Taxi Project denuncia que Uber va deixar de pagar almenys 5,1 milions d'euros en concepte d'IVA el 2018 La República\nTaxi Project denuncia que Uber va deixar de pagar almenys 5,1 milions d’euros en concepte d’IVA el 2018\nACN Barcelona.-Taxi Project ha presentat aquest dimecres al matí una querella a la Fiscalia de Delictes Econòmics de l’Audiència Nacional contra Uber pels presumptes delictes contra la Hisenda Pública i […]\nACN Barcelona.-Taxi Project ha presentat aquest dimecres al matí una querella a la Fiscalia de Delictes Econòmics de l’Audiència Nacional contra Uber pels presumptes delictes contra la Hisenda Pública i per estafa documental. En la denúncia, l’associació de taxistes exposa l’entramat societari de la plataforma, a qui acusa de no abonar l’IVA d’almenys 5,1 milions d’euros de l’exercici del 2018, i com de cada trajecte la multinacional es quedaria amb un percentatge d’entre el 20% i el 30% de la carrera del client en concepte de ‘royalties’ per explotació de la propietat intel·lectual, una quantitat que s’enviaria directament sense tributar cap a Holanda i posteriorment a paradisos fiscals com l’estat de Delaware, Singapur o Bermuda.\nLa denúncia s’ha elaborat a partir d’un informe de la consultora Ekona que desgrana les presumptes pràctiques il·legals de la companyia. Segons l’informe, l'”objectiu principal del frau seria poder esqueixar el seus flux d’ingressos de la seva activitat integrada que suposa el servei de transport per poder justificar legalment la seva canalització cap a Delaware o altres paradisos fiscals sense tributar”. En aquest sentit, la plataforma deuria 5,1 milions d’euros a la hisenda pública espanyola corresponents a l’exercici del 2018 per les comissions en concepte de ‘royalties’ per explotació propietat intel·lectual que va cobrar a l’usuari –sense que aquest ho sabés- i que hauria enviat a Holanda sense tributar. Per Taxi Project, no es compleix cap de les dues condicions per les quals l’import d’aquestes suposades comissions hauria d’haver quedat exempt de l’IVA i descrites en la legislació holandesa: que existís un servei d’exportació i una transacció entre empresaris. A més, subratlla que l’activitat sobre el qual factura aquest import es desenvolupa a Espanya i no a Holanda.L’informe pericial recull que Uber considerava aquestes transferències com una exportació d’un servei no integrat en l’activitat del transport, tot i que la sentència del TJUE del 2017 exposava que la seva activitat sí transcorre en aquest àmbit. La plataforma va al·legar en el seu dia que era una empresa de prestació de “serveis de la societat de la informació”.Per calcular aquest import de l’IVA presumptament defraudat el 2018, l’informe pericial parteix de la base que Uber va facturar 255 milions d’euros a l’Estat. Taxi Project considera que la plataforma disposava de 5.000 conductors a l’Estat d’un total de 13.125 llicències VTC atorgades el 2018 i que cada un d’ells feia una mitjana de nou trajectes diaris, el que suposa al voltant 1,4 milions de viatges al mes i, per tant, uns 17 milions de trajectes anuals. L’import de mitjana de cada viatge estimen que és d’uns 15 euros -calculat fent una mitjana de 18.000 trajectes d’acord amb una investigació del mitjà ‘Business Insider’-.Dels 255 milions d’euros, 51 milions d’euros correspondrien a la comissió del 20% que Uber presumptament desviava cap a Holanda i que no