BLOC DE CINQUÈ: de febrer 2021\nSeguim afegint produccions de 4t A!\nEn aquest enllaç podeu veure les conferències que estem fent a 4t A i altres comunicacions:\nConferències 4t A\nEtiquetes de comentaris: LES NOSTRES PRODUCCIONS\nNo sempre tothom és valent a l'hora d'expressar-se oralment. Potser és per això que aquest espai els està fent una mica de "respecte" i, fins ara, no l'havia triat ningú.\nLa primera youtuber de 4tC ha estat l'Andrea que ens recomana una pel.lícula. Mireu el vídeo!!!\nEtiquetes de comentaris: Curs 2020-21, ESPAIS, LES NOSTRES PRODUCCIONS, youtuber\nLa Lucía R. ens presenta el seu fantàstic còmic. Gaudiu-ne molt!!!\nL'Alma ens presenta la seva primera creació dins l'activitat Stop Motion!!\nUs mostrem unes estones de treball en equip dins del projecte del cos humà. Hi dediquem força sessions, ja que ha d'acabar sent un treball ben complet. El repte final és realitzar un simposi als companys i companyes de 1r. Tenim un planning a l'aula amb totes les tasques a fer, organitzades per setmanes; cada grup que aconsegueix finalitzar-ne una hi posa el pòsit corresponent.\nAquesta darrera setmana tenim dues companyes en confinament. No ens ha impedit però, poder seguir treballant en equip, dins del projecte que estem realitzant.\nAquest és el costat positiu de les tecnologies....\nLes conferències tampoc s'han aturat, ens hem posat les piles i així, tot és possible ( també millorable, eh!?)\nEtiquetes de comentaris: Curs 2020-21, tutoria\nAquestes darreres setmanes, han estat l'Héctor i la Chloe els creadors d'animacions a l'espai Stop Motion. Aquí us deixem els seus vídeos:\nMy movie by Héctor\nSnoopy by Chloe\nEn les nostres investigacions sobre el cos humà hem observat l'aparell respiratori d'un mamífer amb el qual guardem forces similituds (la major diferència està en les mides).\nHem pogut observar també el cor i observat una mostra de teixits pel microscopi.\nEn aquest àlbum us mostrem algunes imatges:\nAparell respiratori real\nEtiquetes de comentaris: Curs 2020-21, medi natural i social, PROJECTE\nA quart estem treballant l'aparell respiratori.\nTambé estem treballant el treball en grup.\nJa per fi hem après a fer divisions amb una xifra i vam aprendre fa poc a fer fraccions, vam tocar tocar els pulmons el cor i la tràquea d'un porc.\nDe moment es el que hem fet.\nQuin orgull de noies i nois de 4t!!!!\nUn altre còmic,aquesta vegada de la Nara. Un temps ben utilitzat dins l'espai escriptor@s.\nEtiquetes de comentaris: CÒMIC, Curs 2020-21, LES NOSTRES PRODUCCIONS, STOP MOTION


"La gent ha tornat al cotxe i té dependència del cotxe" | betevé\nUn taller mecànic del carrer de Nàpols dona cita a tres setmanes vista durant la desescalada per l'allau de trucades que ha rebut de cop\nBea Rodríguez | Divendres, 24 de Juliol del 2020, a les 09.26\nDaniel González és mecànic i treballa en un taller del carrer de Nàpols reparant cotxes de la firma Mercedes. El seus són clients d’empresa i autònoms. “Tenim molta feina, el període fort comença a Setmana Santa fins a l’últim dia de juliol” explica González. Aquest 2020 tot ha estat diferent. Quan es va decretar l’estat d’alarma no van tancar de seguida en ser servei essencial, “però no podíem atendre el públic”. Havien de garantir que furgonetes de repartiment i metges, entre d’altres, poguessin desplaçar-se, “però de clients d’aquest no en tenim cap” afirma González.\nFacturació a zero\nLa facturació “va baixar a zero” recorda, i afegeix que “vam haver de fer un ERTO per la totalitat del personal perquè el taller va tancar un mes sencer” per baixada de producció, explica González. El 15 d’abril van reobrir. “Venia un cotxe, dos cotxes, en trucava un…” i a partir de la tarcera setmana d’aquell mes van posar un mecànic a mitja jornada, quan habitualment en són quatre a jornada completa, que es van reincorporar a finals de maig. “I he contractat més gent perquè ara tot és a la vegada”, afirma González.\nNou bateries al dia\n“Quan van començar les terrasses, en fase dos, hi va haver una allau de trucades”, recorda González. “La gent ni recordava que tenia cotxe”, afirma contundent. “Hem canviat vuit o nou bateries al dia”. Si ha de resumir quina és la situació durant la pandèmia, González ho té clar: “Ha estat de 100 a zero, de zero al 20 % i en una setmana… hem començat a donar cites amb tres setmanes de marge. No ho havíem fet mai”. I rebla: “És impossible agafar tota la feina que ve”. González no creu tampoc que l’experiència viscuda allunyi els ciutadans del seu vehicle: ” Veient el que estem fent aquest mes de juliol, no ha canviat. La gent ha tornat al cotxe i té dependència del cotxe”.\n— coronavirus — cotxe — reset


Vacunacions - Informació vacuna pneumococ\nPneumococ, nova vacuna en el calendari de vacunació infantil, + protecció + salut\nQuè és el pneumococ? És un bacteri que afecta les persones, sobretot les més petites; les més vulnerables són les menors de 2 anys. El risc de contagi i complicacions augmenta quan hi ha patologia de base.\nQuines malalties produeix el pneumococ en els infants? Les més freqüents són la pneumònia, la sinusitis i l’otitis, i com a més greus es pot esmentar la meningitis i, encara més greu, la infecció de la sang.\nCom es contagia la malaltia? Es transmet per les gotetes que, en tossir, esternudar o parlar, expulsen les persones que el porten a la gargamella.\nQuina vacuna s’utilitzarà? És segura? S’utilitzarà la 13-valent. La vacuna és segura, no pot produir la malaltia i les reaccions més freqüents són lleus, com ara dolor, enrogiment i inflor en el lloc d’injecció, i febrícula. Les reaccions greus són molt poc freqüents.\nÉs realment eficaç la vacuna? La vacuna és eficaç en la prevenció de les malalties greus per pneumococ, però cal recordar que no protegeix de totes les varietats del bacteri, només de les més habituals, concretament 13, que són les que amb més freqüència causen la malaltia.\nQuan s’iniciarà la vacunació? Serà el 12 de setembre.\nCom es vacunarà del pneumococ? Com que la vacuna està inclosa en el calendari de vacunació sistemàtic, la pauta serà de 3 dosis als 2, 4 i 11 mesos d’edat.\nAquesta vacuna pot administrar-se al mateix temps que la resta de vacunes del calendari.\nQuins nins rebran la vacuna? Rebran la vacuna:\nEls INFANTS NASCUTS A PARTIR DE GENER DE 2016. Enguany s’adaptarà la pauta en funció de si ja duen o no alguna dosi administrada.\nELS INFANTS FINS A 14 ANYS AMB ALGUNES MALALTIES QUE AUGMENTEN EL RISC DE MALALTIA GREU PER PNEUMOCOC. La indicació la farà el pediatre que l’atén.\nLa vacunació és una acció més dins un estil de vida saludable.


4 Tan Y Bryn Terrace Porthmadog Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 28 allotjaments a Porthmadog.\nPrenteg, Porthmadog, Regne Unit - Veure al mapa\nMés informació sobre 4 Tan Y Bryn Terrace\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, 4 Tan Y Bryn Terrace és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Porthmadog. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl 4 Tan Y Bryn Terrace, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes.\nL'ambient de 4 Tan Y Bryn Terrace es reflexa en cada habitació. calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Porthmadog, el 4 Tan Y Bryn Terrace és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Sànchez ha demanat el trasllat a Quatre Camins.\nJordi Sànchez, número dos de JuntsxCat\nLa defensa Jordi Sànchez (ANC) demana el trasllat a una presó catalana\nInstitucions Penitenciàries ha denegat al president de l'Assemblea Nacional Catalana, Jordi Sànchez, el trasllat a la presó catalana de Quatre Camins, de la Roca del Vallès, que els seus advocats havien sol·licitat.\nEn una resolució, el secretari general d'Institucions Penitenciàries argumenta que el seu empresonament a la presó d'Estremera, a Madrid, "facilita, tenint en compte la seva recent ingrés, les pràctiques de totes les diligències" pugui acordar l'Audiència Nacional.\nLa resolució, signada pel secretari general d'Institucions Penitenciàries i sotsdirector general de tractament i gestió penitenciària, respon als advocats que el fet d'estar ingressat a la presó madrilenya no impedeix el "dret a les comunicacions de l'intern ni el dret a la defensa ".\nLa defensa del president de l'ANC havia reclamat a Institucions Penitenciàries el canvi a la presó de Quatre Camins.\nAixí, argumenta l'arrelament familiar de Sànchez, la proximitat amb el seu advocat i la seva disposició a acudir a totes les crides judicials.\nSànchez i el president d i Òmnium, Jordi Cuixart, romanen en presó preventiva per ordre de la jutge de l'Audiència Nacional Carmen Lamela, que dies després va decretar també l'ingrés del vicepresident del Govern cessat, Oriol Junqueras, i de diversos exconsellers pel procés independentista.


