1a Cursa de Transports la Garriga-Granollers: eficiència en la mobilitat en clau comarcal | La Garriga Digital\nAvui dijous dia 22 d’abril del 2021, coincidint amb la celebració del Dia de la Terra, s’ha celebrat la primera cursa de transports entre la Garriga i Granollers. La cursa no és una competició de velocitat, sinó que té per objectiu comparar el temps de viatge, l’impacte ambiental i la despesa econòmica dels diferents modes de transport. Es tracta de realitzar un desplaçament quotidià (per feina, estudis, tràmits…) amb diversos mitjans de transport, sempre respectant les normes de circulació i a una hora habitual de desplaçament: a les 8:30 del matí.\nCom en altres curses de transports anteriorment celebrades a Catalunya, la Cursa de Transports la Garriga-Granollers calcula el temps de viatge de “porta a porta” entre un punt d’origen i un punt de destí. En aquest cas, entre la plaça de l’Església de la Garriga i la plaça de la Porxada de Granollers. Això fa que s’inclogui el temps d’aparcament per al transport privat i el temps d’accés a la parada i espera del transport públic. Com a la realitat, a la Cursa de Transports tots els viatgers comencen i acaben a peu.\nLa cursa ha comptat amb les següents modalitats de transport: corrents, bicicleta, bicicleta elèctrica, autobús, tren, tren més bici, moto i cotxe. Tots els participants s’han reunit a les 8:15 h a la plaça de l’Església de la Garriga i el tret de sortida s’ha donat a les 8:30 h. A la plaça de la Porxada de Granollers els esperaven membres de la PTP (Promoció del Transport Públic) i Granollers Pedala, amb el cronòmetre en ma.\nLa primera en arribar a la plaça de la Porxada de Granollers ha estat la bicicleta manual, que ho ha fet a les 8:51 h: ha trigat 21 minuts. La moto ha tardat 23 minuts, la bicicleta elèctrica 24 minuts, l’opció tren més bicicleta 27 minuts, el tren 31 minuts, el cotxe 34 minuts, el vianant corrent 40 minuts i l’autobús 52 minuts.\nVianant corrents 39m\nTren elèctric Rodalies 31m\nTren + Bici 27m\nAutobús dièsel 52m\nMoto gasolina 23m\nCotxe gasolina 34m\nBici manual 21m\nBici elèctrica 24m\nRefernets al temps:\nLa bicicleta manual i l’elèctrica han fet el trajecte en poc més de 20 minuts, tal com ha fet també la moto, malgrat és evident que l’impacte ambiental i la despesa econòmica d’aquesta darrera és molt més alt.\nEl trajecte en tren entre la Garriga i Granollers-Canovelles és de 9 minuts, als quals s’han de sumar el temps d’accés a la parada des del punt d’origen i l’arribada al lloc de destí, que es troba a 1 km de l’estació de Granollers-Canovelles. A més, el tren ha tingut 5 minuts de retard.\nEl participant en cotxe ha deixat el vehicle a un pàrquing privat de pagament. Això ha fet incrementar el cost i ajustar el temps, ja que si hagués buscat aparcament gratuït al carrer, el seu temps de trajecte hauria estat superior, doncs hauria d’haver aparcat més lluny del centre de Granollers.\nEn el trajecte en autobús, com en tren, cal comptar el temps de desplaçament fins a la parada d’origen i des de la parada de destí. El recorregut del bus (línia 416 Sagalés), que s’atura en múltiples punts del trajecte, el fa molt costós en temps. La baixa freqüència també ha contribuït al temps elevat de trajecte, ja que la participant ha estat 24 minuts esperant el bus i, quan finalment ha pujat al vehicle ,el primer ciclista ja havia arribat al punt de destí.\nReferents a l’impacte ambiental:\nEls mitjans més sostenibles són aquells que funcionen sense motor (desplaçar-se a peu o en bicicleta) o bé que usen l’electrificació del seu servei per a realitzar el trajecte (bicicleta elèctrica, tren). A l’altre extrem, els vehicles privats (cotxe i moto) són els més contaminants.\nCO2 NOx PM10\nVianant corrents 0 0,000 0,000 0,000\nTren elèctric Rodalies 135 0,211 0,000 0,003\nTren + Bici 135 0,211 0,000 0,000\nAutobús dièsel 1044 5,710 0,509 0,103\nMoto gasolina 829 1,871 0,044 0,199\nCotxe gasolina 1596 4,562 0,000 0,028\nBici manual 0 0,000 0,000 0,028\nBici elèctrica 24 0,037 0,000 0,000\nReferents a la despesa econòmica:\nMoure’s a peu, caminant o corrent, no té despesa més enllà de l’equipament, l’alimentació i hidratació de la persona que es desplaça. La bici manual és el segon mitjà més barat, ja que té un cost d’adquisició molt més baix que el d’un altre vehicle privat i no fa servir en cap moment benzina ni electricitat per a realitzar els trajectes.\nEl transport públic té diferents tarifes segons si es viatja de manera puntual o més regular. El bitllet senzill de tren entre la Garriga i Granollers Canovelles costa 2,8 €, però l’abonament de 10 viatges Bonotren fa que el trajecte surti per 1,63 €. De la mateixa manera, el bitllet senzill d’autobús té un cost de 3,40 € però l’abonament de 10 viatges S2 de Sagalés fa que el trajecte surti per 1,79 €. L’abonament integrat T-Casual 2 zones fa que el viatge en bus o tren pugui sortir per 2,24 €.\nEl transport privat, a banda de la despesa de combustible i el cost de l’aparcament, és molt car quan s’inclou en el càlcul l’adquisició del vehicle, el cost de les assegurances, els impostos de circulació, etc.\nVianant / corrents – €\nTren Rodalies 2,24 €\nTren + Bici 2,24 €\nAutobús dièsel 2,24 €\nMoto gasolina 2,95 €\nCotxe gasolina 7,53 €\nBici manual 0,54 €\nBici elèctrica 1,06 €\nUn cop més, triomfa la bicicleta en una cursa de transports: ha estat el mitjà de transport més ràpid (21 min), el segon més econòmic (per sota de fer el trajecte a peu o corrents), i juntament amb anar a peu, el més sostenible. A més, cal destacar que el trajecte de carril que ressegueix el riu Congost és preciós i permet gaudir d’un entorn natural que acaba al parc Falgar de Les Franqueses.\nEl transport públic hauria de ser una bona alternativa per totes aquelles persones que, per les seves limitacions, o per requeriments dels desplaçaments, hi opten. Sobretot en trajectes interurbans tant assequibles com és La Garriga- Granollers. Però s’ha evidenciat la necessitat de millora en termes de puntualitat, de freqüència de pas, i de proximitat de les estacions. En canvi no és gens menyspreable la funció que té l’autobús en poder apropar els usuaris a l’Hospital de Granollers, que ha esdevingut la parada més sol·licitada en el recorregut d’avui.\nFinalment, el transport privat, malgrat pot ser competitiu en qüestió de temps (val a dir però que poden mostrar una gran variació en funció d’aspectes externs, com hauria estat si el mercat de Granollers tornés a ocupar el centre de la ciutat) tenen una gran empremta ecològica en contaminació acústica i ambiental, ocupen més espais a les vies públiques i són visiblement més cars que la resta de mitjans.\nEntitats participants: Pedalem la Garriga, Promoció del Transport Públic (Vallès Oriental), Perquè no ens fotin el tren i Granollers Pedala.\nEl seguiment en directe de la cursa s’ha fet a través dels comptes de Twitter @pedalemLG i @pqnoensfotintren amb el hashtag #cursadetransportsvo.\nArticle anteriorLa Doma acollirà el nou espectacle ‘Del mort i de qui el vetlla’\nArticle següentLluís Pérez exposa “V.O.” al cicle Petits Formats de la Filanda


Les platges alteanes reben 5 banderes Qualitur per l'excel·lència de les seues aigües i la qualitat dels seus serveis - Altea Digital\nLes platges alteanes reben 5 banderes Qualitur per l’excel·lència de les seues aigües i la qualitat dels seus serveis\nLa regidora de Turisme, Anna Alvado, en representació de l’Ajuntament d’Altea, va acudir dilluns passat, 20 de juny, a l’acte de recollida de les 5 banderes Qualitur atorgades al litoral alteà, que va tenir lloc en el municipi de Cullera.\nLa bandera Qualitur reconeix el treball diari realitzat pels ajuntaments perquè la costa de la Comunitat Valenciana siga sinònim d’excel·lència turística, integrant els conceptes de qualitat, medi ambient i accessibilitat.\nAnna Alvado es mostrava molt satisfeta d’aquestes 5 banderes Qualitur concedides a la nostra localitat per l’Agència Valenciana de Turisme, pels serveis i la qualitat mediambiental i de l’aigua de les nostres platges. L’edil agraïa aquest reconeixement i valorava que es treballe conjuntament des de totes les administracions públiques perquè el nostre litoral siga sinònim d’excel·lència turística. Així mateix, Alvado també feia referència a la labor del sector empresarial que realitza les seues activitats a la badia convidant-los a ‘’ser respectuosos amb l’entorn’’.\nLa directora general de Turisme, Raquel Huete, va presidir el lliurament de banderes “Qualitur” a 174 platges de 35 municipis de la Comunitat Valenciana. La directora general feia referència a l’aposta per la col·laboració entre administracions i sector per a consolidar a la Comunitat com la millor destinació de platja del Mediterrani.\nBanderes Qualitur 2017\nA través de la Bandera Qualitur, l’Agència Valenciana de Turisme vol transmetre als turistes i usuaris de les platges de la Comunitat la neteja de les aigües i les arenes, així com els serveis higiènics i zones d’esplai i oci que incrementen la sensació de confort de l’usuari. Amb aquest reconeixement es fomenten també les mesures de protecció ambiental dutes a terme al litoral que contribueixen a conservar un dels nostres principals recursos turístics.\nCal assenyalar que han sigut 174 les platges reconegudes amb les banderes Qualitur que certifiquen la qualitat dels seus equipaments, la qualitat mediambiental i l’accessibilitat de les platges. Aquest acte ha reconegut a 11 municipis d’Alacant, 10 de Castelló i 15 de València.\nLa Comunitat es posiciona així com destinació de platges d’excel·lència, ja que és la primera autonomia espanyola per nombre de municipis costaners que disposen de certificats (35 municipis costaners).\nLa Bandera Qualitur és el millor reconeixement al treball diari que es realitza des dels diferents consistoris perquè el litoral valencià siga sinònim d’excel·lència turística entesa com la integració de tres conceptes: qualitat, medi ambient i accessibilitat.\nD’aquesta manera, el 58% de les platges i cales del litoral valencià compten amb un certificat que posa de manifest el seu compromís per l’excel·lència com a element de diferenciació i garantia.\nLes platges d'Altea obtenen nou banderes QUALITUR


L'agressor havia ocupat il·legalment la casa de la víctima\ndimecres, 29 de gener 2020 - 15:25h\nObjectes requisats per part de la Guàrdia Civil al presumpte agressor | Guàrdia Civil Alacant\nLa Guàrdia Civil ha detingut a un home, de 25 anys, pels presumptes delictes de robatori amb violència i intimidació, tràfic de drogues, tinença il·lícita d'armes, ocupació de casa i per resistència i desobediència a agents de l'Autoritat en Torrevieja, en el Baix Segura (Alacant).\nEls fets van passar el passat 17 de gener. El presumpte autor havia ocupat il·legalment una casa i l'havia convertit en un punt de venda de drogues. Quan el propietari va tornar a sa casa després d'una temporada llarga sense viure allí, es va trobar dins a l'agressor.\nRàpidament, agents de la Guàrdia civil van anar fins al lloc dels fets, a on van escoltar dos tirs, motiu pel que entraren dins de la casa. Una volta dins van vore com un home, que estava en la porta de la vivenda, tornava a disparar dos voltes més contra el propietari de la casa. Afortunadament, no li va causar cap dany.\nQuan l'agressor va vore als agents, va començar a escapar amb la pistola amb la mà fins a una zona pròxima a uns penya-segats, a on finalment va ser detingut per la Guàrdia Civil.\nLa víctima també ha sigut detinguda\nLa víctima, un home suec de 39 anys, també va ser detinguda per la Guàrdia Civil. Després de fer les comprovacions pertinents sobre la seua identitat, els agents que portaven la investigació van descobrir que el cotxe que conduïa constava com a què havia sigut robat en Suècia.\nVan verificar les plaques de la matrícula que portava en el cotxe i van vore que pertanyien a altre cotxe, que no tenia res a vore amb el de l'investigat, ja que era uno d'alta gamma que superava els 70.000 euros en el mercat.\nUna empresa valenciana crea el primer kit genètic per a detectar el coronavirus


