidents, etc etc.\nComptar amb ICV-EUA, per més que a mi em posen dels nervis, era indispensable. Sense ells el procés hagués quedat molt tocat. Amb aquesta solució s'hi incorporen fins el final del mateix, no violentem ni la formació política ni una part molt significativa dels seus votants (no em cansaré de repetir, per donar tot el valor que té que hi siguin, que ICV no és un partit independentista), i facilitem mantenir la interlocució privilegiada i la unitat d'acció amb uns altres actors INDISPENSABLES: els sindicats.\nQue UGT i CCOO hi siguin és fonamental, bàsic, indispensable. I per a ells és més fàcil ser-hi si també hi és ICV-EUA.\nPel que fa a Duran, tot i que aparentment sembli que ha aconseguit alguna cosa, és la seva derrota definitiva. El procés, ara, ja no té marxa enrere. Com va escriure un dia en Partal, en Duran mana a Unió (pot imposar les seves decisions organitzatives) però no controla Unió (la capacitat última de formular estratègies polítiques). Amb aquesta pregunta li hem tret bona part de la capacitat de maniobra, distorsió i rebentaire que tenia. I no tinc cap dubte que Unió, com a partit, apostarà clarament per un doble Sí. Cap. Tothom sap que Duran feia trampes quan parlava d'aquest hipotètic objectiu d'Unió de la confederació, perquè el darrer congrés es va aprovar que era confederació en l'àmbit europeu. Però és igual. L'important és que no ha pogut parar-ho i que un partit de la tradició catalanista d'Unió hi és i hi serà, sense cap mena de dubte, també en el doble Sí, com toca ni que només fós per la dignitat a la memòria del màrtir Carrasco i Formiguera.\nLa pregunta és PERFECTA perquè crec que no és gens arriscat afirmar que quan arribem a la consulta ningú no podrà fer campanya per un Sí-No, perquè senzillament els que avui poden voler que CAT sigui un estat, però que no sigui independent, que sigui federal o confederal, no ho podran oferir, no tindran res a oferir alternativament a la independència. I davant el no-res, davant l'encongir-se d'esquenes perquè qualsevol opció que no sigui la independència ha de venir formulada acordada amb Espanya, cosa que no passarà mai, acabaran defensant el Sí-Sí.\nResumint: no hi ha cap risc amb la pregunta. És una pregunta clara i és una pregunta que permet votar Sí a la independència, que és l'únic que ens ha de preocupar. És una pregunta formulada de manera que ja havia previst el Consell Assessor per a la Transició Nacional, però millorant-ne la formulació que posava com a exemple, i que no té cap dels riscos que els experts deien calia evitar. És una pregunta que si projectem els resultats del CEO té al darrere un suport a la independència superior al 50% del total de votants. I és una pregunta que políticament és balsàmica, intel·ligentíssima i ens permet créixer, blindar el procés i lligar-hi fins el final actors polítics bàsics, fonamentals.\nÉs una pregunta PERFECTA! I GUANYAREM!\nPublicat per Dies de fúria a 12/14/2013\nSi ens la deixen fer, guanyem.\nSi no ens la deixen fer, guanyem.\nÉs perfecta, fins i tot sense ser formulada.\nRealment creus que hi haurà consulta? Ho veig molt i molt complicat. Nosaltres tenim la raó, ells la força bruta.\nSincerament, jo crec que per més difícil que pugui semblar avui, sí que la podrem fer. És molt difícil oposar-se a la democràcia i el que estem plantejant és un exercici democràtic. Hi ha diferents fòrmules per fer-la possible, amb diferents recorreguts, característiques, etc. Crec que trobarem la manera de fer-ho i que el Govern Espanyol, en alguna d'aquestes vies que tenim pel davant, optarà per no impedir-la.\nEn qualsevol cas, aquest no era el tema que avui analitzava al post. He volgut centrar-me en posar en valor l'acord de dijous. Perquè és molt i molt important i s'ha fet molt i molt bé. I quan les coses es fan així, cal reconèixer-les i cal explicar el perquè d'aquesta importància. És una injecció d'orgull, és una manifestació de maduresa espectacular, és una bofetada a tots els que feien brometes i menyspreaven el que estàvem fent.\nHi ha, en aquest procés cap a la independència, un abans i un després del que va passar dijous. Té un valor incalculable, perquè de fet és el tret de sortida a aquesta fase definitiva del procés. I no només ho hem fet, sinó que ho hem fet molt bé i sumant a tothom que indispensablement calia sumar.\nEls que volen continuar com fins ara si són llestos votaran Si a la primera i No a la segona. Votar No a la primera amb només un 30% segons les enquestes seria llençar el vot.\nIndaleci ha dit...\nÉs la pregunta perfecta que es converteix amb l'excusa perfecta per molts que ja tenien decidit votar SI per votar SI NO...Això, en el cas que es fes la consulta que molts sabem que és, gairebé impossible que es faci... salut i independència!!\nIndelici, veig amb tremenda frustració que aquest cop tampoc no has entès res del que explico. O m'explico fatal,o fas comentaris sense llegir-me o jo parlo i tu llegeixes en dos registres incompatibles.\nSalut i independència (a tocar)\nL'explicació sobre la mecànica de votació és molt interessant (els tertuliants del programa d'en Josep Cuní no sabien tot això que expliques). La consulta es ferà perquè la Comissió Europea obligarà al Govern d'Espanya a respectar-la. Europa no pot acceptar que la democràcia sigui un delicte dins les seves fronteres. Axí de clar.\nEn tot cas, gràcies per explicar-nos la mecànica de votació.\nMolt bó nano!!\nJo també penso que es una bona pregunta i tenir el recolçament de ICV i UDC , en aquest moment era molt important.\nFelicitats als que han consensuat i treballat per l Acord.\nL altre nano\nFrancisc, per sort o per desgràcia tinc el mal costum de llegir-me tot el que escrius... Dit això, el meu comentari simplista és només una opinió personal (basada en bastants comentaris que he sentit d'ençà que s'ha fet pública LA PREGUNTA PERFECTA)Pel que fa al teu anàlisi amb conclusió personal (que pot anar o no a missa!!) Molt acurat i treballat, gairebé com sempre!! Jo #SíSí!!\nXavier Rull ha dit...\nAmic Dies de Glòria,\nVaig llegir-te durant un temps (cap al 2010) i, un cop entrats en el camí de la independència (després de la manifestació de l'11-9-2012) vaig deixar de llegir-te perquè vaig pensar que ja havíem arribat on calia arribar (engegar el procés d'independència).\nTanmateix, amb tot el que ha succeït aquest mes de desembre del 2013 he tornat a llegir-te, perquè em sento necessitat d'una veu que expliqui el que hi ha amb prou finor analítica, cosa que no sempre trobes. Et felicito pel blog, és fantàstic!\nI jo també estic d'acord que és una bona pregunta, però també em fa una mica de temor que el "sí-no" adquireixi més relleu del que ara té (és evident que la gent veu el "sí-no" com una quimera, com una cosa estranya; però els tertulians partidaris de mantenir l'statu quo des de l'esquerra s'hi poden aferrar per a aturar el procés, i per tant cantar-ne les excel·lències (unes excel·lències que no té, val a dir).\nGica ha dit...\n1.- I si no hi ha 3 paperetes? Amb una de sola, el que faria aquesta pregunta "perfecta" seria apujar el llistó per a l'independència. I no pas poc! Caldria un 70% de "sí" a la primera pregunta i un altre 70% a la segona, aproximadament. Llavors no seria cap pregunta perfecta, sinó una pregunta trampa per a tots els catalans i el nostre somni s'hauria acabat, Els polítics ens haurien TRAÏT, un cop més.\n2.- I els espanyols, no s'adonaran de la "perfecció" de la pregunta, que sembla que hagi estat feta per enredar-los, segons tu?\nTant de bo sigui com et penses, però jo no ho veig clar.\nGica, és que independentment de que hi hagi 3 paperetes o no (una amb NO, una amb SÍ/SÍ i l'altra amb SÍ/NO), només hi ha 3 opcions vàlides (NO, SÍ/SÍ, SÍ/NO). Tot el que no s'ajusti a aquestes 3 opcions serà comptat com a vot nul, inclòs el NO/NO que diuen que votaran alguns unionistes empedreïts, que demostren no rumiar gaire.\njvilmar ha dit...\nQuè creus que passaria si cap de les respostes obté mes del 50% dels vots? No seria lògic una segona volta?\nPipo Mérida ha dit...\nGràcies per la teva anàlisi, perquè serveix sobretot per desmuntar els arguments d'aquests aprenents d'estadístic i cafres de l'independentisme que han començat a sortir com bolets, dient que això és un gol, que és una merda de pregunta, que és una estafa, i bla bla bla. En aquest país, sempre ho dic, hi ha molta gent que porta molt de temps denunciant la nostra tebiesa (el nostre 'putairamonetisme') però en realitat el que volen denunciar, sempre i en tot moment, allò que volen criticar de nit i de dia és CiU. Jo, en canvi, critico -no pot ser de cap altra manera- la nostra falta de collons i mala sort històrica, però tinc clara una cosa, que també sempre he dit: CiU ha tingut un comportament que ha fotocopiat l'esperit del català mitjà.\nJo també crec, com tu, que la pregunta és perfecta. Ho és per tots els arguments de demoscòpia que utilitzes i controles més que jo, com a especialista que és. Ho és perquè permet votar a tothom: també als federalistes "de debò" -no a aquells amb careta tipus Rafa Jorba, que l'altra dia en un debat a TV3 deia que no vol aquesta pregunta perquè no pot votar No a la independència-. Ho és perquè tenim garantida la participació de tots els que volen que això canviï (només m'imagino desmobilització, sigui o no una estratègia meditada, dels que votarien No a la primera pregunta). Però sobretot ho és perquè es tracta d'una eina política.\nAquesta pregunta, aquesta eina política, ens permet fer junts el camí i segurament arribar a la meta sense perdre aquesta cohesió. I posa la pilota a la teulada de Madrid, que està atrapada per una pinça entre els seus radicals i la pressió perquè deixi votar -catalana però també europea, i cada vegada més insistent-; fins i tot pressionaran els que no volen la independència, perquè no poden justificar el seu No sense que Espanya ofereixi una alternativa atractiva (i, dit sigui de pas, no poden renunciar a votar en una consulta que el Europa i el món veurà com un exercici de democràcia sense renunciar a ser vistos com a demòcrates).\nTots els partits catalans, i sobretot els seus líders, han fet un gran paper. El moviment ha estat políticament impecable i cal dir que fa que Catalunya no se surt del camí que, m'agradaria subratllar, el president Mas va traçar en el seu moment. Algú dubta encara de la seva determinació? Tinc la resposta: els pocs indepes que encara es refugien en el seu fonamentalisme envers tot el que soni a liberal i convergent... La sort és que aquesta gent, encara que no pugui curar-se del seu odi visceral -ho veig difícil-, votaria Sí i Sí si arribem a la consulta. O no?\nUn aabraçada, amic Francesc!!!\nTrobo el teu article molt aclaridor i ben treballat. Dit això, si m'ho permets hi voldria posar dues cullerades.\nL'avaluació de la consulta, que crec que no és farà, està per determinar. No se sabrà fins que se signi pel MHP el decret de consulta. Particularment crec que la pregunta és un referèndum a doble volta.\nM'explico en la primera pregunta, SI o NO per a ser un Estat, qui perdi ha begut oli i queda exclòs, és doncs una pregunta excloent, que segons el CEO poden votar NO un 24%, els que volen que Catalunya sigui una regió o una CA. Si és així votar SI poden fer-ho un 69,8% els que volen un Estat, 48,5% independent i 21,3% altres estats, i el 24% de votants NO queden ja exclosos.\nLa segona pregunta sobre el tipus d'Estat la votaran el 69,8%( 74,4% traient el 6,2% dels Ns/Nc) és una segona volta implícita, que possiblement es guanyarà per majoria absoluta( més del 50% absolut sobre vot vàlid, CEO 48,5% o 51,7% traient els Ns/Nc),però que amb majoria relativa a favor del SI o del poc probable NO seria el resultat vàlid, mai guanyen els minoritaris encara que sigui discutible la legitimitat, però de legitimitat en tenim molta i ara manca un resultat.\nL'altra cullerada és sobre les paperetes. Penso que cal que siguin en blanc, que si no les subministren escrites les forces polítiques o socials, en les seus electorals han de ser immaculades, que si algú vol posar NO/NO que ho faci i allà ell.\nBona feina i bona sort Catalunya!\nM'agradaria més que les paperetes fóssin en blanc. D'aquesta manera podríem fer vots nuls dels No-No i dels No-Si, que hi ha molt unionista ansiós per posar creuetes.\nLa visctòria seria més àmplia.\nEm sap molt de greu haver-ho de dir. Penso ben igual que l'autor d'aquest article: http://www.vilaweb.cat/opinio_contundent/4162199/llisto-alt-calia.html. Més encara: considero que TOTS els polítics són uns TRAÏDORS. Perquè no em penso pas que els "convenients" d'en Mas els hagin ensarronat, a tots els altres. Seria ser ben cretí, deixar-se prendre el pèl així.\nEn canvi, ho veig com una maniobra per ensorrar definitivament l'independentisme . Jo aconsello l'ABSTENCIÓ, com sempre. Em pensava que un cop a la vida aniria a les urnes, però ja he vist que no cal. No mentre hi hagi els partits que hi ha ara.\nQuè es pensen, que ens faran lluitar per obtenir un 70% de "sí" a la primera pregunta i un altre 70% a la segona? Fer que la desil·lusió de tots els pallusos que s'hi hauran escarrassat, sense obtenir aquest 51% de "sí-sí", faci impossible que es posi mai més damunt la taula la independència del nostre país?\nAmb mi, per a fer el préssec, que no hi comptin!\nJere ha dit...\nNo acabo d'entendre què vols dir, amic Gica. Si el 51% dels que vagin a votar són independentistes i, conseqüentment, voten Si-Si, el resultat serà 51% a favor independència. Opció guanyadora! En qualsevol cas, si el total de vots vàlids emesos --> TVV, el còmput de resultats serà: Si-Si / TVV, Si-No / TVV i No/TVV. De tal manera que: S-Si + Si-No + No = TVV. En el teu exemple: 70% Si --> 70% Si = Si-Si -> 70%. Ja ho signo ara mateix!\nOpino que podrem votar. L'Estat espanyol ho haurà d'acceptar com a "mal menor".\nFelicitats per la teva bona anàlisi, Francesc.\nPer obtenir aquest 51% cal que com a mínim un 70% voti sí a la primera pregunta i un altre 70% a la segona. De fet, un xic més, encara:\n0.7 x 0.7 = 0.49 (49%, només)\nCaldria un 70% a la primera i un 80% a la segona. Llavors el sí a la independència guanyaria amb un 56%.\nPer què han apujat el llistó, els polítics malesbèsties? Això és el que em demano. Salut!\nGica, No és així! La teva interpretació fora fatal! Imagina que la votació, tal com proposa en Francesc, es fa amb una sola papereta per votant. Si el 51% de les paperets posa SI - SI, hem guanyat! Tu ho interpretes com si la 2ª pregunta és una segona volta i no ho és. Cordialment. Jere\nOriol Vidal-Aparicio ha dit...\nFa temps que et segueixo però crec que mai no t'havia deixat un comentari. Heus aquí algunes reflexions que volia fer. Sobre la pregunta i com es concretarà: "Segurament s'acabarà fent una cosa molt senzilla i molt molt clara. La gent quan vagi a votar tindrà 3 paperetes en funció de les tres úniques respostes possibles. I per votar només caldrà que esculli entre una de les tres." Aquesta seria una de les coses que caldria aclarir. Jo apostaria per això mateix que dius, de forma que no calgui aplicar fòrmules per veure qui ha guanyat, sinó simplement calcular percentatges totals de cada una de les tres opcions. Però també cal dir ben clar que els que no volien una reposta binària, els Duran i els Herrera, han guanyat la partida. És potser un preu que havíem de pagar; esperem que no ens surti massa car, però hem fet el pallús tantes vegades que sóc una mica menys optimista que tu. No sóc, però, tan pessimista com el Joan Ramon Resina ahir a Vilaweb: "Amb aquesta pregunta innecessàriament recaragolada els independentistes ho fien tot a la seva capacitat d'arrossegar l'ampli bloc dels indecisos. Posats entre el sí i el no pelats, els sectors que esfullaven la margarida s'haurien molt probablement decantat cap al sí per raons estètiques. Haurien prioritzat el risc per sobre d'un mal garantit i palpable. La pregunta ha capgirat l'argument estètic, posant-lo a favor del no mitjançant la possibilitat d'emetre un sí sense conseqüències."\nDe fet, crec que en el següent tens bastanta raó: "quan arribem a la consulta ningú no podrà fer campanya per un Sí-No, perquè senzillament els que avui poden voler que CAT sigui un estat, però que no sigui independent, que sigui federal o confederal, no ho podran oferir, no tindran res a oferir alternativament a la independència. I davant el no-res, davant l'encongir-se d'esquenes perquè qualsevol opció que no sigui la independència ha de venir formulada acordada amb Espanya, cosa que no passarà mai, acabaran defensant el Sí-Sí." Això és clau que passi i, crec que gràcies a l'entossudiment del govern espanyol, l'opció Sí-No serà indefensable. ICV acabarà fent seva la postura del Raül Romeva: federalisme sí, però amb Europa; és a dir, independència.\nPerò dit tot això, sóc dels que crec que aquest entossudiment d'Espanya serà tan gran que és possible que no hi hagi consulta però que assolim la independència amb total legitimitat davant de la comunitat internacional via DUI. L'acord sobre la pregunta té una gran utilitat perquè permet moure el conflicte cap endavant, passar pantalla, evitar unes roques on ens podríem haver encallat --i, com dius, mantenir la unitat del bloc sobiranista, sense que ICV, Duran i companyia es despengin, i també permetent que els crítics del PSC se'ns acostin (i s'allunyin de la direcció de Pere Navarro) de forma cada vegada més pública i notòria. Només la UE podría mig forçar Espanya a haver de permetre la consulta, però els polítics espanyols en poden ser molt, d'obtusos.\nDoncs em sembla que ets dels pocs que la troben perfecte...\nDeixa'm posar sobre la taula un escenari per a l'any vinent:\n- 10-Set.-2014: el President Mas formalitza la convocatòria de la consulta pel 9-Nov.-2014.\n- El govern espanyol suspèn l'autonomia de Catalunya ipso facto (si són coherents, que més poden fer?). Saben que això precipita la independència, però no se'n poden estar; ells són així. La Constitució i la unitat d'Espanya són sagrades! El President Rajoy recupera en Josep Piqué (posa-li Trias de Bes o un altre nom) perquè encapçali l'administració de l'Estat a Catalunya. Però implementar això de la suspensió de l'autonomia es demostra més difícil del que semblava: la majoria de funcionaris de la Generalitat es neguen a obeir directament ordres de Madrid.\n- 11-Set.-2014 (300 anys de la caiguda de Barcelona!): manifestació independentista més històrica que mai. Qualsevol que hagués cregut mai en la Tercera Via, en Duran mateix, ja diu que no hi ha altra sortida: independència o mort. La demostració de força davant del món és espectacular i aquest cop en un ambient de gran transcendència històrica: 3 milions de catalans surten al carrer reclamant la independència i tot el món s'ho mira sabent que aquest cop passarà alguna cosa de forma imminent.\n- El mateix dia 11 i el dia següent, la Comissió Europea fa declaracions molt contundents instant Espanya a autoritzar de la consulta, però al mateix temps reconeixen que Espanya està aplicant la seva legalitat. Saben que formalment no poden forçar el govern espanyol a autoritzar res.\n- 13-Set.-2014: Mas es compromet a desconvocar la consulta si l'Estat posi fi a la suspensió de l'autonomia i li permet convocar eleccions.\n- El govern espanyol, que sap que la situació és insostenible, decideix acceptar l'oferta de Mas i restaura la Generalitat el 14 de setembre. Han estat quatre dies de bogeria política i mediàtica.\n- Mas, restaurat com a President, convoca eleccions pel mateix 9-N-2014. Tothom sap que seran plebiscitàries.\n- Una setmana més tard, CiU, ERC, ICV-EUiA, CUP, els corrents crítics del PSC (Avancem, Nova Esquerra Catalana...), amb suport de l'ANC, l'AMI, els expresidents Pujol i Maragall i nombroses entitats de la societat civil, fan públic que presentaran llista única amb el compromís de proclamar la independència si obtenen una victòria àmplia. Finalment Mas encapçala la llista amb Junqueres de número 2, però Mas diu que dimitirà al cap d'un any d'haver-se assolit formalment la independència (tal com va prometre en el debat de política general del 2012) per deixar lloc a Junqueras o a qui estigui en disposició d'aconseguir la investidura com a President.\n- En fer-se pública la mega-coalició independentista, el govern espanyol intenta aturar la convocatòria d'eleccions amb un recurs via Tribunal Constitucional, al•legant que el que proposa la gran coalició és il•legal. Ara sí, però, intervé la UE amb un cop de puny a la taula i amenaçant Espanya d'expulsar-la de la Unió per estar coartant drets fonamentals dels catalans sense que el govern català hagi violat cap principi de l'ordenament jurídic espanyol. El govern espanyol ha de doblegar-se a les pressions de la UE, tot dient, però, que en cas de victòria de les forces independentistes, no hi haurà res a negociar. Un micròfon traidor capta Viviane Reding dient que Rajoy és "pitjor que Franco" (després s'ha de disculpar, és clar).\n- 9 de novembre, gran victòria de la coalició independentista: 98 diputats dels 135; 25 per Cs, 8 pel PP i 4 pel PSC.\n- La mateixa nit, el president Mas llegeix una declaració en nom de la coalició independentista dient que el mandat del poble català és clar i contundent i que la Generalitat demana empara a la Unió Europea perquè arbitri les negociacions entre els governs espanyols i català per concretar els termes de la creació del nou Estat Català.\n- Al cap d'una setmana, Rajoy presenta la dimissió. "He fracasado", diu.\nEm resulta impossible respondre-ho tot fil per randa, perquè heu dit molts coses. Però deixeu que sigui molt clar, perquè de vesgades la senzillesa és el que té la clau de tot. Com en aquest cas.\n1. Volíem votar que Catalunya sigui un estat independent i podrem votar que Catalunya sigui un estat independent.\n2. Sabíem que en qualsevol cas, fós quina fós la pregunta, els partidaris de que Catalunya sigui un estat independent havíem d'assolir un mínim del 51% dels vots vàlids emesos.Això continua essent així.\n3. Si un 51% dels qui votem vàlidament assenyalem un Sí-Sí guanya l'opció Catalunya estat independent tant en recompte total com en recompte parcial..\n4. Havíem de tenir un 51%, i sabem que si tenim aquest 51%, som independents. I el que jo us dic és que ara tenim un 48% de favorables a l'estat independent sobre cens... És a dir, deixeu-vos de lamentacions xorres i a seguir treballant per consolidar aquesta opció com la majoritària, és l'únic que serveix.\n5. Els qui argumenten que s'ha "complicat" la majoria, no ho miren gens bé. Com he dit al post, del 54% que en resposta dicotòmica votarien sí a la independència només un 5,9% no ho farien en resposta múltiple. Si per aquest 5,9% us flageleu d'aquesta manera, és per fer-s'ho mirar.És a dir, un 90% del vot per l'estat independent ho vol amb independència del tipus de pregunta. El problema no és dels que volem independentista. Si algú té un problema és dels qui no volen canviar l'status quo o dels qui, volent-lo canviar, no volen la independència, perquè aquests no passen d'un 10% del total de vots del Sí.\n6. La gestió de consensos sense comprometre l'objectiu (poder votar sí a la independència) és el que fa viable un procés que té una base política i social tan complexa com la que tenim nosaltres. Com ja he escrit fins a la sacietat, la dificultat de gestió del procés a Catalunya, amb fins a 5 partits els votants dels quals, amb diferent mesura, volen la independència, és el que permet que tinguem una majoria social per la independència. A Escòcia, on hi ha un únic partit, l'SNP el procés és de gestió més fàcil, però en canvi encara continuen a molts i molts punts de poder aspirar a guanyar el referèndum. Doncs jo prefereixo complexitat que em doni majoria que simplicitat o facilitat que me n'allunyi.\n7. La pregunta és tan perfecta que el pas del temps només permet que els favorables a la Catalunya independent creixem, siguem encara més majoria. Que a canvi d'això hem de treballar amb una pregunta en semi-arbre... doncs benvingudíssim el semiarbre que ens permet ser tots els que som avui i ens garanteix ser més el 9 de novembre.\nLa pregunta ÉS PERFECTA, és idònia pels nostres objectius i respon amb admirable habilitat a la complexitat del mapa polític i de la composició del sí que permet siguim majoria social.\nLa resta, si m'ho permeteu, són collonades.\nBON NADAL! I 80 anys de la mort del President Macià\nHEM SALPAT: ELS MESOS QUE VIUREM INTENSAMENT\nResposta conjunta als comentaris a l'article "UNA ...\nUNA PREGUNTA PERFECTA! Anàlisi, projecció i previs...\nUn dia de felicitat extrema i de gran orgull! Gràc...\nEl futur és nostre! Moment històric, més units que...