El lumbersexual és el nou metrosexual\nI no vol que sàpigues el temps que ha dedicat a pentinar-se la barba\n7 min. Barcelona 22/11/2014 00:00\n260x366 01. El lumbersexual sembla un home de la natura, però adora el seu ordinador. 02. Beckham va ser el màxim exponent dels metrosexuals. / GETTY REUTERS 01. El lumbersexual sembla un home de la natura, però adora el seu ordinador. 02. Beckham va ser el màxim exponent dels metrosexuals. / GETTY REUTERS\nL’any 1994 el periodista britànic Mark Simpson pronosticava en un article al diari The Independent que el futur seria dels metrosexuals. Era la primera vegada que aquesta paraula apareixia de manera impresa, i augurava l’auge d’una comunitat d’homes depilats, afaitats i amb un màster en cremes hidratants, potser el consumidor més prometedor de la dècada. En aquell moment el concepte va passar bastant desapercebut, i no va ser fins al 2006 que, en un altre article a la revista Salon, Simpson recuperava el terme i el feia conegut a la resta del món coronant el futbolista David Beckham com el més destacat dels metrosexuals. En l’article definia el metrosexual típic així: “És un home jove amb diners per gastar, que viu en una metròpoli o a prop, perquè és on hi ha les millors botigues, clubs, gimnasos i perruquers. Pot ser gai, hètero o bisexual, però això és completament irrellevant, perquè clarament ha pres la decisió de tenir-se a ell mateix com el seu propi objecte d’amor i de preferència sexual”.\nSegons Simpson, ja feia temps que el capitalisme havia mostrat la targeta vermella al mascle tradicional, (re)productiu i sense cremes hidratants a l’armari: “El mascle estoic, abnegat i modest no comprava prou (el seu rol era guanyar diners perquè la seva dona se’ls gastés), així que va haver de ser reemplaçat per un nou tipus d’home, amb una identitat més incerta però més interessat en la seva imatge. És a dir, més interessat a ser mirat (perquè és l’única manera que pots tenir la certesa que existeixes). Un home, en altres paraules, que és l’anunci de carn i ossos d’un somni humit”. Des d’aleshores, el concepte de masculinitat -o la masculinitat de moda- ha anat evolucionant. Coincidint amb la crisi econòmica, el metrosexual va deixar pas al retrosexual, la resposta a l’home anunci, una versió que reivindicava la virilitat i la naturalitat, amb homes que presumien d’arrugues i canes, com ara Hugh Laurie, George Clooney, Harrison Ford i Brad Pitt.\nEl llenyataire sexi\nAra entre els més joves arrela una combinació de l’home retrosexual i del metrosexual i que té com a màxim exponent l’actor Ryan Gosling. A aquest nou tipus d’home, els mitjans anglosaxons l’han batejat com a lumbersexual ( lumber significa llenya) i reivindica un home natural, una espècie d’home dels boscos o un llenyataire sexi. A primera vista, podria semblar el concepte oposat a la moda que David Beckham va encapçalar, i més pròxim a l’estètica retrosexual. Tot i això, un lumbersexual pot dedicar el mateix temps que els metrosexuals a perfeccionar el seu look, aparentment descuidat però totalment intencionat. Els lumbersexuals són el que ha quedat de la moda hipster : ha mantingut la barba però s’ha desfet dels corbatins i de les ulleres de pasta. La seva filosofia també ha canviat: ha deixat els vinils i les projeccions a la Filmoteca per sortir a l’aire lliure i fer una cervesa al bar.\nEl portal de tendènciesGear Junkie, el primer a utilitzar aquest terme, definia el nou model d’home així: “El metrosexual és una raça que desapareix a favor d’un home més preocupat per existir a l’aire lliure -o en un pseudo aire lliure-, que no pas pels seus hàbits d’higiene. Passa l’estona al bar, però sembla que podria estar tallant un pi Noruec. Sembla un home dels boscos, però treballa com a programador i té un bon sou. A la motxilla hi porta un MacBook Air, però hi podria dur la destral de llenyataire. És el lumbersexual”. Sobre el seu aspecte, afirmava: “Sembla un amant de la natura endurit, però la franel·la de la seva camisa és suau. És un mestre del filtre retro d’Instagram. El seu estil relaxat ha estat perfeccionat amb més esforços dels que a ell li agradaria reconèixer”. Sobre el perquè d’aquesta tendència, Gear Junkie deia: “Tant si les arrels del lumbersexual se situen un canvi cultural cap a l’ecologisme, com si són la resposta en contra de la rutina de les feines d’oficina de 9 a 5 de la tarda, o si són un reconeixement que la vida a l’aire lliure és més còmoda, el que és evident és que el lumbersexual està en auge”.\nEn un article al The Daily Beast, el periodista sobre tendències queer Tim Teeman afirmava que aquest tipus d’home bevia del col·lectiu gai: “El lumbersexual és l’últim intent de la cultura hètero de teatralitzar la masculinitat, dècades després que els gais hi arribessin primer”. Segons Teeman, amb el look lumbersexual, “els heterosexuals han descobert, i adoptat, el típic ós i cadell gai”, igual que “van adoptar l’aparença suau i recustomitzada dels gais amb el look metrosexual”. “El lumbersexual -diu-és tot barbes i camises de franel·la, l’oposat al pit encerat, els músculs esculpits i l’aspecte de cíborg masculí de fa uns anys: l’home heterosexual que era gai en tot excepte en el lloc on posava el penis. Que ho sabia tot del coriandre i de les millors neteges facials, però que al llit i al taulell de la cuina tot es tractava de les senyoretes”. Segons aquest expert en tendències, les barbes i els bigotis es van començar a veure com una cosa sexi amb els castroclons -paraula d’argot per definir l’estètica clonada de tots els gais que als 70 vivien al barri Castro de San Francisco- i l’estètica ós. “Ara els gais es miren l’excitació hètero sobre l’estètica lumbersexual de reüll. Been there, done that more interestingly [Ja hi hem estat i ho hem fet, però més interessant]”, conclou. Sobre per què aquesta moda arriba ara, Teeman afirma: “Abans sospitàvem que els barbuts eren mandrosos i irresponsables. Ara els que van ben afaitats ens semblen sospitosos. Patrick Bateman anava perfectament afaitat, i mireu com passava els vespres”, fa broma.\nSegons la revista Cosmopolitan, tot i que el lumbersexual no treballa en la indústria de la fusta, efectivament llueix un “calculadíssim look amb el desig de ser (i ser vist) com la versió ruda i heteronormativa del que significa ser viril”. Per això construeixen els seus propis mobles, coneixen la localització secreta de les móres silvestres i la seva barba sembla llarga, espessa i descuidada. Holly Baxter, periodista a The Guardian, es preguntava: “¿Caus en algun error fonamental si et dius a tu mateix rude quan t’has passat 20 minuts arreglant-te la barba davant el mirall de l’habitació? O potser hauríem de deixar els lumbersexuals una mica de marge?” Baxter surt en defensa d’aquest model i afirma: “Tot plegat pot ser un postureig, però no crec que de veritat es pensin que els seus sandvitxos de pernil dolç estan fets del porc senglar que cacen al jardí comunitari de la part del darrere del seu bonic apartament. Per mi aquesta presumpta reacció a l’aparença extremadament femenina dels metrosexuals té més a veure amb un joc amb els estereotips de gènere. El metrosexual va començar a portar cremes a la bossa, ara el lumbersexual ens serveix una estètica hipermasculina amb un somriure irònic i desvergonyit”.\nTim Teeman, en el seu article al Daily Beast, no és tan benevolent amb aquesta nova tendència, i conclou: “Tots, fins i tot els que porten camises de franel·la i les barbes d’Abraham Lincoln, saben que el lumbersexual prefereix beure’s un bon cafè que tallar un arbre. Un lumbersexual abans d’agafar una destral correrà a consultar-ho al seu traumatòleg”.


CONVOCATÒRIA A MITJANS - Realitat virtual en 3D i recerca en l'antiga Ilici. Actualitat Universitària\nCONVOCATÒRIA A MITJANS - Realitat v..l en 3D i recerca en l'antiga Ilici\nCONVOCATÒRIA A MITJANS - Realitat virtual en 3D i recerca en l'antiga Ilici\nData: Dijous, 25 de maig\nLloc: IES Sixto Marco\nAv. de Santa Pola, 6. Elx\n· Manuel Palomar Sanz, rector de la Universitat d'Alacant\n· Juan Mora Pastor, director del Secretariat d’Investigació UA\n· Juan Mesa Sanz, degà de la Facultat de Filosofia i Lletres UA\n· Patricia Maciá, regidora d'Educació i Cultura de l'Ajuntament d'Elx\n· Jaime Molina Vidal, investigador en el grup de Patrimoni Virtual UA\n· Javier Esclapés, investigador en el grup Patrimoni Virtual UA\nEl rector de la Universitat d'Alacant, Manuel Palomar, participarà en la primera fase del projecte de recerca pedagògica que comença demà el grup de recerca Patrimoni Virtual i que forma part del programa de socialització del coneixement del projecte «Arqueologia i socialització del coneixement a l'Alcúdia d'Elx. Les termes orientals i àrees circumdants (ASTERO)». Aquesta és una experiència capdavantera en la qual es pretén avaluar les possibilitats d'aplicació de les noves tecnologies de visualització 3D, a través d'ulleres de realitat virtual, per a la difusió del patrimoni i l'educació artística i històrica.\nPalomar estarà acompanyat pel director del Secretariat d’Investigació, Juan Mora, el degà de la Facultat de Filosofia i Lletres de la UA, Juan Mesa, i la regidora d'Educació i Cultura de l'Ajuntament d'Elx, Patricia Maciá, en una jornada a l'Institut d'Educació Secundària Sixto Marco.\nEls professors i membres del grup de recerca, Jaime Molina i Javier Esclapés, conduiran l'activitat, en la qual tant l'alumnat com els representants institucionals podran provar les ulleres. El temps previst de durada serà d’una hora i mitja.\nDesprés de l'experiència amb els estudiants s'atendran els mitjans que ho sol·liciten.


27 abr. 20131415 - Casa renovada amb jardí en una zona exclusiva de la Serra de Tramunt…\t01 abr. 20131413 - Ubicació única. Casa al Port de Sóller amb vistes espectaculars a la…\t29 abr. 20131416 - Preciosa casa a tuent amb piscina i meravelloses vistes. 21 maig 20131418 - Encantador apartament reformat al centre de Sóller.\t07 març 20131411 - Casa per a reformar a una zona idíl·lica de la Serra de Tramuntana.\tSeg\n1417 - Preciosa casa modernista totalment renovada en el centre de Sóller. Preciosa casa d'estil modernista totalment reformada. Consta d'una gran entrada amb sòl de pedra, sis grans dormitoris amb grans ventanals, dos banys, una cuina i dues sales d'estar. El jardí és de 450 m2, té un pou i una pèrgola que culminen en una terrassa.Llegir més\n1412 - Charming peaceful farmhouse located on the outskirts of Sóller.More information soon.Llegir més\n1195 - Única finca a Deià amb fantàstiques vistes a la mar.Única finca a Deià amb fantàstiques vistes a la mar. Aquest olivar es troba en una zona molt tranquil·la entre Sóller i Deià, ofereix molta privacitat i un espectacle natural sense veïns ni altres construccions al costat. La casa, amb oliveres centenàries, te 200 m2 i necessita reforma. Les muntanyes de la Serra de Tramuntana i les meravelloses vistes a la mar fan que aquesta propietat gaudeixi d'un caràcter únic i difícil de trobar avui en dia.Llegir més\n386 - Impressionant casa als afores de Sóller.Impressionant vila en el marc incomparable de Sóller amb vistes a la Serra de Tramuntana. Consta de cuina, saló, menjador, 4 dormitoris, 4 banys, piscina i un pinar. Disposa d'aparcament privat per a cotxes 6-7.Llegir més