Entre Rivals entrega els premis de la temporada | Entre rivals – Esports\nEntre Rivals entrega els premis de la temporada\n06 juny 2016 21:21\nEn el darrer programa d’Entre Rivals, el programa va voler reconèixer la tasca d’algunes entitats i els mèrits esportius de diferents equips i esportistes. A continuació, la llista de reconeguts.\nENTRE RIVALS AWARDS\nBeep Bàsquet Berga\nPremi a l’èxit esportiu com a entitat\nCE Berga / Handbol Berga\nPremi a l’evolució\nPremi a la contribució a l’esport\nTertulians d’Entre Rivals\nPremi a l’esport formatiu\nCE Berga / UE Avià / CE Puig-reig\nFelicitant per endavant totes les entitats i clubs premiats i sense voler desmerèixer en cap cas les seves fites, des del C.E. Berga creiem que no se’ns han tingut en compte els mèrits esportius assolits aquesta temporada pel nostre primer equip. Aconseguir dos ascensos en un any, i una ratxa de 13 victòries seguides es mereix algun tipus de comentari o menció, especialment tenint el compte que representem a l’equip de la Ciutat. Ens costa d’entendre que durant la temporada només es limités a donar el resultat del nostre partit.\nEsperem que la propera temporada tinguem una notorietat major i ens posem a la vostra disposició per tot allò que poguessiu necessitar.\nhttp://www.aquibergueda.cat Aquí Berguedà\nEn primer lloc, la redacció del programa lamenta que el CE Berga se senti així. Els premis de final de temporada tenien la finalitat de reconèixer la feina de tantes entitats com fos possible, no pas de desmerèixer la de cap. Vam considerar que el Bàsquet Berga podia endur-se el premi a millor equip de la temporada, ja que no era present en cap altre reconeixement i s’ho mereixia, per exemple. Ens hagués agradat poder organitzar un acte i donar premis materials als equips que, com el CE Berga, ho mereixen per la temporada que han fet, però no tenim recursos econòmics per res (i remarco aquest “per res”, perquè Entre Rivals és un programa fet per professionals que estimen l’esport a la comarca però no viuen del que els aporta econòmicament, ni molt menys).\nMalgrat tot, ens agradaria aprofitar aquest post per deixar clara una cosa. Malgrat que les seves emissions siguin per Ràdio Berga, Entre Rivals va néixer com un programa que volia tractar els resultats esportius de tota la comarca. Amb aquesta voluntat, l’editor del programa va decidir estructurar els continguts d’acord amb la categoria de cada club. Vam decidir que faríem cròniques de la UE Avià, del primer equip de l’Atlètic Gironella, del masculí del FS Casserres i del primer equip del Bàsquet Berga. Són els quatre equips de la comarca que aquesta temporada militaven en categories més altes. Entenem el vostre descontent, però l’equip del programa fem la feina “per amor a l’art” i, tot i que ens agradaria poder-ho tractar tot de la mateixa manera, no és viable.\nEn tot cas, reiterem que ens sap molt greu que us sentiu així, però és molt difícil tenir contents a tots els clubs que tractem. No podem assegurar que la propera temporada hi hagi programa d’esports a Ràdio Berga per la situació que viu l’emissora (la voluntat de l’Ajuntament de treure-la a concurs i el nostre futur és incert). Tot i això, el vostre ascens –que vam cobrir tan bé com vam saber i poder el dia de Cardona- fa que us convertiu en un equip de 2a Catalana, de manera que en cas que hi hagués programa la informació passaria a ser tractada com la del Gironella ho ha estat aquest any. Felicitats per l’èxit, molt bon estiu i molta sort a la nova categoria!\nToni Bou triomfa al Gran Premi de Catalunya de Trial 11/04/2016\nPuig-reig i Berga, segon i tercer a Tercera; Casserres, Montmajor i Avià persegueixen al Calders a Quarta 27/09/2015


Desig d'informar-vos | Bisbat de Lleida\nInici » Desig d'informar-vos\nSempre intento aprofitar aquests comentaris dominicals per acompanyar la vostra vida cristiana amb alguns consells i pràctiques que ens acostin a la persona de Jesucrist. Tots els membres del Poble de Déu -bisbes, sacerdots, religiosos i laics- estem obligats a viure i a donar credibilitat davant els altres d'una fe apresa i acceptada amb totes les seves conseqüències.\nDe tant en tant em sembla convenient fer-vos saber alguns fets que la comunitat diocesana, seguint les indicacions de l'Església, proposa per al bé de tothom. Aquest és el cas d'avui en què us informo de tres esdeveniments i us en demano la vostra adhesió i, sobretot, les vostres oracions.\n1. La festa de sant Antoni abat. La seva celebració coincideix amb aquest diumenge 17 de gener, té molt arrelament popular i el Sant ha adquirit al llarg dels segles una intensa i àmplia devoció. És considerat un dels pares del monacat i la seva vida, austera i silenciosa, es remunta al segle III-IV en terres d'Egipte. Quan es converteix a Crist, ven els seus béns, els regala als pobres i es retira a la solitud del desert. A més del seu amor al proïsme, admira i respecta els altres éssers de la creació. Per això, des de molt antic, és considerat el patró dels animals.\nA la nostra diòcesi la festa consisteix en una celebració de l'Eucaristia a l'oratori de la Sang i en una posterior benedicció d'animals a les portes del mateix temple. Hi van gran quantitat de devots que demanen la intercessió de Sant Antoni per a ells i per a les seves mascotes. També hi participen -de manera animada- algunes agrupacions de pagesos. Enguany només s’hi mantindrà la celebració de la Santa Missa.\n2. La Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians, del 18 al 25 de gener. Són vuit dies en què les diferents confessions cristianes dediquen celebracions i moments d'oració per demanar a Déu la unitat de tots els que confessen que Jesús és el Fill de Déu. És una iniciativa de fa més de cent anys i a la nostra diòcesi té una tradició molt arrelada en les diferents comunitats que periòdicament es reuneixen i programen diverses activitats que ens recorden que aquesta setmana és molt important per assolir aquest objectiu. El lema d'enguany és tret de l'evangeli de sant Joan: “Mantingueu-vos en el meu amor i donareu molt fruit” (15, 5-9). Si no podeu participar en els actes amb la vostra presència física, reseu per la unitat de tots.\n3. La celebració dels XXV anys del Concili Provincial Tarraconense (1995). Dijous que ve, dia 21, festa de sant Fructuós a Tarragona, els bisbes amb seu a Catalunya signaran un document recordant aquell esdeveniment tan significatiu per a les nostres diòcesis i animant a aprofundir en una vivència autèntica de la fe i en una evangelització, amb més coratge i alegria, de la nostra societat, tot afrontant els consegüents reptes pastorals. És un compromís que ens afecta a tots. Per les circumstàncies actuals no es podrà fer una celebració amb l’assistència de tots els que hi van participar ni dels responsables i col·laboradors actuals. L’acte quedarà circumscrit a la signatura dels bisbes, però ampliat a les oracions que totes les comunitats de les nostres diòcesis dirigiran al Senyor per agrair i actualitzar aquesta important obra de la nostra Església.\nCom podeu veure, són moltes i constants les iniciatives eclesials que demanen la nostra atenció i el nostre compromís.


El coronavirus, imparable, per Laura Rosel - Catalunya Ràdio\nEl coronavirus, imparable\nXifra rècord de contagis per Covid-19 en un sol dia arreu del planeta: 183.000 casos en només 24 hores\n22/06/2020 - 23.59\nÉs el primer cop des que va declarar la pandèmia mundial que el virus infecta tantes persones en tan poc temps. Per tant, el balanç és pitjor ara que fa tres, dos i un mesos.\nUna alerta claríssima de l'OMS: l'expansió del coronavirus s'accelera. El contrast d'aquest missatge amb la realitat que podem comprovar ara mateix als carrers i a les cases de Catalunya és aclaparador.\nAquí "es pot fer de tot". Ens movem en el camp de les recomanacions i tornem a acostumar la vista a imatges de cada cop més gent aplegada en un espai: un parc, una platja, una plaça o la terrassa d'un bar. El contrast amb el panorama que retraten les dades de l'OMS és abismal... i el que és pitjor: la incertesa que acompanya des del primer moment aquesta pandèmia: no queda clar si l'augment de casos és perquè es fan més proves o perquè el desconfinament comença a passar factura.\nEl que segur que passarà factura serà la politizació d'aquesta crisi. Que no és només sanitària, sinó social i econòmica.\nLa màxima autoritat sanitària mundial clama perquè els governs deixin de banda les rivalitats partidistes, els interessos, i sumin esforços per un objectiu que és compartit, que hauria de ser transversal també en qüestions de geopolítica. Però un cop més, la realitat dibuixa una contradicció colossal: qui demana que no es polititzi la pandèmia és l'organisme que ha servit de cap de turc a Donald Trump, més preocupat per les eleccions del novembre que per les xifres de contagis i morts per coronavirus als Estats Units, que fan feredat.\nEl coronavirus, doncs, que continua campant descontrolat. De la mà d'altres pandèmies, com la de la irresponsabilitat i la falta de solidaritat.


EM1033 - Tecnologies del Medi Ambient i Seguretat Industrial\n7,5 75 112,5 187,5\nEl sistema d'avaluació i els criteris de superació de l'assignatura seran els mateixos en totes les convocatòries del curs acadèmic:\no Memòries de pràctiques de laboratori (15%)\no 2 Proves escrites (qüestions / problemes) en finalitzar cada bloc temàtic (15%).\nExamen final (70%)\nLes proves que formen part de l'avaluació contínua no són recuperables i la qualificació obtinguda en la primera convocatòria es manté per a la segona convocatoria del mateix curs acadèmic. En la convocatòria extraordinària de final de carrera, es considerarà la qualificació obtinguda l'última vegada que es va cursar l'assignatura. No es requereix obtenir una qualificació mínima en les proves d'avaluació contínua.\nL'examen final té dues parts, una corresponent a la part de Tecnologia del medi ambient (50%) i una altra a Seguretat industrial (50%). És necessari obtenir una qualificació mínima de 4,5 sobre 10 en cadascuna de les parts per a poder fer la mitjana. La part amb qualificació igual o superior a 4.5 es pot mantenir per a la segona convocatòria del mateix curs acadèmic.\nPer a poder aprovar l'assignatura, l'alumne/a haurà de tenir com a mínim una nota de 4,5 sobre 10 en l'examen final, i de 5 sobre 10 a la nota final de l'assignatura.\nEn cas que la nota de l'examen final no assolisca la puntuació mínima requerida, la qualificació màxima de l'assignatura serà de 4,5 punts.\nL'estudiant es considerarà presentat a una convocatòria si es presenta a la prova examen final de l'assignatura en aquesta convocatòria.\nPer l'avaluació de la competència transversal ENAEE CT3 "demostrar consciència sobre la responsabilitat de l'aplicació pràctica de l'enginyeria, l'impacte social, i ambiental, i compromís amb l'ètica professional, responsabilitat i normes de l'aplicació pràctica de l'enginyeria", s'utilitzarà la rúbrica disponible a través de l'Aula Virtual de l'assignatura.


4 min. Barcelona 08/11/2018 14:49\nNou capítol en el culebró d'Aigües Ter-Llobregat (ATLL). Un cop que el Suprem va declarar nul el contracte de concessió, la Generalitat ha de liquidar el contracte. Però la diferència entre les parts és clara. Acciona i els seus socis en la concessionària van anunciar que reclamarien al Govern 1.074 milions d'euros en la liquidació. I ara el Govern diu que és al revés, que és la concessionària qui ha d'indemnitzar la Generalitat amb 38,4 milions d'euros.


