El president demana canvis i el departament aportarà una anàlisi però demana temps\n5 min. Barcelona 08/12/2018 00:00\nPAU ESPARCH / NÚRIA ORRIOLS\n651x366 Agents dels Mossos durant les càrregues en la concentració de Girona. / DAVID BORRAT Agents dels Mossos durant les càrregues en la concentració de Girona. / DAVID BORRAT\nLes càrregues dels Mossos d’Esquadra en les manifestacions antifeixistes a Terrassa i Girona de dijous han tornat a situar la policia catalana a l’ull de l’huracà. Aquest cop el conflicte ha anat més enllà i ha provocat una topada entre el president de la Generalitat, Quim Torra, i la conselleria d’Interior. Arran de l’actuació dels Mossos, el cap de l’executiu ha demanat canvis a la policia catalana i demà té previst reunir-se amb el conseller, Miquel Buch, per abordar la situació. La petició, però, va generar malestar al departament, sobretot per la manera com va transcendir: arran d’una trobada amb periodistes a Eslovènia de la qual es va fer ressò TV3 -d’on torna avui Torra de viatge-, es va fer públic que exigia mesures immediates al conseller. Fonts de l’entorn del president van assegurar, però, que no havia fet cap ultimàtum.\nMés tard, en declaracions públiques, el president va rebaixar el to del que s’havia publicat i es va limitar a demanar que es prenguin decisions per evitar que es repeteixin càrregues similars; va descartar destitucions. Torra va afirmar que es reunirà amb Buch per “mirar si hi ha hagut mala praxi” i “fer les modificacions que siguin necessàries”. “Durant la setmana que ve anunciarem canvis en els protocols d’actuació”, va afegir.\nBuch admet que hi ha mossos que es van sobrepassar a Terrassa i diu que no li tremolarà el pols per expulsar agents de la Brimo\nFonts del departament d’Interior, però, descartaven ahir obrir cap expedient als agents que van participar en les càrregues abans de la trobada, perquè els terminis “no són tan ràpids”. Van recordar, a més, que abans cal analitzar en profunditat les actuacions dels policies i aleshores, si es considera oportú, adoptar mesures. Pel que fa als “canvis en els protocols” dels Mossos, des d’Interior asseguraven que, si es fessin, també requeririen temps. La direcció política dels Mossos no veu viable, per tant, que demà ja es pugui posar en funcionament un nou protocol. En tot cas, qualsevol decisió es portarà dimarts al consell executiu.\nLa Brimo, en el punt de mira\nEn declaracions als mitjans de comunicació, el conseller Buch es va comprometre a revisar totes les actuacions dels Mossos durant els operatius de Girona i Terrassa i va afirmar que “no li tremolarà el pols a l’hora de fer fora agents de la Brimo [Brigada Mòbil]”. “Algunes imatges no s’ajusten als principis d’una policia democràtica i es prendran decisions si hi ha hagut mala praxi”, va admetre el conseller. Els sindicats majoritaris de la policia ja han demanat la seva dimissió per aquestes paraules.\nTanmateix, Buch va defensar que, en alguns casos, es va haver d’utilitzar la força per evitar un “enfrontament violent” entre els manifestants antifeixistes i els seguidors de Vox que es concentraven per celebrar la Constitució. “Jo soc un antifeixista més, però hi ha un pas entre això i utilitzar la violència. Demano que deixem de banda aquests grups vandàlics radicals”, va reflexionar el conseller, que va recordar que tothom té dret a manifestar-se.\n540x306 Agents dels Mossos en la intervenció d'ahir a Girona / DAVID BORRAT Agents dels Mossos en la intervenció d'ahir a Girona / DAVID BORRAT\nMalgrat que Torra era Eslovènia, segons les fonts el president i el conseller han estat en contacte telefònic constant des de dijous, quan es van produir les càrregues. Tanmateix, l’ultimàtum que va transcendir a primera hora del matí d’ahir no s’esperava a Interior i, segons fonts del departament, va agafar a contrapeu el conseller, que estava fent una ronda d’entrevistes reconeixent que “potser algun agent es va extralimitar” en l’operatiu.\nNo és el primer cop que la reacció del president genera malestar a la conselleria d’Interior. L’1 d’octubre passat ja va succeir quan es va dirigir als CDR: “Pressioneu i feu bé de pressionar”. Aquell mateix dia els Mossos van carregar al Parc de la Ciutadella contra diversos manifestants que intentaven entrar al Parlament, concentrats un any després del referèndum per exigir que es fes efectiu “el mandat de l’1-O”. L’operatiu també va ser polèmic, ja que es va acusar el cap de l’executiu d’haver incitat els manifestants; i també es va criticar els Mossos per haver-se excedit en les càrregues. L’episodi venia precedit, a més, d’una altra acció qüestionada de la policia. La del 29 de setembre, quan també hi va haver càrregues a Barcelona contra manifestants que pretenien boicotejar la marxa del sindicat de la policia espanyola, Jusapol, que volia reivindicar el paper de la Guàrdia Civil i la Policia Nacional durant l’1-O -en què van deixar un miler de ferits.\nEl PDECat tanca files amb Buch\nL’enfrontament entre els Mossos i els manifestants antifeixistes a Terrassa i Girona dijous va provocar una vintena de ferits, entre ells la diputada de la CUP Maria Sirvent. Els anticapitalistes van ser, de fet, els més contundents ahir a l’hora de censurar l’actuació dels Mossos i van exigir la dimissió de Buch. “Això no va d’ultimàtums ni d’errors de coordinació, sinó de protegir la ciutadania”, va remarcar el diputat cupaire Carles Riera, que tampoc es conformava amb canvis a la Brigada Mòbil. “No és un problema de comportaments puntuals, sinó un problema de comandament policial i model policial ”, va afegir. ERC també va mostrar “preocupació” pel comportament de la policia i va demanar una reunió amb Buch. A les crítiques s’hi van afegir els comuns, que van titllar de “vergonya” l’operatiu.\nQui va sortir en defensa del conseller d’Interior sense equívocs va ser el PDECat, que, a través del seu compte de Twitter de l’àrea de seguretat, va expressar el suport a Buch i la “ferma condemna” de la violència. Un tuit que va comptar amb l’aval del president de la formació, David Bonvehí. Pel que fa als partits constitucionalistes -Cs, el PSC i el PP-, van tancar files amb els Mossos i van considerar una “greu irresponsabilitat” que el Govern posi en dubte la “professionalitat” del cos.\nDesprés d’aquesta topada, l’executiu es prepara per afrontar el pròxim repte: dissenyar l’operatiu del 21 de desembre, quan, arran del consell de ministres a Barcelona, s’han convocat nombroses protestes que el mateix Govern ha avalat.\nEl govern català no farà canvis als Mossos i aposta per aïllar els grups violents "que qüestionen el dret a manifestació"\nLa Policia Local fa un control de droga a dos instituts de sa Pobla


Alumnes de l'IES Puig de sa Font retiren més de 60 bosses de residus de la carretera des Comellar Fondo - Son Servera\nAlumnes de l'IES Puig de sa Font retiren més de 60 bosses de residus de la carretera des Comellar Fondo\nAvui dematí, 11 d'abril, ha tengut lloc a l'IES Puig de sa Font una activitat d'educació ambiental per als alumnes de 3r d'ESO programada per la Regidoria de Medi Ambient de l'Ajuntament de Son Servera.\nAquesta activitat forma part de les campanyes de sensibilització ambiental de la Regidoria de Medi Ambient per tal de fomentar la co-responsabilitat ciutadana en la preservació i millora del nostre entorn. En aquest sentit, les accions de sensibilització ambiental volen promoure nous hàbits i valors ambientals entre la ciutadania, en aquest cas, entre els més joves, per tal d'aconseguir una major qualitat ambiental al nostre municipi i així fer-lo més sostenible.\nL'activitat s'ha desenvolupat a la carretera des Comellar Fondo, on els alumnes han netejat les voreres i els torrents dels voltants i n'han retirat tot tipus de voluminosos, papers, vidres i plàstics. En total hi han participat 60 alumnes i al llarg de tot el dematí han recollit aproximadament unes 60 bosses de residus amb una capacitat de 100 litres que han anat separant allà mateix en les fraccions que pertoca.\nEl regidor de Medi Ambient, Miquel Espases, ha expressat la seva satisfacció i ha agraït la constant col·laboració dels professors de l'IES: "S'han realitzat accions educatives i de sensibilització ambiental lligades al medi urbà i natural del nostre municipi. El plantejament general del programa ha estat proporcionar, per mitjà d'activitats didàctiques o de sensibilització, consciència i informació ambiental a tot el nostre jovent. De fet, els grans reptes ambientals als quals s'enfronta la nostra societat necessiten la implicació de tots, tant ciutadania, com entitats, empreses i administracions... Cal un canvi d'actituds i de valors que només podrà esdevenir en el si d'una societat formada i conscienciada."\nFinalment, tots els alumnes han gaudit d'un bon berenar a mitjan dematí per reposar forces i han col·locat uns cartells confeccionats per ells mateixos on informen les persones usuàries de la neteja que hi han duit a terme.\nDes de l'Ajuntament de Son Servera consideram essencial l'educació ambiental com una eina imprescindible per avançar cap a la sostenibilitat del municipi.


Cap Vermell - Portalet subvencionat\nEls lectors de Cap Vermell ja coneixeu la història: els tres partits de l’oposició de l’Ajuntament –PP, EU-EV i Es Grup– varen emetre un comunicat en què, especialment, donaven a conèixer la seva posició davant el tema de l’escola d’estiu; després, “un ciutadà indignat” va comentar aquell comunicat i, finalment, Mateu Melis, en representació d’Es Grup, va replicar aquest escrit. Nosaltres, que inicialment teníem intenció de comentar alguna cosa en relació a l’esmentat comunicat, hem callat fins ara, en veure que terceres persones hi deien la seva. No volíem distorsionar un debat entre lectors. A més, estàvem convençuts que “un ciutadà indignat” tornaria a intervenir-hi, i també ens pensàvem que l’equip de govern hi voldria fer algun aclariment. Però, passat un temps prudencial, i vist que no és així, ja ens sentim lliures d’expressar aquelles opinions que, com hem dit, volíem manifestar des del primer moment.\nNo entrarem a valorar aquesta constant compareixença dels partits de l’oposició, sempre plegats, com en una mena de coalició mala d’explicar. Tenen tot el dret de fer-ho, i si els seus votants ho entenen, no serem nosaltres els que ho critiquen. Tampoc valorarem la defensa aferrissada d’una activitat –l'escola d’estiu– que ara fa l’oposició, quan podien perfectament haver-la recollida en els pressuposts i no ho feren, i ara sembla que volen fer-ne responsable, exclusivament, l’equip de govern.\nPerò anem al tema que consideram que ens afecta directament, d’aquell comunicat. Per a salvar els mobles, l’oposició proposa una sèrie de mesures de retall de despeses que sí que tenien partida assignada. Aquesta retallada es recull en els punts cinquè i sisè del comunicat. Aquest últim i diu així: “ En concret la nostra proposta, a la sessió informativa de dia 26 va ser molt clara: Fer l’escola d’estiu, servei que considerem prioritari, i deixar de fer algunes activitats que no ho son i que poden esperar, com per exemple les despeses per l’any Chopin, despeses de la ràdio municipal, llibre de natura o subvencions a algunes planes webs.”\nD’entrada, ens agradaria saber si l’Ajuntament subvenciona alguna web, a part del manteniment de la de la mateixa institució, perquè això constituiria un greuge comparatiu inassumible per Cap Vermell, que mai ha rebut un euro, ni un duro, de subvenció. Ni d’aquest govern ni de cap altre en el passat, fos quin fos el seu color polític. També ens agradaria saber si l’oposició en té coneixement, de subvencions a webs. Clar, si en un comunicat es deixa anar una afirmació d’aquesta naturalesa, deu ser perquè sí que es considera que aquestes subvencions existeixen.\nCap Vermell, el proper desembre, celebrà 30 anys d’existència. Cap dels regidors de l’Ajuntament no ha dedicat ni la meitat de la seva activitat pública –cobrant–, del que ho hem fet nosaltres, i no només sense cobrar, sinó posant-n’hi dels nostres. Som una associació sense afany de lucre que ara mateix mantenim aquest pàgina, ens trobam ficats en l’edició de dos nous llibres de temàtica local, publicam un anuari, celebram el seu premi des de fa deu anys, i durant 27 anys publicàrem una revista en format paper. I continuarem. I des d’aquell llunyà desembre de 1980, en tots aquest anys, no hem rebut mai cap subvenció de l’Ajuntament. Sistemàticament, hem estat exclosos de les campanyes publicitàries pagades per La Sala, i molt escadusserament ens n’han arribat les miques. Però això no és una subvenció, això és pagar un servei, i sempre per davall dels preus de mercat i molt per davall del que l’Ajuntament paga amb molta alegria a altres mitjans que, n’estam segurs, no tenen tanta difusió a Capdepera com la que té Cap Vermell.\nEn el darrer anuari, perquè nosaltres confiam en la paraula de les persones, vàrem inserir una pàgina de publicitat de l’Ajuntament, la contraportada. Permanentment donam difusió a l’agenda d’activitats municipals des de la nostra web, publicam tots els comunicats que se’ns fan arribar, inserim la imatge i l’enllaç de la web del Castell... Publicàrem aquella pàgina de publicitat a compte d’un conveni que s’havia de signar, per una xifra absolutament ridícula, que vendria a reconèixer d’alguna manera tots aquests serveis que prestam. Que consultin preus, els senyors de l’equip de govern i els de l’oposició, i sabran quin estar s’hi fa. D’altra banda, tampoc admetem que se’ns inclogui dins el sac “d’algunes planes web”, perquè nosaltres reinvertim en cultura local tots i cadascun dels euros que generam i en donam explicacions. I ja que hi són, que comprovin les subvencions que donen i han donat, uns i altres, a tort i a dret, i en quantifiquin les contraprestacions i les comparin amb les que oferim nosaltres a canvi de res.\nPerò l’oposició considera que se’ns ha de continuar mantenint a pa i aigua. Enhorabona. Tal dia farà un any.\nMentrestant, equip de govern i oposició, com sempre en el passat i com sempre en el futur, tenen Cap Vermell a la seva disposició per a difondre punts de vista, comunicats, mocions i tota quanta informació considerin adient. Afortunadament, l’existència de Cap Vermell depèn del seus lectors, que segueixen visitant i emprant aquest espai com a vehicle de comunicació, diàleg, debat i informació. I també dels nostres col·laboradors i dels anunciants que ens donen suport. I mentre nosaltres continuem sentint que aquesta revista digital és útil per als ciutadans de Capdepera, seguirem per la mateixa ruta, amb el mateix rumb que ens ha permès solcar els darrers 30 anys.