Diversificació poètica - Fundació Joan Brossa - Centre de les Arts Lliures\nDurant els anys seixanta seguiria la febre creativa i la producció es diversificaria. Les publicacions poètiques es reprendrien amb Poemes civils, llibre escrit l’any 1960 i que veié la llum l’any següent gràcies a la iniciativa de Joan Prats. El llibre venia apadrinat per una coberta de Tàpies i un aiguafort de Miró. Alguns d’aquests poemes serien traduïts a l’anglès, a l’espanyol i a l’italià. Alain Arias-Misson i Pere Gimferrer foren els primers a promoure la traducció de l’obra del poeta.\nEn aquell moment començà a fer el que anomenà Suites de poesia visual, conjunts de poemes totalment experimentals, en collage o amb incorporació de diferents tipus de materials casolans molt pobres. Aquesta dedicació plàstica portarà a una barreja del gènere literari amb el visual de manera que des de 1963 (amb el poemari El saltamartí) els llibres literaris contenen també poesia visual. Un cas simptomàtic és Fora de l’umbracle de 1968, meitat literari i meitat visual. Del mateix tipus són el conjunt de set llibres Els entra-i-surts del poeta. Roda de llibres (1969-1975) que marquen ja la transició cap a l’eclosió de la poesia visual a partir dels setanta.\nLa intensificació de l’obra plàstica coincideix amb l’inici de diferents col·laboracions amb artistes: l’any 1960 participà, convidat per Miró, a l’exposició Poètes, peintres, sculpteurs a la Galeria Maeght de París i el 1961 publicà un conjunt de poemes escrits l’any 1950 per a un número de la revista Derrière le Miroir, amb motiu de l’exposició “Peintures murales”. De 1963 és Cop de poma, llibre d’artista en què s’aplegaren Joan Miró, Joan Brossa, Josep M. Mestres Quadreny, Joan Ponç, Antoni Tàpies i Moisès Villèlia. En aquell mateix any Brossa i Tàpies realitzaren la seva primera col·laboració, El pa a la barca. Aquest és l’inici d’una llarga llista de llibres de bibliòfil en què Brossa col·laborà amb artistes de totes les generacions.\nEls inicis dels seixanta suposaren també algunes estrenes teatrals d’obres de la dècada dels cinquanta com ara La jugada del 1953 i El bell lloc del 1958, dirigides per Moisès Villèlia el 1960 i el 1961. El 1961, Or i sal del 1959 és portada al Palau de la Música i al Teatre Romea de Barcelona. La rebuda del públic en totes aquestes estrenes no fou sempre positiva i hi hagué crítiques ferotges. Tanmateix, les estrenes continuarien: Gran guinyol, el 1962, dirigida per Ricard Salvat; Calç i rajoles, el 1964 de la mà de V. Olivares. I el 1967, El rellotger i Collar de cranis al Teatre Romea de Barcelona, dirigit per Carles Lucena.\nTambé són remarcables les col·laboracions amb els músics Josep M. Mestres Quadreny i Carles Santos, amb els quals aconseguí relleu internacional gràcies a estrenes com Suite bufa (amb Mestres) a Bordeus l’any 1966 o Concert irregular (amb Santos) a Saint Paul de Vence el 1968, amb motiu d’una exposició de Miró. Quan l’obra arribà a Barcelona, de la mà de Pere Portabella, el públic reaccionà escridassant i xiulant la intervenció.\nDurant aquests anys, les experimentacions i les col·laboracions es produïren en tots els terrenys possibles. Un d’ells fou el cinematogràfic i Portabella en fou el protagonista. La primera aventura, No compteu amb els dits, es produïa el 1967. A continuació, vingueren Nocturn 29, Vampir i Cua de cuc. Umbracle, del 1970, fou la darrera de les col·laboracions.\nJoan Brossa a l'estudi d'Antoni Tàpies. Anys seixanta. Fotògraf: Joaquim Gomis\nRepresentació d’Or i sal al Palau de la Música, 1961. Fotògraf: Pau Barceló\nCartell del Concert irregular, 1967


Escena Germinal, dia 3 - escena germinal\n30 Setembre, 2017 Edició 2017\nDissabte era moment d’acomiadar el germen del Konvent de Cal Rosal. Abans de marxar, el matí ha servit per processar la història de les Bullangues i extreure’n el màxim de suc escènic, gràcies a la dramaturga Anna Maria Ricart. A la vegada, des de Cal Gras a Avinyó, Començava el segon dia amb la proposta del Tomàs Aragay de modificar el llenguatge segons l’espai.\nTercer dia d’Escena Germinal, l’últim al Konvent i el segon a Cal Gras. El més interesant d’aquest doble germen que hem iniciat és l’intercanvi d’experiències diverses que s’han reunit sota un mateix sostre per crear junts. L’espai del Konvent ha permés construir a través d’un viatge al passat. La possiblitat de crear lluny del nucli urbà ha suposat treure partit a la comunió i a la tranquilitat. Sobretot, a una forma de fer teatre slow, una pràctica que Projecte Ingenu, cervell d’Escena Germinal, vol deixar clar a cada un dels seus projectes.\nPel que fa a Cal Gras, el procés començava a cristalitzar el segon dia. Després de treure les lleganyes amb una bona dosis de café ha estat moment de reunir-se a les golfes de Cal Gras. Mitjançant diverses pràctiques cada alumne va desplegant el seu llenguatge segons l’espai. Un espai que mai és igual, un espai que construeixen entre tots. Interactuant fins i tot amb una càmera, com si d’un nou element de distracció es tractés, avança el dia.\nA la tarda, i aprofitant que havien vingut a visitar alguns integrants de Projecte Ingenu, a continuat el curs, indagant la relació entre paraules i el seu us, extraient diverses accions i relacionant-les amb el propi cos. La sessió del Tomás Aragay per aquests dies era la no creació com a forma de treball. Doncs, irònicament, es passen el dia creant sense parar!\nArribem a Avinyó i anem directes cap a Cal Gras, l’espai de residència i creació que ens acollirà durant aquests tres dies de germen. Hem arribat més d’hora del que pensàvem i en Quim i […]


Els beneficis que els escacs aporta dins el procés de formació dels joves aquesta sustentant en multitud d'investigacions realitzades al voltant de el món.\nPer exemple les següents:\nEls escacs estimula la capacitat d'anàlisi i síntesi\nAquest es presenta com un dels beneficis més evidents. Jugar a escacs estimula la concentració: la capacitat de centrar-se en el que succeeix en el tauler i abstreure de tota la resta.\nIncentiva la creativitat i la imaginació\nUn estudi realitzat per científics alemanys, publicat el 2010, va comprovar que a l'analitzar les jugades possibles durant una partida d'escacs ambdós hemisferis cerebrals treballen per igual. Aquests resultats (basats en ressonàncies magnètiques realitzades tant a jugadors experts com a novells) va sorprendre els investigadors, els quals partien de la hipòtesi que l'hemisferi esquerre -el responsable de la capacitat d'anàlisi intel·lectual, els raonaments lògics, les abstraccions, etc. - mostraria una major activitat.\nAjuda als nens a entendre les conseqüències dels seus actes\nEls ajuda a acceptar les regles i assumir les conseqüències dels seus propis actes. Es tracta d'un joc en el qual no intervé l'atzar: totes les peces estan sempre a la vista, els moviments depenen dels jugadors, no hi ha cap element extern que pugui afectar el desenvolupament de la partida.\nÉs entretingut i millora l'estat d'ànim\nMés enllà de tots aquests beneficis, està clar que els escacs no deixa de ser un joc i, com a tal, compta també amb les característiques positives de qualsevol activitat lúdica. És entretingut i permet interactuar amb altres persones, sense distinció d'edat, ni nacionalitat (no cal parlar un mateix idioma), ia més es pot jugar a distància, a través de nombroses plataformes a la web.\nIncrementa la capacitat lectora\nUn últim benefici, també sorprenent, per aquest llistat: segons un estudi també realitzat als Estats Units, alumnes que van participar d'un programa per estimular el joc d'escacs van millorar la seva capacitat lectora en comparació amb un grup de control capacitat lectora, que no va formar part d'aquest programa. Segons els científics, les diferències entre els dos grups van ser significatives. I van aclarir que caldrien nous treballs per determinar les raons d'aquest augment en la capacitat lectora dels estudiants, més enllà de les explicacions que proporciona el sentit comú.\nPer què començar amb els mini jocs?\nComencem amb els mini-jocs perquè són jocs senzills que es juguen en un tauler d'escacs. A l'dominar sistemàticament aquests jocs, els principiants aprenen a formular estratègies i a dur a terme plans. Utilitzem els mini jocs perquè a més són fàcils d'aprendre i creen una escala de coneixements progressiu.\nPer part de l'professorat són molt fàcils d'utilitzar a classe i permeten que a través de el joc dels nois comencin a desenvolupar les habilitats abans descrites.\nEn la nostra plataforma, tant el professor com els alumnes o qualsevol persona que vulgui jugar disposarà d'una multitud de mini jocs i variants d'escacs lògic matemàtiques, que podrà reptar a qualsevol persona de qualsevol país. A més el professorat podrà crear tornejos específics i tancats per als seus alumnes perquè exerciten els mini jocs que consideri oportuns en cada moment. La plataforma s'encarregarà dels processos d'aparellament i de qualificació dels diferents alumnes. Permet realitzar trobades o competicions entre escoles, comunitats o països.


La CUP vol que els preparatius de l'1-O estiguin enllestits abans de la Diada - Diari de Girona\nLa CUP vol que els preparatius de l'1-O estiguin enllestits abans de la Diada\nMireia Boya demana que s'aprovi la llei del referèndum i que es formi la sindicatura electoral, i diu que es va tard en la presentació de la llei de transitorietat · No descarta cap via per garantir el referèndum però aposta per la via parlamentària\nacn / efe 23.08.2017 | 08:56\nLa CUP vol que els preparatius de l'1-O estiguin enllestits abans de la Diada barcelona\nLa presidenta del grup parlamentari de la CUP Mireia Boya, va demanar ahir en roda de premsa al Parlament que abans de la Diada estigui formalitzat «tot el procés jurídic i tècnic legislatiu» que ha de garantir el referèndum. Així, va reclamar que abans de l'Onze de Setembre es convoqui formalment l'1-O, que s'aprovi la llei de referèndum i que es formi la sindicatura electoral – «són dues votacions diferents», va recordar. Alhora, creuen que es va tard en la presentació de la Llei de Transitorietat, que volen que s'entri a registre abans de la campanya electoral. Boya va considerar que, després del registre de l'esmentada llei, hauria d'haver-se donat ja el tràmit de la norma per la Mesa del Parlament.\n«Creiem que al Parlament s'hauria d'haver hagut de treballar molt més del que Junts pel Sí ho ha fet -va retreure-, però ara hem de posar el focus en la desobediència, la unilateralitat, la insubmissió i la sobirania del Parlament», va argumentar. La diputada va subratllar d'aquesta manera que «és el moment de decretar la mort del procés sobiranista, volem que el procés mori d'una vegada per sempre i comenci la via que hem assenyalat com inevitable, la de la unilateralitat, la desobediència i la insubmissió i fer que aquest Parlament sigui sobirà davant els poders de l'Estat». «Per això», va prosseguir, «en les últimes setmanes abans de la Diada volem que el procés mori, que tot sigui absolutament irreversible».\n«Ja anem tard»\nSegons el seu parer, «abans de la Diada cal convocar aquest referèndum, aprovar la llei del referèndum, formalitzar la Sindicatura electoral que preveu la llei i anem tard amb vista a entrar a registre la Llei de Transitorietat».\nDe fet, Boya va considerar que caldria donar a conèixer públicament la Llei de Transitorietat de forma «immediata», perquè «la ciutadania necessita que es doni a conèixer immediatament abans de la campanya electoral, on cal explicar què passa si guanya el 'sí'» en el referèndum.\nRespecte a aquesta Llei de Transitorietat, Boya va afegir que la CUP no només considera que cal explicar-la «simbòlicament», sinó que cal que «es tanquin els tràmits parlamentaris per tenir-la aprovada abans de començar la campanya electoral».\nA més es va mostrar crítica sobre el calendari que s'està portant a terme per tramitar i aprovar la Llei del Referèndum, que l'independentisme considera que ha de donar cobertura legal al referèndum de l'1 d'octubre. «No és el nostre calendari, ens agradaria fer les coses amb normalitat, amb una tramitació ordinària i donar opció de presentar esmenes».\nPreguntada sobre la possibilitat que la tramitació i aprovació de l'esmentada llei es produís mitjançant un decret llei del Govern, va admetre que «és una de les vies possibles», encara que la CUP prefereix que sigui el Parlament qui l'aprovi. «Caldrà veure quina és la repressió de l'Estat sobre aquest Parlament. No ens tanquem a cap via que pugui garantir que l'1-O s'acabi votant. És una de les vies possibles, però apostem per la via parlamentària per fer-ho amb normalitat», va sentenciar.