MENU PRINCIPAL > Ajuntament > Tauler d'anuncis > Notícies > ACTUALITZACIÓ: MESURES ECONÒMIQUES\nACTUALITZACIÓ: MESURES ECONÒMIQUES\nACTUALITZACIÓ: MESURES ECONÒMIQUES Mesures econòmiques per reduir l’impacte econòmic del COVID-19\nEl 20 de gener l’Organització Mundial de la Salut (OMS) va declarar que el coronavirus COVID-19 generava una situació d’emergència de salut pública a nivell internacional. Des de llavors, tan el sector públic com el privat està assumint mesures orientades a protegir la salut, contenir la progressió de la malaltia i reforçar el sistema de salut pública.\nEn aquests moments, els esforços de tothom s’han de dirigir a reduir la propagació de la malaltia i és en això on l’Ajuntament d’Olot està dedicant gran part dels seus recursos. No obstant algunes d’aquestes mesures suposen un fort impacte econòmic, especialment per moltes microempreses, autònoms, pimes i ciutadans en general. És per això que cal també que tots prenguem mesures per mitigar aquesta crisi. En aquest sentit, des de l’Ajuntament d’Olot es proposa:\nMesures de l’Ajuntament d’Olot\n1.\tPagament d’impostos.\n- Impost de vehicles. Es posposa el seu cobrament, que s’acabava el dia 31 de març, fins a nova data que s’informarà.\n- Taxa del mercat setmanal. Es posposa el seu cobrament, que s’acabava el dia 31 de març, fins a nova data que s’informarà.\n- Exaccions diverses. Es posposa el seu cobrament, que s’acabava el dia 31 de març, fins a nova data que s’informarà.\n- Taxa de terrasses per l’ocupació de via pública. Es bonificarà la proporció de la taxa del període que s’obliga als establiments de restauració a mantenir-se tancats.\n- IBI i altres tributs municipals. L’Ajuntament d’Olot està treballant en una proposta per facilitar el pagament d’aquests impostos, ajornant o prolongant els terminis si fos necessari.\n2.\tPagament de factures. S’ha avançat el pagament de factures registrades fins a dia d’avui a tots els proveïdors, garantint-ne l’abonament puntual i facilitant així la seva liquiditat.\n3.\tBonificacions. Es bonificarà la taxa del mercat setmanal a tots els marxants de roba i complements, així com als marxants d’alimentació que hagin decidit no assistir al mercat els dies permesos.\n4.\tLloguers i concessions municipals. S’estudiaran les demandes per flexibilitzar el pagament dels lloguers i les concessions municipals.\n5.\tLloguers habitatges municipals. S’estudiaran les demandes per flexibilitzar el pagament dels lloguers d’habitatges municipals.\n6.\tPromoció de l’activitat econòmica. Increment de recursos per l’organització o execució d’accions, un cop superada la crisi, per a la promoció econòmica que beneficiïn directament al sectors del turisme, la restauració i el comerç.\n7.\tServei a domicili. Es simplifica el tràmit per oferir el servei de productes a domicili per part de bars, restaurants, comerços d’alimentació i de la Plaça Mercat.\n8.\tConsum local. Accelerar, un cop s’hagi superat la crisi, una campanya de sensibilització conjuntament amb els agents econòmics locals per promoure el consum de productes de proximitat i l’economia local.\n9.\tEmpreses de serveis. Es mediarà amb les empreses de serveis perquè flexibilitzin el pagament dels seus rebuts, com el servei d’electricitat, gas i aigua.\nMesures que es reclamen al Govern de l’Estat i al Govern de la Generalitat:\n10.\tHipoteques i crèdits. Que s’ajornin els pagaments d’hipoteques i crèdits als ciutadans i a les empreses, sense interessos de més.\n11.\tCotitzacions. Que se suspenguin les cotitzacions socials de pimes i autònoms.\n12.\tIVA. Que se suspenguin el pagament de l’IVA sense interessos als sectors econòmics.\n13.\tMés recursos municipals. Eliminació per part de l’Estat espanyol de les mesures d’estabilitat pressupostària i la regla de la despesa a les administracions locals, per tal que els ajuntaments puguin destinar tots els recursos necessaris a reactivar l’economia, sense impedients legals ni econòmics.\nMesures que es demanen als ciutadans\n14.\tKm 0. Que es prioritzi la compra de productes i serveis de proximitat, per ajudar al màxim a les empreses i comerços locals.\n15.\tFlexibilitat lloguers. Que els propietaris d’habitatges, naus industrials i locals comercials siguin flexibles amb les condicions als seus llogaters, amb l’objectiu de col·laborar per superar les conseqüències econòmiques de la crisi.\nAl llarg dels propers dies des de l’Ajuntament d’Olot s’aniran incorporant noves mesures, a fi i efecte de reduir els efectes econòmics de la crisi del coronavirus.


La Plaça del Diàleg de la Setmana per la Pau - Arcadi Oliveres | Justícia i Pau\nJustícia i Pau, Institut Català Internacional per la Pau, el Fons Català de Cooperació al Desenvolupament i Lafede.cat.\n30/06/2022 - 10:00 - 20:00\nLa Plaça del Diàleg de la Setmana per la Pau - Arcadi Oliveres\nLa Plaça del Diàleg tindrà lloc el dijous 30 de juny, de 10 h a 20 h. La ubicació serà la Plaça Universitat de Barcelona. L’acte està impulsat per Justícia i Pau Barcelona amb la col·laboració de l’Institut Català Internacional per la Pau, el Fons Català de Cooperació al Desenvolupament i Lafede.cat.\nAquesta és una iniciativa que vol tornar a portar el missatge de l’Arcadi als carrers. Durant tot el dia, la plaça acollirà la instal·lació artística “Ser pacifista al segle XXI. Com contribuir a una cultura de pau ara i aquí?”, realitzada per Domestic Data Streamers, amb l’objectiu de compartir els missatges més importants d’Oliveres, i de generar espais de trobada, debat i conscienciació de la ciutadania en general.\nA la plaça també s’instal·larà una gran carpa on es podrà debatre sobre temes com desarmament, ecologia, fiscalitat justa, educació per la pau, justícia global o desigualtats, entre altres temes, amb persones membres de Càritas Barcelona, Centre Delàs, Escola Cultura de Pau, FCVS, FETS, Fundació Carta de la Pau dirigida a l’ONU, Fundipau, Novact, Plataforma per una Fiscalitat Justa i Unipau.\nPlaça Universitat també comptarà amb un espai musical on hi haurà un piano que estarà a disposició de totes aquelles persones que vulguin apropar-se a tocar-lo. A les 18 h està prevista la participació de l’Albert Oliveres, fill de l’Arcadi, que interpretarà cançons del seu últim disc “Preludis d’un adeu”, compostes els últims quinze dies de vida del seu pare.\nA les 19 h, tindrà lloc l’acte de cloenda de la Setmana per la Pau – Arcadi Oliveres 2022, conduït per Brigitta Lamoure, i que consistirà en una lectura d’un manifest per la pau i un moment musical protagonitzat per l’autora de “Para la guerra nada”, Marta Gómez.


Sağdıç Apartment Istanbul Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nErgenekon mah.poyraz sok.no:10 daire:4, Sisli, Istanbul, Turquia, 34000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Sağdıç Apartment\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Sağdıç Apartment es troba a la zona de Sisli de la ciutat de Istanbul. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSağdıç Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Sağdıç Apartment no troba competidors en cap categoria.


Barcelona « 1714: El català ahir, avui i demà\nComprensió oral, Recursos per al professorat, Tricentenari BCN\nadjectius, audiovisuals, Barcelona, Fitxa d'activitats, Recursos\n3 adjectius per definir la Barcelona d’avui\nL’Ajuntament de Barcelona commemora el 300 aniversari dels fets de l’11 de setembre 1714 amb una gran celebració ciutadana. El Tricentenari té la voluntat de redescobrir la ciutat del segle XVIII, ajudar a entendre la dimensió dels fets i posar-los en relació amb la realitat present i les expectatives de futur del nostre país.\nEl vídeo 3 adjectius per definir la Barcelona d’avui recull diversos testimonis que ens expliquen quins tres adjectius utilitzarien per definir la Barcelona d’avui. Podeu veure doncs l’Albert Om, el Josep Maria Mainat, la Isona Passola, el Ferran Adrià i la Benedetta Tagliabue parlant de la Barcelona del 2014\nI vosaltres, quins 3 adjectius utilitzaríeu per definir la Barcelona actual?\nAquesta mateixa pregunta la podeu formular als vostres alumnes i plantejar-la com una activitat més d’aula. Si t’animes a fer-la, recorda d’enviar-nos la fitxa de l’activitat perquè puguem compartir-la amb tothom: 1714barcelona@cpnl.cat.\nMés informació a www.bcn.cat/tricentenari


Escultura de sant Miquel - Museu de Granollers\nEscultura de sant Miquel, final del segle XVII – principi del segle XVIII\n64,3 X 27,5 X 28 cm\nNúm. d’inv. 692\nRestaurada per l’empresa TDART, en el marc dels serveis a la Xarxa de Museus Locals de l’Oficina de Patrimoni Cultural de la Diputació de Barcelona, l’any 2003.\nEscultura de fusta policromada amb la imatge de l’arcàngel sant Miquel vencent el dimoni. El sant va abillat amb casc i cuirassa militar que deixa visibles les mànigues de la camisa i la faldilla. Va calçat amb botes fins a mitja cama i duu un mantell creuat i nuat a la banda esquerra, que cau per darrera lleugerament inclinat i genera un cert moviment en la figura, emfasitzat per la disposició avançada del peu dret i la mà que subjecta l’escut amb la inscripció Quis ut deus. L’altra mà, alçada, subjecta una llança daurada, exempta de la talla principal. Sota els peus, trepitjat i vençut, es troba el dimoni, una figura alada amb un rostre grotesc i barbat: gran nas, orelles llargues i apuntades i boca deforme i ampla. Són uns trets característics del diable, com les banyes o el color vermell de les carnacions. El cos, de forma humana, es mostra nu amb una curta pellissa que el cobreix a manera de faldilla; és robust i s’hi intueix un intent de marcar l’anatomia.\nLes dues figures han estat tallades en un sol bloc de fusta, probablement alba, treballada frontalment. El darrere és llis, fet que demostra que estava adossada, probablement a un retaule. Uns talls nets en el lateral esquerre van escapçar l’acabat dels plecs del vestit i de la capa del sant, com també les cames del diable, tal vegada per ajustar la figura en l’espai d’ubicació.\nLa talla és correcta, però poc reeixida pel que fa a proporcions, sobretot les dimensions de les mans del sant, una de les quals, darrere l’escut, és simplement esbossada. El treball és més acurat en els rostres i en els plecs de les robes. Amb tot, no deixa de tenir un cert aire popular. La composició de les figures -el dimoni, en un marcat escorç, perpendicular a l'eix del sant, i aquest lleugerament inclinat endavant- referma que l’obra va ser concebuda per ser vista des de baix i col·locada a una certa alçada.\nLa policromia, moltes vegades realitzada per mans diferents a les del tallista, és força rica. Cal destacar-ne l’ús de la plata colrada, que imita el pa d’or en determinats elements i també en la faldilla. Aquesta, a més, està policromada amb motius florals al tremp, els quals es repeteixen en les mànigues de la camisa, aquí sobre un fons blanc que n’accentua els colors. És un tipus clàssic de decoració que imita les robes amb brodats dels segles XVI i XVII.\nEl conjunt respon a una tipologia iconogràfica habitual en la representació de sant Miquel vencent el diable. La temàtica, la decoració i l’estil del conjunt permetrien situar cronològicament la peça en l’època del barroc, a final del segle XVII o a la primeria del segle XVIII.\nL’escultura forma part de l’antic fons del Museu de Granollers. Consta en l’antic llibre de registre amb el número a-302 i és visible en les imatges del Museu quan estava instal·lat a la Casa Molina. Si bé no se’n té més informació, caldria relacionar-la amb els fons d’art ingressats al Museu durant la Guerra Civil, tal vegada procedent d’algun retaule de la comarca avui desaparegut. És notable la similitud estilística i formal amb una imatge de santa Llúcia conservada al Museu i procedent de Vilanova del Vallès. Tot i no figurar en els registres de béns procedents d’aquesta parròquia, l'escultura de sant Miquel podria ser obra del mateix autor.\nLa iconografia de l’arcàngel sant Miquel\nEl nom de Miquel deriva del hebreu Mika-el, que significa “qui com Déu” o Quis ut Deus en llatí, el mateix lema que sovint es troba inscrit en l’escut que duu aquest arcàngel guerrer, com ara en l’escultura del Museu.\nSant Miquel és un dels set arcàngels que, segons la tradició, formen el primer cor celeste. Juntament amb sant Gabriel, l’arcàngel anunciador, i sant Rafael, són els més coneguts. Apareixen en diversos episodis de l’Antic i del Nou Testament i són presents en les religions jueva, catòlica i musulmana.\nSant Miquel és considerat el cap de les milícies celestes. Iconogràficament, se l'acostuma a representar o bé en relació al Judici Final en l’escena de la psicòstasi, vestit amb túnica llarga i pesant les ànimes amb unes balances, o bé com a àngel guerrer, armat i amb cuirassa, derrotant el diable. És en aquesta segona versió que va tenir molta devoció durant l’edat mitjana i va ser patró dels cavallers militars juntament amb sant Jordi, amb qui comparteixen una iconografia molt semblant: fins i tot el dimoni a voltes és presentat com un híbrid entre dimoni i drac. Durant el barroc la seva representació es va veure revalorada, ja que va simbolitzar el triomf sobre el pecat i l’heretgia, i va adoptar com a constant iconogràfica la vestimenta clàssica de guerrer, empunyant llança o espasa i escut, i trepitjant el dimoni.\nFitxa Escultura de sant Miquel (PDF, 606 kB)