pagava el tipus del 10% d’IVA a l’Estat, és a dir, 5,1 milions d’euros. Per reforçar les seves tesis, els taxistes recorren per una banda a les dades que Uber hauria aportat a l’Oferta Pública Inicial (OPI) quan va sortir a borsa per primer cop. En aquella documentació, constaria que l’empresa va fer 14 milions de viatges diaris computant tots es seus serveis arreu del món, el que “podria suposar prop de 5.000 milions de trajectes a l’any”, i estableixen la proporció d’aquests viatges a l’Estat.Per altra banda, es remeten a les dades del Ministeri d’Economia del setembre del 2018, quan es preparava el projecte de llei d’ordenació territorial i que constava que cada llicència VTC tenia un flux de caixa de 52.667 euros anuals, que multiplicat per les 5.000 llicències que treballen per Uber genera una facturació de 263 milions, dels quals un 20% de comissió són 52,6 milions. D’aquesta quantitat, el 10% en concepte d’IVA representarien 5,26 milions. Per l’advocat de Vosseler Luis Domingo, que ha denunciat “l’opacitat de la plataforma”, aquestes dades “encaixen perfectament amb les que s’han pogut anar esgarrapant”. En canvi, segons la denúncia, en el seus comptes Uber comptabilitza una facturació de 16,7 milions d’euros durant el 2018 a l’Estat. Els taxistes consideren que “suposant que hagés declarat un IVA del 10%” sobre aquesta quantitat, és a dir 1,61 milions d’euros, encara a la plataforma encara li quedarien 3,43 milions fins arribar als 5,1 MEUR.Per tot plegat, al denúncia demana que s’inspeccioni els comptes d'”almenys” el 2017 –quan va declarar uns ingressos de 2,9 milions d’euros- i el 2018 i les quantitats d’IVA que presumptament s’haurien de deixat de pagar així com les corresponents a l’impost de societats. Així mateix, consideren que Uber “s’hauria de considerar una única persona jurídica” davant el conglomerat de societats “constituït amb l’objectiu de defraudar la llei”.L’advocada de Vosseler Leyre López ha assegurat que són delictes que si la denúncia tira endavant poden comportar penes d’entre dos i sis anys per als responsables d’Uber. La companyia va començar la seva activitat a l’Estat el 2014, tot i que en el cas de Catalunya va deixar d’oferir els seus serveis el 2019 després del decret de la Generalitat que obligava a una precontractació de 15 minuts, entre d’altres. A més, segons l’advocada també es podrien haver de fer càrrec d’una multa d’entre el doble i sis vegades més a les quantitats defraudades i el retorn dels imports amb interessos. “Són fets molt greus que fan molt mal a la nostra societat”, ha dit. Pel que fa el coordinador i portaveu de Taxi Project, Tito Álvarez, s’ha mostrat convençut que aquesta denúncia pot tenir repercussió a nivell europeu perquè és un “entramat societari i d’enginyeria fiscal que estan aplicant a tot el món”. En aquest sentit, els ha acusat de cometre els mateixos delictes arreu d’Europa després de la sentència del TJUE. Segons ha afegit, aquesta investigació és la “primera fase” del projecte per denunciar les pràctiques de les plataformes tecnològiques com Uber i ha carregat contra d’altres com Glovo, de qui ha dit que ha pujat preus durant la pandèmia als establiments i ha baixat les tarifes als ‘riders’, o de les qui “especulen” amb el lloguer. “Són les mateixes persones, els mateixos fons voltor que estan darrera de tot”, ha dit Álvarez, que els ha titllat de “criminals tecnològics”.