Beques | Marguerite Yourcenar\nBeques per a estudiants francesos\nExisteixen beques escolars per a aquells alumnes de nacionalitat francesa inscrits al Consulat General de França a Barcelona, que podran ser parcials o totals segons la situació econòmica de la família. En alguns casos, fins i tot poden cobrir el menjador i el transport escolar.\nS’ha de presentar la sol·licitud de beca juntament amb l’expedient de la situació econòmica familiar, que serà estudiat primer per una comissió local, al Consulat a Barcelona. La comissió nacional, en segona instància, que es reunirà posteriorment a París, decidirà les sol·licituds acceptades.\nPer a més informació, consulteu el web del Consulat General de França a Barcelona.\nExisteixen dos períodes de sol·licitud:\nNormal: als mesos de gener i febrer anteriors al curs pel qual se sol·licita la beca.\nEspecial: als mesos d’agost i setembre, només pels alumnes nouvinguts a Espanya.\nL’import de la beca es comunica al col·legi i a les famílies, en el primer cas, entre juny i juliol, i en el segon cas, al desembre.


ESCALADAS IMPRESCINDIBLES EN LA COSTA BLANCA\nCosta Blanca, la mar d'escalades\n- Alacant es sens dubte un dels punts neuràlgics de la península en lo que a escalada en roca representa. Les serres d'Aitana, Bèrnia, Serrella i Xortà, ocupen un lloc destacat en l'orografia llevantina per la seva vigorosa morfologia, altura i presència en el paisatge. Aquest salvatge retall de la cordillera Bética, abans d'enfonsar-se a la mediterrània, contrasta amb la urbanitzada línia costenera on l'home edifica sense fre, apropant-se cada cop més a les grans parets calcàries que dominen la zona. D'aquesta manera trobem el primer avantatge: els accesos ràpids a tocar dels pobles importants, i la primera decepció: l'aventura s'acaba automàticament al trepitjar l'asfalt. Aqui el terme alpinístic queda ridícul al costat de Benidorm, potser l'etiqueta de roca calenta reflecteix molt millor l'activitat que presentem a continuació, en forma de catorze rutes imprescindibles escampades per la turística Costa Blanca. Una acurada selecció d'itineraris per coneixer el indrets més espectaculars de la Marina Baixa, i el més emblemàtic de la Marina Alta, el Penyal d'Ifac, que de segur sera la millor destinació per escalar a l'hivern quant a altres escoles hi fa un fred que pela. Parlar del Ponoig, Tozal de Levante, Puigcampana o del mateix Penyal, significa reviure les gestes dels grans escaladors valencians, alacantins i murcians principalment, que entre els anys 60 i finals dels 70 desvetllaren les línies més agosarades d'unes parets prou complicades de pujar a primer cop d'ull. Si la gran mole del Puigcampana podriem considerar-la com la silueta més natural, les altres son tot una fantasia geológica on el Penyal s'emporta la medalla a l'escenari més exótic i recargolat de tot el panorama nacional. En una sola visita a la Costa Blanca podrem copsar tota la màgia que despren aquesta munió de grans parets, i gaudir d'unes vies clàssiques força cobejades pel turisme vertical que peregrina any rera any a la recerca del sol i el bon rocam. Així doncs, sera fàcil escollir entre tant vast repertori, que amb un mínim de criteri qualsevol tria pot garantir l'èxit de la sortida. No obstant, la selecció que propossem va més enllà de fer bronze i escalar per escalar, es fixe amb uns itineraris sorprenents i atrevits, que son veritables joies verticals. Molts son prou difícils i obligats, on s'ha d'escalar amb majúscules, però és l'única manera d'entendre el caràcter de cada paret. Si la proposta es massa exigent i preferim vies ben equipades per amortitzar la jornada, no problem, només cal anar on hi ha cua, demanar torn, i seguir les xapes fins el cim. De totes formes farem tanta set i tanta gana, que sera tot un suplici baixar de la paret i no entrar en cap restaurant amb la oloreta de peix fregit i beguda fresca.\n- Podriem considerar el Penyal com l'amfitrió indiscutible de la Costa Blanca, l'inconfusible perfil que ens acompanyarà a l'horitzó durant tota la estada. La seva paret S-E és de las més vertiginoses d'Espanya i dividint-la en dues parts tenim a l'esquerra el sector més freqüentat amb vies ben equipades de totes les dificultats, i a la dreta de la via Anglada-Gallego la catedral dels desploms, refugi dels itineraris de més aventura i compromís. Es aqui on anem a parar, i d'entrada val a dir que la roca, sobretot als primers llargs, es d'alló més particular. Salvat aquest petit requisit que tot bon escalador té que dominar a la perfecció, l'escalada en aquest sector del penyal es d'una elegància i ambient extraòrdinaris. Totes les tirades son lliçons de verticalitat escrites per veritables mestres en la matèria, que guanyen una rera l'altra el caòtic laberint de voltes amb menys artificial del que podria semblar a primera vista. D'aquest joier escollim tres vies molt diferents: la Revelación, la Herbes màgiques i la Nueva dimensión, que podriem considerar com les més factibles de cara a una primera visita, aixó sí, amb carnet de primera.\nLa via Revelación (J.Luis i J.Carlos García Gallego-81) es la clàssica ruta d’aventura per excelència, semiequipada, i amb una dificultat màxima de 6a/A2. Atenció al segon llarg on s'ha de equipar amb tascons un curt tram d'artificial, i a les L3 i L4 que son una mica perdedores. Destacar la part final com la més representativa d'aquest gènere d'escalada amb la roca típica peñonera. Dur tascons, Totems, cintes llargues, cordinos i friends fins nº3.\nLa via Herbes màgiques (P.Camarena i K.Martínez-78) es una aventura molt més exótica que travessa en diagonal la part més penjada del penyal, resseguint el camí més lògic i extravagant a l'hora. Cal destacar l'atreviment dels seus autors encertant un final d'infart rapelant al balconet d'una gran cova com l'unica salvació per sortir-ne de la paret de la forma més humana. Via prou equipada en conjunt, on seran molt útils els tascons, cordinos, aliens i friends fins nº3. Roca delicada a la part central i acceptable a la resta. La tirada clave d'artificial es molt aèria i espectacular, i s'ha d'equipar bàsicament amb tascons/Totems algun pas saltejat entre ferros vells. El ràpel s'ha de montar passada la reunió penjada, en una instal·lació mig amagada després d'una bona fissura de friends. A la via hi trobarem alguns parabolts afegits amb el temps, ja que originalment no n'hi havía i l'entrada es feia per una fissura molt treballosa a la dreta de la via Revelación. Retirada molt complicada a partir de la travessa final.\nLa via Nueva dimensión (Roy de Valera i J.Merino-91) es una ruta equipada per dalt i representa l'opció lliure per gaudir d'aquest gran escenari amb una mental·litat més esportiva. Destaca l'empipador primer llarg pel seu salitre i continuïtat, i l'últim on cal estalviar forçes per resoldre la traca final. Dif. màx. oblig. de 6c. Dur els tascons per la part central que comparteix amb la Herbes màgiques, cintes llargues i unes 20 cintes exprés. Retirada complicada des de l'últim terç de la paret, extremadament desplomat.\nAquestes vies es poden fer perfectament en cas de pluja ja que pràcticament no s'arriben a mullar. Encara en ple hivern porteu força aigua perqué al centre de la jornada apreta la calor.\nAccés des del port de Calp, caminant fins a la fi del passeig maritim i pujant pel costat mateix de la pedrera fins el peu de via (15 min). Descens a peu pel camí principal d'accés al cim del Penyal d'Ifac (35 min).\n- Es tracta d'un considerable barranc normalment sec, que trobarem de camí transitant per la carretera nacional N-332 entre les poblacions de Calp i Altea. Com a curiositat recordar que fou el bressol del puenting amb una caiguda de 40 m entre els dos ponts principals. Actualment esta prohibit, però les seves dues agulles inviten a unes llamineres escalades, aixó sí, amb el trànsit garantit de fons. Hem escollit una delícia com la via Pajarón d'entrada, i el traçat més suggestiu de l'agulla superior, la via Silphara, per assaborir la gran qualitat del terreny en un indret tan peculiar i un pèl sorollós. Anotar que la máxima dificultat d'aquest sector radica en aparcar el vehicle correctament.\nLa via Pajarón (S.Guerola i E.Perales-86) ofereix unes primeres tirades molt maques i pràcticament equipades, amb trams de gotes d'aigua excepcionals. La segona part és més típica i aprofita les debilitats d'un terreny quelcom perdedor per l'existència d'altres vies. Portar tascons i aliens al gust. Dificultat màx. obligada de 6a.\nLa via Silphara (E.López, E.Barberà i K.Pérez-79) és la línia més captivadora que visita tots els forats i resegueix intel·ligentment cadascuna de les fissures existents. Malgrat que l'itinerari arranca des del fons del barranc, el ressenyem entrant còmodament des de la carretera estalviant-nos la maniobra de rapelar per sumar un llarg poc interessant. Destacar que la tirada d'artificial s'ha fet en lliure (7a) amb la ferralla existent. Dur tascons i friends mitjans. Accés inmediat des de la carretera, i descens bastant evident travessant direcció W (fites) fins poder davallar per terreny obert i creuar per damunt del túnel del tren per accedir de nou a l'asfalt (30 min).\n- Des de Polop de la Marina, el Monte Ponoig domina la plana com si fós un magestuós lleó ajagut de cara el mar. La seva cantonada S-E, es sens dubte el marc més seductor on la via dels Valencians s'escola entre murs i sostres per guanyar magistralment una considerable muralla de quasi 500 m de bon calcàri, que podríem cosiderar-la com el Naranjo de la Costa Blanca. Si bé aquest itinerari només té una tirada rellevant per la seva dificultat (6a/A0), l'interés es centra precisament per aixó, des de l'aparcament sembla impossible un traçat tan assequible enmig de tal bastió. Els romàntics saben perfectament del que parlem, i aquesta es una via interessant de fer i per familiaritzar-se amb un sector minat d'itineraris per tots els costats. Un d'ells, la via Viaje Espacial, és un altre delícia de la zona malgrat no tindre la fama dels seus veins de l'esquerra, freqüentats diariament pel seu bon equipament. Al marge d'aquets, la fissura Hnos.Gallego transmet aquella màgia dels 70 quant tot es guanyaba amb tècnica i pitons. Tres senyors itineraris, que son una bona mostra del que regala aquesta arrogant contrada, la primera del trió junt amb la Torre de Enmedio, i el Tozal de Levante al fons de la vall.