Registre — Escola Superior d’Enginyeries Industrial, Aeroespacial i Audiovisual de Terrassa. ESEIAAT — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nTreballs Fi d'Estudis ▶\nHoraris on-line Curs 2018/19\nTreballs Fi d'Estudis\nEl registre de l'enunciat només en podrà fer en:\nGraus: quan quedin pendents 90 crèdits o menys.\nMàsters: en els màsters de 2 anys 90 crèdits o menys, a la resta de màsters 60 crèdits o menys.\nCom modificar el registre\nSi el registre encara no està validat, el director, i sempre que aquest es mantingui, pot fer directament les modificacions a la proposta que trobarà a la intranet Ofertes de Treball de Fi d'Estudis .\nEn cas d'estar ja validat i amb estat "inscrit i acceptat" a l'esecretaria, el director haurà d'emplenar el següent formulari on-line, el qual arribarà al Servei de Gestió Acadèmica de l'ESEIAAT. Si el registre ja està matriculat s'haurà de fer el mateix procediment. Aquesta opció de modificació només serà possible quan hi hagin variacions en el registre original.\nCom sol·licitar la baixa del registre\nAquesta opció només podrà ser per al treball fi d'estudi que consti a l'esecretaria com a "inscrit i acceptat" i únicament en cas de que hi hagi un canvi significatiu respecte del treball registrat (canvi de director). La baixa l'haurà de sol·licitar l'estudiant mijançant una instància a l'esecretaria.\nQuan fer el registre\nEn els períodes fixats en el calendari dels treballs fi d'estudi:


Noticies | Fundació el Somni dels Nens\nAniversari Inauguració Frankfurt Leo Boeck BOECK\nEl Frankfurt Leo Boeck de Girona ha fet entrega a la fundació d’un xec de 1.500€ amb motiu del primer aniversari de la inauguració del seu local al centre de Girona.\nAportació Escola Pia d’Igualada\nEls alumnes de l’Escola Pia d’Igualada, han participat en un projecte solidari per recaptar fons per alguna entitat sense ànim de lucre i en aquest cas van triar la fundació El Somni dels Nens. Han fet uns bonics llapis que han venut en els diversos festivals de Nadal que han organitzat.\nAgraïm molt sincerament la seva aportació, no només per l’import recaptat, sinó per tan generosa iniciativa.\nAportació SKY-DIVE Empuriabrava\nDes de el passat 29 de juliol de 2015, Skydive Empuriabrava ha incorporat a la seva política comercial un enfoc més solidari. Des de llavors, per cada salt en Tàndem del tipus GOLD o PLATINIUM que es faci, la empresa farà una donació de 3 Euros a una entitat benèfica (que periòdicament va canviant).\nEs preveu que aquests dos tipus de Tàndems solidaris sumen, aproximadament, el 70% de les vendes globals de Tàndems. Aquest any El Somni dels Nens, ha estat la fundació seleccionada.\nLliurament premi a l’ajut a la cooperació\nEmmarcat en el Dia de l’Auditor, el Col·legi de Censors va fer lliurament de l’ajut a una organització no lucrativa. De les propostes rebudes i segons el resultat de l’enquesta feta entre el col·lectiu del Col·legi, l’entitat guanyadora, amb un 33% dels vots, ha estat la Fundació El Somnis dels Nens i ha rebut una aportació de 4.116€.\nFeelbyDoing col.labora amb el Somni dels Nens\nPresentació equip CE Vila Olímpica\nEl CE Vila Olímpica ha inclòs el Logo d’El Somni dels Nens, en la samarreta de l’equip de la temporada 2018.\nL’objectiu és donar a conèixer la feina que duem a terme. CHISPUM un cop més ha col·laborat en el projecte, oferint gratuïtament el disseny, que uneix al nom del club, dibuixos i colors que vinculen al CE Vila Olímpica amb la seva proximitat al mar i a la Barceloneta. El Club donarà una part de la venda de les samarretes a la fundació.\nUn any més s’ha celebrat la festa que organitza la nostra presidenta a la seva casa de Vilajoan, amb una recaptació rècord de 31.685€ que es destinaran íntegrament als projectes que duu a terme la fundació. Abans del sopar i gràcies a la col·laboració de Fundació ABERTIS, el trio de guitarres flamenques “Al-hambra” va oferir un concert als assistents.\nAgraïm la col·laboració dels sponsors que van ajudar a que l’esdeveniment fos tot un èxit: Juve&Camps, Distribucions Quera, El Petit Paradis, Damm, Mas Parés, Restaurant Thai de Barcelona, Leo Boeck Girona, De La Barca Al Plat, Bon Plat, Pastisseria Sauleda, Cafès Cornella, Laboratoris Peroxfarma, Artyplan, Laboratoris INIBSA i URIOSO, 2014.\nInauguració Frankfurt Leo Boeck Girona\nL’empresa Leo Boeck ha obert un local al centre de Girona. Tota la recaptació del dia de la inauguració van donar-la a El Somni dels Nens.\nEl Sr. Isidro Vallès, fundador de l’empresa, va ser un emprenedor en el sector de la restauració i pioner amb l’apertura del primer establiment tipus Frankfurt a Catalunya a inicis dels anys 60. L’èxit de l’establiment va fer que el model arreles i s’estengués, donant lloc a noves apertures. La ferma convicció d’utilitzar productes de màxima qualitat, els va portar a finals dels anys 60 a adquirir una petita fàbrica sota la marca de Leo Boeck i així controlar el procés de producció, garantint la seva qualitat.\nAgraïm sincerament la seva col·laboració i la difusió que es va fer de la feina que duem a terme a la fundació.


IB3 | NO APAGUIS EL LLUM: Explosió de sensacions\nDijous 04 a les 23.00\tNO APAGUIS EL LLUMExplosió de sensacions\nUn dels moments màgics de la relació sexual és quan s’arriba a l’orgasme. Dijous, el programa de sexe d’IB3 Ràdio, estarà centrat en el moment de màxima satisfacció durant l’excitació sexual.\nEs diu que allibera l’estrès i l’ansietat, que produeix un petit moment que és com una espècie d’apagada momentània del cervell i que dura uns segons.\nD’orgasmes, no n’hi ha dos d’iguals, qualcuns són millors que d’altres o simplement, no arriben. Aquells que sí l’experimenten el defineixen com un moment impressionant, en què se sent una mescla de sensacions impossibles de descriure.\nA la primera part del programa d’aquesta setmana, la sexòloga, periodista i escriptora Silvia C. Carpallo parlarà de la importància de l’erotisme en una relació, per acabar de manera satisfactòria l‘acte sexual. A més, és l’autora del llibre “El orgasmo de mi vida”, en què tracta diverses històries d’al·lotes i de les experiències que les han fet madurar sexualment.\nMés endavant, a la secció “Amb els 5 sentits”, la sexòloga Lorena Berdún tornarà a compartir una estona amb els oients de la ràdio autonòmica. En aquesta ocasió, per presentar el seu nou bloc de sexualitat i per donar el parer dels mites sobre els orgasmes.


Durant tot el mes d’agost s’han realitzat diferents visites a la ciutat amb molta participació\nAquestes conclouran durant el cap de setmana on es podrà conéixer el jaciment visigòtic del Mas Sabater-Cantera de la Parreta\nRuta en BTT i teatre amb El Porter completen l’agenda del cap de setmana a Morella\nL’Ajuntament de Morella ha organitzat diferents visites guiades a la localitat durant el mes d’agost. En aquestes, s’ha pogut conéixer de primera mà la història de la ciutat amb rutes de diferents temàtiques com Les dones en la història de Morella, la Morella del Segle d’Or i Històries i llegendes al voltant del castell. També hi ha hagut visites panoràmiques i nocturnes a la ciutat, així com a altres espais més allunyats del nucli històric com és la Fàbrica Giner. Les visites han comptat amb una elevada participació i en totes s’ha completat l’aforament contemplat per a complir les mesures sanitàries i de seguretat enfront de la COVID-19.\nCal explicar que aquestes visites conclouran aquest cap de setmana al jaciment visigòtic del Mas Sabater-Cantera de la Parreta. Hi haurà dues visites guiades el dissabte a les 19.00 hores i el diumenge a les 11.30 hores. Aquest és un poblat datat del segle VII i compta amb un edifici central que es creu que tina 12 metres d’altura. A més, hi ha una altra part d’aquest assentament d’origen andalusí, de manera que es tracta d’una troballa molt important i que l’Ajuntament de Morella ha demanat que es declare Bé d’Interés Cultural per part de la Generalitat Valenciana.\nLa regidora de Serveis Turístics, Ana Adell, ha destacat que “les visites guiades han anat molt bé i han completat l’aforament en totes i cadascuna d’elles” i ha afegit que “es tracta de rutes diferents i que conten parts de la història de la ciutat, de manera que les veïnes i veïns la coneixen més profundament i de primera mà”. L’edil ha explicat que “amb les visites al jaciment visigòtic finalitzaran les visites i la intensa agenda del mes d’agost a la ciutat de Morella”.\nA més de les visites al jaciment visigòtic, Morella alberga altres activitats esportives i culturals durant l’últim cap de setmana del mes d’agost. Així, el dissabte a les 9.00 hores s’iniciarà una eixida amb BTT des de la porta de Sant Miquel organitzada pel Club Ciclista Piñofijo. Aquesta recorrerà una o diferents rutes adaptades a la dificultat de les persones que hi participaran.\nEl diumenge a les 18.30 hores, el Teatre Municipal acollirà la representació del grup de teatre Balader, El Porter. Les entrades estaran disponibles a la taquilla amb un preu de tres euros. Dos euros amb el carnet d’or.


Consell Comarcal del Maresme - Canvi de color polític a les alcaldies de 9 municipis del Maresme\n18 dels 30 municipis del Maresme tenen alcaldessa o alcalde d'ERC. Aquesta força política, que té 158 regidors/es en el conjunt del Maresme ha millorat resultats respecte al mandat anterior. Ha augmentat 40 regidors i ha passat de 14 a 18 alcaldies. Tot i haver perdut Dosrius, sumen els municipis de Cabrils, Palafolls, Sant Cebrià de Vallalta, Tiana i Argentona. En aquest darrer municipi la suma de forces que es presentava sota les sigles de "Unitat" sumen a nivell comarcal i provincial per ERC.\nLa segona formació amb més nombre d'alcaldies és Junts x Catalunya. En tenen 6, 2 menys que l'antiga CiU. Han perdut Cabrils i Sant Pol de Mar. En el conjunt dels municipis maresmencs han obtingut 94 regidores i regidors, 14 menys que CiU.\nEl PSC ha mantingut el nombre d'alcaldies (5), si bé amb canvis. Ha perdut Palafolls i ha guanyat Dosrius. En total tenen 88 representants municipals a la comarca, 21 més que a l'anterior legislatura.\nS'estrenen en el càrrec d'alcalde o alcaldessa, Marc Almendro (Alella), Josep Sánchez (Arenys de Munt), Maite Viñals (Cabrils), Silvia Garrido (Dosrius), Joan Mercader (Malgrat de Mar), Francesc Alemany (Palafolls), Albert Pla (Sant Cebrià de Vallalta), Albert Zanca (Sant Pol de Mar), Marta Martorell (Tiana) i Carola Llauró (Vilassar de Dalt).\nInformació publicada el 17 de juny de 2019


El rosinc Juanjo Viñuela fa donació a FADIR del premi que va guanya al Concurs de Pessebres i Arbres de Nadal ·\nEl rosinc Juanjo Viñuela fa donació a FADIR del premi que va guanya al Concurs de Pessebres i Arbres de Nadal\nJuanjo Viñuela dóna un xec de 100 € al coordinador de FADIR, Manel Pulleiro, en presència del regidor de Festes, Francesc Giner\n100 euros i 5 entrades per a la Piscina és el premi que va guanyar Viñuela i que ara dóna A FADIR\nJuanjo Viñuela va guanyar la darrera edició del Concurs de Pessebre i Arbres de Nadal que organitza l’Ajuntament de Roses. L’arbre que va confeccionar va ser mereixedor de guanyar els 100 euros i 5 entrades a la Piscina de Roses amb els que estava guardonat.\nUn arbre de Nadal que va fer “gràcies als Pescadors de Roses, a l’associació gastronòmica d’en Iago Coll i a Gabriel Ramírez, ja que em vam deixar la caixa, el rem i el tremall amb els que, juntament amb d’altre materials vaig fer l’arbre de Nadal que va sortir premiat”, ha dit Viñuela, el qual ara “vull destinar aquest premi a FADIR, en agraïment a la tasca que fa cada dia envers els nens i nenes discapacitats”.\nUn gest de Juanjo Viñuela que demostra que “pots col·laborar de moltes maneres per ajudar a aquesta gent que sempre hi és, i em va semblar una bona acció compartir amb aquest premi amb ells”, va concloure.\nEl coordinador de FADIR, Manel Pulleiro va agrair aquesta donació de Viñuela “perquè nosaltres, com qualsevol altre Fundació, hem de subsistir amb les ajudes i donacions que ens fan tant entitats com persones a títol personal, com aquesta mateixa d’en Juanjo”.\nUns diners, els 100 euros que es destinaran als serveis que periòdicament ofereix FADIR als seus associats.\nTags: Donació, FADIR, Juanjo Viñuela, Manel Pulleiro, Roses\nPrevious S’inicien les obres d’un nou aparcament al Castell de la Trinitat\nNext Demà, 12 de març, Jornada de Portes Obertes a l’institut Illa de Rodes de Roses per presentar el seu projecte educatiu\nEls Amics de les Arts ofereixen un espectacle acústic i intimista al setè concert de Sons del Món 2020