DISFUNCIÓ ERÈCTIL impotència sexual, Sabadell, Terrassa, Sant cugat\nHome > Tractaments > Sexologia Clínica > Disfunció erèctil\n(trastorn de l’erecció en l’home)\nLa disfunció erèctil, és la dificultat o imposibilitat d’assolir o mantenir una erecció prou consistent per mantenir una relació sexual.\nTanmateix, cal tenir en compte que la disfunció erèctil pot aparèixer a qualsevol edat, en adolescents o joves que s’inicien en el món de la sexualitat, en homes que es troben al cim del seu vigor sexual, o en aquells d’edat més avançada.\nTipus de disfunció erèctil\nExisteixen diversos tipus de manifestació de la disfunció eréctil.\nSegons el context d’aparició, distingim:\nDisfunció erèctil general, quan la dificultat es presenta davant de qualsevol persona, situació o estimulació, és a dir de forma global\ndisfunció erèctil situacional, que té lloc quan l’home només aconsegueix tenir ereccions amb certes persones o en determinades situacions.\nTanmateix, es diferencia la disfunció erèctil total, de la parcial; en el primer dels casos, l’home presenta una falta d’erecció completa, i en el segon, es produeix una certa erecció, pero que no és suficient per poder portar a terme el coït; existeixen diversos graus d’erecció d’aquest tipus.\nPer últim, distingim la disfunció erèctil segons si les seves causes tenen un origen psicològic o orgànic, o si en canvi, és deguda a factors combinats.\nEs calcula que aquest trastorn afecta aproximadament al 7-10% dels homes, i la seva incidència augmenta amb l’edat, de manera que els homes que demanen tractament per aquest problema, acostumen a ser més grans que els que pateixen d’altres disfuncions.\nNo obstant això, la disfunció erèctil no és necessàriament una part inevitable en el procés de l’envelliment, tot i que, és possible que, com a resultat del procés d’envelliment els homes necessitin més temps per assolir una nova erecció després d’un orgasme.\nL’edat també pot afectar el temps necessari per excitar-se i per a l’erecció i l’ejaculació. Tots aquests canvis són considerats completament normals, i no determinen el final de la sexualitat, sinó que certes condicions associades a l’edat (malalties, medicaments’) poden alterar el mecanisme erèctil.\nCerts factors orgànics o físics, com les malalties d’origen vascular, lesions neurològiques (sobretot a la medula espinal), deficiències hormonals, lesions pròpiament en el penis o en els testicles, problemes a la uretra o a la pròstata, així com els efectes secundaris de certs medicaments o drogues, poden causar disfunció erèctil.\nEspecíficament, algunes de les malalties que poden desencadenar una disfunció erèctil són:\nLesions en els òrgans sexuals.\nProblemes a la uretra o amb la pròstata (alguns tipus de cirurgia de la pròstata o de la bufeta poden lesionar nervis i artèries prop del penis, causant disfunció erèctil).\nTambé molts fàrmacs, d’ús relativament freqüent, poden produir disfunció erèctil com a efecte secundari.\nEntre les causes psicològiques, destaquem:\nProblemes en relació amb la parella sexual,\nConflictes de relació de parella\nSituacions estressants vitals\nEn la majoria de casos que es presenta un problema de disfunció erèctil, se sol presentar una alteració emocional.\nAquestes alteracions psicològiques poden ser: sentiments de frustració, pèrdua d’autoestima, por a fracassar en els intents següents, por a comunicar el seu problema, ansietat davant l’acte sexual i en alguns casos pèrdua de desig sexual i evitació de la relació sexual.\nTot i que la majoria d’homes que pateixen de disfunció erèctil pensa que és causada per factors orgànics, els aspectes psicològics lligats a l’ansietat, la depressió i a la relació amb l’amant, exerceixen un paper important.\nEl tractament necessari en els casos de disfunció erèctil depen del tipus de causa que ha desencadenat l’alteració. Així, després de realitzar el diagnòstic i conèixer el principal factor causant, la intervenció serà psicològica, sexòlogica urològica.\nEn tots els casos, es poden aplicar mesures que puguin disminuir certs hàbits de risc: deixar de fumar, reduir el consum d’alcohol, establir dietes alimentàries per corregir alteracions del metabolisme (perdre pes), augmentar l’activitat física, o cambiar una medicació que s’està prenent.\nTot i que, en algunes malalties aquestes medicacions són imprescindibles, generalment poden ser substituidas per d’altres amb menys efectes secundaris sobre l’erecció.