\nLa via dels Valencians (J.Adalid, J.Pí i C.Torregrosa-72) representa el camí més fàcil travessant d'esquerra a dreta la part baixa de la paret, per assolir el vèrtex de la característica piràmide que dibuixa el sector. Un cop d'alt d'aquesta, la tirada clau es del tot exigent doncs supera estratègicament un gran mur aprofitant fins la mínima fissura, que du en diagonal ascendent de nou a un terreny més assequible per arribar al cim sortejant els desploms. Preveure tascons, Aliens/Totems, un ganxo, cintes llargues i una dificultat màx.obligada de 6a/A0, sobre un calcari molt bó però poc equipat en conjunt. Malgrat ser l’escalada més veterana, no és la més sol·licitada, la gent poleix les vies on hi han parabolts.\nLa Fissura Hnos. Gallego (M.Ángel, J.Luis i J.Carlos García Gallego-77) ofereix una línia molt més atrevida i directa, aprofitant el tímid diedre que ratlla la vessant. Actualment la vía s’ha sanejat i restaurat amb parabolts, resultant un reclam prou llaminer a hores d’ara. El primer terç es una grimpada poc interessant, que es pot solventar escalant els dos primers llargs equipats de la via Café licor situats inmediatament a la dreta de la vegetació (6a i 6a+), i un cop a la R2 travessar al jardinet de l'esquerra fins situar-se al peu de la fissura. Alguns pitons i bolts en els passos claus seran la salvació per anar tirant en lliure difícil o artificial segons el nivell de cadascú (màx. obligat 6a/A1). Portar el semàfor d’ Aliens, cintes llargues i Camalot del nº3 (per l’última tirada).\nLa via Viaje Espacial (A.Ros, J.Sánchez i J.Matas-83) es una petita obra mestre que resegueix un pany de terreny monolitic i net de vegetació, on predomina una escalada molt elegant sobre gotes d'aigua excepcionals. En la primera meitat hi trobarem parabolts i en la segona espits, hores d'ara potser resta tota reequipada. Destaquen les dues plaques de dificultat i el diedre final força rabiós i tècnic (màx. oblig. 6a+). Un cop superat aquest, localitzarem a mà dreta una reunió de la via Valencians on podem baixar improvisant rapels, o bé seguir fins el cim (160 m més). Roca excelsa en conjunt, en la que seran útils els friends grans fins nº 3,5 pel diedre en questió.\n- Es tracta com el seu nom indica, de la paret situada entre el Tozal de Levante i el Monte Ponoig, que abans li deian Torre de Murcia per ser els germans Gallego els primers en escalar-la l'any 78. Durant molt temps fou el patito feo de la vall, fins que a finals dels anys 80 amb l'apertura de la via Pegasus, els escaladors valencians revifaren la contrada amb més itineraris, amortitzant el terreny més adient encara que menys agraït, respecte a les parets veines molt més cobejades per la seva qualitat i atractiu. No obstant, la combinació de les vies Ana Valero (J.Arviza, J.F.Mateo i M.Diez-92) i Pegasus (X.Cullell i A.Ballart-89), ha esdevingut una bona alternativa totalment en lliure, que mereix una visita sens dubte. Aquesta integral arranca curiosament a la dreta d'una antiga inscripció de possa via Alacant, que mai ha existit com a tal. Una primera meitat poc equipada per murs i bons diedres guanya les terrasses centrals, punt on encarrilem la via Pegasus directe al cim per la sortida més descarada de la paret. Dur algun pitó variat, cordinos, tascons i friends mitjans. Destaca la tirada clau per la seva dificultat (6b), amb roca no tant bona com voldriem, encara que farcida de ponts de pedra de totes les categories.\n- També anomenat el Single de Gaspar, el Tozal de Levante es la paret més intimidant de la zona, mercès al marcat sostre que barra el pas de quasi totes les vies existents. Aqui no existeix el terme fàcil, la verticalitat és la tònica dominant i els desploms la garantia d'un bon ambient i d'una difícil retirada. Examinant detenidament la bastió adivinarem tant sols un punt feble, la via de los Gómez, la primera en conquerir aquesta tremenda contrada, capaç de motivar als més inquiets aperturistes de cada fornada des de fa ja 30 anys. Però com passa a totes les escoles, l'espai es limitat i les vies necessiten respirar per gaudir d'una dignitat. Moltes vies del Tozal semblen calcades, però n'hi han dues que mantenen l'hegemonia per la seva bellesa: la via de los Gómez i la Amanecer. Escalar-les és, a més, reviure una època daurada de la escalada, on els escaladors murcians van despuntar per la seva gran tasca, dintre i fora de les nostres fronteres.\nLa via de los Gómez (A.G.Bohórquez i Félix G.de León-76) és la clàssica per excelència de tota la paret. Un itinerari on cada tirada es un raig que omple un vas de fantasía, començant per plaques coral·lines, sostres, gateres, i acabant per una traca de calcàri que no ens deixarà indiferents. Dur els tascons, el joc de Totems, un estrep i cintes llargues, per una escalada semiequipada i molt variada en conjunt (dif.màx.V+/A2).\nLa via Amanecer (M.Lozano i A.G.Bohórquez-81) és un xic més exigent que l'anterior, però manté l'esperit aventurer sense donar tantes voltes. Una primera part amb seccions d'artificial entretingudes, condueix al sostre on no hi ha massa misteri. És al següent llarg on mica en mica s'acaben les xapes i s'ha de progressar amb ganxos o lliure exigent fins la reunió. La resta, per disfrutar sense entrebancs. Restaurada amb parabolts. Portar tascons, Totems, Aliens (semàfor+blau), ganxos, cordinos fins i els estreps.\nL'accés aquest trió de parets consisteix en pujar per l'urbanització de Polop, fins al cap d'amunt on hi ha un bon aparcament al costat mateix d'un gran dipòsit d'aigua (bon lloc per instal·lar-se). Seguir a peu pel torrent principal i quant s'acaba la pista enfilar-se per caminets prou marcats fins a la base del Ponoig (25 min). Caminant pel peu de les vies arribarem en poca estona a la Torre de Enmedio (40 min) i al Tozal de Levante (50 min).\nEl descens des del cim del Ponoig s'efectua per una canal molt oberta encarada al nord, rapelant des de bons arbres fins una tartera, davallar-la, i trobar el caminet amb fites de la baixada habitual de la resta d'itineraris (rapels de 25 i 35 m). Per les altres vies descrites cal baixar per la gran canal que separa el Tozal de la Torre de Enmedio, i quant aquesta queda tallada repentinament, realitzar un rapel curtet (15m) per agafar un cable a mà esquerra que condueix a la línia definitiva de ràpels al peu de paret (un de 35 m i l'últim de 30 m volat).\n- Si el Ponoig deiem que podia ser el Naranjo, el Puigcampana seria el Midi d'Ossau de la Costa Blanca. Podriem extendrens molt amb el seu mosàic de vies, però ens centrarem en la línia més destacada que ofereix la vessant que mira al poble de Finestrat, un eix perfecte per on discorre un itinerari molt lògic i assequible que no podem eludir: l'Esperó Central. Escalada excepcional on no calen grans dotes per assolir els més de 300 m de desnivell, que separan el peu de la paret de la cornisa que dona pas a la baixada pel anomenat Carreró. Una dòcil aventura que ens donara una lleugera idea de les proporcions d'una muntanya perfecte, aillada i perfilada, a tant sols 8 km en línia recta de la metròpoli de Benidorm. Si la proposta es massa modesta, ressenyem la via Julia que arrodoneix la jugada entrant directament des de la base, oferint un traçat molt més complet i elegant a l'hora. Més a l'esquerra, la nova via Notario resegueix la cantonada S-W com a deferència a Pedro Jorge Notario, brillant aperturista de l'època al qui li debem moltes primeres arreu del País Valencià. Només queda insinuar les grans escalades que ens ofereix la cara W d'aquesta notoria muntanya, de tots els estils i dificultats, i fins l'esgarrifosa llargaria de 750 m que no és broma.\nLa via Notario (M.Pomares, A.Cerrillo i O.Frasincar-07) es una de les últimes rutes obertes al Puigcampana i precisament per qui millor coneix el terreny, Manolo Pomares, actiu escalador d'Elx amb el més gran nombre de primeres que hom pugi imaginar. Itinerari semiequipat amb parabolts i claus, que arranca per la canal principal i passada la R2 es decanta per les plaques de la dreta a muntar-se sobre l'aresta que du al cim. Preveure 12 cintes, tascons, friends i una dif. màx. oblig. de 6a/A0.\nL'Esperó Central (principis dels 60) es la cirereta del pastís. Roca excel·lent a dojo, seguros a discreció i passatges molt variats, son el còctel perfecte d'aquesta ascensió que podriem fins i tot fer-la sense corda, i no seria cap bogería. La via més repetida de la serra d'Aitana, en la que poden ser útils els tascons o els aliens al gust.\nLa via Julia (C.Ramirez i M.Pomares-82) representa l'entrada directa a l'Esperó Central, amb la grata sorpresa de trobar-nos amb uns fantàstics diedres-bavaresa, que sembla estar escalant als Alps però en calcàri. Inscripció al peu de via. Itinerari semiequipat amb pitons i ponts de roca. Portar tascons i un joc de friends fins nº3.\nAccés des del poble de Finestrat per l'estreta carretera que du a la font del Molí (àrea de pic-nic i lloc per instal·larse). Seguir l'asfalt 1 km més amunt, i passada una pronunciada corba a la dreta aparcar i localitzar un camí senyalitzat amb pintades de GR. Després d'una forta pujada el camí es suavitza direcció nord. A l'alçada de la vertical de les parets abandonar el sender i pujar directament pel bosc per guanyar el peu de la façana sud lateralment (1h aprox).\nDescens al final de les vies travessant cap al E (pintades vermelles), a trobar la tartera principal de baixada (el Carreró) i de nou per la base de la paret al camí d'accés (1,30 h).\nen 6/18/2022 No hay comentarios:\nen 2/12/2022 2 comentarios:


La regidoria d e Solidaritat i Cooperació Internacional neix arran de l'acampada que les ONG de la ciutat, com a tants altres indrets de l'estat, van protagonitzar el desembre de l'any 1994 per reclamar el 0,7% dels ingressos públics per a destinar-los a solidaritat i cooperació internacional. Aquesta acció va tenir un ampli ressò ciutadà i va provocar una presa de posició de tots els sectors socials, i també dels partits polítics i els grups municipals. Només les administracions locals foren sensibles a la demanda ciutadana.\nAixí, l'Ajuntament es va comprometre a dedicar aquest percentatge dels ingressos propis a la solidaritat. A més, les entitats que havien participat en la reivindicació s'integraren en un Consell Municipal de Solidaritat i Cooperació creat l'any 1995, com a òrgan assessor de la nova Regidoria de Solidaritat i Cooperació Internacional.\nL'any 2003 el percentatg e va arribar a l'1%, fet que ha convertit la nostra ciutat en una de les líders a nivell estatal en relació als recursos per a les polítiques de solidaritat i cooperació internacional.\nCicle d'activitats que difon els valors de l'educació per la pau