grans antics: què són i com els podem cultivar nosaltres mateixos - Menjar | Desembre 2021\nEls grans antics, cultivats pels nostres avantpassats, eren varietats hereditàries més nutritives de gra cultivades sense modificacions de laboratori, fertilitzants químics o pesticides.\nSorprenentment, hi ha diverses persones que tornen a les antigues maneres de fer, malgrat totes les novetats i millores que hi ha al mercat en aquests dies. Des de la jardineria fins a la cuina, i fins i tot fer sabó, el canvi a la bricolació creix cada dia. I amb l’ajuda de les xarxes socials, la gent pren cada cop més consciència del que hi ha a l’alimentació i de com s’hi ha crescut. La majoria de soja i blat de moro que es cultiven als EUA està modificada genèticament, de manera que molta gent torna a menjar grans antics.\nEls grans antics són els que van ser cultivats pels nostres avantpassats, de vegades remuntant milers d’anys. Sovint són varietats hereves de cereals que es cultiven avui dia. Els grans antics es conreaven sense ser modificats en un laboratori, sense adobs químics i sense pesticides. Eren més saludables i proporcionaven més nutrició que la majoria de grans que es troben a les botigues actuals.\nTipus de Cereals Antigues\nHi ha molts tipus de grans antics, i aquesta és només una petita llista d'algunes de les varietats més populars:\nL’espelta és un tipus de blat cultivat fins al 5.000 aC. És rica en proteïnes, baixa en greixos i conté vitamines i minerals com calci, ferro i niacina. A més d’utilitzar com a cereals i gra de pa, a Polònia també es destil·la l’espelta per fer vodka! (Si no voleu créixer el vostre compte, compreu aquí farina d’espelta ecològica o baies d’ortografia orgànica.)\nGairebé tan vell com l’ortografia, l’amarant es conrea des de fa prop de 8.000 anys. Aquest gra antic no conté gluten. Les fulles es mengen com a verdura semblant a els espinacs i es deixen les llavors formades. Hi ha molts tipus i colors, entre els quals hi ha una varietat de floristeries anomenada Love Lies Bleeding, de color vermell intens. L’amaranth conté gairebé la mateixa quantitat de proteïna que l’ortografia (14%) i una mica més de greix. Una porció de 1 tassa produeix un excel·lent 106% de la USRDA de manganès. (Aquí podeu trobar grans d’amarant orgànics o farina d’amarant aquí.)\nEinkorn és un altre tipus de blat i s'ha trobat en llocs neolítics pre-terrissaris. És relativament curt i, per tant, té caps de llavors curts, i no és molt nutritiu. Llavors, per què créixer-lo? Einkorn és tolerant per al sòl i per les condicions seques en què hi ha problemes amb altres grans. Els conreus tradicionals no creixeran en condicions àrides on es farà l’aigua. (Si no creixeu la vostra, trobeu aquí farina d’einkorn orgànica.)\nSemblant a la quinoa i al mill en la cuina, el teff conté fibra, ferro, calci i proteïnes. Teff és un aliment natural sense gluten que es cultiva des de fa milers d’anys. És un tipus d’herba que produeix llavors que es poden cuinar o triturar com a farina. (Compra aquí farina de teff si no vols fer créixer el teu propi producte.)\nL’arròs és un dels grans més antics coneguts per l’home i un dels més versàtils. Generalment es cultiva en arrossars inundats, principalment per a la supressió de males herbes. Tot i això, és possible conrear arròs sense fer servir el mètode d'arrossos. Tinc un amic a Carolina del Nord que cultiva cinc tipus d’arròs i només inunda un camp. Tot i que, encara necessita molta aigua per créixer. (L’arròs també és un gra antic sense gluten.)\nNo és un autèntic arròs, l’arròs salvatge és en realitat una herba. Creix principalment al Canadà i al sud-oest, a la Florida, a Texas i a la Xina. L’arròs salvatge va ser, i encara ho és, un cultiu molt important per a l’Ojibwa de Minnesota i Wisconsin. És molt apreciat pel seu sabor nou i la seva textura abundant.\nCom conrear els cereals antics\nCom la majoria dels grans, és millor un sòl fertil que dreni bé. Podeu plantar directament al sòl, a una profunditat de no més de 3 vegades la longitud de la llavor. Cavar una rasa de la profunditat adequada, posar les llavors a la rasa, tapar lleugerament i regar bé. Aigua diàriament durant una setmana més o menys. La germinació ha de produir-se en un termini de 5-7 dies.\nTambé podeu germinar les llavors prèviament. Poseu les llavors sobre una tovallola de paper o alguna cosa semblant. Col·locar-lo dins d’una bossa de plàstic o d’un pot de vidre. Regar bé, i després escórrer l'excés d'aigua. De forma semblant als brots de creixement, rega dues vegades al dia i desaigua. En pocs dies, podreu veure els brots. Planta quan veieu les llavors que arrelen.\nNormalment es poden collir llavors dels grans antics entre 4-6 mesos.\nCom tirar pels seus propis grans\nSi voleu cereals enrotllats, com la civada enrotllada o el blat, podeu fer-ne el vostre. Una màquina de pasta funcionarà bé, però també podeu utilitzar un passador o un licitador de carn. El truc és obtenir el nucli de llavor mentre encara hi ha humitat. Si s'asseca massa, només es destrossarà.\nFaig un tub de paper pergamí i el carrego amb gra. A continuació, la faig passar per una àmplia configuració en una màquina de pasta. Anar gradualment més prim fins que estigueu a l’amplada que desitgeu. Obriu el tub, escorreu el gra en una fulla de forn i assequeu tota la nit. (També podeu rallir el gra a temperatura baixa durant 20 minuts més o menys). Finalment, emmagatzeneu-lo en un recipient segellat i feu servir com qualsevol altre gra.\nAlguna vegada has utilitzat o cultivat els teus propis grans! Si és així, compartiu la vostra experiència amb nosaltres.