Treballs de neteja forestal i prevenció d'incendis a la Cerdera — Regidories d’Urbanisme, Mobilitat, Vialitat, Trànsit i Horta i d’Habitatge i Transició Ecològica – La Paeria – Ajuntament de Lleida\nEt trobes a:Inici/Habitatge i Transició Ecològica/Notícies/Treballs de neteja forestal i prevenció d'incendis a la Cerdera\nTreballs de neteja forestal i prevenció d'incendis a la Cerdera\nEl regidor de Medi Ambient i l'Horta, Josep Barberà, ha visitat els treballs de millora que s'estan fent a les masses forestals de la Cerdera, que són de titularitat municipal i que està duent a terme l'empresa pública Tragsa\nData publicació: Dimecres 13, maig del 2009\nLa planificació inicial dels treballs de millora s’ha vist modificat arran dels efectes de les ventades de dia 24 de gener de 2009. Aquests efectes han estat especialment importants a la zona de la Cerdera on 2,5 hectàrees de bosc han estat abatudes a causa del vent.\nAixí, en aquestes zones, els treballs es concentren en retirar peus de grans diàmetres (entre 20 i 40 cm) amb l’ajut de maquinària pesant que permet arrastrar-los fora del bosc on es procedeix a escapçar-los i triturar les branques in situ. Des de l’inici del treballs, el dia 6 d’abril, s’han extret de 500 exemplars, encara que està previst haver-ne de retirar de l’ordre de 8.000 en el total de les zones afectades.\nLa resta de treballs de millora forestal es desenvoluparan en les masses forestals ja previstes, de la Cerdera i Sucs. S’allargaran fins al mes de juny i es duran a terme, per una banda per la mateixa empresa pública Tragsa, i per una altra, per la brigada forestal municipal. En total, TRAGSA actuarà sobre 50ha del municipi, mentre que la brigada forestal de l’ajuntament farà tasques de millora sobre les altres 20.\nL’any 2006 es va aprovar per part de l’Ajuntament de Lleida i del Departament de Medi Ambient i Habitatge de la Generalitat de Catalunya el Pla Tècnic de Gestió i Millora Forestal (PTGMF). El PTGMF ordena les funcions i usos forestals de les propietats municipals (total 240ha de les quals 107ha de superfície forestal arbrada) i és l’instrument tècnic que estableix les actuacions a desenvolupar als boscos els propers 10 anys. Durant aquest 2009 és previst actuar sobre 70 hectàrees dels boscos municipals. El total de recursos econòmics destinats a les actuacions és de 112.667.80€ per a treballs de millora forestal.


Reagrupament: Entrevista a Carles Móra, alcalde d'Arenys de Munt\n“A la gent li molesta que de les consultes se n’extregui una rendibilitat política“\nEl 13 de setembre farà un any de la primera consulta sobre la independència celebrada a Arenys de Munt. Quina valoració fa d’aquest any?\nPersonalment aquest any he fet 35.000 quilòmetres arreu de Catalunya per parlar de les consultes. A cada lloc he tingut una gran rebuda i he vist molta empenta, il·lusió i molta convicció. A la meitat de l’any la nostra feina ja no importava perquè quan uns acabaven la consulta ajudaven els altres a fer-la. Ha estat un efecte dominó realment extraordinari!\nHem aconseguit moure la consciència política del país i de la ciutadania i crear un desacomplexament increïble de la gent sobiranista. Estic convençut que les consultes han servit per crear un nova manera de fer política. Ara hi ha una part de la ciutadania que vol implicar-se en la política. Volen fer allò que els polítics no fan a causa dels interessos personals i de partit.\nEn aquests moments el moviment es troba en hores baixes?\nAl llarg d’aquests mesos s’han fet quatre o cinc assemblees del plenari de la Coordinadora de Consultes però, certament, en la darrera, celebrada el juliol, el suflé estava força baix. La ciutadania està desencisada perquè ha vist que el polítics no han correspost el gran esforç que ha fet i que va tenir el seu fermall d’or el 10 de juliol.\nPer mantenir aquesta eufòria independentista la manca d’unitat entre les formacions independentistes no ajuda...\nDes de Reagrupament estem fent molt per la unitat, encara que aquesta no hagi estat possible amb Solidaritat. Nosaltres hem fet tots els esforços possibles i hem fet els deures amb qui s’ha mostrat disposat a pactar.\nEls moviments independentistes semblen condemnats a viure constantment barallats.\nSí. ERC és el partit que ha tingut més cops d’estat interns de la història dels partits catalans. Jo estic molt acostumat a renunciar. Moltes persones organitzadors de les consultes hem estat exemple de generositat, però en aquests moments veig masses personalismes, egoisme i individualisme. Hem d’intentar trencar la relació entre les consultes i la gent que està en algun àmbit polític.\nHo diu pel Uriel Bertran i Alfons López Tena?\nA molta gent els molesta que de les consultes se n’extregui una rendibilitat política. Per això hauríem d’intentar fer llistes generoses. Cal que ens fem varies preguntes: Per què aquest immobilisme? Per què els partits catalans no es planten aquí i a Madrid? Doncs perquè tothom es mou per disciplina de partit i ningú vol sortir de la foto.\nVostè també ha organitzat les consultes i ara és segon de la llista de Reagrupament per Barcelona. Què creu que pot aportar?\nEntre els escons hi ha molta por, inseguretat i seny. Cal entrar al Parlament per treure aquesta inseguretat. Cal anar a veure els ministres dels països més importants del món i fer-ho amb pas ferm. Jo ho veig molt fàcil!\nVostè va dir que amb Laporta Reagrupament podria obtenir entre 5 i 8 diputats més. Sense ell quines són les aspiracions?\nContinuo pensant el mateix, però no podem menysprear la força dels grups independentistes petits. Potser són menys en volum de gent, però són grans en voluntat, en esperit, en eficàcia... Per tant, no podem excloure a ningú i tota unitat que es faci amb respecte serà positiva. Si poguéssim entrar al Parlament i explicar els nostres objectius estic convençut que la ciutadania ens donaria suport.\nPerò els objectius s’han d’explicar abans, en un programa electoral...\nSí. Per una banda volem proclamar unilateralment la independència i anar a buscar complicitats a Europa. I, per altra, no parar de fer propostes per aconseguir la transparència immeditada del nostre règim polític. Això, si no ho expliquem ja com a parlamentaris, els mitjans de comunicació ens ho poden vetar.\nSí, però, per proclamar la independència des del Parlament cal el beneplàcit de CiU...\nEl sostre del sobiranisme no l’ha mesurat ningú perquè mai ha actuat unit i podríem tenir sorpreses. La falla del sobiranisme va ser el segon tripartit. Si ERC no hagués contribuït a l'entronització del senyor Montilla estaríem parlant d’un partit d’una força parlamentària amb moltíssim escons i amb una credibilitat política fora de mida. Si no hagués estat així els republicans serien una alternativa seriosa de país, per això personalment mai he volgut excloure ningú.\nPer tant, segons vostès, si no hi ha majoria parlamentària, no hi ha independència.\nHem de fer possible que tots els partits donin suport a la declaració unilateral i després Europa ens deixarà, de fet, ens exigirà, fer el referèndum. Abans no ens el deixaran fer mai. Estem comprovant que quan fem pedagogia persones que no parlen la nostra llengua i no són nascuts aquí veuen clara la independència perquè en comprenen els avantatges.\nPerò, segons el CEO, només un 8% dels catalans es considera només català...\nPerquè en aquests moments encara no s’ha pogut arribar a tota la societat, però hi ha gent d’Arenys de Munt d’origen andalús que volen la independència perquè en veuen els avantatges. Això no vol dir que deixin d’anar a visitar els seus parents a Extremadura o a Andalusia. L’onada de l’independentisme s’estén i això es va notar quan es van fer les consultes a Cornellà o a Mataró.\nSi vostè mateix reconeix que l’esperit d’Arenys es desinfla per què un Aplec Independentista?\nVolem retre un homenatge a totes les comissions de les consultes de Catalunya. Senzillament això! Encara que segurament acabarà sent una altra forma de reivindicació de la unitat i una demostració de la força i de la germanor de l’independentisme. El segon gran objectiu és inaugurar el monument a la Independència realitzat per l’estructuralista Pep Soler i l’escultor Jaume Rodri. Comptarem a la participació de representants del Quebec, Flandes i Còrsega, per tant, vol ser un acte amb una clara mira internacional.\nEs pretén que aquesta celebració tingui continuïtat?\nSí, volem que aquest aplec sigui anual. També volem convertir el monument a la Independència d’Arenys de Munt en un punt de pelegrinatge del catalanisme independentista. Hi ha una clara intensió que Arenys de Munt sigui el bressol de l’independentisme català. Nosaltres volem vendre l’esperit d’Arenys de Munt, és a dir, l’esperit de la unitat, però perquè dos s’uneixin, ambdós ho han de voler.\nMiquel, jo també crec que la DUI és més segura.\nNomés volia remarcar que les dues opcions no estan tan lluny una de l'altra.\nMiquel, jo també penso que és més segura la DUI.\nTotalment d'acord Enric, sols un detall; La DUI és més segura que un referèndum. Si els Espanyols veiessin que la cosa no té aturador, intentaran agafar-se on puguin i un referèndum els donaria la possibilitat d'especular amb diverses propostes de referèndum, i marejar al personal de forma que encara no ens podem imaginar, guanyarien temps. També cal tenir en compte que encara continuaran tenint la pallella pel mànec i que ens hi enfrontaríem en desigualtat de condicions. Tot i això és un element a tenir en compte.\nDUI o referendum\nJo crec que la DUI o un referèndum, no estan tan lluny una opció de l'altra. Com ERC reconeix, per a fer el referèndum, caldrà trencar d'alguna manera amb la legalitat espanyola, i això a efectes pràctics serà una DUI, ja que serà un acte sobirà, deslligat del que diguin les autoritats espanyoles.\nA més a més , tothom està d'acord, que d'una manera o altre, i en un ordre o altre, hi ha d'haver una declaració d'independència i un referèndum.\nPer tant, crec que hi ha més que ens uneix (en aquest tema) que no pas el que ens separa.\nés qüestió de temps i perseverar\nla disquisició entre referendum abans o després de la DUI es resoldrà amb el temps: Espanya no deixarà que es pugui fer i per tant haurem d'arribar a la DUI sense possibilitat de fer cap referendum (recordem el cas Ibarretxe)\nla disquisició entre concert econòmic o independència es resoldrà amb el temps: Espanya no deixarà anar una mamella que representa quasi el 20% del PIB total i menys encara que la clau de la caixa la tingui el President de la Generalitat, al contrari, apretaran més perque l'economia anirà a pitjor i els polítics a les Espanyes paguen molt favors via subvencions, festes majors, expos, ... i tot això reduirà el que Catalunya en rebi (fem una anàlisi de l'acord de finançament del darrer Estatut i la realitat del dia a dia?)\nla disquisició entre federalisme o autogovern es resoldrà amb el temps: una gran part d'espanyols no hi creuen i políticament el federalisme no és rendible per als grans partits estatals; com més vots guanyen és anant contra Catalunya (sóc català i independentista, fill de gallega i valencià, se del que parlo per motius familiars), el problema és que la batalla socialista necessita dels vots catalans per guanyar a Espanya alhora que ataca als catalans per guanyar a altres llocs (per alguna cosa ha servit internet no? per conèixer la veritat molt més depressa)\nper tant, no dubteu que amb el temps ho aconseguirem perque ara ja no és possible bombardejar Barcelona, això ja és passat; però tampoc dubteu que cal treballar, dia a dia, amb fermesa i sobre tot amb honestedat, perseverant dia a dia, sense deixar que ho facin els altres\nuna darrera reflexió, unitat? per qué se'ns demana unitat als moviments independentistes i els altres partits no la tenen en questions com per exemple la crisi econòmica? conec gent que ja ho ha perdut tot i no te diners ni per menjar, hi ha alguna qüestió més important? NO, la unitat la demostrem dia a dia amb la finalitat perseguida, la independència\nobviament la "no" unitat tindrà un cost degut al sistema electoral vigent, però com diu el títol "és qüestió de temps i perseverar", ara en treurem 2, 5 o 10 escons, però el pas inexorable del temps i de la posició totalment autoritària d'un estat colonial, ens portarà cap endavant\njo vaig ser un dels que va votar ERC quan va decidir formar el primer tripartit; no era això el que jo vaig votar; desitjo que ERC ara sigui conscient del que no ha de fer i de que hi han sigles més importants que d'altres, que primer hem de ser independents i després ja veurem si sóm un país més d'esquerres o de dretes\nFrancesc Fabre, infiltrat\nEuropa no ens deixarà fer mai el referèndum abans de la DUI\nEm presento directament com un infiltrat perquè no hi hagi confusions. Sóc simpatitzant d'ERC i hi he demanat l'entrada com a militant. Es podria dir, per tant, que em fico a la boca del llop. No ho faig amb intenció de proferir les soflames habituals. Conec en Carles Móra i li tinc molt de respecte. Com ell he participat activament en les consultes (en el meu cas des de Canet) i, com ell, desitjo ferventment que Catalunya esdevingui un estat d'Europa amb tots els ets i uts. A diferència d'ell no em sembla que ERC estigui definitivament desconnectada d'aquest neguit ni em sembla que els problemàtics avatars del tripartit hagin estat tan improductius com es vol fer creure. Però aquestes diferències no són transcendentals pel que vull comentar.\nEn un moment de l'entrevista o ell o qui la transcriu afirmen: "Abans no ens el deixaran fer mai". Com que no hi ha subjecte en la frase he d'entendre que es refereix a Europa de qui diu que ens deixarà fer i ens exigirà el referèndum un cop s'hagi fet la DUI. Si es referís a Espanya, no tindria cap inconvenient amb la frase. N'estic convençut. Com estic convençut que Espanya tampoc no deixarà fer la DUI. En un i altre cas, si es plantegen, s'han de plantejar com a actes de sobirania i és una qüestió de gustos o d'urgències decantar-se per una solució o per l'altra. O ordenar-los en el temps d'alguna manera que eviti haver de fer la pregunta clàssica: què és abans, l'ou o la gallina. Ara bé, que Espanya no donarà cap facilitat per al referèndum ni per a la DUI no crec que hi hagi ningú amb ànims de discutir-ho. Per aquí no tenim escapatòria: els DUIistes i els referendistes han de tenir clar que s'ho han de plantejar com un acte ilegal --o alegal si més no.\nOn em sorgeix la pregunta que vull plantejar al Carles Móra és quan, a més a més d'Espanya, s'afirma que Europa tampoc no ens deixarà fer mai el referèndum. La pregunta es pot formular de moltes maneres: ha prohibit alguna vegada, Europa, que es faci un referèndum per decidir la independència d'un territori? Ha dit alguna vegada que ho prohibirà? Ha exigit alguna vegada que abans del referèndum obligatori s'ha d'haver declarat unilateralment la independència? Ha dit, potser, que dels referèndums previs sempre se'n rentarà les mans?\nAra sabem, segons la sentència-dictamen de l'Haia, que no hi ha cap precedent en el dret internacional comparat que permeti impedir que un territori proclami unilateralment la independència només per què la prohibeix la Consitutució del seu estat dominant. I ho sabem perquè la UE li va preguntar si es podia impedir legalment la independència de Kosove, independència que va declarar unilarteralment després de diverses fases polítiques i militars. Però no sabem que hauria dit si se li hagués fet la mateixa pregunta respecte a algun altre territori que en comptes de DUI hagués preferit començar per un referèndum vinculant i s'hagués trobat que el seu Estat dominant no li donava permís per fer-lo. Però que no se li hagi preguntat ni, per tant, no n'hagi dit res ja ens legitima per pensar que hauria dit que no? És tan segur que hauria contestat que un territori determinat, si l'estat que el domina no li dóna permís per fer un referèndum per decidir la seva independència, ja no el pot fer amb empara internacional? Aquesta possibilitat la nega el dret internacional comparat, potser?\nPer què faig totes aquestes preguntes a la seu virtual d'un partit que té com a eix de la seva campanya i de la seva existència la DUI com a única possibilitat --totalment exclusiva i exclusivista-- d'assolir la independència de Catalunya? Doncs la faig perquè estic convençut que la teoria de la inutilitat del referendum es basa més en qüestions de conflictivitat històrica i d'estratègia electoralista que no pas en raons argumentables més enllà de dir que Espanya no donarà permís per fer el referèndum, que --com tothom veu-- no és cap argument. I això em sap molt greu perquè és un fre a la possibilitat que diferents camins portin a un mateix resultat reforçant-se mútuament. Reforçant-se mútuament pel que fa a l'aconsecució de la independència i reforçant-se pel que fa a l'obtenció de vots per part d'uns i altres.\nAra que els meus no em senten, diré que estic segur que si Rcat afluixés una mica en aquesta obsessió de negar-se a admetre el referèndum com a possibilitat (no com a opció pròpia ni preferent, sinó com a alternativa, o com a Pla B, si més no), aleshores a ERC i a algun altre partit o sub-sector també els seria més fàcil acceptar que tant de bo es pugués aconseguir d'una tacada la declaració unilateral i afirmar sense manies ni reserves que, en el cas que hi hagués prou suport afegint-hi els seus, ho faria sense dubtar ni un moment.