Amb què ens basem des d'Ànima de Natura - Ànima de Natura\nÀnima de Natura, Comunicació, Experiències\nÀnima, Ànima de natura, Autorealització, Creixement Personal, Espiritualitat, GAP, Natura\nBases troncals d’Ànima de Natura\nL’esdevenir d’Ànima de Natura ha estat un procés natural i orgànic, viscut des de l’Ànima, des del viscut en l’àmbit de trajectòria vital de la seva fundadora, la Maria, qui us escric i fins el perquè sóm aquí, i què hi hem vingut a fer, a transcendir… Del propòsit de deixar un món millor del que ja l’hem trobat, i no tan sols físicament, la natura, sinó espiritualment, les persones, i de la recerca de la felicitat que tots anhelem trobar.\nNo ha estat un procés buscat conscientment, sinó esdevingut pas a pas des de sentir, pensar i fer per aquest ordre, des del moment que vaig sentir que les regles del passat que m’havien portat on era ja no em servien per gestionar un present en plena crisi, interior i exterior, i que calia canviar no sabia ben bé què, però si seguíem igual no aconseguiríem resultats diferents.\nNo us sé dir què va venir primer, però el que si sé és que en la recerca del treball interior que ja fa forces anys vaig iniciar, vaig anar de mestre en mestre segons el qual necessitava aprendre en cada moment, i és que el que ens passa en cada moment és el que necessitem aprendre per anar creixent a la següent casella de la vida.\nAmb coneixements de biologia i ambientals, vaig anar de mestre en mestre del coaching, i de diferents tipus de coachings, de les constel·lacions familiars, del teambuilding, de la programació neurolingüística, del rebithing, de la medicina energètica, i sempre trobant la natura el meu refugi on escriure, meditar, contemplar, passejar, perdre-m’hi per trobar-m’hi… i en aquest procés vaig començar a sentir conscientment que en ella trobava molt més que uns coneixements que m’havien portat a la facultat, fins a adonar-me’n que eren aquests valors i significats que hi trobava el que jo anhelava trobar a la facultat, i no vaig saber trobar en els seus llibres, òbviament.\nJustament és d’aquest procés personal que en nasqué el mateix Procés de Guiatge i Acompanyament Psiconaturalista, i que bàsicament en basa en el conjunt de disciplines que he anomenat anteriorment, però sobretot en la intuïció del Guia i Acompanyant Psiconaturalista que amb totes les seves eines desenvolupa la sessió, i de l’efecte mirall de la natura. Justament aquest efecte mirall que la natura ens fa, que en neix el Compendi Psiconaturalista, que és la unió entre la biologia i els valors que no m’havien ensenyat a la facultat però si en l’entorn familiar, i els paral·lelismes que sempre havia viscut de forma poc conscient. Aquests dos elements són les bases troncals d’Ànima de Natura.\nQuè és el Procés Guiatge Acompanyament Psiconaturalista?\nLa diferència bàsica però troncal d’un procés de transformació personal normal basat en el coaching i el que ofereix Anima de Natura, és que a més aquest es realitza en un entorn natural i basat en el coneixement i saviesa de la natura.\nEl motiu de fer-ho en un entorn natural, com més pur sigui millor, és que l’explorador tregui profit dels beneficis físics, psicològics, emocionals i espirituals de la natura descrits en un article anterior d’aquest blog en el seu desenvolupament com a ésser humà.\nEl motiu de fer-ho a través del coneixement i saviesa de la natura és aprendre i emmirallar-se amb els valors que determinades espècies o sistemes han desenvolupat al llarg de l’evolució de la història natural fins a arribar als nostres dies, i deixar d’allunar-nos del que som i d’on venim. Això no significa que no disposem d’aquests valors de forma intrínseca, ans al contrari, som l’ésser viu més desenvolupat de la Terra, però ens hem anat allunyant d’aquesta pròpia saviesa innata, que forma part del nostre inconscient i creences limitadores que hem anat adquirint en el procés de civilització i que ens impedeixen tornar a estar en connexió profunda amb qui som i què hi hem vingut a fer a la vida.\nQuè és el Compendi Psiconaturalista?\nFruit d’aquesta funció, mentora de la natura, neix adquirir el coneixement i saviesa que ens aporta la natura per basar-nos-hi i crear el compendi psiconaturalista. Amb l’objectiu de crear un document que subministri eines suficients perquè els guies d’Ànima de Natura siguin capaços de transmetre els valors de la natura en l’acompanyament de la persona, com a escrit de consulta interna per assessorar millor l’explorador, però al mateix temps sigui ampliable amb el temps pel mateix equip d’AdN, és a dir, va creixent amb la mateixa organització. Les relacions descrites, exigeix al seu autor una formació específica prèvia i un treball de recerca que proporcioni una cobertura epistemològica suficient per a qualsevol usuari, així com una part creativa i abstracta. El volum del treball és resultat de relacions possibles, descrites i ampliables amb el temps, i el fet de ser un conjunt de relacions, ens va portar a qualificar aquest document com un “compendi” a cavall entre la (psico)logia i el vessant (naturalista) del biòleg, així quedaria com a “psiconaturalista” basat en valors i/o significats, així com característiques humanes que podem atribuir a determinats comportaments animals, vegetals i/o sistèmics.\nLa recerca d’elaboració es basa en la bibliografia pròpia en l’àmbit biològic, la subministrada a través de paràboles i metàfores de llibres i articles de psicologia, de caràcter més científic i divulgatiu, i la trobada a la xarxa a partir de la mateixa experiència a la natura, coneixement i intuïció. Tot i això cal una exhaustiva recerca que s’acumula amb el pas del temps del projecte. Com ja hem esmentat no té data de finalització, ja que el coneixement i l’avenç científic biològic / etològic / cultura popular és viu, i per tant és ampliable amb el pas del temps. En el cas de trobar informació a la xarxa cal ser destriada i verificada força a causa de la immensa documentació i no sempre fiable o rigorosa majoritàriament que s’ofereix en el núvol virtual. La revisió d’aquesta documentació adreça la recerca a nivells de fonts cada cop més de caràcter científic i restringit, però també a agradables sorpreses. Podríem dir que la seva elaboració a fons podria ser camp d’estudi perfectament d’una tesi doctoral, a cavall entre les humanitats, la biomimètica, la psicologia i la biologia.\nT’atreveixes a realitzar un procés de Guiatge i Acompanyament Psiconaturalista per treballar allò que fa temps que et pertorba i vols assolir?


La junta central de directores i directors de centres públics fan palesa la seva indignació pels fets de l’ 1O i posteriors - Llobregat Digital\nDijous, 12.10.2017 12:00h Societat\nLa junta central de directores i directors de centres públics fan palesa la seva indignació pels fets de l’ 1O i posteriors\nL' Escola La Roureda de Sant Esteve Sesrovires va patir destrosses per part de la policia espanyola, al dia següent ciutadans i ciutadanes es van bolcar amb mostres de suport.\nEn un comunicat, aquesta expressa que, “El nostre sistema educatiu es fonamenta en valors democràtics, en el diàleg i el respecte, en la llibertat personal i la justícia, en la solidaritat i la generositat, en la responsabilitat i la solidaritat, en la equitat i la diversitat. Aquests, han estat vulnerats de manera reiterada, no només amb agressions als valors que com a societat plural i democràtica ens hem donat, sinó també superant les línies tant intolerants de l’agressió física, i de forma reiterada.”\nLa junta fa palesa que, “un centre escolar és el lloc on els nostres alumnes associen l’aprenentatge i la pràctica d’aquests valors democràtics, on es formen com persones per esdevenir ciutadans. L’agressió als centres escolars és el pitjor missatge que un alumne i la ciutadania pot rebre, un missatge tremendament erosionador per ells i per la nostra societat.”\nLa junta afegeix que, “als fets de 1 d’octubre s’han afegit les declaracions d’Alfonso Guerra i de José Bono acusant el sistema educatiu de Catalunya d’adoctrinament dels nens contra Espanya, fins i tot en l’odi a Espanya. Aquesta acusació és del tot inadmissible. Ambdós són persones informades que han tingut altes responsabilitat polítiques i que saben que és falsa. Una acusació que estenen directament contra el professorat de Catalunya.”\nI continuen, “no podem tolerar que per articular un discurs polític que justifiqui la intervenció de Catalunya, s’acusi i es posi en qüestió la tasca de desenes de milers de grans professionals, que presten un dels serveis públic més importants en una societat democràtica, que dia a dia eduquen en valors de pau, civisme, diversitat cultural i pluralitat d’idees i mai en l’odi.”\nFinalitzen el comunicat assegurant que, “Nosaltres condemnen aquestes accions amb la veu més forta i decidida que us puguem fer arribar. Defensarem al capdavant i juntament amb tota la comunitat educativa al conjunt de la societat que representem, i prioritàriament als nostres alumnes, que són la nostre dedicació i el nostre futur. Continuem treballant i posant per damunt els valors democràtics de l’escola i del nostre sistema educatiu. Rebutgem enèrgicament qualsevol actuació per mínima que sigui que qüestioni, rebaixi o posi en perill els valors democràtics de la nostra societat.”\n1034 lectures Cap comentari Envia


Bastart (2019). Tot problema té les seves solucions: Un estudi pilot sobre la resolució cooperativa de problemes, el discurs i l'autoconcepte matemàtic al programa (En)Raonem en parella : Comunidad MIPE-DIPE\nPor MIPE DIPE 14 January 2020 @ 8:07am\nresolució cooperativa de problemes matemàtics\nBastart, C. (2019). Tot problema té les seves solucions: Un estudi pilot sobre la resolució cooperativa de problemes, el discurs i l'autoconcepte matemàtic al programa (En)Raonem en parella. TFM investigación, dirigit per la Dra. Marta Flores. Convocatòria juliol 2019.\nL'objectiu del present estudi pilot és cercar evidències de la potencialitat del programa (En)Raonem en parella, que proposa la tutoria entre iguals com a mètode per al desenvolupament de la competència matemàtica. Ens centrarem en tres línies d’investigació: la resolució cooperativa de problemes matemàtics, el discurs matemàtic i l'autoconcepte matemàtic. Es tracta d'un estudi ambun disseny mixt seqüencial explicatiu. Combina un disseny quasi-experimental pretest i posttest, per identificar si es produeixen canvis en dues de les variables –la resolució de problemes matemàtics i l’autoconcepte matemàtic–, amb un estudi qualitatiu basat en l’anàlisi dels diferents components del procés, per tal d’interpretar els possibles canvis quantitatius constatats. L'estudi es realitza amb una mostra de 81 alumnes, pertanyents a quatre centres educatius que durant el curs 2018-2019 han desenvolupat el programa (En)Raonem en parella, i amb una submostra de quatre parelles –una per centre. Els resultats quantitatius ens indiquen que hi ha millores significatives entre el pretest i el posttest de la primera variable d’estudi, la resolució de problemes matemàtics. L’anàlisi del procés ens mostra que els factors que poden explicar els resultats obtinguts en la resolució de problemes matemàtics estan associats a l’evolució ocorreguda en el discurs matemàtic, facilitada per l’estructura pròpia de la tutoria entre iguals. Pel que fa a l’autoconcepte matemàtic, es manté estable entre l’inici i el final del programa, tot i que l’anàlisi del procés mostra que es produeixen intervencions i tendències que, potencialment, podrien tenir un impacte en aquest constructe. Es conclou que el discurs matemàtic millora per l’enriquiment del diàleg de la parella i perquè els alumnes s’apropien progressivament de l’estructura del programa. Al llarg de les sessions es produeix una cessió del control de l’alumne tutor al tutorat. L’augment de la participació del tutorat i les actuacions del tutor, orientades a l’ajuda i el suport, podrien explicar els canvis potencials en l’autoconcepte matemàtic. Finalment, es discuteixen possibles propostes de millora.\nParaules clau: tutoria entre iguals, resolució cooperativa de problemes matemàtics, discurs matemàtic, autoconcepte matemàtic.