Maridatge d’arquitectura, vi i paisatge – L'Informatiu\nLa relació entre l’arquitectura i el vi (avui tan en auge) ja ve de lluny, de temps passats en els quals la traça arquitectònica i la màgia de la creació dels caldos anaven ben units. Així doncs, les obres del modernisme de l’Alt Penedès, els castells de França, els famosos chateaux de l’Edat Mitjana o les mesquites d’influència àrab, són clars exemples d’aquesta relació entre l’arquitectura i l’art de fer vi.\nL’arquitectura del vi ha canviat molt en els darrers vint anys. Amb el creixent interès per l’explotació turística de la producció vitivinícola, les bodegues han passat de ser un contenidor i receptor dels processos del vi, a ser un centre de gran activitat cultural, abandonant la seva imatge industrial per a transformar-se en edificis exaltadors dels sentits i fins i tot, de l’espectacle.\nCartoixa d’Escaladei, edificació origen de la comarca del Priorat. Bodegues Adernats, a Nulles.\nLes catedrals modernistes de maó manual donen pas a construccions ben actuals, en formigó i vidre, emplaçades en punts estratègics dels paisatges vinícoles. Aquestes noves màquines d’elaboració del vi són avui més complexes, tot i que les seves dimensions poden ser notablement menors (sembla ser que s’han reduït cinc vegades en la seva dimensió volumètrica): La seva implantació en el paisatge és ara més estudiada i cerca actuar, sovint, com a icona de marca.\nUn exemple de nova implantació de bodegues serien, per exemple, les Bodegues Ferrer-Bobet al Priorat (Porrera), que es situen a la falda dels turons terrassats de Porrera, sense espais horitzontals i en pendent. Una edificació ingràvida, en pendent, sense agredir la topografia i situant-se artificialment, sense arrelar-se en l’escalonament de les terrasses naturals. L’artifici contrastant amb la natura. Un contrast tan marcat que no hi ha interacció, arquitectura sense arrels. Un objecte que reposa en el paisatge.\nBodegues Ferrer-Bobet a Porrera. La bodega funciona com un vaixell encaixat entre les vinyes, sempre amb respecte i admiració per la terra que els acull.\nCremosphere, 1960. Los Ángeles, icona de l’arquitectura moderna\nLa bellesa d’un vi a través del cristall d’una copa manté relació amb el procés d’una obra arquitectònica. Els elements de la vinya mantenen certa similitud a les d’un edifici. Pilars, cobertes, forjats, fonaments, murs de càrrega com a tanins arquitectònics que van conformant un espai a descobrir, una enorme finestra que mira al cel. Com a la vinya, el tronc, els braços, el dit polze, les fulles i la fruita, que durant la nit entenen que la lluna és l’eix de la seva existència.\nManuel Castillo, Filòleg i sommelier, delegat de zona a Grupo Bodegas Palacio 1894\nMaridathge essencial. Paisatges en silenci\nLa mar a glops, la terra a passes.\nles imatges de la vall abocada, veremada\na peu, i la riera que en surt,\ni el rost de vinya amb la copa /\nque costa de saber què n’hem de dir /\nper a no repetir-nos /\nPapers de Vi. Experiència sensorial a\nl’entorn del món del vi i del seu paisatge.\nLa construcció d’una bodega i la formació del vi estan lligades a una experiència amb la terra. Cal que l’arquitectura emfatitzi l’explosió dels sentits i percepcions que provoca el vi, o almenys, que no les eclipsi.\nSoterrar-se permet aconseguir de manera natural les condicions idònies per a l’elaboració i la criança del vi. Soterrar ajuda també a apropar-se a l’experiència arquitectònica de les bodegues tradicionals: espais foscos, serens, marcats per les textures de les parets.\nPodríem dir que el paisatge i la producció del vi són els generadors de les formes, els materials, colors, textures de l’edifici. Edificis que, sigui soterrant-se, sigui emprant materials locals, encaixen i es fusionen en el territori que els acull: el lloc i les seves lleis són prioritaris.\nExemples d’aquesta tipologia de bodegues trobem, per exemple, les bodegues Dominus (Napa Valley, Califòrnia), dels arquitectes Herzog&DeMeuron el 1997. L’encàrrec dels promotors incloïa la premissa següent: L’important són les vinyes, no la bodega. La resposta fou un edifici invisible i mimètic amb el seu entorn. Sorprenentment, des de molts punts de vista, la seva pell de gabions es dissol entre les pedres del paisatge que l’envolten.\nUn altre exemple en aquesta línia són les bodegues Bell-Lloc (Palamós, Girona), realitzat per l’estudi RCR Arquitectes l’any 2008. El projecte cerca clarament una complicitat molt íntima amb el paisatge. Van voler minimitzar el seu gest en el paisatge fins al punt d’enterrar-lo en el camí que uneix els dos edificis de la vall on s’ubica. L’ús predominant de la pedra local i l’acer corten contribueixen al subtil camuflatge d’aquest accés a les bodegues gironines. Els autors van teixir l’edifici prenent com a base un únic element repetitiu i adaptat al territori: Les planxes d’acer alineades, absorbint la llum del lloc i filtrant la seva claredat entre els intersticis que les separen. Una arquitectura que reivindica el paisatge i també la vivència, l’exaltació dels sentits: els murs i el tacte, la vista i la llum, el vi i el paladar, la natura i l’oïda, el gust i el buit.\nEl projecte del Celler de les Aus de les Bodegues d’Alta Alella és obra de Soldevilasss Arquitectes i, encaixant també en la tipologia de bodegues que treballen vins naturals i el projecten amb criteris igualment sostenibles, destaca, sobretot, per la cura i el respecte pel paisatge en que es situa.\nVistes des del celler de les Aus\nL’objecte principal era la construcció d’un centre d’enoturisme, d’acollida i de tast i venda de vins. Un edifici integrat en un paisatge privilegiat, envoltat de vinyes i amb vistes sobre el mar Mediterrani. L’edifici es situa sobre un antic safareig agrari i, aprofitant un mur contigu existent, es recolza una coberta sobre un gran deck de fusta. Una coberta verda a la part central i pèrgola amb parra als extrems, obtenint diversos graus d’ombres, diferenciant diferents espais. La proposta s’integra i recull perfectament l’essència del paisatge on es situa.\nEl Niu de les Aus és un equipament destinat a laboratori i producció de vins ecològics, situat en un paisatge típic del Maresme, entre el mar i la serralada litoral. La implantació sense petjada ecològica i la utilització de materials agrícoles i elements del paisatge minimitzen l’impacte visual i l’integren al paisatge. Les malles que restauren el perfil de la muntanya, qualifiquen un espai d’ombra que aixopluga uns contenidors marítims i protegeix del sol un espai de treball. Tots els elements constructius utilitzats són reversibles i traslladables. En poques setmanes es pot tornar la parcel·la al seu estat original.\nAlfons Soldevila Riera, Arquitecte\nArtefactes narratius del vi\nThe Big Duck és una de les construccions més icòniques dins la teoria de l’arquitectura de com un edifici, a partir de la seva forma, és capaç d’informar del seu significat.\nEl món del vi està ple d’artefactes que estan molt presents en l’imaginari col·lectiu. Aquest fet esdevé sovint una temptadora font inspiradora d’arquitectures amb un caràcter narratiu més o menys literal. Algunes d’aquestes arquitectures del vi ens recorden inevitablement a “l’ànec” de Robert Venturi.\nUn exemple d’aquesta tipologia venturiana seria el projecte de Philippe Mazieres per a la bodega Viña Real (Laguàrdia, Àlaba, 2004). L’element protagonista és una barrica de 56 metres de diàmetre i 16 metres d’alçada, que conté la sala de fermentació.\nTambé de la mateixa família és el projecte de l’hotel vitivinícola de luxe The Yeatman Oporto, inaugural el setembre de 2010. Una mena de parc temàtic del món del vi: llits en forma de barriques, una piscina en forma de decantador, el suro més gran del món, i tota una sèrie de detalls inspirats en la iconografia del vi.\nUn exemple potser més subtil seria el de les bodegues López de Heredia (Haro, La Rioja, 2006), on Zaha Hadid projectà el pavelló de recepció. Localment és conegut com a La Frasca, per la forma d’ampolla o decantador deformat en el seu alçat frontal. Una nova postal per a la localitat de Haro.\nUn cas molt més proper i molt evident d’aquest tret venturià seria les bodegues del Mas Tinell al Penedès.\nLa idea és la d’interaccionar amb l’entorn de les vinyes, col·locant un edifici amb la forma que s’apilen les ampolles durant la fermentació en rima (segona fermentació). Tot i l’aparença evident i, en certa manera, espectacle també, del projecte de l’estudi GCA, Mas Tinell es compromet amb la sostenibilitat, essent una arquitectura amb ventilació creuada, filtració solar , sistema de recollida pluvial, caldera de biomassa com a dotació energètica, il·luminació amb leds, etc.\nVistes diverses de les bodegues de Mas Tinell\nBodegues-show. Arquitectura superstar\nD’arquitectura-show anem plens en les darreres dècades. Les bodegues no se n’han lliurat d’aquest model.\nFormes que provenen d’un procés creatiu autònom, directament de la mà del seu autor, del seu promotor. Entren en joc la petjada irreversible dels starchitects per a la creació d’edificis que seran notícia, reclam i, com no, atraccions turístiques de primer ordre.\nUn poble que no beu vi té un greu problema d’indentitat. Manuel Vázquez Montalbán\nUn cas que ve al cap immediatament és el de les bodegues Marqués de Riscal (Elciego, Àlaba) de Frank Gehry. La idea inicial fou que el projecte cobrís només la bodega existent, de 1858). Poc a poc, anar prenent més cos i, considerant altres equipaments complementaris (hotel de luxe, sala de tast, restaurant d’un xef distingit, spa de vinoteràpia, sala de reunions, botigues…) va esdevenir l’organisme que és a l’actualitat.\nEl resultat fou aquest edifici escultòric de quatre plantes que s’assumeix com a absolut protagonista del paisatge que l’envolta i es posiciona com a nova atracció turística. El projecte que marcà l’inici de tota una sèrie de bodegues d’autor instal·lades a la Rioja on es combinen la producció, tast i venda del vi que produeixen, tot ubicat en un complex proper a la vinya, és el cas de les bodegues Ysios, de l’arquitecte Santiago Calatrava, l’any 2001 (Laguardia, Àlaba).\nEl grup de Bodegas y bebidas Ysios volien un edifici icònic, que atragués l’atenció i inclogués el programa de manera precisa. Es tracta d’una mena d’escultura autònoma que crea continuïtat espacial entre l’interior i l’exterior i on la coberta d’alumini és l’element fonamental de la concepció del projecte, dibuixant el seu perfil contra la serra de Cantàbria. Podríem afegir molts exemples més a la llista de les arquitectures espectacle (Foster, Rogers, etc.), però ho deixarem aquí per indagar en altres tipologies.\nVistes generals i interior de les bodegues marqués de Riscal, a Elciego.\nArtificis d’altres mons\nTambé hi ha tota un tipologia de bodegues que recreen altres mons, res a veure amb el vi, el paisatge on es troben… altres realitats i estètiques artificioses. La Darioush Winery, a Napa Valley, Califòrnia n’és un exemple. Es tracta d’una mena de palau d’inspiració persa, construït el 1997. Tot un homenatge a Persèpolis, la capital cerimonial de l’imperi Aquemènida (s. III-V, aC), de l’Iran. Pèrsia a Napa. Un veritable colós presidit per setze columnes amb capitells que recreen la doble figura de braus (aquest detall és una còpia de les columnes del palau de Darioush el Gran).\nBodegues Darioush, a Napa Valley, Califòrnia. Obra dels arquitectes iranís Ardeshir i Roshan Nozari\nLes bodegues Chateau-Rothschild (Pauillac), projectades pel Taller d’Arquitectura Bofill el 1988 són una mena de cripta octogonal sostinguda per columnes i il·luminada per un lluernari central que emergeix entre las vinyes. Tot i poder-se tractar des del punt de vista de la inserció en el paisatge, considerava més oportú mirar-la des del punt de vista de la seva estètica més artificiosa i decorativa, tret que es distancia de la seva raó de ser, que és l’elaboració del vi i els seus aspectes funcionals. Un octògon inscrit en una quadrat de 50 metres de costat permet definir dos espais: una sala hipòstila i una arquitectura de murs de formigó per a l’exterior. La tecnologia aplicada al formigó prefabricat es va portar a un nivell de perfecció tal que s’aconseguí un material corresponent a espais d’especial delicadesa i perfecció.