"Històries de la Migració" a L'Hospitalet: Per conèixer el perquè, el com i el quan - El Tot L'Hospitalet - Baix Llobregat\n«Històries de la Migració» a L’Hospitalet: Per conèixer el perquè, el com i el quan\nAquest divendres 27 de maig a les 18:30 es portarà a terme l’estrena del documental “Històries de la migració”, a la Sala d’Actes de la Biblioteca Tecla Sala. Aquest, ha estat produït pel CELH, Misterio Studio i Nina Capri, i dirigit per Quim Solias.\nEl documental fa un recorregut sobre els estudis i les vivències en diferents moments de la història de la ciutat amb la immigració com a fil conductor. El documental s’ha fet des d’una perspectiva doble. D’una banda, busca indagar sobre experiències vivencials de la mà de persones que han viscut moments migratoris entre els anys 60 i l’actualitat. D’altra banda, tracta d’incorporar el discurs científic sobre els moviments migratoris a través del relat d’historiadors, sociòlegs i antropòlegs.\nLa intenció d’aquest és la de mostrar que els fenòmens migratoris estan replets de particularitats i d’històries personals, i que la Història de L’Hospitalet és en gran part una història sobre la migració.\nPer a poder asistir a l’estrena de forma gratuïta, cal inscriure’s en el següent enllaç: https://my.weezevent.com/histories-de-la-migraco-a-lhospitalet-estrena-del-documen tal