El Palau dels Marquesos de Tàrrega acull la mostra dels cent anys de l’Obrador el Rosal i també la botiga de Nadal del Grup Alba\nAmb motiu del centenari de l’Obrador de galetes el Rosal, el Palau dels Marquesos de Tàrrega acull una exposició amb tot de materials que repassen la trajectòria de la firma. Es troben objectes que remunten a l’any 1920, quan la família Serra va impulsar el projecte, fins que 80 anys després, es va convertir en un projecte social que encara avui en dia gestiona el Grup Alba.\nPart del material ha estat recopilat per la família Serra, un fet que els hi ha servit per rememorar la seva pròpia història.\nA la inauguració de l’exposició es suma l’obertura de la botiga del Grup Alba al mateix Palau dels Marquesos. Durant les festes de Nadal, s’hi oferiran productes fets a mà elaborats per persones de l’entitat i d’altres empreses d'economia social.\nTant l’exposició com la botiga estaran obertes fins al dia 5 de gener.


Les Receptes de StHilari: PIRULETES DE FORMATGE AMB LLAVORS DE GALLARET\nAquest cap de setmana ha estat l'aniversari de la meva filla Anna, i d'entre els comentaris / suggeriments que ha anat deixant anar com a possibles obsequis per aquest dia, n'hi ha un que em va fer especial il·lusió: el de repetir dos dels plats que ja varen preparar per a aquesta mateixa celebració ara fa un any. Un és els "macherroni in crosta" i l'altre són aquestes piruletes de formatge, que molts probablement ja coneixeu,... no cal dir que per aquesta mena de desitjos, almenys per aquests, .. no cal ser el geni de la llàntia per complir-los.\nDespatxeu (unes 6 unitats):\n-100 gr de formatge emmental ratllat\n1-En una safata amb paper sulfuritzat, feu tantes piles de formatge ratllat com piruletes vulgueu obtenir, poseu-hi un pinxo de fusta perquè faci de bastonet, cobriu-ho amb una mica més de formatge, i aplaneu-los una mica.\n2.-Poseu-ho a coure al forn uns 20-30 minuts a 150º fins que el formatge quedi fos. Traieu-ho del forn i empolsineu-ho amb les llavors de gallaret, deixeu-ho refredar ... i gaudiu-ho de gust\nPublicat per Alfons a 18:27\nEtiquetes de comentaris: aperitiu, Cheese, Formatge, Gallaret, Pom\nSonia 1 de març de 2010, a les 19:11\nOoooh, això li he de fer a la meva filla, q li agrada molt i molt el formatge!! m'ho apunto...\njosep 1 de març de 2010, a les 20:26\nUn plat original i divertit. Ah! i tractant-se formatge, deliciós. La teva filla te bon gust, és nota que la tens ben acostumada.\nPaula 1 de març de 2010, a les 20:32\nayer la vi en otro blog, a ver si hago en breve esta receta ;)\nMaría José Andreu Granados 1 de març de 2010, a les 21:21\nUna receta exquisita estas piruletas de parmesano tan buenas, felicidades a tú hija.\nmercè 1 de març de 2010, a les 21:53\nRenoiiiiiiiiiii! quina pinta,aquestes piruletes sí que me les menjava ,millor que les de sucre!.A REVEURE! MERCÈ-Destapant Cassoles.(si, ja tinc blog amb "L" de pràctiques...)\nAnna de Llepadits 2 de març de 2010, a les 6:58\nUn detall divertit per menjar i molt original!!\nGemma 2 de març de 2010, a les 7:00\nA casa de les roselles també en diem gallarets ;)\nElena 2 de març de 2010, a les 7:31\nOn puc comprar las llavors? Gracies.\nSilvia 2 de març de 2010, a les 8:37\nUn detalle CHIC!!!\nCarmen 2 de març de 2010, a les 8:42\nUn altre nom per la rosella, aquest no el coneixia.\nL'Anna està ben acostumada, amb aquest pare no m'extranya.\nFelicitats a la teva filla i a tu. Ptons\nFem un mos 2 de març de 2010, a les 19:35\nEls desitjos si es poden complir sempre son agraïts hi mes si son com aquets\nGent jove pa tou 9 de març de 2010, a les 11:00\nSens dubte, ho probarem.\nSonia 24 de març de 2010, a les 14:11\nAlfons, li he fet les piruletes a la meva petita...mira, pq no sap escriure i no t'ho pot dir ella, pero per la cara q ha fet al menjar-se-les, crec q volia dir: Alfons, gràcies!


res a lluir i molt a amagar internacionalment - Empordà\nres a lluir i molt a amagar internacionalment\nALFONS QUINTÀ 27.03.2016 | 06:30\nCrec que és més ridícula l'actual Generalitat pretenent ficar cullerada en la política internacional que una parella d'elefants pretenent fer ballet clàssic. Penso en els crims de París i Brussel·les. En vaig escriure dijous passat. L'independentisme té la sort de tenir una màquina oficial de propaganda que ho tapa tot. Babaus els que s'hi resignen.\nPer tant, hi ha d'haver alguna explicació. Una de molt genèrica ha de ser la convicció oficial segons la qual els catalans som els únics que estem soldats o integrats en el, diguem-ne, món mundial, mentre que la resta dels espanyols no poden tocar pilota perquè estan fora del món.\nPotser en la nit dels temps hi va haver alguns polítics catalans que estaven dotats per piular nord enllà. Però això ja ha canviat fa molt. Ara noto precisament el contrari.\nVeig, en particular en la Catalunya política i politiquera, un sentiment de superioritat que crec que fa molt de mal als que el tenen assumit. Ara es nota molt perquè estem en un temps de capgirells objectius importants en política i economia internacionals. Caldria molta modèstia per assumir que seran dies delicats. Per tant, t'hi has d'acostar al món real de manera prudent, intentant veure-ho venir i sabent que serà complicat. No és aquesta la posició de la Generalitat.\nJordi Pujol va ficar al cap a tots es polítics catalans que a Europa ens esperen, ens necessiten i ens admiren. Mentre ho escric se m'escapa el riure. No és així ni de lluny, sinó tot al contrari. Ni tan sols ho és a nivell del modest Cos Consolar resident a Barcelona.\nHe tingut ocasió de palpar aquell món mitjançant algun amic que hi tinc. He quedat servit. Allò que escrigué Francesc Pujols (1882-1962) sobre que els catalans anirem pel món tenint-ho tot pagat pel plaer que tindran els forans de poder veure'ns és una gran mentida.\n"Perquè seran catalans -va escriure Pujols- totes les seves despeses, on vagin, els seran pagades, i els oferiran l'hotel, el més preuat regal que se li pugui fer a un català, quan viatja. Al cap i la fi, i pensant-hi bé, més valdrà ser català que milionari".\nJa es veu per on va la cosa. Per un altre camí també tradicional a Catalunya: fer barrila, frivolitzar, ironitzar, sortir per petaneres. Precisament en aquests dies he pogut reflexionar una mica sobre com ha estat l'actuació pública dels polítics catalans. El balanç és molt magre i la seva projecció, és a dir, la seva òptica genèrica, no de campanar, encara pitjor. Respecte a Romeva, el millor que podem fer es amagar-lo.\nEs poden citar sempre Cambó i Prat de la Riba, però per cobrir un període de quantes dotzenes d'anys? També hi ha hagut alguns bons metges, científics o artistes. Però quants d'ells no han rebut punyalades per l'esquena, per dir-ho així, de mans catalanes?\nPer descomptat, Josep Pla i Jaume Vicens Vives en reberen, i jo gosaria assenyalar una mateixa mà, que, ai las, lluïa pretendre fer tot el contrari. Recordo també un bon llibre (Formes de vida catalana) d'un gran filòsof (Josep Ferrater Mora, 1912-1991) que va ser lloat al màxim en una famosa enquesta de la revista Serra d'Or de fa un munt de decennis. Però, ves per on, el seu nom va desaparèixer de la vida cultural, no parlant-se ni del seu magnífic Diccionari de Filosofia, que gai?rebé de nen em regalà Josep Pla. El vaig llegir com un foll. Llavors l'edició era d'un sol volum. El vaig integrar en els meus modestos fonaments mentals. A Pujol aquell diccionari no li agradà: no podia entendre'l.\nQuè no dir del poquíssim o res que es va emparar, sinó ofegar, el meu enyorat amic Josep Maria Castellet (1926-2014). O de com s'ignora el genial psiquiatra Francesc Tosquelles (1912- 1994), entre tants altres homenots. Però, això sí, com els jutges estan mostrant, la Generalitat es va poder comparar amb una cova de malfactors, en crear-s'hi un sistema que crec que perdura. No veig res a lluir o en què recolzar-nos? No crec que ho sigui ensucrar, com ha fet Junqueras, els estralls terroristes de París i de Brussel·les. No es tracta de res secundari, ni perdonable o oblidable.