\nEcoconstrucció i vins ecològics\nCom a exemples d’aquest grup, bodegues que aposten pel retrobament amb la terra, ja sigui amb l’elaboració dels vins, ja sigui en els criteris de bioconstrucció de les seves bodegues, trobem: les bodegues del Mas Martinet (Priorat) eren un celler dels anys vuitanta que havia quedat desfasat (vegeu L’informatiu núm. 78 any 2014). Es van dur a terme tres intervencions: una, de millora de l’aïllament i la inèrcia tèrmica de l’edifici existent. Amb aquest objectiu, es va realitzar un mur de tàpia de terra a les façanes exteriors orientades a sud i a oest, i una coberta ventilada que mitjançant una estructura de cables, suporta un bruc natural. En segon lloc, es van executar les obres de la bodega soterrada o reposaran els vins. La darrera intervenció consistí en implementar els equips necessaris per abastir energèticament la bodega amb energies renovables. Les bodegues Martinet són tota una referència no només pels seus vins i la seva manera de treballar, sinó també per la seva aposta decidida i valenta vers la bioconstrucció.\nDiversos aspectes de les bodegues del Mas Martinet\nEn els tres projectes que portem executats fins ara al Priorat, un de millora i rehabilitació i dos de nova execució hem intentat ser conseqüents amb els nostres principis, utilitzant materials naturals i de l’entorn i sistemes constructius tradicionals i de baix impacte medi ambiental.\nPer nosaltres és molt important utilitzar materials que el mateix planeta terra ens facilita, evitant processos industrials d’elevada petjada ecològica i recuperar tècniques constructives utilitzades durant milers d’anys en qualsevol part del planeta amb l’aportació de la tecnologia i coneixements tècnics i d’estudi.\nMiquel Escobar, Arquitecte tècnic (www. bioarkiteco.com)\nLes bodegues Tandem (Navarra), són un altre exemple que aprofita les condicions naturals del terreny, la llum natural, i que, amb una arquitectura actual, però tranquil·la, resolen el programa funcional de la bodega. La nau de criança està en el cor de l’edifici, completament enterrada, manté les condicions naturals pels vins i permet també que es respiri una gran tranquil·litat i un silenci monacal. Com a curiositat, apuntar que gaudeix de llum natural gràcies a un finestral orientat al nord i a un pati.\nLa bodega Pago de Carroviejas (projecte d’ampliació) dóna protagonisme a allò que no es construeix: un espai en forma de patis, substraccions, buits que articulen tot l’edifici. Llums, ombres, il·luminacions indirectes. La proposta d’ampliació de les bodegues aposta per mantenir les antigues naus originals i les envolta amb noves edificacions. La situació en pendent permet que el cicle del vi es realitzi per gravetat: descàrrega del raïm a un nivell superior, fermentació en un nivell intermedi i criança i expedició a la cota inferior. Com a la majoria de casos, els edificis de visitants constitueixen la imatge exterior de la bodega.\nAixí doncs, el maridatge de l’arquitectura, el vi i el paisatge té moltes variants, molts aromes, arquitectures innovadores que s’integren, arquitectures tradicionals, vins ecològics, escenografies artificioses, paisatges intactes…, l’ideal seria poder innovar en arquitectura i enologia sense distorsionar el medi rural. Com? harmonitzant-se amb ell. Fent que l’arquitectura s’integri en el paisatge (que no vol dir que aquesta no tingui la seva presència), però sempre en harmonia amb el territori i sobretot, respecte.\nConvit núm. 220.917: “Entra dins de l’arquitectura del vi amb la mateixa curiositat que obres una ampolla de vi. I per molt que hagis entrat dins de molts cellers i que hagis tastat molt vins, si pots empelta una acció i l’altra amb el mateix desig de novetat. Saps que abans d’entrar dins de la cova i que el vi entri dins del teu cos, moltes altres llums t’enlluernaran: tradicions i novetats marcades per tots els batecs dels temps i dels llocs (oh les modes, oh les tendències, oh les actituds, oh els relats, oh…). Tot, ben segur, voldrà intensificar la teva set d’acció. I si pots, mentre ho fas amb tanta concentració, no oblidis que aquesta altra experiència del vi, dins i fora de l’espai com tantes altres experiències individuals i intransferibles, és fruït i és gràcies a un treball col·lectiu. Un treball fet de molts coneixements i de moltes mans que segueixen construint cellers i omplint ampolles arreu i pertot, feinejant des de la vinya fins a la copa. I tot, tot, perquè tu, que tens la sort de conèixer les potències del vi, recordis de nou que estem de pas/som trànsit. Tan de bo per dos mil anys més, com a mínim, la humanitat segueixi fent créixer l’espai del/pel vi, dins i fora dels cossos que encara han de néixer. Salut!”\nJordi Ribas Boldú, Treballador cultural, Responsable d’activitats de VINSEUM – Museu de les Cultures del Vi de Catalunya\nL’elaboració del vi es un costum, diguem-ne “tècnic”, que data de molt antic i que potser, igual com va passar amb la cervesa, el seu descobriment fos per accident. Al deixar unes fruites o gra que ha servit d’aliment i ha quedat en algun tipus de recipient amb aigua o els seus propis sucs, ha fermentat espontàniament i ha donat pas a un líquid alcohòlic per transformació dels sucres en alcohol.\nA mesura que anaven perfeccionant les tècniques d’elaboració del vi, es feren necessaris recipients més adequats, tant per contenir-lo durant el procés de fermentació, com per a la seva conservació, i evidentment es varen utilitzar els materials més comuns i més a l’abast.\nLa idea de fer un article comparant els materials que s’utilitzen per a la elaboració del vi i la seva conservació, i els materials utilitzats per al bastiment d’edificis es doncs ben simple i surt de manera espontània, ja que els materials són els que són, i els seu ús i destinació final pot ser pel vi o per a altres finalitats diferents.\nÉs evident que els edificis en els quals s’elaborava el vi en l’antiguitat, eren els mateixos edificis agrícoles en els quals es feien altres feines o s’emmagatzemaven altres productes del camp; ara en podem dir “cellers”. Hi ha imatges de l’antic Egipte i altres cultures ancestrals en les quals ja es veu la elaboració de vi, no cal dir que en l’antic testament ja surt i que era molt estès i comú el seu ús i consum a la Grècia i Roma clàssiques.\nNo és fins a final de segle XIX principi del XX en què es comencen a trobar grans edificis exclusius per elaborar vi. I a Catalunya, alguns del primers són cooperatives en les quals petits agricultors s’ajunten per construir-los. Quant als materials, i per donar un títol a l’article, amb referiré a Les quatre F.\nCom a exemple de edificis del vi, és a dir edificis dissenyats, pensats i construïts per fer i guardar vi, voldria mostrar i fer referència a un edifici en el qual el material predominant o més representatiu és la fusta, el fang, el formigó o el ferro. No ha estat gens fàcil de fer aquesta tria d’un edifici representatiu de cadascun dels materials, entre els molts existents a tot el món del vi. I amb el risc de deixar-ne algun que hom pot pensar que ho sigui més, els elegits són els que es mostren a continuació.\nFusta, fang, formigó i ferro\nAdega Casa da Torre, una bodega ubicada a Louro, Vila Nova de Famalicão (Portugal).\nLa fusta, possiblement la matèria primera utilitzada per l’home per fer “de tot”. Si ens centrem en la construcció d’edificis la trobem en les estructures de fusta cavalls i bigues, en les cobertes, en les façanes, en les divisions interiors, en les portes i en d’altres moltes aplicacions. A la Suïssa central al poble de Schwyz hi ha la casa Bethlemen que amb més de 700 anys es considera la casa més antiga de fusta d’Europa.\nQuant als recipients, bàsicament la trobem en botes i tines de fusta, com a grans construccions com els vaixells, sense deixar de banda portadores, barlons, cubelles i altres estris d’ús en els cellers. Dels quatre materials dels que parlem, la fusta és pràcticament l’únic que transmet característiques gustatives i olfactives al vi.\nEl fang o la ceràmica. Possiblement el primer material utilitzat per l’home per fer “de tot”. O havíem dit que era la fusta? El meu pare que era rajoler, tenia al seu despatx una rajola amb la inscripció:\nAclariré per als poc versats en les lectures bíbliques, que les Sagrades Escriptures diuen que Deu va fer l’home de fang (a la seva imatge i semblança) i que li va donar un alè de vida. Després, perquè no estigués sol, d’una costella va crear la dona, però aquesta ja es una altre història… Millor tornem al fang…\nEl fang el trobem en edificis pastats sense coure com ara les tobes, en parets de tapia, ceràmica cuita, totxos, teules, etc. I potser és en els cellers catalans modernistes com el de Pinell de Brai (l’anomenada Catedral del vi) on mostra una de les seves millors expressions.\nPinell de Brai. Destaca la gran imaginació a l’hora de disposar els diferents aparells d’obra vista. Cellers construïts amb materials simples com els totxos i maons, en algunes ocasions col·locats pels mateixos pagesos cooperativistes.\nEn àmfores, dolies, gerres i altres recipients de fang cru o cuit s’ha guardat el vi des d’abans de Crist, i en la figura dels cups caironats, lliguem la doble utilització com a material de recobriment en un recipient que forma part del mateix edifici.\nEl formigó. El formigó en massa es l’antecessor del formigó armat que avui utilitzem profusament, amb diferents formules, però partint de la base que el formigó es barreja de ciment i àrids. El ciment es conforma a partir de pedra de calç i argiles torrades i molturades. Tenim antecedents de formigó des de la més llunyana antiguitat, tant en edificacions públiques com privades.\nEl formigó en massa (sense armadures) per fer cups, és utilitzat des de fa molt temps, amb diferents tipus de recobriments interiors i, en moltes ocasions, formant part de la mateixa estructura de l’edifici. La bodega Nueva de Lopez Heredia 1904-1907 a Haro (La Rioja) va ser la primera d’Espanya construïda en formigó armat.\nAmb l’arribada del formigó armat es poden reduir els espessors i treballar en diferents tipus de recipients, amb formes tan característiques com els “ous” de formigó en els quals el vi fermenta de forma biodinàmica i en moviment.\nNueva Bodega Qumrán a Ribera del Duero, de Konkrit Blu Arquitectura: el formigó amb el vi (2007). Celler on el formigó es l’element dominant amb acabats vistos tant a l’exterior com a l’interior, combinat amb la fusta de les barriques i l’acer inoxidable dels dipòsits.\nEl ferro. El metall, com a material és el més modern, ja que necessita de tecnologia per a la seva elaboració. I el ferro sí que ha estat utilitzat com a element resistent que col·labora amb altres materials. Cal recordar que la majoria de gratacels de New York tenen estructura de ferro amb reblons (la soldadura apareix més tard).\nEn aquest cas, el ferro és com a genèric de “metalls utilitzats en els edificis”, ja sigui acer inoxidable, titani, coure, acer corten, llautó i altres aliatges en cobertes, elements resistents i altres complements i instal·lacions. Com a material en recipients per l’elaboració i conservació del vi, l’acer inoxidable pràcticament no té rival en tancs de fermentació.\nBodegas Irius a Barbastre (Osca). Arquitectes J. Marino Pascual y Asociados (2008). Celler en el qual l’estructura superior ha estat realitzada amb perfils laminats d’acer soldats, i la pell de les cobertes amb acer inoxidable 316 L.\nConjuntar enologia i arquitectura\nÉs evident que hi ha molts altres cellers, bodegues i edificis del vi, amb interès arquitectònic i que estan construïts amb aquests i d’altres materials, però com a aparellador i aficionat al vi, quan viatjo intento visitar cellers en els quals el bon vi estigui en un bon edifici, i que conjuntin les dues coses: enologia i arquitectura. Normalment a les empreses que tenen cura de la qualitat dels seus vins, els agrada tenir-los en edificis ben cuidats i que responguin a la imatge que vol transmetre l’empresa.\nTot i que la qualitat del vi no va necessàriament lligada a l’arquitectura del celler, els cellers que més cuiden la seva imatge exterior són els que tenen més cura del seu producte. Un edifici ben dissenyat, ben construït i ben mantingut, ajuda a difondre una bona imatge de marca, i és per això que els aparelladors, arquitectes tècnics i enginyers d’edificació podem fer molt pel món del vi des de la construcció i el manteniment dels edificis del vi.\nSebastià Jané és arquitecte tècnic i enginyer d’edificació. És membre de l’Acadèmia Tastavins del Penedès, vocal de la Junta de Govern del CAATEEB i delegat de l’Alt Penedès-Garraf. Més articles\nEtiquetes: arquitectura, Caateeb, celler, Celler de les Aus, construcció, Ecoconstrucció, enoturisme, maridatge, sostenibilitat, The Big Duck, vi, vinyes\nSistema de drenatges urbans sostenible a Viladecans