EDICIÓ NÚMERO 422 DEMÉSENLLÀ (Del 22 d’octubre a l’1 de novembre de 2015)\nJa hi tornem a ser, una setmana més, amb tot un ventall de músiques formidables per compartir amb vosaltres i intentar delectar-vos durant dues hores. Comencem el viatge d’aquesta setmana amb la presentació d’”Amonafi”, el nou i flamant treball discogràfic de Daby Touré, compositor i cantant nascut a Mauritània i instal·lat des de fa molts anys a França. Seguim endavant amb una successió de fantàstiques músiques d’arreu del món recentment editades, com ara “Ave del cielo”, obra de la compositora, cantant i multinstrumentista argentina Soema Montenegro; o el disc “The Lagos music salon” amb el soul i el jazz de la nordamericana Somi, àlbum que la cantant d’Illinois va parir després d’un any i mig d’estada a la ciutat nigeriana; o “Live in Athens 1987”, edició en directe del concert a la capital grega d’un aleshores jove Youssou N’Dour, on el senegalès comptava amb la banda Super Etoile de Dakar; o, per últim, “Operette”, un singular treball que des de Marsella porten Moussu T e Lei\nAvança la 13a temporada del programa i ens endinsem sense remei en un temps cada cop més fred i rúfol... però no hi fa res, igual que a l’estiu ens refresquen, les músiques Demésenllà ens escalfen a la tardor. Avui tenim una nova sessió de sons d’arreu amb el denominador comú de la qualitat i la passió amb què els seus autors i autores els creen i interpreten. Comencem el viatge a Salamanca de la mà d’una magnifica formació, Folk On Crest, de la que presentem el seu darrer treball, “Lonxe”, del que ens explica coses Sergio Grande, amo de les gaites i les flautes de la banda. Tot seguit comentem la 1a llista de la Transglobal World Music Chart, amb els 20 millors àlbums del mes d’octubre, tot plegat amanit amb música de Bassekou Kouyaté & Ngoni Ba (Mali), Canzoniere Grecanico Salentino (Itàlia), Monsieur Doumani (Xipre), Novalima (Perú) i Kelly Thoma (Grècia). Després tornem al gènere de l’entrevista per obtenir informació de primera mà, la de Julián Olivares, del cosmopolita g


Diades de Festa Major | Castellers de Sant Adrià de Besòs\nCastellers de Sant Adrià de Besòs\nDiades de Festa Major\np4, 4d6, 3d6, id3d6a, p4 (Diada) i p4, 3d6a, 3d6, 4d6, 2p4sim (Festa Barri del Besòs)\nDesprés d’unes merescudes vacances, els Passadors tornem a enfaixar-nos i sortir a plaça per fer allò que més ens agrada, castells! I ho fem per partida doble, per la Diada i per les festes del barri del Besòs, ambdues més o menys emmarcades en la Festa Major de Sant Adrià.\nCom cada any, acudim puntualment als actes de celebració de la Diada al nostre poble però en aquesta ocasió ho fem amb suspens, provocat per les condicions climàtiques. La pluja primer i el fort vent després, amenacen amb la suspensió de l’actuació castellera. Afortunadament el Sol guanya la partida i les gralles comencen a sonar.\nMalgrat els nervis normals al tractar-se de la primera diada després de l’aturada d’estiu i dels provocats per la incertesa de si finalment es podria actuar, descarreguem un 4d6 molt treballat a causa de la indecisió de la canalla però que gràcies a la solvència del tronc i força de la pinya arriba a bon port. Es nota que hi havia ganes de fer la primera aleta del segon tram de temporada. En segona ronda descarreguem el 3d6 que pateix una mica a l’alçada de terços, ja que en la descarregada s’obre una mica més del compte. I per finalitzar alcem el 3d6 amb agulla que queda en intent desmuntat quan l’enxaneta es disposava a fer les 3 passes. Malauradament no hi ha temps per a més i ens quedem amb les ganes de tornar per l’agulla del 3 cosa que deixa un regust agredolç perquè volíem i podíem sortir de la plaça amb els tres castells descarregats.