Guia per a la prevenció i control de la infecció per la higiene Covid-19, de la EST a industrials | RayHaber | raillynews\nIniciTURQUIARegió d'Anatòlia Central06 AnkaraGuia de prevenció i control de les infeccions per la higiene Covid-19, de la EST a industrials\nGuia de prevenció i control de les infeccions per la higiene Covid-19, de la EST a industrials\n21 Maig 06 Ankara, Regió d'Anatòlia Central, GENERAL, coronavirus, TÍTOL, ÚLTIM MINUT, TURQUIA\nGuia de prevenció i control d’infeccions per l’higiene covidal per a industrials\nLa Guia per a la Prevenció i Control de la Higiene, la Covid-19 ha estat elaborada pels experts de l’Institut de Normes Turcs (EST), que serà una guia en la lluita de les empreses industrials amb Covid-19.\nLa guia serà una guia en la lluita contra organitzacions industrials contra Covid-19 en higiene i prevenció d’infeccions. Va indicar que la guia té com a objectiu proporcionar als industrials de tots els sectors informació sobre els procediments de prevenció i control de la infecció, el ministre Varank va dir: "La guia pretén que els industrials de tots els sectors coneguin els procediments de prevenció i control de la infecció. Les mesures que hem tingut per tenir cura de la salut dels empleats, visitants, proveïdors, és a dir, totes les parts interessades en empreses industrials. No imposem alts costos a les empreses. Per tant, us proposem prendre mesures senzilles però efectives. ” dit. Va demanar a les organitzacions industrials que prestin atenció a totes les recomanacions del manual, si volen produir una producció higiènica segura i a les seves instal·lacions, el ministre Varank va dir: “No només guiarà les empreses en la lluita contra l’epidèmia. També s’assegurarà que les empreses compleixin amb els estàndards de producció fiables i higiènics que necessiten el període postepidèmic. Auditarem en conseqüència les empreses i lliurarem el certificat de producció segura COVID-19 en forma de certificat de qualitat internacional a aquells que passin la inspecció. " va utilitzar l'expressió.\nVarank, que va assenyalar que la certificació que realitzarà TSE aportarà avantatges importants per als industrials, Varank va dir: “En el proper període, aquest tipus de certificació es farà més destacat en el comerç internacional. Es prestarà més atenció a si els clients estrangers compleixen les condicions higièniques de les empreses amb què es troben. Els que realitzen la producció en condicions segures també seran els dominants del mercat. Tenim previst ampliar aquesta activitat de certificació, que començarem amb instal·lacions industrials, a altres sectors en el futur; volem posar el sentit de la confiança al centre de totes les activitats econòmiques. " Ell va parlar.\nEl ministre Varank va celebrar una conferència de premsa al Ministeri per presentar la guia elaborada per experts de TSE i inclou les mesures que haurien de prendre en la lluita contra Covid-19 a les empreses industrials. El ministre Varank va assenyalar que des dels primers dies de la pandèmia, han estat lluitant contra el virus amb èxit gràcies a les polítiques efectives que van implementar sota el lideratge del president Erdoğan. Va expressar que adopta un enfocament dinàmic en totes les àrees de l'administració pública amb un esperit de mobilització total, el ministre Varank va dir en la seva intervenció:\nLA NOSTRA LÍNIA VERMELLA: Com a Ministeri d'Indústria i Tecnologia, hem expressat a totes les plataformes que la nostra prioritat són els treballadors en els passos que hem fet en aquest període. En una estreta col·laboració amb els nostres agents del sector real, prevenim possibles greus. Però garantint la continuïtat en la producció, la nostra línia vermella era la salut dels empleats.\nHEROES NO TITULADES: Turquia, prové de la indústria elèctrica. Els productes industrials representen més del 180% de les nostres exportacions de 90 milions de dòlars. 5 milions i mig de treballadors que treballen en la fabricació són els herois sense nom d’aquest èxit. Ens hem esforçat a mantenir aquesta infraestructura sòlida de la millor manera possible durant el procés epidèmic. La guia de prevenció i control d’higiene, infecció de Covid-19 reflecteix aquest esperit.\nDibuixem el marc: D’acord amb el curs de l’epidèmia i les demandes entrants, mai no hem adoptat la comprensió de deixar d’aturar la producció del tot. La guia que hem elaborat té com a objectiu que els industrials de tots els sectors tinguin informació sobre els procediments de prevenció i control de la infecció. Les mesures que hem tingut per tenir cura de la salut dels empleats, visitants, proveïdors, és a dir, totes les parts interessades en empreses industrials. Hem elaborat un marc que tots els nostres industrials poden aplicar fàcilment.\nAUGMENTARÀ LA DURABILITAT: Hem presentat un enfocament consistent i flexible a la guia. Tanmateix, no imposem costos elevats a les empreses. Per tant, recomanem prendre mesures senzilles però efectives. En condicions de pandèmia, les empreses han de seguir estrictament aquestes normes. Tanmateix, si es segueixen aquestes regles; L’efecte de l’epidèmia sobre la producció disminuirà i desapareixerà, augmentarà la resistència del sector real a les pandèmies i, amb la millora de la demanda exterior, els nostres productors seran per davant dels seus competidors en el període postcovídic.\nES PRIVERÀ CERTIFICAT DE PRODUCCIÓ SEGURA: Aquesta guia no només guiarà les empreses en la lluita contra l'epidèmia. També s’assegurarà que les empreses compleixin amb els estàndards de producció fiables i higiènics que necessiten el període postepidèmic. Les instal·lacions industrials podran sol·licitar-se a TSE si compleixen els estàndards continguts en el Manual i duen a terme els seus processos en conseqüència. El sol·licitant inspeccionarà les empreses en conseqüència i lliurarà el certificat de producció segura COVID-19 en forma de certificat de qualitat internacional a aquells que passin la inspecció.\nPROPORCIONARÀ AVANTATGE: Aquest document aportarà alguns avantatges importants per als nostres industrials. Es garantirà que els empleats confiïn en els seus llocs de treball i contribuirà a l'augment de la productivitat. Afavorirà la producció adequada a la salut humana i eliminarà els signes d’interrogació de la ment dels consumidors en matèria d’higiene i sanejament. En el proper període, aquest tipus de certificació adquirirà més relleu en el comerç internacional. Es prestarà més atenció a si els clients estrangers compleixen les condicions higièniques de les empreses amb què es troben. Els que realitzen la producció en condicions segures també seran els dominants del mercat.\nHi ha altres sectors següents: Tenim previst ampliar aquesta activitat de certificació, que començarem amb instal·lacions industrials, a altres sectors en el futur; Volem posar el sentiment de confiança al centre de totes les activitats econòmiques.\n"ELS FABRICANTS VEU QUE LA TREBALLA LA MESURA QUE TOCA"\nEl ministre Varank, sobre una pregunta sobre la darrera situació del test Covid-19 a les OIZs, va dir: "Aquesta era una aplicació que les instal·lacions de producció ens van exigir. Prova Covid-19 per a empleats que treballen en establiments industrials. Per tant, ningú no té dubtes sobre assegurar un entorn de producció segur. Treballem aquí amb el nostre ministeri de salut, especialment pel que fa a la comoditat dels nostres treballadors. només van establir laboratoris per donar servei a la indústria i provar les mostres preses. Quan ens fixem en la taxa de casos de prova, podem veure un nombre al nivell de 3 per mil. Això ens agrada molt. Els fabricants també veuen que les mesures adopten ", va dir.\n"11 EMPRESES FAN SOL·LICITUDS"\nEl ministre Varank va respondre a quina etapa es troben les aplicacions en els estàndards preparats per la TSE per a les màscares de tela:\nCom a EST, hem creat i publicat els nostres estàndards per decidir quina màscara de tela comprar al mercat, especialment per als ciutadans, de manera que no s’hagin de preocupar. Les empreses productores d’acord amb aquestes normes apliquen a la TSE tant informació d’instal·lacions com productes de mostra. Després d'uns exàmens de laboratori detallats, se'ls proporciona un certificat de conformitat a l'estat. A dia d’avui, 11 empreses han presentat les seves sol·licituds per obtenir certificats d’SE, algunes d’elles han finalitzat els processos d’inspecció a les instal·lacions de producció i s’han iniciat proves de laboratori de les màscares.\nPer a "Guia per a la prevenció i control de la higiene, la infecció de Covid-19" fer clic aquí\nUna trucada per proporcionar doble suport als industrials a través de TÜBİTAK\nGuia d'implementació per a l'autodeclaració de propietaris de vagons (KSD) i solucions intermèdies europees\nGuia d'implementació de rutes de bicicleta segura i taller de desenvolupament de visions a Istanbul\nGuia d'implementació i desenvolupament de visions segures en bicicleta a Istanbul ...\nAnkara - Projecte de tren d’alta velocitat a Istanbul 2ª etapa de prevenció d’esllavissades de terra.\nEl projecte de tren d'Alta Velocitat d'Ankara - Istanbul, etapa 2, de licitació de treballs de prevenció de despreniments ...\nAnkara - Projecte de tren d’alta velocitat d’Istanbul, concurs de treballs de prevenció de esllavissades de la 2a etapa ...\nAnunci de licitació: obertura de la franja de prevenció d'incendis a la vora del tren\nReunió de prevenció d'accidents de trens a Incirliova\nEl ministre Karaismailoğlu va parlar a la Cimera Digital de Public IT.\nSistema STM Teleferik A.Ş. Tècnic de control de qualitat i inspector de soldadura\nSistemes de control ELMAK - PROJECTE İSTANBUL KADİKÖY KARTAL METROSU SCADA\nAvís d'adquisició: Obertura de la tira de prevenció d'incendis al costat del ferrocarril\nSistemes de control Elmak\nAnunci de licitació: obertura de carril de prevenció d'incendis a la vora del ferrocarril (Demirciören Nusrat ...


El mal temps espatlla la Fira Medieval de Cardona - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl mal temps espatlla la Fira Medieval de Cardona\nLa pluja, que ni era convidada ni benvinguda, va ser la protagonista de la Fira Medieval de Cardona durant el dia d'ahir\nricard monsó | cardona 05.06.2016 | 10:33\nQuan el temps ho va permetre, els carrers del casc antic de Cardona es van omplir de visitants a la fira ricard monsó\nLa pluja, que ni era convidada ni benvinguda, va ser la protagonista de la Fira Medieval de Cardona durant el dia d'ahir. I es va presentar en els pitjors moments, als volts de les 12 del migdia i a mitja tarda, just quan els carrers de la vila ducal començaven a animar-se amb un públic majoritàriament familiar. Tot i que oficialment no es va suspendre cap activitat, el mal temps va provocar canvis en l'agenda programada d'una fira on la majoria d'actes tenen lloc a l'aire lliure; i va afectar d'una manera especial la recreació històrica d'un campament militar dels segles XIII i XIV que s'havia habilitat al Rastrillo.\nMalgrat tot, més de 80 parades, sobretot d'artesania, es van repartir pel casc antic de Cardona; a les quals es van afegir els comerços locals, que, com ja és habitual en aquest certamen, van treure els seus productes al carrer. Però la Fira Medieval de Cardona no és només un intercanvi comercial i econòmic amb un rerefons d'època, també "té un component de difusió històrica entre els ciutadans", expliquen des de l'Ajuntament. Així, un bon exemple és la representació del dret d'aimines, que escenifica els drets dels vilatans sobre la sal i que es remunta a l'any 986.\nUna vintena d'entitats lúdiques, culturals i esportives cardonines participen en l'organització d'aquesta fira, en una mostra d'implicació ciutadana col·lectiva.\nEls més afortunats van ser els nens i nenes que van participar en els tallers i propostes que l'entitat Juga-la va organitzar al passeig de la Fira, ja que van poder fer treballar les mans i la ment sota una vela que els resguardava de la pluja. A més a més de tallers de fang, escriptura amb ploma o elaboració de cavalls de cartró, els petits participants també van poder desenvolupar les seves capacitats sensorials i creatives amb diversos jocs.