Oleander Bio | Farina ametlla proteïna 300g\nUna Farina d’ametlla parcialment desgreixada obtinguda per premsa, procediment totalment mecànic. Al extreure la grassa s’obté una farina molt rica en proteïna (46g)i en fibra alimentaria (14g). Utilitzada per aportar proteina , fibra i minerals en rebosteria , batuts , begudes deportives , hamburgueses veganes,etc. Ideal per dietes vegetarianes, veganes o qualsevol que vulgui reforçar el contingut proteic.\nquantitat de Farina ametlla proteïna 300g\nSKU: 81028 Categories: Fruits secs ecològics, Farina ametlla proteïna\nConté ametlla.Pot contenir traces d’altres fruits secs i sèsam.


Nadal diu que la retribució es mantindrà en l'activitat reguladora de l'electricitat i el gas\nIsidre Fainé, Álvaro Nadal i Miquel Roca.\nEl ministre d'Energia, Turisme i Agenda Digital, Álvaro Nadal, ha assegurat que "la retribució es mantindrà" en l'activitat reguladora dels sectors del gas i l'elèctric.\nAixí Nadal ha avançat que el que es preveu que sigui modificat és la base dels actius sobre la qual aquesta es calcula.\n"Sempre es mantindrà -la retribució-. El que estem parlant és si està ben calculada la base d'actius. Si aquells actius sobre els quals es fa la retribució està ben calculada tant en electricitat com en gas", ha explicat el ministre en declaracions als mitjans prèvies a la conferència 'Estratègia per a un model sostenible' a Barcelona.\nNadal ha detallat que la proposta de l'Executiu "tothom l'ha vist bé" en una primera aproximació i que s'està treballant perquè aquests canvis entrin en el saldo d'aquest any.\nEl ministre també ha subratllat que encara no està definit quin instrument parlamentari s'acabarà utilitzant i ha indicat que ell preferiria que fos una esmena al Senat, per a la qual ja s'està parlant amb els altres grups.\nCONNIVÈNCIA AMB EL SECTOR\n"Els grups parlamentaris moltes vegades critiquen al Govern que està en massa connivència amb el sector. Cosa que no és així. Ara s'haurà de demostrar la seva participació en modificacions que són molt tècniques", ha defensat.\nAquestes modificacions s'emmarcarien dins dels esforços del Govern per reduir costos regulats d'electricitat i gas i, en aquest sentit, l'Executiu va mantenir congelats els peatges d'electricitat i gas per al 2018.


El científic davant els mitjans de comunicació - Pròxima edició: Madrid, 17 i 18 de novembre de 2021 | Fundació Dr. Antonio Esteve\nLa Fundació Dr. Antoni Esteve, l’Institut RTVE, Indagando TV i el CSIC posen en marxa els pròxims 17 i 18 de novembre de 2021 la dissetena edició del curs El científic davant els mitjans de comunicació, una iniciativa dirigida a científics amb interès per conèixer les claus del llenguatge periodístic. El curs permet apropar-se a la dinàmica de treball d’una redacció i conèixer les claus del seu funcionament, des del ritme fins als components tècnics, passant pel tipus d’intervencions que es poden realitzar i la forma de preparar-les. Eines que poden ajudar el personal científic a dominar la situació i a establir amb el periodista una relació de col•laboració en la tasca divulgadora.\nPer això, el curs comptarà amb les instal•lacions que l’Institut RTVE destina a Madrid a la formació audiovisual dels professionals de la radiotelevisió pública. Durant dues jornades, els alumnes prendran contacte amb un plató de televisió i un estudi de ràdio per a saber com es fa servir la informació en un mitjà audiovisual. A més dels exercicis pràctics en ràdio i televisió, el curs també explora altres àmbits com la comunicació corporativa (indispensable avui en dia a qualsevol institució científica), el reportatge i la divulgació per internet.\nSet professionals en actiu, tant de RTVE com d’altres mitjans, s’encarregaran de mostrar al col•lectiu científic les claus de la seva feina com a periodistes. Graziella Almendral, directora del canal de divulgació científica Indagando TV, plantejarà les bases de la noticia a televisió, mentre que Miguel Ángel Martín, director del Instituto RTVE a Barcelona, tractarà sobre la importància del llenguatge a les entrevistes de televisío. Per la seva banda, Pablo Batista, de la Cadena SER, se centrarà en les peculiaritats del llenguatge radiofònic.\nLa comunicació corporativa anirà a càrrec de Marc de Semir, des de 2001 i durant més de deu anys director de comunicació i relacions internacionals del grup Hospital Clínic de Barcelona, mentre que la comunicació social des de les institucions públiques estarà en mans de Jaime Pérez del Val, de Cultura Científica del CSIC. Per la seva banda, Ana Montserrat Rosell, directora del programa de divulgació tres14 de La 2, aportarà la seva experiència en el gènere documental y del reportatge. Per últim, la coordinadora de l’Agència SINC, Pampa García, s’ocuparà dels continguts científics a internet i mitjans interactius.


Escrit per Julia López Tremols. Món Comunicació / La Independent\tdimecres, 21 de juny de 2017 15:42\nFlor Andino és equatoriana i viu a Barcelona. És la presidenta de CICTAEC, la Cambra de Comerç i Turisme d'Equador i organitza una festa Multicultural d'Integració el 22 de juliol al Fòrum de les Cultures.\nAixí explica Andino com va posar en marxa el somni que tenia: “Fa 5 anys se'm va ficar en el cap que havíem d'engegar un esdeveniment festiu que, d'una banda, pogués demostrar la integració i l'aportació de la nostra immigració - l'equatoriana- que és la majoritària a Catalunya, i donar a conèixer la nostra cultura. I per un altre, poder combinar-la d'alguna manera amb cultura tradicional catalana, que ja havíem començat a estimar. Volíem demostrar que coneixíem el nostre entorn, i per això, van dissenyar un recorregut per la ciutat en el que hi participaven persones de totes les edats. Per continuar en la prova, en determinats punts havien de respondre a preguntes sobre la ciutat i sobre Catalunya”. A aquest primer esdeveniment el vam anomenar “Ral·li de la Integració”, i ha seguit celebrant-se cada any en un estiuenc dia de juliol. En aquesta ocasió, el V Ral·li Multiculutural Internacional" serà el 22 de juliol al Fòrum de les Cultures, des de les 10 del matí a les 10 de la nit.\nL'esdeveniment ha anat creixent en nombre d'associacions col·laboradores i augmentant en participants, convertint-se en l'esdeveniment multicultural més multitudinari. En aquesta edició volem arribar als 30.000 assistents. Al matí s'ofereixen activitats familiars, proves de competició i durant tot el dia actuacions musicals en dos escenaris diferents. Hi ha de tot: dansa, teatre, cercaviles, batucades, castellers i animacions diverses a l'aire lliure i sobretot una oferta gastronòmica dels més diversos països.\nLes dones som expertes a organitzar coses\nI com en les últimes edicions, Andino ha conformat un equip de majoria dones migrades implicades en l'activisme social i cultural del seu entorn, que dóna molta importància a programar espectacles i danses en les quals elles són les protagonistes. Malgrat que el programa encara no està tancat - i sobretot per atreure també a un públic juvenil - subratlla la participació de grups de música molt populars en l'entorn llatinoamericà, com Andy & Lucas, el grup DMANÁ, Dante, a qui anomenen el "Nino Bravo" de Colòmbia… Ells aniran actuant a la tarda compartint protagonisme amb cantants tan conegudes als seus països com Elina, Vivi Hidalgo (Equador), Baishali (Índia) o Yalda (Iran), junt a grups arrelats a la ciutat, com el grup de flamenc jove liderat per Silvia Mena, o la Rumba Catalana de la popular Mina i el seu grup. Mireu "Artistes Invitats".\nA la presidenta de CICTAEC li agrada subratllar que aquest esdeveniment sempre ha volgut ser lúdic i solidari. I en aquesta ocasió volen ajudar al poble veneçolà. Tot i que l'entrada només costa 7 euros, s'espera tenir beneficis, que es destinaran a Veneçuela, a través de l'associació LEAN, que els envia contínuament medicaments i productes bàsics de consum. “Em sento molt propera -ens explica- als meus compatriotes veneçolans que ho estan passant molt malament per la situació actual del seu país. Quan vaig sortir d'Equador vaig viure uns anys a Caracas i em vaig formar com a professional, és com la meva segona pàtria i allí vaig crear una família”.\nAndino va néixer al barri central de Guayaquil. Quan tenia 11 anys el seu pare va morir i va haver de treballar per ajudar a mantenir a la seva família nombrosa. La seva primera feina va ser en una perruqueria on ajudava a la neteja, però el seu desig de superació l'animà a estudiar mentre treballava com a recepcionista en un taller automotor. Allí va estar-hi 3 anys fins que va decidir anar-se'n a Veneçuela a buscar un nou futur. Se'n va anar a viure amb la seva tia que residia allí, i és llavors quan converteix a aquest país en la seva segona pàtria, ja que la Veneçuela puixant li obre oportunitats de progressar. A més, allí va conèixer el seu marit amb el qual té 4 fills, “Em vaig convertir en una emprenedora multifacetica. Vaig ser comerciant, empresària i mare". Com a empresària viatjava a diferents països per temes comercials i va aprendre a obrir la seva ment a tot el que fos nou. “Em vaig adonar que a la vida no hi ha res difícil si somies i ho lluites. No cal tenir por, i has de córrer riscos. Per a mi, ara el més important és el coneixement espiritual i els valors. No tot en la vida són diners, hi ha principis que valen més que qualsevulla cosa material. Abans de res, hi ha el respecte cap al proïsme i a la seva diferència”.\nA Catalunya convergeixen cultures molt diferents\nPosteriorment en un dels seus viatges de negocis, a la fi dels 90, va arribar a Barcelona, després d'un periple per Espanya. A la ciutat va invertir tots els seus estalvis per instal·lar-se i va haver de començar de nou, des de baix com gairebé tots els immigrants, però va tenir sort, “ja que la senyora que em va contractar era una dona d'origen suís molt amable i respectuosa, que em va ensenyar a mantenir l'ordre i la neteja d'una casa d'alt estanding”. Mesos després va començar a treballar com a comercial de segur i al final va fundar la seva pròpia empresa, una assessoria dedicada a serveis d'intermediació. Un treball que li ha permès viure amb altres col·lectius de emigrants que li han explicat la seva experiència, i ha pogut comprovar que amb tots passaven pel mateix: “Ens jutjaven abans pel nostre origen, que per la nostra vàlua i trajectòria”.\nPer a Andino la integració és molt important: “A Catalunya convergeixen una diversitat de cultures que encara es desenvolupen en guetos separats i no es comuniquen amb el seu entorn”. Segons ella, “no hi ha cosa més bufona que compartir i integrar-se”. Està demostrat que un país sense migracions ben acoblades pot ser un polvorí, i es podria evitar. “Aquesta és la meva lluita, compartir el nostre amb l'entorn en el qual vivim i aconseguir que les persones emigrades en coneguin la veritable cultura catalana i puguin conviure bé amb les altres formes de ser i diferents costums. Sumar sempre és bo”.\nCom a presidenta de CICTAEC, entitat organitzadora, li agradaria que la participació en aquest V Ral·li fos massiva, i aconseguir un rècord d'entrades, per demostrar que “som molts els que volem a Catalunya, i que estem integrats en el nostre entorn, personal i familiar”.\nPer aquesta raó, en aquesta edició, van decidir integrar en l'esdeveniment del 22 de juliol, a associacions de diversos països africans i asiàtics. “També tindrem representació del món islàmic, perquè ells com nosaltres volen mostrar la seva cultura i el seu pacifisme. Els nostres fills i filles parlen català i estimen la ciutat. També els que han vingut més recentment volen integrar-se i sortir de la seva marginació i aïllament. I sobretot, està és una de les formes que tenim d'agrair a aquest gran país que ens acull”.\nv ral·lie multicultural de lintegració a barcelona\nTenim 513 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 14369500