Suport a la cultura literària amb Sant Jordi 2021: 20/04/2021\nEs Mercadal acollirà un seguit d’actes i propostes culturals organitzades per l’Ajuntament amb motiu del dia de Sant Jordi (Dia del Llibre) els pròxims dies 23 i 24 d’abril.\nSuport a la cultura literària amb Sant Jordi 2021:\nEntre altres activitats, com les que duen a terme les biblioteques des Mercadal i Fornells entre setmana, durant el divendres 23 d’abril es podrà gaudir del dia de la rosa i el llibre, amb diferents paradetes i música al centre del poble. Totes les activitats compleixen les mesures de seguretat pertinents per evitar els riscos per la pandèmia de COVID-19.\nCom a novetats, enguany a les paradetes de venda del carrer Nou se suma un espai per a escriptors i escriptores que presentaran i firmaran les seves darreres obres, el dissabte 24 a les 11 h el conta contes infantil pels més petits a la Plaça del Pare Camps i seguidament animaran les parades la música al carrer amb «Compres musicals».\nL’Ajuntament des Mercadal segueix les seves activitats amb cura i amb totes les normes de seguretat, fent possible així dur a terme la reactivació cultural sota el nom «Primavera Cultural» al municipi.\nEs Mercadal, 20 d’abril de 2021


'Música arran de mar' amb Eduardo Sandoval\nEl Caló d'en Busques en Cala Figuera, un dels ports pesquers naturals més protegit de l'arxipèlag balear, és l'escenari d'aquest concert que cada any organitza el Festival Internacional de Música 'Vila de Santanyí'.\nEl concert està dirigit per Vicenç Balaguer, amb la intervenció del tenor Eduardo Sandoval i l'Orquestra del Festival de Santanyí.\nEduardo Sandoval ha actuat en els grans escenaris espanyols així com a Itàlia, França i Amèrica del Sud, interpretant els principals rols en òperes com La Bohème, La vida breu, Turandot, Otello, Carmen, Pagliacci, Tosca, Madame Butterfly o La traviata.\nAborda amb regularitat i gran domini el repertori de la sarsuela, i entre les seves interpretacions més destacades trobem títols com Luisa Fernanda, Bohemios, La dolorosa, El rey que rabió, Gigantes y cabezudos, etc. També són nombroses les seves incursions en el camp dels oratoris com El Messies d'Händel, Rèquiem de Mozart o Das Lied von der Erde de Mahler, entre molts altres.\nL'Orquestra del Festival de Santanyí, dirigida pel valencià Vicent Balaguer, és una nova agrupació formada per músics de prestigi d'importants orquestres espanyoles i joves instrumentistes que segueixen la seva formació en centres musicals d'Espanya i l'estranger.\nCançó de lluna de l'òpera Rusalka, de Antonin Dvorák\nCarmen (selecció), de Georges Bizet\nLa fleur que el teu m’avais jetée\nIntermezzo de l'òpera Manon Lescaut, de Giacomo Puccini\nE lucevan le stelle de l'òpera Tosca, de Giacomo Puccini\nAh si ben mio de l'òpera Il trovatore, de Giuseppe Verdi\nDi quella pira de l'òpera Il trovatore, de Giuseppe Verdi\nPreludi de La verbena de la Paloma, de Tomás Bretón\nFandango de Doña Francisquita, d'Amadeu Vives\nBella enamorada de la sarsuela El último romántico, de R. Soutullo i J. Vert\nInterludi del segon acte de La Tabernera del Puerto, de Pablo Sorozábal\nNo pot ser de La Tabernera del Puerto, de Pablo Sorozábal


En el Tot Mataró i Maresme de l'11 al 17 de novembre de 2016, trobaràs l'especial Tot Empenta: Tot preparat per a la Nit dels Emprenedors.\nLa companyia Improshow serà l’encarregada de presentar el pròxim 17 de novembre la Nit dels Emprenedors, en el transcurs de la qual el TecnoCampus farà el lliurament dels premis Creatic. Optaran a ser premiats 34 emprenedors en les tres categories: millor idea de negoci, millor start up i millor projecte universitari.\nCom a novetat d’aquesta edició, s’han creat dues categories diferents. La primera s’adreça a reconèixer les millors idees empresarials, amb un premi en metàl·lic de 5.000 euros per al primer classificat i de 3.000 per al segon. La segona categoria correspon a les millors start-ups, és a dir, empreses de nova creació, i la dotació econòmica és la mateixa.\nEspecial Tot Empenta - Edició 1745 [De l'11 al 17 de novembre de 2016]


El 8 de febrer s’inicien les inscripcions als cursos de l’Oficina de Català | La Llagosta informa\nEl 8 de febrer s’inicien les inscripcions als cursos de l’Oficina de Català\nDilluns, s’obre el termini d’inscripcions als cursos presencials de català per a adults de l’Oficina de Català de la Llagosta d’aquest segon quadrimestre. Les persones interessades han de passar per la seu de l’Oficina, situada a la planta baixa de l’edifici administratiu municipal, al passeig del Pintor Sert. L’horari d’inscripció és de 10 a 13 h, tots els dies feiners, i de 16 a 19 h, de dilluns a dijous. Es podrà formalitzar la inscripció fins al dimarts 16 de febrer.\nPer accedir a algun dels cursos, cal fer una prova de col·locació prèvia per determinar el nivell de l’alumne. Aquestes proves es duran a terme durant el període d’inscripcions, del 8 al 16 de febrer.\nA més del cursos habituals, l’Oficina de Català ofereix aquest quadrimestre un grup de conversa per a aquelles persones que vulguin guanyar fluïdesa amb la llengua o que vulguin corregir errades i un nou grup d’ortografia. El grup de conversa es reunirà els dimecres i el d’ortografia, els dilluns. Els altres cursos que es podran fer la Llagosta són el Bàsic 1 i el Bàsic 2; l’Elemental 1, l’Intermedi 1 i el de Suficiència 3.\nD’altra banda, el Consorci per a la Normalització Lingüística també ofereix dues modalitats d’aprenentatge a distància a través del web parla.cat. Un és el de cursos amb tutoria i seguiment del professorat i l’altre lliure. Aquest darrer, gratuït, permet un aprenentatge autònom.


Escalada al Garraf | Climb Around\n12 Gen Escalada al Garraf\nPosted at 00:39h in Sectors\tby\trogerserret\nRessenyes d’escalada al Garraf\nL’àrea del Garraf i rodalies presenta una gran concentració de sectors d’escalada de dificultats i estils molt variats, que realment val la pena conèixer. Donada la situació geogràfica d’aquestes parets, la majoria solen oferir unes vistes privilegiades al mar Mediterrani, les quals no acostumem a tenir a altres escoles d’escalada.\nCom ja deus saber, a l’app de Climb Around trobaràs les ressenyes i la informació detallada de cada zona. Descarrega-la ja a Google Play, és gratuïta!?\nLes guies d'escalada i ressenyes a l'app. Descarrega-la, és gratuïta!\nEl Coti, el Pas de la Maladona i el Balcó del Teixi\nVull les ressenyes!\nEs tracta de tres dels sectors d’escalada més populars actualment a la zona, que es troben al llarg d’una extensa franja continua de roca, literalment a primera línia de mar. Les parets tenen un atractiu especial gràcies a les vistes infinites de l’horitzó marí i les boniques postes de sol que tanquen les jornades d’apretades.\nL’escalada és sobre roca calcària, amb un predominant estil atlètic, en vies de placa majoritàriament desplomada, de presa més aviat gran, tot i que sovint, una mica arromada.\nDonada la curta vida de gran part de les vies del Balcó del Teixi i la seva localització, no orientada tan directament al mar, la roca d’aquest sector gaudeix d’un tacte més adherent que el de les parets veïnes.\nAquesta gran franja rocosa es troba majoritàriament sota el sol gairebé tot el dia, perfecte per als freds dies d’hivern. Tot i així, hi ha alguns trams a l’ombra que et permetran passar-hi fanàtiques tardes en època de calor. Les dificultats de les vies són molt diverses, fluctuant des de nivells d’iniciació fins al 8è grau baix.\nCova dels Bombers i Placa dels Bombers\nEs tracta d’una espectacular coveta amb vies de presa generalment positiva i moviments molt físics en roca calcària. Les línies recorren la paret desplomada, passant per bons cantells, formacions rocoses amb certa semblança a mocs que cauen del sostre i algun passet de bloc.\nLa cova gaudeix de sol pels matins i ombra a partir de mitja tarda, sent una bona opció d’escalada durant tot l’any. És un lloc ideal si el que vols és escalar vies de 7è grau.\nLa Placa dels Bombers es troba a l’esquerra de la cova i és un petit sectoret amb vies més senzilles, però amb un equipament una mica deteriorat.\nÉs una altra de les zones més visitades de l’àrea del Garraf. La seva popularitat es deu probablement a la gran quantitat de vies de grau baix que ofereix. S’ha convertit en una paret molt visitada per escaladors amb nivell d’iniciació i d’altres que comencen a progressar en el 6è grau.\nUn lloc ideal per als dies de fred, amb unes vistes molt agradables del mar, i de la zona del Port Ginesta a la llunyania, i una aproximació realment curta.\nL’escalada alterna vies de placa vertical, amb alguns moviments més aviat atlètics, amb d’altres amb seccions de “slab”, que et faran jugar amb els peus de valent.\nProbablement la paret més “regletera” de la zona. Plaques verticals o lleugerament desplomades, generalment homogènies i tècniques, amb alguna via més a bloc.\nUna molt bona opció també per a l’hivern, donat que la paret és escalfada pel sol des de mig matí. Les dificultats de les vies es troben al voltant del 6è grau o del 7è baix.\nPetit sector proper a la localitat de Castelldefels. Una paret que acumula una llarga història ja que les seves primeres vies daten dels anys 70. Tot i la seva antiguitat, les vies han anat sent re-equipades i, a dia d’avui, una majoria d’aquestes gaudeixen de parabolts o químics.\nL’escalada a la zona és molt variada. S’hi pot trobar un nombre reduït de vies però d’estils molt diferents i majoritàriament de 6è grau o 7è baix. Les línies tenen recorreguts d’entre els 10 i 20 metres sobre roca calcària i es caracteritzen generalment per oferir seccions inicials lleugerament desplomades i una part superior d’escalada tècnica en placa vertical.\nLa paret es troba la major part del dia al sol, ideal per anar-hi en època de fred. Tot i la seva popularitat anys enrere, actualment no és un sector massa concorregut pels escaladors i, per tant, pot ser una bona opció si volem fugir de les aglomeracions.\nVols seguir descobrint nous sectors?\nDeixa el teu email aquí i t’escriurem només quan tinguem novetats importants a l’app?