Avui he tornat a veure Josep-Lluís Carod-Rovira (sí, és amb guions en els dos casos) després del míting de l’Estatut que devia fer a principis de juny. M’ha sobtat la pausadíssima forma de parlar que ha exhibit avui. Irònic com sempre, evidentment, però especialment tranquil, potser contradint implícitament aquells que l'acusen de causar soroll, merder, allà on va. La imatge d'aquest Carod tan tranquil contrastava dins el meu cap amb el Carod apocalíptic i pràcticament histèric que vaig sentir el març de 2004, en aquell cas en un Foment ple de gom a gom. Eren els moments més durs del linxament al qual el va sotmetre la dreta espanyola i la seva caverna mediàtica, i després de la qual -només cal veure les fotos- el seu aspecte va envellir espectacularment. El Carod del Tinell de 2003 no s'assembla gens al de 2006, sembla que tingui deu anys més al damunt.\nPerò si la imatge de Carod ha variat molt en aquests tres anys el que no ho ha fet és la situació política que s'albira per després de les eleccions. Per mi en aquesta campanya tot té un cert aire de déja vu, de repetició. Perquè tots sabem una mica el què passarà: guanyarà CiU en escons, el PSC potser en vots i si sumen els tres partits d'esquerres... hi tornarà a haver un govern d'esquerres, molt probablement. Ara bé, també sabem que si això torna a succeir hi haurà -CiU, és clar- qui dirà que tot plegat es tracta d'una conspiració per fer fora del poder els legítims guanyadors de les eleccions (una mica en la línia del DVD de David Madí, el qual us recomano de mirar a tots, per cert). Vull dir que el panorama és en certa manera avorrit: es preveu un escenari i un probable desenllaç. Sembla com una segona part del 2003. Com el segon film d'una trilogia, que sempre és el pitjor (a Indiana Jones y el templo Maldito em remeto, per exemple). Carod en el míting d'avui jugava a repartir xarop d'estopa tan per PSC com per CiU però el cert és que ha carregat molt més durament contra els nacionalistes que contra els socialistes, cosa que no deixa de confirmar les meves sospites en la repetició de la seqüència de 2003.\nBé i on vull anar a parar? Doncs que seria bo que així com en aquesta campanya -i ho celebro molt- s'han començat a veure propostes socioeconòmiques molt diferenciades -la dreta proposa els xecs per a serveis i l'esquerra engruixir els serveis públics- també a partir d'aquest 2006 comencéssim a acceptar tots plegats les regles de la democràcia parlamentària i que, per tant, entenguéssim que és perfectament legítim un govern presidit pel segon partit en escons. I que s'acabi aquesta obsessió de demanar resultats clars en les eleccions, allò de que s'imposi un amb claredat sobre la resta. La gràcia del sistema, crec, és precisament que la gent voti el que li doni la gana i que després els partits usin aquests vots de la forma que consideren més convenient. El sistema parlamentari, és clar, que és el que jo desitjo pel meu país.\nDéu t'escolti (si és que té orelles o antena per escoltar).\nEl panorama polític català el trobo incert, presentar un Montilla com a cap de llista socialista és un risc. La caverna nacionalista catalana, que també la tenim, i amb molt poder mediàtic, el considera un presidenciable indigne per la seva IMPURESA ORIGINAL (diuen que no té el nivell C; que jo sàpiga, tampoc el tenia en Pujol quan es va presentar per primera vegada, ni en Tarradelles, pobrissó...) Personalment, estic orgullós d'aquest risc que assumeix el PSC, però és un risc important.\nAixò de la trampa que comentes és molt propi de la dreta, es volen fer regles de joc a la mesura de les seves necessitats. ¿Per a quan una nova llei electoral que doni el mateix valor a cada vot sense les correccions territorials? Cap periodista a fet aquesta pregunta al candidat Mas, no ho entenc.\nCiutadans de Catalunya CLIC AQUÍ ha dit…


Boreum Pension Illa Jeju Corea del Sud - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nEstudi amb vista a la muntanya - Comoditats\n64, Sangmowau-ro, Daejeong-eup, Jungmun, Illa Jeju, Corea del Sud, 699-834 - Veure al mapa\nDistància des de l'aeroport 37,5 km\nCobeach Familiar Pension\nMés informació sobre Boreum Pension\nBen situat a la les platges, l'oci familiar, els paisatges area de Illa Jeju ciutat, Boreum Pension us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Boreum Pension és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Illa Jeju, el Boreum Pension és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCascades Cheonjeyeon - 13,75 km\nParc Hallim - 18,8 km\nPlatja Hyeopjae - 19,31 km\nCascades Jeongbang - 27,74 km\nPlatja Yongmeori - 3,58 km\nGruta Sanbanggulsa - 3,87 km\nParc Escultura Jeju - 5,58 km\nMuseu de la Xocolata - 7,19 km\nParc Temàtic Soingook Jeju - 8,7 km\nMuseu O’sulloc - 9,33 km\nMuseu World Automobile Jeju - 9,7 km\nCastell de Vidre Jeju - 10,08 km\nMuseu del Vidre de Jeju - 10,8 km\nIlla Marado - 11,38 km


Etiología de los incendios - Indymedia Barcelona\nEtiología de los incendios\nper Anónimo\t 15 ago 2003\nComo Extremadura es un reducto socialista ya por demasiado tiempo y Cataluña ya no es tampoco el aliado fiel que fue,\nlos incendios en ambas Comunidades, con independencia de las extremas condiciones mediombientales que los propician, tienen el mismo origen que los de hace años en Galicia hasta que llegó Fraga...\nRe: Etiología de los incendios\nper gaston\t 15 ago 2003\nme parece un poco paranoico el que se piense que son los del pp los que provocan los incendios, creo que en parte se deben a la ausencia de dinero para limpiar bosques las altisimas temperaturas las lineas electricas y algun chalado, ademas pp y psoe prcticamente defienden lo mismo.\nper eco\t 15 ago 2003\nQuè n'hem de fer del bosc?\nProfessor emèrit de fitografia i ecologia vegetal de la Universitat de Barcelona\nCada vegada que patim les conseqüències d'un incendi de bosc de gran magnitud moltes persones es llancen, en general amb bona voluntat, a\ndifondre idees que, en alguns dels casos, només contribueixen a augmentar la confusió sobre què hauríem de fer per tal de prevenir nous estralls.\nEs fa necessària, doncs, la repetició de conceptes ja fets conèixer moltes vegades però encara ignorats per força gent.\nHem de tenir present, en primer lloc, que el bosc mediterrani és molt inflamable i que això no ho podem pas canviar. No hi ha cap sistema de\nprevenció que elimini completament el perill de foc, que és més gran, sobretot, si hi ha algú que voluntàriament l'encén.\nCal recordar, també, que el bosc no és solament un conjunt d'arbres, sinó que és un sistema complex de vegetals i d'animals i que en el bosc\nmediterrani els arbusts i les mates en general són abundants i fan una funció important de protecció del sòl.\nPer més calor que faci, mai no es calarà foc en el bosc sense la intervenció d'un agent extern. L'única causa natural dels incendis són els llamps. Quan no hi ha tempestes tots els incendis són provocats per l'home, voluntàriament o involuntàriament. A les nostres muntanyes els incendis no han estat un perill greu fins que l'home ha envaït el bosc, no ho eren abans\nque es generalitzés l'ús dels vehicles de motor.\nUn fet que sovint és oblidat és que, mentre en una gran part del món els boscos cobreixen les planes, a la nostra terra els terrenys plans en general són cultivats, i darrerament encara han estat transformats en camps de conreu força terrenys planers que fins fa poc eren bosc. El bosc es limita, gairebé d'una manera exclusiva, als costers inclinats, inadequats per al\ncultiu. És veritat que alguns d'aquests terrenys havien estat cultivats en temps d'extrema misèria dels pagesos o en moments en què alguns productes\nagrícoles augmentaven excepcionalment de valor. Això es va produir, per exemple, quan la fil·loxera destruïa les vinyes de França i encara no havia passat al sud dels Pirineus. Aleshores molts vessants de muntanya es varen omplir de peties feixes de vinya, les quals, essent poc productives, al cap de no gaire temps varen ésser abandonades i, espontàniament, es varen transformar en pinedes, ara en part destruïdes pel foc. Convé que tinguem presents totes aquestes coses perquè no tots els mètodes de gestió forestal i de prevenció d'incendis que s'apliquen a les planes són adequats per als\nnostres boscos de muntanya, molt exposats a l'empobriment irreversible per erosió del sòl.\nA hores d'ara en el món s'imposa cada vegada més el principi de sostenibilitat, que obliga la societat humana a evitar les accions que són\ncausa de pèrdues irreversibles, sempre que això sigui possible.\nL'incendi és, evidentment, molt nociu. Produeix considerables pèrdues econòmiques i pot posar en perill les persones que s'hi troben entremig.\nDes del punt de vista ambiental, l'incendi fa que les superfícies que, de moment, queden sense vegetació puguin sofrir greus processos d'erosió del sòl, que condueixen a la reducció irreversible de la fertilitat i de la\nproductivitat. Els grans focs provoquen, a més, la reducció o extinció d'espècies vegetals i animals, o sigui, si emprem el llenguatge, una mica petulant, que ara és moda, fan disminuir, de vegades irreversiblement, la biodiversitat.\nAlguns dels mètodes de prevenció i extinció ràpida del foc que es proposen poden ésser realment positius, però d'altres contribuirien encara més a l'empobriment del bosc i a l'erosió del sòl, o sigui, a la pèrdua irreversible més greu que pot sofrir la natura de les muntanyes. Cal considerar bé els resultats que pot produir cadascun.\nEls mètodes raonables són pràcticament de dues menes: vigilància i actuació ràpida d'una banda i establiment de tallafocs per l'altra.\nConvé que hi hagi una estructura de vigilància completa, per mitjà de torres de guaita, d'avions, etc., que no deixi espais perillosos sense control. És indispensable, també, que la informació dels vigilants sigui rebuda\nimmediatament per equips locals prou nombrosos i ben equipats per apagar petits focs sense perdre temps. Naturalment, un bon resultat seria difícil\nsi hi hagués individus que encenguessin alhora diversos focs en llocs allunyats entre ells o si el personal dels equips locals no actués\nràpidament i amb energia.\nUn segon camí és el de l'obertura de tallafocs, que no evitaria els incendis, però podria limitar l'extensió de l'àrea cremada. No tenim notícies precises del projecte de tallafocs fet pel CREAF, podem pensar, però, si tenim en compte la qualitat dels autors, deu ésser correcte i útil.\nDiguem, de tota manera, que els tallafocs, per ésser efectius, han d'ésser prou amples, i que no n'hi ha prou de fer-los, sinó que s'han de mantenir regularment, amb treball constant i que això té un cost important. Així mateix, cal fer els tallafocs de manera que no esdevinguin bandes d'extensió d'un procés irreversible de pèrdua del gruix de terra en què arrelen els vegetals.\nMolts altres projectes dels quals sentim a parlar sovint són irrealitzables o bé són destructius.\nTornar a conrear les feixes o els camps poc productius que hi havia hagut cent anys enrere no tindria sentit.\nLa pastura en el bosc és ben sabut que és reument nociva per diverses causes i que ho és especialment en terreny inclinat, on sovint pot fer tant de mal com el que produeix el foc.\nEn els prats de pastura la terra és protegida per un dens enteixinat d'arrels de les herbes, que fan una catifa compacta. Aquesta xarxa, gairebé\nsuperficial, d'arrels consolidadores de la terra, manca, en general, en el bosc dens. Per això el pas dels animals, i sobretot del bestiar gros, quan plou, transforma la terra en un fanguissar en el qual no poden viure plançons d'arbres ni cap altra mena de plantes i que, fàcilment, és\narrossegat cap avall per l'aigua.\nTambé la mal anomenada neteja del bosc, o sigui, la destrucció dels arbusts i de les mates, sobretot si es fa en terreny inclinat i per mitjà de personal inexpert o de màquines que tallen arreu, sense distingir els plançons que regeneren el bosc ni els arbusts que protegeixen el terreny\ncontra l'erosió, a la llarga és molt perjudicial.\nNomés si els responsables de la gestió dels boscos tenen la visió prou àmplia per no limitar-se a tractar d'obtenir el màxim benefici immediat,\nsinó que actuen d'acord amb els criteris de la silvicultura científica i tenen com a objectiu de primer ordre el manteniment sostenible del patrimoni forestal, podrem esperar que l'esdevenidor dels nostres boscos sigui\ncomparable al de la riquesa forestal dels països europeus més avançats."