\nPerò no hem d’esperar gaire perquè només quatre dies després les festes del Barri del Besòs ens ofereix una nova oportunitat per demostrar de quina pasta estem fets els Passadors. Potser perquè arribem amb l’orgull ferit pel 3d6a desmuntat o potser perquè ens va la marxa, la qüestió és que obrim la diada amb el 3d6 amb agulla i en aquesta ocasió el descarreguem amb solvència.\nEn segona ronda descarreguem el 3d6 i fem lo propi amb el 4d6. Posem el punt final a la diada amb dos pilars de 4 simultanis. Diada molt maca al Parque Dos, “plaça” de molt bons records per als més antics de la colla perquè és on els Passadors vam fer la primera actuació quan no feia ni un mes que començàvem aquesta aventura. A més aquesta diada té el valor afegit de ser la primera que podem celebrar a l’altre marge del riu sense haver-nos de tancar al poliesportiu, fet que ens permet apropar el món dels castells a tots els veïns i veïnes de Sant Adrià, tret identitari de la nostra colla des del seu naixement.\nEn tornem a veure el 5 d’octubre a la diada dels nostres padrins Viladecanencs. De ben segur que aprofitarem bé el temps per poder portar a plaça els nostres reptes.\nAmunt Passadores i Passadors!\nEsta entrada fue publicada en Sin categoría el 22 septiembre, 2019 por elgranjoel.\n← Diada Cinquè Aniversari Castellers del Prat On tour a casa dels padrins! →


Cal Miqueló 1778 | Avís legal\nTitular del lloc web: Ramaderies Miqueló S.L. – CIF B25448028 – Ramaderies Miqueló\nDirecció: Av. Juneda S/N. 25420, Puiggròs (Lleida), Espanya\nRegistre mercantil o autorització administrativa: protocol 264/00/N/21/01/2000 Presentació 1/46/964 foli 165 nombre d’entrada 1/2000/556,0\nEl portal web http://www.calmiquelo1778.com té com a objecte facilitar al públic, en general, el coneixement de les activitats que aquesta organització realitza i dels productes i serveis que presta, per al desenvolupament de la seva activitat.\nEl titular del lloc web es reserva la facultat d’efectuar, en qualsevol moment i sense necessitat de previ avís, modificacions i actualitzacions de la informació continguda en la seva web o en la configuració i presentació d’aquesta.\nTots els elements que formen el lloc web, així com la seva estructura, disseny, codi font, així com els logotips, marques i altres signes distintius que apareixen en la mateixa, són titularitat de Ramaderies Miqueló SL, Ramaderies Miqueló o dels seus col·laboradors i estan protegits pels corresponents drets de propietat intel·lectual i industrial.\nEl titular del lloc web prohibeix expressament la realització de “framing” o la utilització per part de tercers de qualsevol altre mecanisme que alteri el disseny, configuració original o continguts del nostre lloc web.\nL’ús dels continguts ha de respectar la seva llicenciament particular. De tal manera el seu ús, reproducció, distribució, comunicació pública, transformació o qualsevol altra activitat similar o anàloga, queda totalment prohibida llevat que hi hagi prèvia i expressa autorització del titular del lloc web Ramaderies Miqueló.\nRespecte a les cites de productes i serveis de tercers, el titular del lloc web reconeix a favor dels seus titulars els corresponents drets de propietat industrial i intel·lectual, no implicant el seu sol esment o aparició en la web l’existència de drets ni de cap responsabilitat sobre els mateixos, com tampoc suport, patrocini o recomanació.\nEl titular del lloc web declara el seu respecte als drets de propietat intel·lectual i industrial de tercers; per això, si considera que el nostre lloc web poguessim estar violant els seus drets, preguem es posi en contacte amb el titular del lloc web.\nEl titular del lloc web no garanteix la inexistència d’errors en l’accés a la web, en el seu contingut, ni que aquest es trobi actualitzat, encara que el titular del lloc web desenvoluparà els seus millors esforços per a, si és el cas, evitar-los, resoldre’ls o actualitzar-los.\nEl titular del lloc web no es fa responsable de la informació i continguts emmagatzemats, a títol enunciatiu però no limitatiu, en fòrums, xats, blocs, comentaris, xarxes socials o qualsevol altre mitjà que permeti a tercers publicar continguts de la forma independent a la pàgina web http://www.calmiquelo1778.com.