140 Què li està passant a Cardedeu? – El NAS de Cardedeu\n140 Què li està passant a Cardedeu?\nQuè li està passant a Cardedeu?\nQuè li està passant a Cardedeu? Quan arriba el cap de setmana, llevat de dissabte al matí que és quan la gent aprofita per fer la compra, els carrers de la nostra vila queden solitaris. Molta gent dirà que quan arriba el bon temps la gent se’n va a la platja, però jo no em refereixo només a l’estiu.\nSembla veritablement que no tingui vida. La gent marxa del poble, com a conseqüència moltes botigues tanquen i quan un passeja pel carrer sembla desèrtic. Per no dir un diumenge a la tarda quan prendre un cafè pot ser gairebé complicat. A Llinars, tot i les seves mancances, ha sabut fer-ho molt millor, i com a mostra un botó. El carrer sempre és ple de gent, hi ha vida. Cal recordar que Cardedeu té uns 18.000 habitants i en canvi el nostre poble veí no arriba als 10.000.\nD’altra banda, les poques vegades que s’organitza algun esdeveniment (que no sigui polititzat) la gent surt de sota les pedres, però està clar que és en comptades ocasions. Crec que ens hauríem de plantejar molt seriosament com atraure a la nostra gent perquè és quedi al poble i en gaudeixin.\nTambé crec que no hem sabut aprofitar la tirada de visitants que té el centre comercial de La Roca Village per desviar-los a la nostra Vila, que encara que alguns no ho vulguin, podria revitalitzar els negocis del poble i li donaria més vida.\nBe the first to comment on "140 Què li està passant a Cardedeu?"


Educació Física EM La Sínia | Escola La Sinia\nEducació Física EM La Sínia\nP3 i P4 inicien la psicomotricitat\nEducació Física EM La Sínia04/10/19\nLes cireres, maduixes, sirenes i unicorns (P3 i P4) han fet les seves primeres sessions de psicomotricitat al pati. Van experimentar amb diferents materials, adonant-nos de que pot arribar a ser molt divertit!\nUnes escales que es convertien en un tobogan, pilotes que deixaven caure per… Llegeix més»\nBlog Educació Infantil, Curs 19-20 (P3), Curs 19-20 (P4), PORTADA/General 0\nA l’escola ja disposem del nou pàrquing per bicicletes.\nEducació Física EM La Sínia30/09/19\nCom a escola verda, us animem a fer un desplaçament sostenible fins a escola, com pot ser caminant, en bicicleta o patinet. Evitem l’ús del cotxe per ajudar d’aquesta manera al nostre planeta.\nSi voleu saber com funciona, els delegats de 6è del comitè… Llegeix més»\nEl conte motor\nEducació Física EM La Sínia10/05/19\nA continuació també podeu veure el vídeo resum de l’activitat:


Dimarts, 12 Juny 2018 12:32\nEl regidor de Cultura, Moisés Rodríguez; l'alcaldessa, Ana María Martínez i un dels pregoners, Santiago Granizal amb el cartell de Festa Major\nDesprés de presentar fa uns dies el festival RRandom, aquest dimarts ha estat el torn de tota la programació dels 4 dies de la Festa Major de Rubí 2018. Un total de 200 activitats ompliran places i carrers del 28 de juny a l’1 de juliol en la que és, sens dubte, la festa més multitudinària de l’any.\nLa principal novetat de la presentació d’aquest dimarts ha estat l’anunci dels que seran els pregoners d’enguany. Es tracta del ballarí, actor i gerent de l’escola de ball 8 Temps, Santiago Granizal que estarà acompanyat per l’actriu espanyola, Rossy de Palma. Tots dos han participat al programa de TVE, Bailando con las estrellas. El pregó tindrà lloc dijous 28 de juny a les 20.30h amb el tradicional seguici previ. El mateix Granizal ha parlat d’orgull i del sentiment de pertinença a Rubí després de 10 anys vivint a la ciutat on hi té el seu negoci. Granizal ha explicat que "és curiós perquè a vegades naixem en una part del món, però els nostres somnis es compleixen a un altra banda i jo he trobat el meu somni a Rubí i m'hi sento realitzat".\nL’alcaldessa de Rubí, Ana María Martínez, ha lloat, com sempre, la tasca de les entitats rubinenques en l’elaboració de la Festa Major. “Són la veritable ànima de la nostra festa”, ha afegit. La primera edil ha destacat la barreja de tradició, cultura i modernitat amb activitats adreçades a la joventut com el Holli, les que es fan a la plaça Salvador Allende o les adreçades als infants a la Rambla del Ferrocarril. Precissament una de les novetats és que hi haurà tota mena d’activitats esportives als matins a l’Escardívol. I enguany, a més a més, s’estrenarà el Bòjum com a bèstia de foc, però també d’aigua. Per aquest motiu, hi haurà un correaigües organitzat per l’entitat Les Anades d’Olla dissabte 30 de juny a les 12.30h. Martínez ha recordat que la voluntat és que tothom pugui participar a la Festa Major incloses les persones amb diversitat funcional i, per aquest motiu, "facilitarem que les persones amb mobiltat reduïda puguin tenir a l'Escardívol una plataforma i també puguin accedir al Castell i al teatre municipal La Sala".\nEl regidor de Cultura, Moisés Rodríguez, ha mencionat les activitats d’arrel tradicional com ara la Ballada de Gitanes, els gegants, els castellers, la baixada d’Andròmines i el correfoc. I com ja ha passat en anteriors festes majors, el Celler tornarà a acollir el món del circ així com el Punt d’Informació que començarà a funcionar el 20 de juny a l'Espai Tremuja.\nEl cartell de la Festa Major d’aquest any es diu Ball de Gitanes i l’ha dissenyat un estudiant d’Oviedo, Guillermo Sánchez Fuentes. El jurat l’ha escollit entre 48 propostes.\nPrimer servei de bus gratuït nocturn\nUna de les principals novetats de la Festa Major d’aquest 2018 és l’estrena d’un bus gratuït les nits de la Festa, del centre cap a les urbanitzacions amb un doble objectiu: potenciar el servei públic i facilitar a tots els rubinencs gaudir de totes les activitats a qualsevol hora.\nHi haurà dues línies: Centre-Castellnou, Castellnou Centre i Centre-Sant Muç-Can Solà, Sant Muç-Can Solà-Centre. Durant tots els dies de Festa Major, l’autobús començarà a funcionar a partir de les 22h. Pel que fa a la finalització del servei, dependrà de cada dia: el 28, a les 4h; el 29, a les 5h; el 30, a les 6h i, el darrer dia, l’1 de juliol, fins les 12h.\nSi concretem més les línies, la del Centre-Castellnou tindrà el recorregut de la L3 de l’autobús urbà amb les mateixes parades a les urbanitzacions. El primer bus sortirà a les 22h del Centre i, després, cada hora. En el cas del Centre, les parades estaran a Joan Puig i a la rotonda de l’Escardívol. Les sortides des de Castellnou començaran a les 22.30h, i també cada hora.\nSi ens referim a la segona línia, el seu recorregut és el dia la L7 a Sant Muç-Ca Solà. Els horaris seran els mateixos que els de l’altra línia amb sortides a les 22.30h del Centre i a les 23h, des de Can Solà.\nFinalment, cal destacar que les sortides del Centre cap a Castellnou i Sant Muç, sortiran cada mitja hora, donant servei comú a Plana del Castell, Can Fatjó i Sant Jordi Park amb freqüència d’anada i tornada cada 30 minuts.\nRecordem que aquest aidea ha sorgit d ela Taula de Participació de la Festa Major i també com a moció al darrer ple municipal presentada pel PDeCAT.\nSantiago Granizal, ballarí i actor i pregoner de la Festa Major


Segon misteri de Goig – TOT MONTSERRAT\nLa visitació de la Mare de Déu a la seva cosina Elisabet\nAquest segon misteri està inspirat en el passatge de l’Evangeli “La visitació de la Mare de Déu” segons l’evangeli de Lluc: (Lc. 1, 39-41). Actualment el misteri és una escultura de Manuel Cusachs beneïda pel P. Abat Cassià Maria Just el 17 de setembre de 1983. Aquest monument es troba en la mateixa plaça de l’estació inferior del funicular de la Santa Cova proper la roca.\nEl misteri actual substitueix l’obra primitiva projectada per l’arquitecte Enric Sagnier i Villavecchia (1858 – 1931) amb escultures d’Agapit Vallmitjana i Arbaca (1830-1915) destruïda per una esllavissada ocorreguda els anys setanta per unes obres a la carretera.\nEl primitiu monument del Segon Misteri de Goig havia estat inaugurat el dia 22 de maig de 1902 i patrocinat per la senyora Francesca Llavina, vda de Quadrada, de Mataró en record del seu marit. L’any 1896 el sr. Gaietà Soler promogué que el Segon Misteri de Goig fos sufragat per dones que es diguessin Montserrat. A tal fi es creà una junta promotora del monument que estava presidida per la senyora Montserrat Arnús de Miralles. Com que la seva família estava molt vinculada a l’arquitecte Enric Sagnier se li encarregà l’obra. Aquest misteri constava de les imatges de la Mare de Déu i de la seva cosina Elisabet. Al peu de les escultures hi havia la inscripció “UNDE HOC NIHI / UT VENIAT MATER DOMINI MEI AD ME / LC 1,43”. El misteri estava situat, en un primer moment, en el camí de la Santa Cova equidistant entre la cruïlla amb la drecera de Monistrol i la plaça del funicular. Però, la inauguració del funicular obligà el seu trasllat a la plaça davant de l’estació.\nEs tracta d’unes estàtues de ferro, sobre pedestal en bloc de pedra, que representen la Verge Maria i a la seva cosina Elisabet. Las figures son molt estilitzades i jovenívoles, la Verge sembla quasi una nena. L’escultor ha sabut captar tota la senzillesa, la il•lusió i la puresa d’aquesta trobada. Al centre del bloc de pedra placa amb petita oració gravada. A l’esquerra del pedestal hi ha dues plaques en ferro; la superior amb la dedicatòria: “A LA MEMÒRIA DE JOAQUIM QUADRADA I CALVÓ/ LA SEVA ESPOSA I FILLS/ 8-SEPTEMBRE-1983” i la inferior amb la signatura de l’artista i els anys (1982-1983).