Tots els menús\n::Portada >Tintin va nèixer a Tàrraco >La investigació\nAquesta va ser la troballa de les germanes Gual que va motivar tota la investigació. Us pot semblar a simple vista que és una extrany dibuix del contorn del l conegut personatge d'Hergé. Però no, no ho és.\nCert dia, la Rita i la Laura es miraven el Museu Arqueològic de Tarragona, quan la Rita es va fixar en una figureta. Ho va pensar al moment que s'assemblava al Tintin. Va tornar a la sala on la va veure, i a la poca estona va avisar a la Laura.\n- Laura, tu... tenim al Tintín al Museu Arquelògic!\nI a més el nom de la figureta lligaba: es deia Tintinnabulum.\nAquest va ser el primer pas d'una investigació que ha durat anys, i que ha portat a concloure que Hergé es va basar en aquesta figura per crear Tintín. A més que Hergé va estar probablement a Tarragona.\nDespleguem les proves una a una, seguint la conferència.\nAquesta és la silueta d’una petita figura romana del segle I d C. que hi ha al Museu Nacional Arqueològic de Tarragona (MNAT), és la peça número 542. El “Diario de Reus” del 17 de juliol de 1861 en relata la troballa a les excavacions del fòrum de la colònia.\nRepresenta un homenet grotesc amb cara de nen dolent i que té atributs priàpics, segons consta a la seva fitxa, es a dir, un fal·lus de proporcions exagerades. Tan exagerades que fa que els visitants del museu es donin cops de colze i se’ls escapi el somriure quan passen pel seu costat. La figura està exposada d’esquena a les finestres que donen cap al mar on hi toca el sol bona part del dia així que quan un es va\napropant a la vitrina on hi ha la petita escultura, més que altra cosa, el que veu és una silueta provocada pel fort contrallum.\nAquesta és la silueta que us hem presentat, reproduïda amb meticulositat a partir d’una fotografia frontal de la peça.\nSota la figura hi ha una etiqueta on hi diu TINTINNABULUM.\nEs el nom genèric amb que s’anomenen uns objectes ben quotidians entre els romans. Els penjaven a les entrades de les seves cases per a que els donés bona sort i prosperitat, com un talismà protector. S’han trobat tintinnabulum de formes moltdiverses. Els elements que tenen en comú tots ells són:\nUn gran penis (a vegades, més d’un) que representa la fertilitat del déu Príap i per extensió prosperitat i fortuna.\nUna campana (o més d’una) que també era considerada com a propiciadora de bons auguris.\nI, una anella a la part de dalt de la peça per tal que es pogués penjar en alt.\nEl nom de l’objecte tintinnabulum li ve del sò onomatopèic de la campana: tin tin!\nPríap era un déu assiàtic que van adoptar els grecs i també els romans. La mitologia explica que quan Hera va saber que el seu espòs Zeus havia deixat embarassada a Afrodita, en un atac de gelosia va maleir el nen que com a consequència va néixer amb un membre desproporcionat. La mare Afrodita no es va veure amb cor d’anar a l’Olimp amb aquell nen deforme i el va abandonar al\ncamp. Una familia humil el va acollir, el va criar i amb el temps aquell gran penis va anar deixant de ser motiu de mofa per convertir-se en l’atribut del Príap venerat com a símbol de fertilitat relacionat sobretot en tot el referent al camp i les collites, però, també propiciador d’un bon futur i de prosperitat en general.\nEls romans, a més de posar tintinnabulum als rebedors de casa també posaven símbols fàl.lics als camps de conreus que solien ser de pedra o fusta, sempre representant a Príap.\nA molts museus arqueològics s’hi troben peces molt diverses amb motiu fàl.lic com petits penjolls per portar com si fós una medalleta, gerros decorats, làmpares, etc. Cal entendre tots aquests objectes dins de la més absoluta normalitat a la societat\nromana, associats més a la idea d’invocar protecció i bona sort que no pas associats a un significat propiament sexual.\nDestaquen els Tintinnabulums trobats a les escavacions de Pompiea, a la Campania italiana, que a més de tenir les mateixes característiques que el de Tarragona, es dona la circumstància de que estan complerts: es poden observar tant la figura com les campanetes... TIN TIN!\nDe tintinnabulum a Tintín\nL’inici d’aquest estudi és la silueta del tintinnabulum de Tarragona, un contorn sorprenent, un contorn extraordinari i familiar per molta gent, una silueta increiblement similar a Tintín.\nTintín és el personatge més famós de l’autor Hergé i les seves aventures han estat traduides a…però,…de segur que no cal que us expliquem quí és Tintín..\nSi busquem diferències entre la silueta de Tintín i la de la figura romana potser podriem parlar de les cames, en proporció i posició.\nPerò com podriem passar per alt tota la resta? Els volums, el gest, el caràcter del contorn són els del personatge d’Hergé.\nEl tintinnabulum que s’assembla tant a Tintín és una peça de bronze de 26 cm, una figura humana amb una anella al cap per poder-la penjar. En el dibuix de Tintín aquesta anella correspon al seu característic pentinat. Cal dir, també, que el personatge de Tintín té un volum de cap i cos important en comparació amb uns peus més aviat petits, aquesta també és una característica del tintinnabulum que no ha de suportar el pes de la figura amb els peus. L’homenet porta a una mà una espècie de bossa que sembla reforçar la idea de riquesa i prosperitat pròpia de Príap. A l’altra mà portava una cadeneta amb una campaneta penjant. Al penis i, a cadascun dels peus hi ha unes anelles d’on penjaven també unes cadenetes que suportaven una llàntia d’oli.\nDe tintinnabulum dèiem n’hi ha amb diverses formes, el tintinnabulum-Tintín té com a particularitat pròpia, a més de la forma, aquesta llàntia. És un tintinnabulum lampadari.\nHergé i el tintinnàbulum\nGeorge Remi ( Remi George= R G=Hergé) era un gran amant dels enigmes, dels indicis i les coincidències i així, el seu personatge, també. Qualsevol lector dels àlbums de Tintín ho pot constatar. Criptogrames, contrasenyes, jeroglífics,… no falten en cap de les històries. També hi ha jocs de paraules, jocs fonètics i idiomes inventats. Ens sorprèn com s’assembla fonèticament la pronunciació en francès de tintinnabulum i Tintin et Milou. El caràcter d’amant dels misteris que comparteixen autor i personatge poden donar suport a la hipòtesi d’un inici enigmàtic de Tintín. Hergé no va fer mai referència explícita de com el va crear. Quan li plantegen una hipòtesi com la de que devia basar-se en el seu germà diu que potser sí, però mai trobem una afirmació categòrica i sempre és l’entrevistador el que suggereix el què i el com. Hergé no sembla voler comprometre’s del tot en aquest tema ni a aclarir-lo, sempre queda un alt grau de dubte i així de suspens. Segurament estava encantat amb les tantes teories que es formulaven i que es formulen encara sobre Tintín, sembla molt propi d’un gran amant dels secrets.\nNo tenim cap constància que Hergé entrés en contacte amb el tintinnabulum si no fos per la reveladora silueta de les dues figures i pel nom. Però no sabem com això va succeir. El tintinnabulum del Museu Arqueològic Nacional de Nàpols forma part de les obres del que s’anomena “Il Gabinetto Segreto” i que formen tot un conjunt de peces considerades eròtiques i que per aquest motiu van ser amagades al públic general que visitava el museu durant molts anys. Només amb un permís especial es\ntenia accés a veure-les.\nUna cosa similar va passar al museu de Tarragona també amb les representacions eròtiques. Durant dècades l’accés era restringit a estudiosos (en general estudiants d’art) amb permís. Això és la teoria perquè al museu ens han explicat que era freqüent que el vigilant ensenyés les peces d’amagat a petits grups d’homes. Una oportunitat i una temptació comprensible de fer la gracieta. Seguim sense saber com va anar exactament, però, el que sí podem imaginar és la fascinació que la figura devia exercir en el jove Hergé fins al punt de captar i fer-se seu el caràcter formal de l’homenet per passar a ser el del seu personatge. Que el tintinnabulum sigui origen de Tintín no necessariament ha de suposar una contradicció amb altres teories existents dels seus inicis. Hergé busca sempre la convergència de moltes coses, sobretot intenta que cada indici es pugui llegir de moltes maneres. Aquesta és una característica que fa que la seva obra mantingui sempre un cert caràcter críptic. Tenint en compte les característiques de la figura del tintinnabulum, l’època en que va viure Hergé i també el caràcter i valors íntegres del seu personatge Tintín, ¿com podia l’autor revelar que el petit boyscout en realitat havia estat inspirat en el déu amb el membre viril més gran de l’olimp? Imaginem-nos el suspens latent en la vida d’Hergé que en un inici\ndifícilment podia haver imaginat la transcendència que arribaria a tenir Tintín en el futur. Mentre el seu personatge anava fent-se més i més famós arreu del món, ell havia de mantenir més i més amagat el secret, potser cada cop més convençut que no el podria donar mai a conèixer. I, malgrat això, Hergé tenia al seu abast un medi d’expressió privilegiat, les mateixes aventures de Tintín li proporcionaven la via per donar pistes, indicis que podien revelar, si volia, la historia de Tintinnabulum-Tintín.\nLes aventures i el tintinnabulum\nL’OREILLE CASSÉE - L'orella escapçada\nL’orella escapçada és l’àlbum nº 5 de les aventures de Tintín. Hergé ens explica la història d’una figura, d’un fetitxe “arumbaia” (suposadament una antiga cultura sud-americana) que és robada d’un museu de Brussel·les. Tintín se n’adona que han canviat la figura autèntica per una altra perquè el fetitxe que suplanta el de\nveritat no té l’orella trencada com el primer. S’ha explicat ja que el tintinnabulum té una anella al cap que servia per penjar-lo. En el cas del tintinnabulum de Tarragona, aquesta anella està trencada. L’anella trencada / l’orella trencada. Les coincidències entre el fetitxe arumbaia i el tintinnabulum de Tarragona:\nSón escultures i objectes reals de cultures antigues -Estan exposades en un museu\nSe’ls atribueix un significat màgic, són talismans - fetitxes\nGuarden un secret\nCom dèiem, tenen en el primer cas l’orella i en el segon l’anella trencada. Les dues coses estan situades al cap de la corresponen figura. Si voleu, són coses diferents però no hi ha dubte que de forma ben similar.\nLa forma. Hi ha alguna cosa més important per a un dibuixant? Hergé, al seu dibuix trenca l’orella del fetitxe que en l’objecte real (pertanyent als Reials Museus d’Art i d’Història de Brusel·les) està sencera, només té algun cop com també en té a d’altres parts del cos. Per què no li trenca qualsevol altra cosa que també li hagués anat prou bé amb l’argument de la història? Una altra coincidència encara. Les peces estan catalogades amb els següents números:\nEl tintinnabulum de Tarragona està catalogat des dels inicis amb el nº 542 i el fetitxe arumbaia és el nº 3542 del Museu de Brusel·les ideat per Hergé. Per tant el fetitxe inclou el número del tintinnabulum tot sencer dins del seu.\nCreiem que l’autor també coneixia perfectament l’existència del tintinnabulum de Nàpols per altres indicis que es comenten més endavant, però per l’anella -orella trencada i per la similitud del número d’inventari de la figura “arumbaia” i de la peça de Tarragona, sembla clar que és en aquest tintinnabulum en el que es va basar\nEn comptades ocasions Hergé es dibuixa ell mateix a les histories de Tintín, també algun cop al seu germà i als seus amics. Es sorprenent com a la primera versió de L’Oreille Cassée ( i també a la pel·lícula que es va fer d’aquesta història) en una\nmateixa escena que té lloc al museu, hi trobem el fetitxe, Tintín que se’l mira i Hergé dibuixat amb una càmera de fotografiar a les mans.\nHergé, Tintín i el fetitxe a la mateixa imatge. Per un moment tres realitats d’aparent impossible convergència es troben. Una genialitat més d’Hergé. L’orella de l’escultura, a més, no és una forma plena sinó que s’ha convertit en una perfecta anella, amb un forat al mig.\nSi el fetitxe està fent de tintinnabulum, ¿no ens està revelant Hergé com es va emportar la silueta de Tintín cap a casa?\nA Hergé no li agradaven les coses massa evidents i dibuixa a Tintín amb una gorra que li tapa el tupè. Devia semblar-li una exposició excessiva dibuixar el pentinat de Tintín tan a prop de l’anella -orella trencada. Tot plegat li devia semblar massa revelador, i amb el pas del temps i amb Tintín cada cop més famós, segurament, encara més.\nEl cert és que més tard aquesta escena on estan representats l’autor, el motiu inspirador i l’obra, és retirada de les darreres versions de les Aventures de Tintín i L’Orella Escapçada.\nEl final de la vida d’Hergé és també el final de la vida del seu personatge. Quan mor l’any 1983 deixa el darrer àlbum inacabat. Es L’Alph Art, l’àlbum nº 23. És una història esbossada fins la pàgina 42 quan tots els àlbums tenen 62 pàgines, sense cap\nexcepció, així que clarament falten vint pàgines per fer i de fet l’argument sembla quedar tallat, sense solucionar. Però Hergé feia temps que estava malalt i és d’imaginar que era conscient que el final no era massa lluny i pot ser que la història no estigui tant inacabada com sembla a primer cop d’ull.\nA l’Alph Art hi trobem frases suggerents com: “és el retorn als orígens”, “els orígens de la civilització” que evoquen clarament el començament de tot. “De l’alfa a…l’omega”, de l’inici al final. A l’Art Alph, Hergé fa viatjar Tintín a Nàpols. Les aventures s’aturen quan Tintín és a Ischia, una petita illa al golf napolità des d’on es veu l’inconfusible silueta del Vesubi als peus del qual hi ha Nàpols i Pompeia.\nTintín en aquest darrer àlbum hagués pogut viatjar com sempre a qualsevol lloc del món, és casual que Hergé el faci anar al bressol geogràfic dels tintinnabulum?\nEl punt més alt d’aquesta illa d’Ischia, és un volcà, l’Epomeo. De fet tota la illa és aquest volcà. Un volcà veí del Vesubi. A l’àlbum nº 3 “Les Cigares du Pharaon” Tintín viatja en un vaixell que té per nom “Epomeo” i d’aquesta manera Hergé relaciona el\nseu personatge amb el golf napolità 20 àlbums abans del darrer, posant de manifest que aquesta no va ser una idea d’última hora sinó que des dels inicis de Tintín ja era ben present. Hergé se’n va i deixa a Tintín a La Campania d’on van sortir els\ntintinnabulum, tancant perfectament un cercle on inici i final es donen la mà. És el retorn als orígens.\nA la pàgina 40 de l’Alph Art (dues només abans no s’acabi tot) Tintín és encanonat per la pistola del malvat i amenaçat amb unes paraules que adquireixen especial sentit si es té en compte la relació de tintinnabulum-Tintín: “us mullarem tot el cos amb un poliester líquid i us convertireu en una expansió que serà signada Cèsar, …després serà venuda a un Museu o bé a un col·leccionista molt ric. I alegreu-vos-en! El vostre cadàver estarà exposat en un Museu. I a ningú se li acudirà mai de pensar que aquesta obra, que podria dur per títol “reporter” constitueix la darrera residència d’aquest petit Tintín”, i afegeix: “la fi d’un reportatge” Hergé revela l’origen, convertint-lo en final. Està desvetllant el secret i per si no fos prou clar el lliga al nom del Cèsar.\nCèsar és un escultor molt reconegut a França, però qui no reconeixeria aquí també una clara referència als romans amb el nom del seu més universal personatge?, fins i tot Tintín ha dit: Què…Cèsar?... Juli? A la pàgina 42, Hergé remarca altra cop aquesta idea amb el que són ja les darreres paraules escrites i el darrer esbós de Tintín “Endavant, ha arribat l’hora de transformar-te en Cèsar” Ha arribat l’hora de transformar-te en escultura (Cèsar -escultor), ha arribat l’hora de transformar-te en romà (Cèsar -emperador). De fet, la traducció literal del comiat d’Hergé més aviat és “Endavant, l’hora ha sonat de transformar-te en Cèsar” Tintín serà reconvertit en escultura romana i tornarà a viure al Museu, altre cop i per sempre més dins el petit tintinnabulum i portarà una campaneta que sonarà tin tin. És “el retorn als orígens”,\n“la darrera residència d’aquest petit Tintín”, “una obra que es podria titular, perquè no? Reporter”, el reporter que va néixer, va viure les seves aventures i torna a casa.\nEs la fi de les històries i “la fi d’un reportatge”.\nTrobada amb les autores\nDesprés de cada conferècia se'ls hi oferia als assitents la possibilitat de parlar amb l'autor. El picapica i la proximitat feien que es trenquessin les barreres i sortissin preguntes i converses divertides. A més podien caure algun dibuixet, i la firma de les obres...\nVan ser unes vetllades inoblidables. No us les perdeu a la propera edició!!!