Plurilingüisme | La Institució Igualada\nL'anglès ha de ser una llengua amiga i present en la vida diària. Per això, a la Institució Igualada, hem deixat de veure l'anglès com una assignatura\nA la Institució Igualada tenim molt clar que l'aprenentatge d'idiomes és de gran importància per al present i el futur dels nostres alumnes. És per això que, al nostre centre educatiu, l'ensenyament de llengües estrangeres té una importància cabdal des de les primeres edats.\nEn aquesta línia, la nostra escola ofereix als alumnes de Secundària l'oportunitat d'iniciar-se en l'aprenentatge de l'alemany. Aquesta activitat extraescolar està integrada en el projecte de Plurilingüisme del centre.\nDes del Departament de Llengües estrangeres de la Institució Igualada, s'anima i prepara a l'alumnat per participar en aquestes proves reconegudes internacionalment. D'aquesta manera es promou i facilita que els alumnes i les alumnes acabin els seus estudis havent obtingut un títol Oficial d'Inglés.\nEls grans de Primària i els més petits de Secundària (6º EPRI i 1º ESO) tenen l'oportunitat de cursar un dels trimestres escolars a Irlanda convivint amb una família nativa mentre continuen els seus estudis en una escola de Dublín.\nDurant la seva estada, els alumnes tenen l'oportunitat de conèixer de primera mà els costums del país reforçant així la seva comprensió i expressió oral així com l'ús de la gramàtica. Un preceptor/a de la Institució Igualada realitza un seguiment dels seus avanços facilitant així l'aprenentatge i adaptació.\nLa introducció de l'anglès des de les primeres edats de manera progressiva facilita molt el seu aprenentatge i, per això des de la Institució Igualada, oferim l'oportunitat d'aprendre de forma lúdica i amable amb una àmplia varietat d'activitats.\nA la Institució Igualada som conscients que l'anglès té un paper fonamental en el procés d'aprenentatge i, per això, des de Llar d'Infants procurem que els nens i nenes creixin adaptant-se al vocabulari per facilitar la comprensió de la llengua estrangera mitjançant diferents projectes i rutines diàries.\nCadascuna de les unitats didàctiques es presenten amb diferents materials i es proposen activitats diverses mitjançant les quals els més petits de l'escola, posen en pràctica el que han après jugant, cantant, etc.\nTotes aquestes activitats es reforcen amb les RUTIINES DE CLASSE:\nCorner Routine: cada dia les professores donen la benvinguda als alumnes.\nThe Topic's Bag: canten i juguen amb objectes relacionats als coneixements treballats.\nMultimèdia Feature: escolten contes en anglès en la pissarra digital.\nPractising and Producing: repeteixen i interioritzen el vocabulari.\nAixí l'aprenentatge de l'anglès en l'etapa d'Infantil es desenvolupa en tres fases: PRESENTAR-PRACTICAR-PRODUIR\nContinuant amb la dinàmica d'ensenyament de la llengua estrangera que s'inicia en l'etapa d'Infantil, a Primària les iniciatives i projectes emmarcats dins de l'assignatura d'anglès tenen un paper principal.\nEls alumnes de 1r d'ESO estudien els nutrients al laboratori\nDins de l'assignatura de Biologia\nProjecte “A COLLIR OLIVES”\nProjecte que van iniciar els alumnes de 1r de Primària el curs passat i que han culminat aquest inici de curs.


Pension Nina Olimp Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGeorge Calinescu 34, Olimp, Olimp, Romania, 907005 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Pension Nina\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Olimp, Pension Nina és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nPension Nina ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de Zones públiques amb Wi-Fi, habitació familiar, aparcament de cotxes, restaurant, instal.lacions de barbacoa.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb sala d'estar, calefacció, aire condicionat, TV satèl•lit/cable, barnussos a cada habitació. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí, sala de jocs, parc infantil. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Olimp, faci de Pension Nina la vostra llar.


Esports - Actualitat - Pàgina 313 de 351 - Jávea.com | Xàbia.com\nJavi García i Fosco baixes al Club Esportiu Xàbia\nEls jugadors, Fosco i Javier García han deixat la disciplina del Club Esportiu Xàbia. Els dos jugadors van arribar a l'equip sent els dos fitxatges estrelles. El seu rendiment ha estat molt positiu, però les dues últimes derrotes dels matalassers han estat decisives. El Xàbia després de perdre davant el Cullera i el Carcaixent va perdre el tren de...\nAndrés Daza i Héctor Cruañes classificats per a la final autonòmica Sub 16\nEl cap de setmana es va jugar la final del Campionat Provincial Sub 16 a Ibi, on van participar 8 jugadors del Club d'Escacs Xàbia. El matí va transcórrer molt entretinguda i emocionant. Els participants van posar tot el seu interès per donar el millor de si mateixos en cada partida. Pel que fa a la participació xabienc, destacar a Andrés Daza...\nL'equip Veterans + 40 anys, del C. Tennis Xàbia campió de 2ª Divisió\nL'equip masculí de Veterans + 40 del Club de Tennis Xàbia es va proclamar campió de la 2ª divisió de la Comunitat Valenciana en vèncer a la final el Club de Tennis SCUDE de Nules (Castelló) per 5 victòries a 1. Al mes de gener, l'equip es va enfrontar en quarts de final al Club...\nEl CE Xàbia s'assegura la permanència a 1ª Categoria en vèncer al Voltors\nAquest cap de setmana passat també es van jugar les trobades corresponents a la 7ª ronda del Campionat per equips d'escacs en categoria Autonòmica i Provincial. La trobada de la 1ª Autonòmica entre el Club d'Escacs Xàbia i el Voltors, ha deparat una clara victòria dels xabiencs davant un dels equips de...\nDavid Ferrer va guanyar el torneig de Buenos Aires Wawrinka 6-4 / 3-6 / 6-1 /\nDavid Ferrer es va proclamar campió del torneig de Buenos Aires després de derrotar en tres sets a Stanislas Wawrinka a la final. Es tracta del segon títol de la temporada per al de Xàbia, el segon -i consecutiu- a Buenos Aires i el vintè de la seva carrera professional. El de Xàbia va donar el salt a...\nAgenda Esportiva dissabte 23 i diumenge 24\nAficionats a l'esport a Xàbia, un altre cap de setmana per poder gaudir amb el joc dels teus equips favorits. Consulta aquesta agenda et servirà per no perdre't detall de tot el que hi ha pel que fa a l'esport a la ciutat. DISSABTE 23 FUTBOL 10`00 CAMP MUNICIPAL CD. JAVEA B - VERGER ALEVÍ 11`15 CAMP...\nEl sènior del J. Xàbia Molí Blanc no aixeca el cap i va perdre a Onil (73-67)\nEl Joventut Xabia acaricia la victòria en el seu desplaçament a Onil en un partit que no es va decidir fins als instants finals amb opcions per a tots dos equips, però que va caure del costat del Onil per 73 A 67. Partit d'alternances en el marcador sense un clar dominador en el qual cap dels dos...\nQuart triomf consecutiu del Junior de l'J. Xàbia en guanyar a Catarroja (53-68)\nSegueix la ratxa de bon joc i resultats per al conjunt júnior masculí, entrenat per Óscar Majordom, que en aquesta ocasió va vèncer a la pista de Catarroja al conjunt de Berenguer Dalmau (53-68). Amb aquesta victòria, quarta consecutiva a l'inici de la 2ª volta de la competició, els del Joventut es consoliden a la...