El titular de la web és la Fundació Privada Benallar, amb domicili al carrer Sots-tinent Navarro 18 Baixos 1r, de Barcelona, CIF G64046899 inscrita al Registre d’Entitats Jurídiques de la Generalitat de Catalunya amb el número 2183. A partir d’aquí, la FUNDACIÓ.\n2. CONDICIONS DE PRIVACITAT I TRACTAMENT DE LA INFORMACIÓ.\nEl responsable del tractament és la FUNDACIÓ amb les dades de contacte que consten a l’apartat 1 d’aquest avís. Podeu contactar amb el Delegat de Protecció de Dades (DPD) al correu electrònic proteccio.dades@escolapia.cat.\nLes dades que ens faciliteu als formularis que trobareu a la web, les que ens envieu a la nostra adreça de correu electrònic i les que es puguin generar mentre mantingueu relació amb nosaltres s’incorporaran, tal com ens les cediu, a una base de dades titularitat de la FUNDACIÓ. Farem servir les dades per prestar-vos els serveis que ens demaneu i per enviar-vos informació de les nostres activitats per correu electrònic o adreça postal. La base jurídica d’aquest tractament serà la relació contractual que mantingueu amb la FUNDACIÓ, les obligacions legals i el consentiment que atorgueu en acceptar aquest avís.\nA la FUNDACIÓ documentem els esdeveniments de caràcter públic que organitzem amb fotografies i vídeos amb la finalitat de fer-ne difusió a la nostra web o a altres espais de difusió pública d’informació com són: la pròpia web, les xarxes socials on disposem de perfil creat i publicacions a pròpies o a premsa. Les xarxes socials on la FUNDACIÓ té perfil creat són les següents: facebook i Instagram. Podeu obtenir més informació sobre aquest apartat consultant la nostra web o contactant amb el DPD. El tractament d’aquestes imatges està legitimat amb el consentiment dels interessats/es o en aplicació de l’article 8 de la LO 1/1982 de protecció del dret a l’honor, la intimitat i la pròpia imatge.\nS’entén que l’interessat/da accepta les condicions establertes si accepta les presents condicions de privacitat i tractament de la informació mitjançant l’acceptació que es troba en tots els formularis de recollida de dades o si ens dirigeix un missatge per correu electrònic. Les dades personals es desen a la base de dades de la FUNDACIÓ que, en tot cas, garanteix les mesures tècniques i organitzatives per a preservar la integritat i la seguretat de la informació que tractem.\nPer facilitar la recerca de recursos que creiem que són del vostre interès, podeu trobar en aquesta web enllaços a altres pàgines. Aquesta política de privacitat només és d’aplicació a aquest web. La FUNDACIÓ no garanteix el compliment d’aquesta política en altres webs, ni es fa responsable dels accessos mitjançant enllaços des d’aquest lloc.\n3. NOMÉS DÚS DEL PORTAL


Recomanen no confiar en la loteria ni tan sols en temps de crisi - Diari de Girona\nRecomanen no confiar en la loteria ni tan sols en temps de crisi\nLa possibilitat de morir per un llamp és d'1 entre 10 milions; la de guanyar la "primitiva", d'1 entre 14\nAquell que confiï en la loteria per sortir de la crisi hauria de consultar abans un manual matemàtic sobre probabilitat. És més fàcil que t'enxampi un llamp, que la grossa de l'Euromillón. No obstant això, l'ésser humà s'inclina per la intuïció, més que pels números, a l'hora de prendre decisions.\nLa possibilitat de morir per un llamp a Espanya és d'una entre deu milions, la d'encertar les sis xifres de la "primitiva" és encara menor: una de cada catorze milions.\nLa loteria és un símptoma de com les persones se solen deixar guiar per la il·lusió i opten per aquests jocs d'atzar com a via per fer-se riques, portades per la falsa per?cepció que aconseguir ser agraciats és més probable del que realment és, explica Olga Julià de Ferran, professora del Departament de Probabilitat, Lògica i Estadística de la Universitat de Barcelona. Per a aquesta experta en bioestadística, els jocs d'atzar, als quals són tan aficionats els espanyols, són "molt enganyosos", ja que si un calcula la possibilitat real que té d'aconseguir un premi important "se li passen les ganes" de jugar, quan en la vida quotidiana ocorren "casualitats" més normals del que semblen a ulls d'un profà en matemàtiques. Parar-se a calcular els pros i contres abans de prendre una decisió pot ser essencial sobretot en assumptes importants, com canviar de feina o comprar-se un pis en un moment determinat i pensar si podràs pagar la hipoteca en cas de crisi.


Mites i veritats sobre què influeix a l'hora de posar-se de part | Criar.cat\nMites i veritats sobre què influeix a l'hora de posar-se de part\nParlem amb la llevadora Alba Pallisé, de l'Associació de Llevadores del Part a Casa sobre què influeix a l'hora de posar-se de part\nQuè hi ha de cert en els rumors, les creences populars i certs "trucs" que es difonen a les xarxes per posar-se de part? És cert que hi ha més parts en lluna plena? Que tenir sexe amb penetració fa anar de part?\nEn primer lloc, segons destaca la llevadora Alba Pallise, és important respectar el temps de cada dona. De fet, el paper de les llevadores és i ha de ser acompanyar aquest part i intervenir-hi el mínim. No hem d'oblidar que el part és un procés fisiològic i que la taxa de cesàries augmenta quan hi ha un part medicalitzat.\nDit això hi ha una sèrie de factors que es diu que tenen influència a l'inici dels parts espontanis. Els desgranem i analitzem: què hi diu la ciència en cada cas?\nLa influència de la lluna: Hi ha hagut diversos estudis sobre el tema i cap d'ells arriba a una conclusió rellevant. Sí que hi ha casos que afirmen que la creença es pot basar en termes de pressió atmosfèrica, que sí que podria influir-hi, però segons l'estudi elaborat per la llevadora de l'Hospital Príncipe d'Asturias, M. S. Saiz Puente, es conclou que en cap fase lunar augmenta el nombre de parts.\nInfusions, aliments i menjar picant: Popularment es diu que certs aliments com la xocolata, les infusions o el menjar picant són estimulants a l'hora de desencadenar el part. Però la realitat és que no hi ha evidència científica que funcionin. Si bé és cert que el cacau pot generar endorfines, precursores de la serotonina, l'anomenada "hormona de la felicitat", i que hi ha certes infusions (com la de gerd) que són utertòniques i promouen moviments de l'úter, no hi ha prou evidència científica com per assegurar o no que siguin inductors del part.\nLes relacions sexuals amb penetració: El semen conté una substància anomenada prostaglandina que s'utilitza de manera sintètica per induir el part. L'estimulació dels pits o la masturbació també són considerats acceleradors del part ja que l'orgasme pot provocar contraccions uterines. A més, quan una dona està excitada sexualment segrega oxitocina i aquesta hormona contribueix a la tonificació de l'úter.\nL'exercici físic: Caminar i pujar escales s'ha convertit en un exercici rutinari per a moltes dones embarassades durant les darreres setmanes abans del part. Se sap que la pràctica regular d'exercici físic durant l'embaràs alleugera el treball de part i redueix més de 50 minuts el procés, segons un estudi de la Universitat Politècnica de Madrid. També se sap que caminar mitja hora cada dia ajuda al nadó a encaixar-se i col·locar-se i també al fet que el coll de l'úter comenci a esborrar-se.\n"Tant de bo no se sàpiga mai què és allò que realment desencadena el part, perquè aleshores els éssers humans d'alguna manera hi voldrien influir. Ha de ser cada nadó qui decideixi quan venir", assegura la llevadora Alba Pallisé.


Fa gairebé quatre-cents anys Daniel Defoe va escriure el Diari de l’any de la pesta, on explicava l’experiència dels londinencs, l’any 1665, que van veure la seva ciutat sotmesa als estralls de la pesta bubònica.\nDefoe ens fa palès que les mateixes conductes insolidàries d’aleshores es reprodueixen en els nostres dies, capteniments individualment racionals però col·lectivament suïcides. Explica que al començament de la malaltia els més rics van abandonar Londres, cosa que va provocar l’extensió de la malaltia als voltants de la ciutat i, arreu, com aquesta afectava més els més pobres. I el relat segueix: la gran por, els confinaments forçats dins de les cases, els crits desesperats dels veïns sans de les llars clausurades per la policia de la ciutat, virtualment condemnats a morir amb els seus veïns infectats en edificis de morts; pares desesperats davant dels cadàvers dels seus fills, criatures mamant del pit de les seves mares mortes i mares veient morir criatures als seus braços, individus embogits corrent pels carrers, altres llençant-se als fossars on cremaven els cadàvers, exasperats, maleint el nom de Déu.\nI enmig de tot això, la pesta de la irracionalitat, que feia que la gran massa –com sempre, els pobres, ignorants i espantats– sucumbís als falsos metges, endevinaires, futuròlegs i venedors de remeis fraudulents, que mataven en lloc de curar. Nosaltres en tenim també, globals com Trump i el seu desinfectant, i locals, amb l’inefable J. Pàmies i el seu MMS. Que els morts els caiguin damunt.\nL’analogia entre el passat i el moment actual, en fi, s’estén a la “corba descendent” dels contagis. En efecte, diu Defoe que l’any 1665, quan els informes dels agutzils van revelar que la pesta afluixava, que hi havia menys infectats i que els malalts es recuperaven millor, les persones sanes van esdevenir menys curoses i accidentalment van estendre la pesta encara més. L’exemple de la irracionalitat de molts pares diumenge passat, agrupant-se en places, carrers i platges, hauria de servir d’advertiment.\nEn fi, sigui com sigui, cal que pensem en el dia que tot això acabi, i quin determini prendrem, si estar agraïts perquè la pandèmia ens ha estalviat i tractar de reajustar les nostres vides, o retornar als hàbits de sempre.