Un alçament carlí a Mallorca l’any 1835 – Lleonard Muntaner Editor\nGabriel Fuster i Forteza\nUn alçament carlí a Mallorca l’any 1835\nUn dels grans atractius del llibre que el lector té a les mans és el de transportar-nos amb relativa facilitat dos segles enrere, fent-nos coneixedor un dels episodis més sòrdids però també més il·lustratius de la societat manacorina del segle xix, incapaç de superar l’etapa de l’absolutisme de finals del xviii sense traumes. El documentat treball de Gabriel Fuster, que poaleja dins les aigües fondes i estanques de l’època, ens permet, per altra banda, trobar una resposta coherent als interrogants que plantegen algunes actituds que han esdevingut habituals dins la nostra societat. (Del pròleg d’Antoni Tugores)\nUn alçament carlí a Mallorca l’any 1835 quantity\nTraducció de Catalina Gelabert Bassa. Pròleg de Antoni Tugores Manresa. Coordinació i epíleg d’Albert Carvajal Mesquida.\nL'Arjau / 22


Freixenet Casa Sala: retrobant el passat – VadeVi\nFreixenet Casa Sala: retrobant el passat\nEl president d'honor de Freixenet recupera un celler en desús i torna a fer-hi cava seguint els mètodes tradicionals, fins i tot una antiga premsa vertical de fusta de l'any 1900\nA mitjans del segle XIX, Francesc Sala arriba a Sant Sadurní procedent de la Segarra i coneix Josepa Tubella, filla d’una familia de boters, amb la que es casa el 1855. Francesc apren els secrets de l’elaboració de les bótes i decideix empendre un nou negoci: comercialitzar vi a doll a Barcelona porta per porta, transportant-lo en les bótes de fabricació pròpia carregades en un carro.\nMés endavant decideix elaborar vi propi per poder garantir-se la qualitat i estableix el primer celler al carrer del Raval de Sant Sadurní. El negoci va ser exitós i el 1869 ja exportava vi a Mèxic, Cuba i Uruguai. Tan va ser així que el fill de Francesc i Josepa, Joan Sala va construir un nou celler per a l’elaboració de vi. Així, el 1895 va nèixer el celler Can Sala a Sant Quintí de Mediona, del que més endavant es va fer càrrec el gendre de Joan Sala, Pere Ferrer Bosch, fill de la familia de viticultors propietària de la finca “La Freixeneda”.\nPere Ferrer, el “Freixenet” i la seva dona Dolors Sala van apostar per elaborar vi escumós natural seguint el mètode utilitzat a la Champagne i mentre condicionaven les instal·lacions de Sant Sadurní, del celler de Sant Quintí de Mediona van sortir les primeres ampolles de cava amb la marca Freixenet Casa Sala. Era el naixement d’una marca que a l’actualitat està situada entre els deu grups vinícoles més potents del món.\nAra, Josep Ferrer Sala, fill de Pere Ferrer i Dolors Sala i president d’honor del grup Freixenet, ha decidit homenatjar els seus pares i ha fet restaurar el celler Casa Sala, que va quedar en desús a la fi dels anys seixanta, per tornar a elaborar-hi un cava.\nDel nou cava Freixenet Pere Ferrer Bosch Casa Sala se n’elaboren només vint-mil ampolles que reprodueixen les primeres que es van emprar a la Champagne el S. XVIII i amb una etiqueta que és una rèplica de la del primer brut nature català, que Freixenet va elaborar el 1935.\nD’esquerra a dreta, els responsables de Freixenet en un moment de la presentació, Pere i Josep Lluís Bonet, cap de comunicació i president respectivament i Josep Mª Ferrer, director comercial FOTO: DAVID FERRAN


La campanya "Els Bombers t'acompanyen a donar sang" supera les 5.200 donacions | Amposta.info\nLa campanya "Els Bombers t’acompanyen a donar sang" supera les 5.200 donacions\nEn aquesta campanya s’hi han implicat 44 municipis i més de 50 parcs de bombers. L’acció es va encetar fa cinc anys després d’una iniciativa del col·lectiu Bombers amb Cor\netiquetes noticies, societat, voluntariat, amposta, territori\nLa campanya, organitzada pels Bombers de la Generalitat i el Banc de Sang i Teixits, suma 5.232 donacions. Es tracta d'una xifra que dobla els resultats de totes les edicions anteriors, el més alt fins ara. Cal destacar que 5.780 persones s'han acostat a una de les 62 campanyes organitzades per tot el territori i més de 5.200 han pogut donar sang.\nAquesta setena edició, es converteix en la campanya amb més participació. Ha comptat amb el màxim nombre de parcs de bombers implicats, 50 centres que han donat difusió a més de seixanta campanyes en 44 municipis.\nUn format adaptat a la Covid\nA través del portal especial donarsang.gencat.cat/bombers els donants han anat reservant hora per participar en les campanyes emmarcades en “Els Bombers t'acompanyen a donar sang”. Donat que no s'han pogut fer les habituals exhibicions i activitats dinamitzades per bombers a peu de carrer, a l'entrada de totes les campanyes hi havia una figura d'un bomber i una bombera a mida real.\nLa iniciativa, engegada fa sis anys pel col·lectiu Bombers amb Cor, compta amb la destacada col·laboració dels ajuntaments que també s'han implicat en la realització de la campanya amb la cessió d'espais a tots els municipis.\nLes reserves de sang baixen considerablement durant Setmana Santa. El canvi d'hàbits i les vacances fan que la població s'acosti menys als punts de donació. Les donacions de ‘Els Bombers t'acompanyen a donar sang' són un impuls molt important per incentivar la donació les setmanes prèvies a l'abril per tal d'assegurar que es mantenen les reserves.\nCal tenir en compte que les plaquetes, un dels elements que s'extreu de cada donació de sang, caduquen als 5 dies i que els glòbuls vermells als 42. Per això, és important mantenir les donacions al llarg de tot l'any i aconseguir unes 1.000 donacions cada dia.


L'altaveu intel·ligent continua la seua cursa per conquerir les llars espanyoles\nActualitzada 22/10/2019 a les 16:40\nEl 7% dels Internautes disposa almenys d’un altaveu intel·ligent a casa\nL’Associació per a la Investigació de Mitjans de Comunicació AIMC ha presentat els resultats del seu primer estudi realitzat a través de l’AIMC Q Panel, el seu propi panell d’internautes, sobre els assistents virtuals de veu. Els esmentats assistents han anat guanyant cada vegada més presència en el dia a dia dels usuaris, a través de diferents dispositius com smartphones, tablets, PCs o altaveus intel·ligents entre d’altres. A través d’aquest estudi, AIMC pretén conèixer millor quins són els hàbits d’ús que els internautes tenen amb els assistents, des de quins dispositius interactuen, funcionalitats que més realitzen i els moments d’interacció més habituals, fins les seues pròpies impressions personals sobre aquesta tecnologia.\nEls altaveus intel·ligents avancen a pas lent\nEl Nadal passat va ser un moment clau quant a la penetració de l’altaveu intel·ligent a les llars espanyoles. No obstant això, avui dia tan sols un 7% dels enquestats afirma disposar d’almenys un altaveu intel·ligent a casa seva. Quant a les marques més populars, Google ha aconseguit imposar-se davant els seus competidors, gràcies a la seua família Google Home (45%), seguit dels Amazon Echo (38%) i, molt per darrere Apple amb el seu Homepod (6%). L’smartphone és el dispositiu estrella per utilitzar els assistents, encara que l’altaveu surt guanyant si tenim en compte la freqüència d’ús diària, ja que un 43% afirma haver-lo utilitzat el dia abans de realitzar l’enquesta, una cosa que sembla bastant coherent tenint en compte les possibilitats d’ús que ofereixen aquests dispositius, com la reproducció de música o podcast.\nAtenent les possibilitats que ofereixen els altaveus intel·ligents a les cases, veiem com el 40% dels internautes que posseeixen un altaveu declara donar-li algun ús domòtic a casa. El control de la il·luminació és l’opció estrella amb un 76% de respostes. El saló és el lloc favorit de la casa per col·locar el dispositiu (57%), seguit del dormitori (25%) i la cuina (8%). Tan sols un 4% opta pel bany, mentre que un 10% d’usuaris assegura moure l’altaveu depenent de l’ús. Finalment, l’estudi posa de manifest que només un 6,4% mostren la intenció de comprar pròximament aquest tipus de dispositiu; un 58% opta pel, “potser” mentre que un 36% nega tenir intenció d’aconseguir-ne un en un futur pròxim.\nSiri es posiciona com l’assistent més conegut\nEncara que el reconeixement digital de veu és una tecnologia que es remunta a diverses dècades enrere, no va ser fins el 2011, amb el llançament de Siri per part d’Apple, quan la major part dels usuaris van començar a familiaritzar-se amb el terme d’assistent virtual de veu. Gairebé una dècada després, pràcticament la totalitat dels internautes (93%) ha sentit parlar d’aquest tipus d’assistents, i Siri continua sent el més reconegut (74%), seguit d’Alexa de Amazon que, ràpidament, ha aconseguit posicionar-se en segona posició (59%), seguit de l’Assistent de Google (52%), que ocupa la tercera posició. No obstant això, i malgrat conèixer aquesta tecnologia, tan sols el 45% d’usuaris ha utilitzat algun tipus d’assistent l’últim any, sent l’smartphone el dispositiu més utilitzat per interactuar (85%), molt per sobre de les tablets (18%), els PCs (17%) o el cotxe (15%). El tema de la privacitat sembla no preocupar en excés, ja que la frase: “Em fa por que estigui tota l’estona escoltant” té un grau de conformitat mitjà per sota de 5 sobre 10.\nFer preguntes, el que més agrada\nSi tenim en compte els diferents usos dels assistents virtuals, “Fer preguntes en general” és una de les esmentades a gairebé tots els dispositius pels quals s’ha preguntat en l’enquesta, l’excepció és el cotxe, on aquests assistents s’utilitzen de forma majoritària per realitzar trucades (80%) i per a les recerques de direccions i navegació (60%). Un altre cas diferent de la tendència general és el del smartwatch, en on l’ús més recurrent de l’assistent és la realització de trucades (42%), o la configuració d’alarmes i enviar missatges de veu (26%).\nIntel·ligents sí, però amb molt marge de millora\nDesprés d’analitzar els resultats, sembla evident és que els internautes creuen que els assistents han vingut per quedar-se, encara que això no treu que la tecnologia necessiti millorar encara. La frase “l’assistent de veu és una moda passatgera” és la que mostra més disconformitat entre els entrevistats, amb un 3,3 sobre 10 de nota mitjana, mentre que “Encara els queda molt per millorar” és la frase més ben valorada, 7,7 punts. Malgrat que l’estalvi de temps és un dels reclams més grans dels fabricants, l’afirmació compta amb menor grau de conformitat entre els enquestats, que valoren per damunt de tot el poder interactuar sense necessitat d’utilitzar les mans, podent fer diverses tasques alhora.