“Hi ha qui quan passeja mira arbres, aparadors o veïns; jo miro les escombraries” Paco Muñoz (1967-2018) | Sostenible\nMíriam González Domínguez\nMíriam González Domínguez és tècnica especialitzada en prevenció i eficiència dels recursos a l'àrea d'economia dircular de l'Agència de Residus de Catalunya\n14/03/2022 - 12:30\nHi ha persones que poden veure un camí quan encara és fosc per tothom, i són capaces de moure terra i cel per seguir-lo. Són els pioners. En el camp del malbaratament alimentari, aquesta persona ha estat Paco Muñoz. Aquesta reflexió de Míriam González Domínguez retrata una persona compromesa i entusiasta que ens va despertar a la rellevància d’aquest problema socioambiental i va semblar consciència per posar-hi fre. Les llavors que va plantar encara floreixen.\n“Hi ha qui quan passeja mira arbres, aparadors o veïns; jo miro les escombraries” Paco Muñoz (1967-2018).\nVaig conèixer en Paco Muñoz un estiu mentre remenàvem els contenidors dels xiringuitos de la Barceloneta amb el seu equip i buscàvem fórmules per millorar-ne la recollida selectiva.\nAquesta observació –i quantificació i anàlisi- contínua de les deixalles sobre el terreny, el van portar a constatar, no només que la fracció orgànica és la més abundant de la brossa domèstica, sinó que sovint conté aliments que es podrien haver menjat.\n"Entusiasta i compromès, va destapar així el problema del malbaratament alimentari a casa nostra. I s’hi va implicar a tots els nivells, combinant l’expertesa i l’activisme i convertint-se en un referent nacional i internacional"\nEntusiasta i compromès, va destapar així el problema del malbaratament alimentari a casa nostra. I s’hi va implicar a tots els nivells, combinant l’expertesa i l’activisme i convertint-se en un referent nacional i internacional.\nProfessionalment, des de l’Oficina de medi ambient de la Universitat Autònoma de Barcelona on va treballar més de 22 anys, va posar les primeres xifres al malbaratament a Catalunya i va aprofundir en les causes i les solucions. En la seva vessant de divulgador, va realitzar una ingent tasca de conscienciació: ciutadana, empresarial i política. Durant molt de temps, no passava una setmana que no participés a la ràdio o a una xerrada o a un debat assenyalant aquesta xacra. També a TV3, on va denunciar el malbaratament d’aliments en el reportatge ‘Sobreviure a la nevera’.\nEl seu convenciment, capacitat de lideratge i tenacitat va encomanar la urgència d’actuar a moltes persones i organitzacions, que se sumaven a la causa. Destaca la cofundació de la Plataforma Aprofitem els Aliments (PAA), l’any 2014, que va aglutinar aquesta implicació social per una reducció efectiva del malbaratament i per l’aprofitament dels aliments.\nDe fet, moltes persones que treballem en aquest àmbit vam tenir contacte amb en Paco d’una manera o altra en els nostres inicis: realitzant estudis, seleccionant escombraries, participant en debats, discutint dades, cercant solucions... O compartint cuina i taula en els dinars d’aprofitament impulsats per la PAA per denunciar el problema i celebrar els aliments. Ell et deia: “Vine al dinar, així veus de primera mà com funciona”... i ja sorties d’allà encomanat i organitzant un dinar similar a prop de casa teva.\n"Aquests trets d’en Paco s’acosten a la seva forma d’entendre la vida i les lluites ambientals i socials i volen mostrar com la seva mirada crítica, coherència i treball en profunditat van posar el focus sobre el malbaratament alimentari a Catalunya"\nAquests trets d’en Paco s’acosten a la seva forma d’entendre la vida i les lluites ambientals i socials i volen mostrar com la seva mirada crítica, coherència i treball en profunditat van posar el focus sobre el malbaratament alimentari a Catalunya.\nLa seva tasca és com un grapat de llavors que, sembrades i ben abonades, seguiran donant fruit durant molts anys. En són dos exemples de gran impacte, la Llei 3/2020, de l’11 de març, de prevenció de les pèrdues i el malbaratament alimentari, iniciativa legislativa que en Paco va impulsar en els seus inicis. I també el Centre d’Aprofitament Alimentari-Foodback de Mercabarna, un projecte pioner que va proposar durant la diagnosi al gran mercat central de Catalunya i que ha entrat en funcionament aquest mes de febrer.\nMercabarna ha volgut homenatjar la seva tasca amb la creació dels Premis Paco Muñoz per la promoció i el reconeixement d’iniciatives en favor de la lluita contra el malbaratament alimentari i l’aprofitament d'aliments. I d’aquesta i moltes altres maneres, ell i el seu treball continuen presents en el nostre dia a dia.\nQueda camí per recórrer però l’aprofitament dels aliments i la prevenció del malbaratament alimentari des d’aquells inicis suma cada dia noves persones implicades i noves organitzacions en tota la cadena que posen en valor els aliments.\nMoltes gràcies Paco, per l’entusiasme, per les experiències compartides, per les llavors.\nDocumental: "Sobreviure a la nevera"\nAda Parellada: "Hem desproveït l’aliment de tot el seu valor, l’hem reduït al preu"\nAda Parellada va créixer a la cuina de "La Fonda Europa" i porta als gens l'estima pels aliments i la gastronomia. Ara, més enllà de la seva excel·lència com a cuinera i directora del Semproniana, Parellada és reconeguda per la seva implicació en l'aprofitament alimentari i el canvi cultural cap a la recuperació del valor dels aliments. En aquesta entrevista aprofundeix en les arrels socioculturals del malbaratament, com es viu al seu sector i quines són les estratègies que es poden posar en marxa per redreçar aquest problema socioambiental.\nGeorgina Cepas: "El Foodback, el nou centre d’aprofitament alimentari de Mercabarna, reduirà el malbaratament considerablement en els propers anys"\nGeorgina Cepas és enginyera química i postgraduada en Enginyeria Ambiental. Compta amb 19 any d’experiència en gestió mediambiental, la major part dels quals com a cap de Medi Ambient a Mercabarna, on hi treballa des del 2008. En aquesta entrevista ens explica les accions que ha dut a terme el mercat central de Barcelona, un dels més grans d’Europa, per aconseguir un millor aprofitament dels aliments i reduir el malbaratament al mínim, i ens desvela l'última iniciativa: El Foodback!


Tips per a triar mobles de magatzematge | ACTIU Home Office - Actiu\nTips per a triar mobles per a organitzar documents\nA pesar que a l'entorn de treball és cada vegada sigui més comú que tots els documents estiguin digitalitzats i s'emmagatzemin en el núvol, a vegades és imprescindible tenir aquesta documentació de manera física i a mà en tot moment. És per això que els mobles per a organitzar documents es converteixin en mobiliari clau.\nA l'hora de triar mobles per a organitzar documents, hauràs de tenir en compte que hi ha diferents models, des d'armaris a arxivadors, que es poden ajustar perfectament a les teves necessitats i espai.\n1. L'espai físic de treball\nLa primera dada que cal tenir en compte a l'hora de triar mobles per a organitzar documents és l'espai que tenim per a situar nous mobles per a l'emmagatzematge d'arxius físics.\nDesprés d'això, cal veure quin mobiliari per a organitzar documents s'adapta millor a elles i després saber distribuir-los de manera correcta per a aconseguir facilitar la dinàmica de treball i agilitar les tasques de cerca de papers. És recomanable que una vegada instal·lats tots els mobles d'arxiu, a l'habitació existeixi el suficient espai per a caminar sense obstacles i que aquesta doni una sensació de llibertat.\nSi hi ha una gran amplitud d'espai, pots optar per incorporar un armari arxivador de metall. Aquesta és una de les solucions més eficaces, ja que permet concentrar tots els documents en un mateix espai i tenir-los ben organitzats, a més de classificats segons correspongui. En general aquest model de moble porta calaixos i pany, en alguns casos, per a protegir encara més els documents desats.\nPer contra, si comptem amb un espai delimitat, els bucks o calaixeres d'oficina són una opció a tenir en compte. Aquests es poden situar en el lateral o sota la taula d'oficina, la qual cosa farà que no hagis de moure't del teu espai de treball per a buscar arxius, mantenint la concentració. Els bucks de melamina de ACTIU incorporen rodes, per la qual cosa podràs moure'ls a qualsevol racó de manera senzilla.\n2. El tipus de documentació\nA més de l'espai que disposem, un altre aspecte important a l'hora de definir el mobiliari per a organitzar arxius és la funció que exercirà. En el cas de voler emmagatzemar papers d'ús quotidià que volem tenir a mà, l'ideal és tenir una calaixera i situar-la el més a prop possible del nostre lloc de treball.\nPer contra, si no volem que els documents estiguin a la vista o són arxius que no es consulten sovint, pots optar per armaris i arxivadors de gran grandària. En el cas especial que es tracti de documentació sensible i important, és recomanable que tinguin pany perquè estiguin en un lloc segur.\nNo hem d'oblidar-nos de la part estètica a l'hora de triar mobles per a organitzar documents. Tant el material del mobiliari com la seva estètica poden aportar molt a la sala si es combinen encertadament. Per exemple, un armari de fusta és un element ideal per a una oficina clàssica i una calaixera de melamina pot aportar un look modern.\nTambé cal tenir en compte la resta de mobiliari que tenim a la sala com la taula o les cadires i triar opcions que tinguin una certa relació o comparteixin algunes característiques. De no ser així, el moble nou passarà a ser un article que generi un impacte negatiu, al no quedar ben combinat i canviar l'harmonia del lloc.


Menador Espai Cultural acull la presentació del projecte Orbits | | Notícies Dígitals\nMenador Espai Cultural acull la presentació del projecte Orbits\n07/11/2017 menador espai cultural, presetnacio, projecte orbits\nUn equip internacional d’investigació coordinat per la Universitat Autònoma de Barcelona va presentar el dia 2 de novembre de 2017 a Castelló de la Plana una investigació sobre els vincles personals entre aquest municipi i el de Targoviste (Romania).\nL’acte, dirigit per Enric Porcar, regidor de cultura i esports de l’ajuntament de Castelló de la Plana, que va destacar que el projecte forma també part de l’agermanament entre la seva ciutat i Targoviste, ciutats objecte d’estudi. A continuació va donar pas al cònsol romanès a Castelló, Dragos Tigau, que va expressar el seu desig que «aquest estudi serveixi per conèixer a la població romanesa una mica millor i pugui servir d’exemple a altres investigacions». Posteriorment, el catedràtic d’economia de la Universitat Jaume I, Francesc Xavier Molina-Morales, va destacar la col·laboració acadèmica amb el projecte perquè ha unificat sota el mateix marc d’estudi les migracions i els districtes industrials.\nDesprés de la introducció es va donar pas al vídeo documental, realitzat per Xavier Casanova i Carlos Pascual de CASMEDIA i slowphotos.es, amb motiu de l’agermanament de Targoviste i Castelló. Divertit i positiu, el vídeo repassa les històries de vida de romanesos per als que Castelló s’ha convertit en la seva llar. Els merescuts aplaudiments als creadors, van obrir el camí a la presentació del projecte Orbits a càrrec d’un dels investigadors principals del projecte, José Luis Molina. El professor Molina va contextualitzar la investigació dins de l’espai comú europeu, on la mobilitat i el treball han modificat les condicions de vida de milions de persones: 20 milions d’europeus vivint i treballant en un país diferent al del seu origen, “el que podem considerar un país en moviment “. Dins d’aquests variats tipus de migració, la mobilitat romanesa és un cas d’estudi excepcional, pel seu ràpid desenvolupament i gran volum.\nEspecíficament, la investigació vol entendre la complexitat d’aquest moviment de persones, com viuen aquestes noves vides, per què se senten a casa estant fora i com es sincronitzen les xarxes personals i les institucionals. En aquesta part del projecte, s’entrevistarà a 200 persones que hauran de nomenar familiars o amics de Dambovita (Romania) amb els que es relacionen, que seran contactades per l’equip d’investigació a Romania i viceversa. Per això, ha demanat la col·laboració, la participació i el suport de la comunitat romanesa a Castelló, destacant que la investigació «compleix amb els estàndards més alts, tots i totes les dades seran anònims». A l’explicació es va sumar el professor de la Universitat de Bucarest Marian Gabriel-Hancean, subratllant la importància de mapejar les xarxes socials de les persones en diversos països. De fet, el professor Hancean lidera l’equip a Romania, que entrevistarà els amics i familiars que siguin referits des de Castelló. En resum, el projecte utilitza una nova metodologia per mapejar i entendre com funcionen les relacions socials transnacionals.\n← Ximo Puig anuncia a Londres una ajuda de 100.000 euros en 2018 per a promocionar Castelló\nDel 9 al 10 de novembre se celebrarà la VI Jornada Nacional sobre Estudis Universitaris i el II Taller d’Innovació Educativa a l’UJI →