Els Bombers desallotgen la llar d'infants del Morrot per una olor estranya | NacióGarrotxa\nEls Bombers desallotgen la llar d'infants del Morrot per una olor estranya\nper Redacció, 6 de novembre de 2012 a les 12:26 |\nEls nens de l'escola bressol El Morrot, han estat evacuats de forma preventiva a l'escola d'infantil del costat per una forta olor que les mestres no sabien identificar. Tres dotacions dels Bombers s'han dirigit a l'escola i han descartat que es tractés de gas, com en un principi s'apuntava. Segons les primeres observacions, sembla que algú hauria tirar al clavegueram algun tipus de carburant que desprenia una forta pudor a través de les canonades. Els bombers han diluït amb aigua i productes escumosos l'abocament i estan ventilant l'edifici.\nL'avís l'han rebut els equips d'emergència a les 10.11 h d'aquest dimarts, quan les mestres de l'escola han sentit una forta olor que no sabien identificar ni trobaven el lloc d'on procedia. Com a mesura preventiva, els infants s'han traslladat a l'edifici del costat, on hi ha l'escola d'infantil i primària.\nDesprés que els bombers hagin acabat les tasques per intentar eliminar l'olor i hagin ventilat l'edifici, els petits podran tornar a l'escola. Segurament ja serà a la tarda perquè ara els infants dinen a l'escola del costat o els han anat a recollir els seus responsables.\nSocietat, fuita, morrot, infants, llar, desallotgen, gas


Podem demana l'indult per a Hasél: totes les reaccions contra l'empresonament del raper\nL'allau de solidaritat de polítics, artistes i institucions es concreta amb desenes de manifestacions convocades a tot Catalunya\nPablo Hásel a la Universitat de Lleida abans de ser detingut. Santi Iglesias\nBarcelonaNo havia passat ni mitja hora des de la detenció de Pablo Hasél i el seu nom ja era tendència a Twitter. El raper, que ha estat detingut aquest matí pels Mossos d'Esquadra, s'ha convertit ràpidament en trending topic amb una munió de missatges demanant-ne l'alliberament i en defensa de la llibertat d'expressió.\nLa Plataforma Llibertat Pablo Hasél ha destacat el ressò mediàtic "sense precedents" que ha tingut la detenció del raper, després d'haver estat tancat durant gairebé tot un dia a l'edifici del rectorat de la Universitat de Lleida. Un dels seus membres, David Martín, creu que aquesta imatge "ha fet mal a l'Estat" i que aquest ha comès "un error molt greu" perquè s'ha generat "l'efecte contrari al que pretenien" entre la població, que ara participarà en les múltiples manifestacions convocades per denunciar els fets. També ha destacat el ressò internacional que ha tingut el cas. Tot i això, Brussel·les ha rebutjat valorar la detenció. "És un afer de la justícia espanyola", ha dit el portaveu de Justícia de la Comissió Europea, Christian Wigand, quan li han preguntat per la implicació que podria tenir en la llibertat d'expressió dels artistes a Espanya. L'executiu europeu "no comenta procediments judicials dels estats membres", ha dit.\nLes 10 claus per entendre el cas Pablo Hasél\nSuport entre els polítics\nLa portaveu del Govern, Meritxell Budó, ha reaccionat aquest dimarts a l'empresonament del raper Hasél considerant que l'Estat "reprimeix" tothom qui diu el que "no li agrada sentir". Ha denunciat que Espanya és l'estat que "més persegueix els artistes". L'expresident Quim Torra també ha expressat la solidaritat al músic, com la consellera de Cultura, Àngels Ponsa, que ha denunciat totes les sentències condemnatòries contra artistes. El vicepresident i presidenciable, Pere Aragonès, ha afirmat que "el Codi Penal és absolutament anacrònic, perquè persegueix la llibertat d'expressió i protegeix la Corona més que els ciutadans". En una entrevista a TV3, ha apuntat que això els enforteix en les seves "conviccions republicanes i en la necessitat de girar full a un estat espanyol que encara manté com a delicte cantar cançons". El secretari general de Junts per Catalunya, Jordi Sànchez, ha dit a Catalunya Ràdio que "la detenció de Pablo Hasél és una prova més de la intolerància que s'ha anat apoderant dels organismes judicials i de bona part dels polítics espanyols". Raül Romeva ha denunciat "l'Estat com a gàbia". I Carles Riera (CUP) ha animat a sortir als carrers per "defensar els drets i llibertats democràtiques".\n— CUP Països Catalans (@cupnacional) 16 de febrero de 2021\nLes reaccions també han arribat des de Madrid. Des de les files de Més País al Congrés, Íñigo Errejón ha afirmat que el govern espanyol ja està "trigant a concedir l'indult" a Hasél. "Hem vist tuits de ministres. Menys tuits i més indults", ha dit en roda de premsa des de la cambra baixa, en què ha destacat que Espanya és el país que té més artistes tancats a la presó pel contingut de les seves cançons i per haver expressat l'opinió. Errejón ha denunciat la "doble vara de mesurar" que hi ha a l'estat espanyol, segons el seu criteri, després que diumenge unes 200 persones celebressin una manifestació neonazi contra la comunitat jueva.\nErrejón feia referència al missatge del ministre Alberto Garzón, però també a Podem i Pablo Iglesias, que també s'hi han pronunciat. Hores després Podem ha anunciat que demanaria l'indult per a Hasél i ha entrat al Congrés la petició de la reforma del Codi Penal. La ministra Carmen Calvo s'ha limitat a dir que "el govern no es pronuncia sobre decisions judicials" però que "treballa per revisar els delictes que poden atemptar contra la llibertat d'expressió". Calvo ha afegit que "en el paraigua de l'art cal una forquilla de comprensió i tolerància madura".\n— Alberto Garzón🔻 (@agarzon) 16 de febrero de 2021\nEl Gobierno, como el Estado, no solo es Administración, es también un terreno de tensión ideológica y de confrontación de intereses. Eso es normal en términos democráticos. Lo que no es normal es el cada vez más obvio “traje nuevo del emperador” que algunos siguen afirmando\nDemocràcia plena en diuen. I sí: plena de cops i detencions. #llibertatpablohasel\n— David Fernàndez 💚✊🏿 (@HiginiaRoig) 16 de febrero de 2021\nAvui s’empresona la llibertat d’expressió, que també van enviar a l’exili i que amenacen freqüentment. Anomalia democràtica de la qual no en volem formar part.\nForça @PabloHasel @valtonyc#LlibertatPabloHasél pic.twitter.com/v66gGrsCNi\n— Àngels Ponsa i Roca 🎗 (@angelsponsa) 16 de febrero de 2021\nAvui 16/02 19:00 Plaça Lesseps #LlibertatPabloHasel https://t.co/UgMmpabeip\n— Carles Riera (@carlesral) 16 de febrero de 2021\nSempre al costat de qui defensa la llibertat d’expressió. És un dret fonamental. En @PabloHasel mai hauria d’haver-se trobat en aquesta situació. És indignant. Tota la meva solidaritat. https://t.co/NLetAps9GD\n— Quim Torra i Pla (@QuimTorraiPla) 15 de febrero de 2021\nL’Estat com a gàbia. La censura i la intolerància només han aconseguit fer més fosca la humanitat. Llibertat Pablo Hasel!\n— Raül Romeva i Rueda (@raulromeva) 16 de febrero de 2021\nValtònyc i altres artistes, indignats\nTambé hi ha hagut centenars de reaccions de persones de la cultura. No en va, Pablo Hasél és el primer músic que entra a la presó després de la dictadura per les lletres de les seves cançons. Per al dibuixant Manel Fontdevila, que també va patir censura des de les pàgines d'El Jueves, "que Hasél vagi a la presó per dir coses és una barbaritat": "I no ha dit que s'hagi de matar ningú, només ha fet metàfores pujades de to. Hasél és un artista, no un polític. No té càrrecs de poder, no té capacitat per fer lleis. No és el mateix que una cosa la digui Quim Torra que un cantant. Tot plegat és un despropòsit que, igual que va passar amb la condemna d'El Jueves, és la seva manera d'intentar que la gent no digui coses institucionalment no acceptables", ha afirmat a l'ARA.\nUn altre músic que ha estat jutjat per les seves cançons, el raper mallorquí Valtònyc, que es va exiliar per evitar la presó, ha afirmat: "Podria ser jo si no hagués marxat a l'exili". Ha lamentat que "s'empresonin artistes en una democràcia europea": "Espanya és la vergonya del món i a Josep Borrell se li gira feina". Valtònyc s'ha mostrat escèptic sobre la promesa de reforma per evitar casos com el seu o el de Hasél: "No crec que sigui res més que un intent per rentar-se la cara abans de les eleccions, espero que no se n'oblidin ara". Si tira endavant, Valtònyc demanarà una revisió de la seva condemna a tres anys i mig de presó per injúries a la Corona, enaltiment del terrorisme i amenaces. Actualment afronta una euroordre a Bèlgica per aquest cas.\nCrida d'institucions per la llibertat d'expressió\nArran de la detenció i l’empresonament de Pablo Hasél, institucions culturals com el Teatre Lliure, el Mercat de les Flors, el Teatre Nacional de Catalunya, L'Auditori, el Gran Teatre del Liceu i el Palau de la Música Catalana han fet una crida: "Refermem i reiterem el compromís a favor de la llibertat d’expressió i el respecte dels drets fonamentals dels creadors i creadores". En un comunicat conjunt, també donen suport a" les persones a qui se’ls vulneri aquest dret" i recorden "el valor transgressor innat de la cultura". "Per això, fem nostres les paraules 'Sense llibertat d’expressió, no hi ha democràcia', que l’any 1978 Fabià Puigserver va pintar en un cartell de tots conegut, i que tenen avui més sentit que mai". També el rector de la Universitat de Barcelona s'ha posicionat.\nLa Universitat, com a part essencial de la societat, no pot acceptar la coerció de la llibertat d’expressió.\n— Joan Guàrdia (@RectorUB) 16 de febrero de 2021\nComunicat de la Sala Beckett sobre la detenció i empresonament de @PabloHasel #LlibertatPabloHasel pic.twitter.com/iQdcoWSJgP\n— Sala Beckett (@salabeckett) 16 de febrero de 2021\nDavant de la detenció i empresonament de @PabloHasel aquest matí, @teatrelliure, #MercatFlors, @teatrenacional, @auditoribcn, @palaumusicacat i el @Liceu_cat refermem el nostre compromís amb la llibertat d’expressió i el respecte dels drets fonamentals dels creadors i creadores.\n— Mercat de les Flors (@mercatflors) 16 de febrero de 2021\n#LlibertatPabloHasel #Sitges2021 pic.twitter.com/joinEOvXyn\n— Sitges Film Festival (@sitgesfestival) 16 de febrero de 2021\nAl teu costat, @PabloHasel.\nDavant de la repressió, sempre i incondicionalment amb la llibertat d’expressió i contra els censors.#LlibertatPabloHasel\nI els que us ho mireu com si no anés amb vosaltres, que ho sapigeu: #DemàPotsSerTu #SenseLluitaNoHiHaDrets https://t.co/9tLXaGjOSa\n— xavier antich (@XavierAntich) 15 de febrero de 2021\nREACCIÓ CONJUNTA? LIDERAR LA RESPOSTA I L'OPOSICIÓ A L'EMPRESONAMENT? @teatrenacional @teatrelliure @institutteatre @salabeckett @mercatflors\n— Jumon (@jumonerra) 16 de febrero de 2021\nL’estat es posa en ridícul quan ha de caçar un raper dins una universitat. Prou de judicis a les paraules. Llibertat d’expressió!\n— Bankrobber (@bankrobberbcn) 16 de febrero de 2021\nLa dignitat de Pablo Hasel és dignitat d'antologia.\n— Joan-Lluís Lluís (@Joanlluislluis) 16 de febrero de 2021\nEntra a la presó per cantar veritats. #EuropeanUnion #estatfeixista\n— marta buchaca (@martabuchaca) 16 de febrero de 2021\nA la presó per injúries a la corona, com a l’edat mitjana que és on encara viuen alguns #llibertatdexpressió #llibertatPabloHasel\n— queco novell (@queconovell) 16 de febrero de 2021\nEl món de l'art dona suport a Hasél i tots els represaliats\nTambé han fet un comunicat conjunt en defensa de Hasél els responsables de diversos museus barcelonins: Ferran Barenblit (Macba), Judit Carrera, (CCCB), Marko Daniel, (Fundació Joan Miró), Emmanuel Guigon (Museu Picasso), Pepe Serra (MNAC) i des de la Fundació Antoni Tàpies reiteren el seu "compromís a favor de la llibertat d’expressió i del respecte pels drets fonamentals dels creadors i creadores". "La llibertat d’expressió és un dret fonamental i, com a tal, un pilar bàsic dels sistemes democràtics i dels estats de dret. I, per tant, la seva vulneració és intolerable i ha de ser denunciada sempre", subratllen, i donen suport a Hasél i "totes les persones represaliades per exercir el dret inalienable a la llibertat d’expressió, que no pot ser restringit amb cap excusa".\nConvocades concentracions en protesta per la detenció\nArran de la detenció de Pablo Hasél, aquesta tarda s'han convocat manifestacions en protesta pel seu empresonament. De moment n'hi ha 55 a tot el país. La manifestació de Barcelona començarà a les set del vespre a la plaça Lesseps. A Lleida la manifestació també serà a les set i sortirà de la plaça de la Catedral. A Vic s'ha convocat a dos quarts de vuit del vespre a la plaça Major. A Girona la convocatòria és a les set a la plaça Primer d'Octubre. A la mateixa hora també hi haurà concentracions a Tarragona (a l'estàtua dels Despullats), a Sabadell (plaça Sant Roc), a Sant Cugat (plaça Lluís Millet), a Reus (plaça Mercadal), a Tortosa (plaça Barcelona) i a la Seu d'Urgell (plaça dels Oms).\nPablo Hasél llibertat d'expressió presó