Això dóna per obrir una secció - Abrera En Comú\nAixò dóna per obrir una secció\nPer Joaquín Eandi30/04/2016 No hi ha comentaris\nLa manipulació dels mitjans de comunicació públics d’Abrera ha arribat a un punt en el qual ja sembla que és imprescindible que li dediquem una secció específica al nostre web. O almenys això creiem nosaltres.\nUn butlletí rere un altre; una notícia al web rere una altra hem pogut gaudir del millor exemple de desinformació que es pot donar a l’àmbit municipal durant moltes legislatures. De fet, ja hem compartit algunes opinions al respecte a la secció del notícies d’aquest web. També hem arribat a demanar rectificacions a la regidora de comunicació en alguns articles que no descrivien correctament els fets, com és el cas de la publicació que anunciava el suport de l’Ajuntament a la campanya de boicot, desinversions i sancions a Israel.\nPerò la manipulació no només es dóna al mitjà digital: el butlletí és l’únic mitjà de comunicació local escrit que –suposadament– cada dos mesos entra a casa de tots els veïns i veïnes del nostre poble; pràcticament, la seva funció principal és fer propaganda del govern. De l’AbreraInfo també vam denunciar situacions en les quals no complien amb el Decàleg de bones pràctiques de la comunicació local pública, però aquest últim butlletí –en la mateixa línia que els altres– ens ha fet creure necessari obrir una secció al nostre web per denunciar la quantitat d’irregularitats que d’ell es sostrau.\nUn cop hem posat la situació en antecedents, m’agradaria en primer lloc investigar quines haurien de ser les funcions dels mitjans de comunicació locals públics i –sobretot– del butlletí municipal.\nFUNCIONS DELS MITJANS DE COMUNICACIÓ LOCALS PÚBLICS\nSí, ja ho sé. La funció principal d’un mitjà de comunicació és obvia: informar. Però no ve de més recordar-ho. De fet, si això ho llegeix algú del govern, se li obriran els ulls; serà com una revelació.\nA l’article 69 de la llei 7/1985 del 2 d’abril, que regula les bases del règim local, s’especifica que «les Corporacions locals facilitaran la més àmplia informació sobre la seva activitat i la participació de tots els ciutadans en la vida local». En el punt següent s’afegeix que «les formes, mitjans i procediments de participació que les Corporacions estableixin en exercici de la seva potestat d’autoorganització no poden en cap cas menyscabar les facultats de decisió que corresponen als òrgans representatius regulats per la llei». Reconec que encetar una recerca fent referència a la jurisprudència no és un punt de partida fàcil, però, al cap i a la fi, la comunicació o, dit d’una altra manera, el dret d’informació constitueix un pilar bàsic per considerar una democràcia com a tal; la llei, per tant, és un element que no s’ha d’oblidar, i prendre-la com a punt de partida en aquesta petita recerca és crucial per marcar una tendència argumental verificada en tots els àmbits –sobretot el legal–.\nLa llei parla de «Corporació», que és sinònim d’«Ajuntament». L’Ajuntament el conformen els representants de tots els partits polítics escollits a les eleccions municipals; és a dir, el govern i l’oposició. En aquest sentit, crec que és essencial tenir clara la diferència entre «govern» i «Ajuntament» per l’anàlisi d’aquest butlletí i les anàlisis que farem més endavant.\nSeguint amb el que deia abans, la llei dictamina que els ajuntaments i altres organismes locals han de transmetre àmpliament la informació de la seva activitat. Aquest mandat legal, però, requereix que els mitjans de comunicació públics respectin una sèrie de principis. Per aquest motiu, el Laboratori de Comunicació Pública de la UAB va redactar, el 2003, un decàleg on s’inclouen aquests principis que faran dels mitjans de comunicació uns eina periodística, ètica i professional.\nDurant l’anàlisi informativa que podran llegir més endavant citaré alguns d’aquests principis com a elements de criteri analític.\nEl que és interessant destacar en aquest apartat, però, és la presentació que acompanya el decàleg –que, recordem, està elaborat per professionals i acadèmics– on es llegeix: «[…] des de l’àmbit periodístic es posen damunt la taula elements de reflexió que tenen com a finalitat última donar garanties als ciutadans que la professió treballa per administrar rigorosament el dret a llibertat d’informació del qual és dipositària». Aquesta part és molt important perquè ens recorda que qui redacta les notícies i els articles que es publiquen al web i al butlletí és un/a periodista –suposadament–. Seguint amb la presentació del decàleg: «[En aquest decàleg] es té molt en compte la necessitat que aquests mitjans actuïn com a elements cohesionadors del municipi, que siguin un referent informatiu per a la ciutadania, que fomentin la participació democràtica, que promoguin les activitats associatives i que funcionin a través d’òrgans de gestió participativa».\nAquest paràgraf és fonamental per la nostra recerca, ja que enumera les principals funcions dels mitjans de comunicació locals públics de manera clara. Aquestes són (1) la cohesió del municipi, (2) que siguin un referent informatiu pels veïns i veïnes, (3) que fomentin la participació democràtica, (4) que promoguin activitats associatives i, com hem dit al principi –l’element que serveix de via conductora pel compliment de totes aquestes funcions enumerades– (5) que proporcioni informació per fer efectius el dret a la informació pública i el dret a la participació en el control democràtic.\nArribats a aquest punt segurament penseu que aquests principis, en definitiva, són obra d’un grup de professionals periodistes, però no tenen cap potestat legislativa. Doncs això no és correcte, ja que al novembre del 2013, es va aprovar per unanimitat l’adopció del Decàleg de bones pràctiques de la comunicació local pública i, per tant, aquests principis passen a tenir valor polític –i de certa manera legal– al nostre municipi.\nEl mateix any que el consistori va aprovar adoptar el decàleg, el Laboratori de Periodisme i Comunicació i El Departament de Periodisme i de Ciències de la Comunicació de la UAB van publicar a través de la plataforma Mapa InfoParticipa l’«Informe sobre la informació publicada en les webs dels Ajuntaments dels Municipis de Catalunya de 10.001 a 50.000 habitants», municipis entre els quals es troba Abrera. En aquest informe utilitzaven diversos indicadors (alguns dels quals es troben al decàleg) per analitzar la situació en matèria comunicativa dels municipis catalans. En la primera onada d’indicadors Abrera obté el 51,22% d’indicadors positius; en la segona el 56,1% (amb un diferencial de 4,88).\nEntre les conclusions generals i recomanacions a les quals arriba l’informe destaquem les següents:\nEspecialment, s’hauria d’eliminar la mala pràctica de silenciar els representants de l’oposició i la seva labor de control de la gestió del govern que li corresponen. S’haurien de donar les seves dades per a que la ciutadania els conegui i, a més s’han de fer notícies sobre la seva actuació i altres en les quals es contrasti la informació del govern sobre la seva gestió amb la versió de l’oposició […].\nS’ha de produir un canvi, també, en la forma d’elaborar les notícies. Pot ser seria millor reduir el seu nombre i cuidar més una qualitat que ha d’orientar-se a la pluralitat de veus i el contrast de les informacions. La situació actual genera soroll mediàtic ple de propaganda per part dels que governen, siguin del partit que siguin, que enterboleix el debat democràtic.\nDesprés de tres anys des de que s’aprovés adoptar el decàleg –en aquesta nova legislatura– no sembla que el govern vulgui reconduir la seva actuació en matèria de comunicació pública; s’han adonat que tenir una mà als mitjans de comunicació públics els hi funciona bé per guanyar les eleccions.\nEn conclusió, la funció dels mitjans de comunicació locals públics és proporcionar informació als veïns i veïnes per fer efectius el dret a la informació i el dret a la participació en el control democràtic, i d’aquesta manera establir un vehicle comunicatiu en la relació institució-ciutadania, a través del qual s’articula la cohesió del municipi i la participació democràtica. La constitució d’aquest «vehicle narratiu» només esdevé possible amb mitjans de comunicació modèlics, que serveixin com a referents informatius i que promoguin activitats associatives i de tots els agents socials del municipi.\nAquesta recerca emmarca l’anàlisi del butlletí municipal d’abril de 2016, així com tots les anàlisis de butlletins municipals –i portal web– que anirem publicant en aquesta nova secció web. Aquestes conclusions són antecedents i pressupostos, i constitueixen la base dels nostres arguments.\nEL BUTLLETÍ D’ABRIL DE 2016\nPer on començar? Pel principi. Tot i que anteriorment ja havíem denunciat aquesta irregularitat, en aquest nou número d’Abril l’editorial està igualment signada per l’alcalde. El decàleg tracta aquest fenomen específicament al punt quatre: «[…] L’editorial ha de reflectir l’opinió de la publicació i no ha d’estar signada per l’alcalde o l’alcaldessa». Sembla que el govern encara no té gens clar què és el decàleg i per què s’ha de respectar. Però de totes maneres, estic segur que en els pròxims números de l’AbreraInfo les editorials seguiran signades per l’alcalde, independentment de tot el que puguem denunciar per aquí.\nPer altra banda tractem qüestions gràfiques: les fotos. He comptabilitzat un total de trenta-vuit fotos (comptant amb la foto de portada i la foto de contraportada): l’alcalde surt en un total de tretze (justificades, tres: la foto del ple municipal, la foto de la rebuda dels alumnes de les escoles a l’Ajuntament i la foto de l’article de la B-40). Les altres fotos, pura propaganda. No he tingut en compte, però, totes aquelles fotos on apareixien diferents membres del govern; també són totalment gratuïtes. No cal fer reflexions molt profundes per trobar el motiu pel qual creiem que això és inacceptable i gens periodístic.\nDeixant de banda els aspectes gràfics, centrem-nos en els aspectes textuals, discursius i periodístics; en tot allò relacionat amb la qualitat de la informació.\nEn primer lloc, m’ha cridat veritablement l’atenció l’estructura dels articles (he comptat vint-i-quatre sense tenir en compte les opinions dels partits polítics). A tots els que ens dediquem a la comunicació i/o al periodisme, ens han ensenyat que l’estructura d’una notícia segueix un model piramidal; és a dir, la notícia presenta primerament allò més rellevant i després allò amb menys rellevància. Doncs l’AbreraInfo no compleix aquest primer manament periodístic: tots els articles subordinen la notícia principal a la figura de l’alcalde i/o del govern. Això es pot veure clarament a articles com el de l’exposició d’Enric Granados:\nL’alcalde d’Abrera, Jesús Naharro, la regidora de Joventut, Cultura i Comunicació, Davinia Megías, i la regidora d’Ensenyament, Acció cultural i Patrimoni, María José Orobitg, van assistir a l’obertura de l’exposició monogràfica Granados (1916-2016), que va tenir lloc a la Casa de Cultura el dissabte 5 de març a la tarda. També va assistir a l’acte inaugural el regidor de Cultura d’Olesa, Xavier Rota.\nEls abrerencs […] van emprar dos anys a crear i organitzar l’exposició, que es va exhibir a la Casa de Cultura del 5 al 18 de març. […]\nVeiem com, primerament, explica que l’alcalde i el govern van assistir a l’exposició i després explica tot allò rellevant de l’exposició que –suposadament– és el tema principal de la notícia.\nUn altre exemple podria donar-se en la plana dedicada al Dia Internacional de la Dona:\nL’alcalde d’Abrera, Jesús Naharro, i la regidora de Dones i Igualtat, Guadalupe Marcos, acompanyats d’altres regidors i regidores de l’Ajuntament, van participar el 8 de març en els diferents actes organitzats amb motiu del Dia Internacional de la Dona amb el lema «Seguim lluitant!».\nAquest és el primer paràgraf de la notícia. No creuen que amb aquesta pràctica estan degradant la rellevància de la notícia a un segon pla per sobreexposar la figura de l’alcalde, tot i que no tingui cap relació amb la notícia?\nA aquest desordre estructural l’acompanya un altre error greu professional del gremi: la narració. Podem observar com alguns articles estan escrits en tercera persona (com hauria de ser; transmet una posició d’objectivitat en front a la notícia) i altres estan escrits en primera persona del plural; és a dir articles on el narrador és el govern.\n[…] Des de l’Ajuntament d’Abrera veiem amb optimisme aquesta línia de subvencions […] (Pàg. 6).\n[…] Per part de l’equip de govern veiem necessari, per al bon desenvolupament del nostre poble […] (Pàg.7).\n[…] Des de l’Ajuntament d’Abrera hem organitzat aquest campionat juntament amb JRC Eines i Jardins […] (Pàg. 9).\n[…] Des de la Regidoria de Cultura de l’Ajuntament d’Abrera donem les gràcies a la Comissió de Carnestoltes […] (Pàg. 8).\n[…] Des de l’Ajuntament d’Abrera hem apostat per aquest tipus de camioneta amb l’objectiu de promoure una mobilitat més […] (Pàg. 12).\nNomés se m’ocorren dues possibilitats: o alguns articles estan escrits directament pel govern o el/la periodista es creu membre del govern, fet que podria suposar que la seva capacitat d’abstracció i crítica és nul·la. Tant de bo alguna d’aquestes possibilitats fossi positiva. Aquest dubte s’intensifica observant els articles escrits en tercera persona: he comptabilitzat tretze articles on s’integra la frase «l’alcalde d’Abrera, Jesús Naharro» –alguns acompanyats d’altres càrrecs i noms de membres del govern.\nPel que fa la presència de l’oposició en el butlletí (recordem les recomanacions que es feien a l’informe que hem destacat a l’apartat anterior) no faré més denúncia; simplement que la seva presència es completament inexistent. En la notícia dels pressupostos, algú llegeix el perquè de les postures de les votacions de l’oposició? Doncs això.\nEn definitiva, la qualitat informativa ja parteix d’un punt estructural i conjuntural periodísticament inadmissible tenint en compte la importància d’influència en l’opinió pública; la informació pública de qualitat és fonamental per possibilitar el dret a la participació i informació ciutadana.\nConcloent aquesta anàlisi, m’agradaria destacar l’opinió d’Esquerra Republicana de Catalunya que, paradoxalment, s’anomena «A favor de la informació».\n[…] Cal que les dades i la gestió municipal siguin accessibles als veïns i veïnes d’una manera àgil. […] Dèiem que es produeix un retrocés perquè la transmissió de la informació, així entesa, significa recular a altres èpoques en què la comunicació es basava en rumors. Què genera aquesta manera de transmetre? A banda d’allò que “una mentida repetida mil vegades es converteix en una veritat”, llegir comentaris que s’expressen com un element informatiu, ocasiona malentesos i discussions, tal vegada estèrils. […]\nSi estan vostès en el govern, apliqueu-vos el conte, i lluiteu per desmantellar el monopoli informatiu del PSC i per aconseguir una premsa lliure on els periodistes puguin tenir independència professional i ètica per garantir els drets dels veïns i veïnes del nostre poble.\nabr. 30, 2016 Joaquín Eandi\nPetició de reunió a alcaldia sobre el conflicte laboral al CAM