El premi Vila de Begur de narrativa rep 47 treballs - Diari de Girona\nEl premi Vila de Begur de narrativa rep 47 treballs\nUn total de 47 treballs, provinents d'arreu de Catalunya, s'han presentat al Premi Vila de Begur de Narrativa Curta, que arriba a la XXXIII edició, que ha triplicat el primer premi, passant dels 350 als 1.000 euros. L'any passat, el nombre de treballs va ser d'11. El premi de narrativa curta, que està convocat per l'àrea de Cultura de l'Ajuntament de Begur, manté la mateixa quantitat econòmica per al finalista, que és de 150 euros.\nEl lliurament dels premis es farà el dissabte 21 d'abril, a les 12 del migdia, al Casino Cultural. El jurat del Premi Vila de Begur està format per Francesc Xavier Gispert, Cristina Badosa, Xevi Sala, Rosa Neras i Puri Abarca. Els treballs han de ser escrits en català, inèdits i tenir una extensió màxima de trenta fulls.


Els primers passos del president Tshisekedi i la "Fatshimetria"\nArticle de Colette Braeckman. Traducció Rita Huybens\nA Beni, activistes del moviment ciutadà La Lucha tindran molta feina: han creat una nova mesura, la "Fatshimetria"que, a cent dies després de la seva presa de possessió, avaluarà punt per punt l'assoliment de les promeses del nou president Félix Tshisekedi, popularment conegut com a Fatshi. Aquesta serà la veritable "segona volta" de les eleccions disputades al desembre passat: tot i que les xifres, recollides i interpretades per la Conferència Episcopal (CENCO), semblaven donar la victòria a Martin Fayulu i si l'elecció de Félix Tshisekedi va sorgir com a resultat de una negociació d'última hora amb el president sortint, Joseph Kabila, després del fracàs del seu successor triat, la població ha mantingut la calma. La majoria de les persones congoleses, potser cansades de la saga electoral, han assumit que, en última instància, és un opositor que aconsegueix la presidència, després d'una traspàs pacífic del poder, històric en el cas de la República Democràtica del Congo i poc comú a l'Àfrica Central. Però, sobretot, aquesta opinió per poder mantenir-se permanentment espera actes concrets.\nLes imatges idealitzades de la presa de possessió ja són història passada: els congolesos no oblidaran la incomoditat d'un president acolorat en el seu vestit massa estret i citant la frase de Mobutu "enteneu la meva emoció" demostrant que havia entès tots els codis polítics congolesos, el somriure amable d'un Kabila afaitat, l’apat de convivència, i l'elegància de les "primeres dames". Tothom estava impressionat pel discurs de la reconciliació de Félix Tshisekedi, saludant la valentia del seu rival expulsat Martin Fayulu i rendint homenatge al seu predecessor, vilipendiat fa uns mesos ...\nAixò no ha impedit Fayulu continuar amb la contestació dels resultats: fins i tot després de resar en la mateixa església que el seu rival, va anunciar la seva intenció de sotmetre el seu cas a la Cort Africana de Drets Humans.\nLes imatges de la presa de possessió ja pertanyen al passat: Felix Tshisekedi no té dret a un període de gràcia i l'endemà del seu accés al poder, es va veure confrontat al malestar social. A denunciar les retallades d’aigua i d’electricitat i l’increment de les despeses escolars i de les matrícules, els estudiants van sortir als carrers i els enfrontaments van deixar quatre morts. Però, al Congo de Fatshi, la impunitat ja no sembla apropiada: tot i la mort d’un policia, diversos policies van ser interpel·lats i el seu judici ja ha començat. Dos dies més tard, Kinshasa va quedar paralitzada per la vaga de la companyia d'autobusos Transco, els empleats de la qual estaven reclamant el pagament de salaris enrederits, de fins a 50 mesos per a alguns. El director general va ser suspès, les negociacions van començar i dos dies més tard, els autobusos van reprendre el seu servei. En altres empreses públiques, es va iniciar el mateix moviment: els empleats de Correus i les Telecomunicacions, els de la companyia nacional d'assegurances van fer una vaga i van sortir al carrer per exigir una millor gestió i el pagament de les seves retribucions salarials enrederides. Amb aquest gest, van recordar la mala gestió de les empreses públiques, però també van denunciar les retencions salarials realitzades en els últims mesos. De fet, perquè el Congo pugui finançar sol el cost exorbitant d'aquestes eleccions sense ajudes externes, l'Estat s'ha vist obligat a desemborsar més de 500 milions de dòlars, oficialment, sinó el doble en realitat. I això sobre un pressupost total d’entre cinc i sis mil milions de dòlars, que encara no ha rebut el benefici de l'augment dels impostos miners ...\nMalgrat la manca de recursos, Felix Tshisekedi s’ha mostrat segur i, des del principi, va expressar les seves preocupacions socials. Per exemple, visitant el Camp Tshashi, un vast campament militar al cor de la capital, es va comprometre a millorar les condicions de la tropa, afegint, "com el seu predecessor". Una precisió que no va passar desapercebuda ...\nSi hi hagués només el social! El traspàs pacífic obliga el nou president a vetllar per la co-direcció del país amb alguns membres de l’equip del seu predecessor. Deixant que Kalev Mutomb, el temut cap de seguretat de Kabila es retiri, Fatshi va triar per substitut a François Beya, cap de la DGM (Direcció de Migració) un home d'intel·ligència també, però reputat per estar més proper als occidentals que el seu col·lega Katangués. Pel que fa a l'exèrcit, no s'ha produït cap canvi en el seu comandament, sempre molt a prop de Joseph Kabila.\nDe fet, la cara política de la República Democràtica del Congo es troba encara en el procés de recomposició i es veurà millor quan Tshisekedi i especialment el seu cap de personal, l’aliat i veterà Vital Kamerhe, donarà a conèixer la composició del nou govern en que la FCC, la coalició pro Kabila, estarà àmpliament representada, segons el seu pes determinant en l'Assemblea Nacional.\nMentrestant, el nou president a la recerca de reconeixement internacional, va dur a terme una gira pels països de la regió, Angola, Kenya i el Congo Brazzaville. A Luanda com a Brazza, Félix Tshisekedi no solament va ser rebut per moltes comunitats entusiastes i congoleses, sinó també pels líders convençuts de la seva legitimitat i el seu compromís amb el canvi. A Kenya, el president Uhuru Kenyatta que també va tenir una elecció difícil, molt més violenta que a la RDC, li ha donat el seu suport sense reserves.