ComiCat: El 32è Saló del Còmic de Barcelona va a la guerra\nA l'Aula Magna de la Universitat de Barcelona s'ha presentat aquest matí un avanç de la programació de la 32a edició del Saló Internacional del Còmic de Barcelona. Aquest any, la gran cita del món del còmic se celebrarà del 15 al 18 de maig als Palaus número 1 i 2 de la Fira Barcelona Montjuïc, ocupant un total de 32.000 metres quadrats, un increment del 70 per cent respecte a l'any passat.\nLa presentació ha comptat amb la presència de la Dra Lourdes Cirlot, vice rectora de Relacions Institucionals i Cultura en representació de la UB; Mònica Pereña, subdirectora general de Llengua i Plurilingüisme de la Secretaria de Polítiques Educatives del Departament d'Ensenyament i Carles Santamaria, director del Saló Internacional del Còmic de Barcelona. En l'acte s'ha presentat el cartell del Saló, obra del dibuixant gadità Carlos Pacheco, així com la llista provisional d'autors convidats i un avanç del programa d'activitats del certamen.\nMònica Pereña ha destacat "la importància del còmic en l'àrea pedagògica considerant-lo una eina molt interessant per ensenyar tot tipus de temàtiques d'una forma directa i concisa". Des de fa set anys el departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya col·labora en les jornades pedagògiques que se celebren dins del marc del Saló del Còmic de Barcelona i que són seguides amb gran interès per part del professorat tant de primària com de secundària. També ha assenyalat que enguany "el tercer concurs de còmic a l'escola el tema central girarà al voltant de commemoracions històriques. El còmic ajuda als alumnes a treballar en la síntesi de les idees una cosa que és molt productiu a l'hora de l'ensenyament" .\nCarles Santamaria ha presentat un avanç del Saló l'eix central serà la presència del gènere bèl·lic en la historieta. Còmics en guerra és el títol d'una gran exposició concebuda com una instal·lació que aportarà una visió antològica de les vinyetes bèl·liques, dividida cronològicament en els diversos períodes de la Història, a més d'apartats dedicats als corresponsals de guerra i als genocidis i exilis. La mostra comptarà amb més de 200 originals de còmics i il·lustracions d'autors de diferents nacionalitats, a més d'una posada en escena espectacular amb la col·laboració de diferents associacions de reconstrucció històrica. Aquesta activitat ocuparà tot el recinte del Palau 1, una superfície d'uns 12.000 metres quadrats. "L'exposició comptarà amb la recreació escenogràfica de diferents guerres, on tindrem els Miquelets i la Coronela de Barcelona, una unitat de l'Exèrcit de l'Ebre i la Companyia 9, formada per republicans exiliats, que va alliberar París el 1944" . A més, hi haurà espai per a conferències, jocs d'estratègia, maquetes i videoprojeccions .\nPerò aquesta no serà l'única gran exposició del Saló del Còmic. Destacant també les mostres antològiques dedicades als 75 anys de Batman i Wolverine. La maduresa del superheroi, personatge creat per Len Wein i Herb Trimpe i que celebra el seu 40 aniversari. Per descomptat, també tindrem les exposicions dels guanyadors dels premis de la passada edició, com la del Gran Premi del Saló del Còmic 2013, que va ser per Purita Campos, i la de Miguelanxo Prado que va guanyar el premi a la Millor Obra del passat Saló per Ardalén. L'egarenc Oriol Hernández i La piel del oso, premi a l'Autor Revelació, guardó patrocinat per la Fundació Divina Pastora, i el fanzine Adobo, Premi al Millor Fanzine, també tindran sengles exposicions .\nSantamaria també ha anunciat que la llista de convidats estrangers confirmats s'inclou a reconeguts autors com el periodista Joe Sacco, els britànics Andrew Wildman (Transformers) i Mike Carey (The Unwritten), l'argentí Eduardo Risso (100 Balas). També tindrem autores franceses com Audrey Spiry (En silencio), Chloé Cruchaudet (Mauvais genre); italians com Manuele Fior (La entrevista) i Pasquale Del Vecchio (WW2.2) o el serbi RM Guéra (Django Desencadenado), conformen els primers autors d'una llarga llista que han confirmat la seva presència al Saló del Còmic de Barcelona .\nPer la seva banda la Dra Lourdes Cirlot ha declarat que per a la Universitat de Barcelona, institució que s'incorpora com col·laboradora del certamen, és molt important que autors de còmic donin conferències a la UB, ja que el còmic forma part d'una de les manifestacions artístiques més dinàmiques de la cultura. Diversos professors d'història de la UB participaran al Saló del Còmic tant en xerrades i taules rodones. També ha explicat que la UB tindrà un estand al Saló on es promocionarà un curs d'estiu de la Universitat dedicat a la relació del còmic amb el cinema. La catedràtica Lourdes Cirlot ha fet un paral·lelisme entre el món del còmic i l'opció estètica d'artistes com Roy Lichtenstein, obrint així una reflexió sobre la contribució del còmic a la creació artística contemporània més enllà de la seva existència com a gènere autònom.\nEl Saló té el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, l'Ajuntament de Barcelona, el Ministeri d'Educació, Cultura i Esports i la Diputació de Barcelona.\nPublicat per Llop Segarrenc a les 17:23


La campanya d'ajuda a la població de Gaza centra el darrer plenari del Consell Municipal de Cooperació - Societat - Rubí TV\nLa campanya d'ajuda a la població de Gaza centra el darrer plenari del Consell Municipal de Cooperació\nNeus Muñoz s'acomiada dels membres de l'organisme durant l'última trobada del mandat\nEl Consell Municipal de Cooperació Internacional ha celebrat el seu darrer plenari d’aquesta legislatura. Un dels punts que més debat ha generat durant el Plenari ha estat la valoració de la Campanya de suport a la població civil de Gaza – programa de salut mental comunitària. Es tracta d’una intervenció emmarcada dins la Llamada de emergencia pel territori Palestí, a la franja de Gaza i Cisjordània.\nComiat de la regidora\nLa regidora de Governança i Ciutadania, Neus Muñoz, ha agraït la tasca i implicació de les entitats que integren el consell, així com la seva crítica constructiva per a la millora de la cooperació a la ciutat.\nDurant el plenari, la regidora ha reflexionat sobre la globalització, la crisi econòmica i la necessitat que Rubí es relacioni en xarxa amb altres administracions, reivindicant que la cooperació internacional tingui pes en les polítiques públiques, mitjançant una col·laboració directa amb les entitats locals. Muñoz també ha desitjat que el futur equip de govern aposti fort per la cooperació internacional a Rubí.\nEtiquetes: Gaza, Ajuntament, Consell Municipal de Cooperació, Solidaritat, Neus Muñoz