\nNo obstant això i en compliment del que disposa la LSSI, el titular del lloc web es posa a disposició de tots els usuaris, autoritats i forces de seguretat, i col·laborant de forma activa en la retirada o si escau bloqueig de tots aquells continguts que poguessin afectar o contravenir la legislació nacional, o internacional, drets de tercers o la moral i l’ordre públic. En cas que l’usuari consideri que existeix en el lloc web algun contingut que pogués ser susceptible d’aquesta classificació, preguem es posi en contacte amb el titular del lloc web.\nEls enllaços continguts en el nostre lloc web poden dirigir a continguts Web de tercers. L’objectiu d’aquests enllaços és únicament facilitar-li la recerca dels recursos que li puguin interessar a través d’Internet. No obstant això, aquestes pàgines no pertanyen al titular del lloc web, ni fa una revisió dels seus continguts i, per això, el titular del lloc web no assumeix cap responsabilitat pel contingut, informacions o serveis que poguessin aparèixer en aquests llocs, que tindran exclusivament caràcter informatiu i que en cap cas impliquen cap relació entre el titular del lloc web i de les persones o entitats titulars de tals continguts o titulars d’altres llocs on es trobin. El titular del lloc web tampoc pot fer-se responsable del funcionament de la pàgina enllaçada o dels possibles danys que puguin derivar de l’accés o ús de la mateixa.\nEls enllaços al lloc web http://www.calmiquelo1778.com hauran de respectar les següents condicions:\nL’establiment de l’enllaç no suposarà cap tipus d’acord, contracte, patrocini ni recomanació per part de Ramaderies Miquelo S.L. de la pàgina que realitza l’enllaç.\nNo es responsabilitza de cap manera ni garanteix la claredat, exactitud, fiabilitat, correcció o moralitat de continguts o serveis que l’establiment de l’hiperenllaç pugui oferir. L’usuari assumeix sota la seva exclusiva responsabilitat les conseqüències, danys o accions que poguessin derivar-se de l’accés a la pàgina web de l’hiperenllaç.\nLa pàgina web en la qual s’estableixi l’hiperenllaç no podrà contenir marca, denominació, logotip, eslògan o altres signes distintius que pertanyin al titular del lloc web excepte aquells signes que formin part del mateix hiperenllaç.\nPer a aquells casos que es recaptin, tractin o emmagatzemin dades personals, es farà en conformitat amb la Política de Privacitat publicada en la pàgina web i que pot consultar al peu o footer del lloc web.


CultHunting Day: la cultura i l'art al servei de l'empresa\nBarcelona. Dimarts, 8 de novembre de 2016. 11:33\nActualitzat: Dimarts, 8 de novembre de 2016. 11:33\nPerquè un empresari hauria de contractar un artista? L'art serveix per a alguna cosa al món empresarial? Sens dubte, molts empresaris creuen que l'art no pot aportar res de bo a la seva empresa. Però n'hi ha d'altres que creuen que l'art i la cultura tenen molt a dir en el món de les organitzacions, i per això, justament, aquest dimarts es celebrarà a la Barcelona School of Management de la Universitat Pompeu Fabra (UPF) la 5ª edició del Culthulting Day, una trobada entre artistes i empresaris per fomentar la col·laboració mútua. Els organitzadors de l'acte, per a aquesta edició, han convidat a Richard Gerver, expert en innovació, que donarà una conferència sobre "Com l'art i la cultura ajuden a impulsar la creativitat a les empreses". L'esdeveniment s'inicia amb un ple absolut: totes les places previstes ja estan cobertes i el nombre de ponents, entre empresaris i artistes, és altíssim.\nAl marge del mecenatge\nEl projecte de CultHunting no té res a veure amb el tema del mecenatge que darrerament està molt d'actualitat a través de la reclamació d'una llei de mecenatge. Els defensors dels mecenes creuen que les empreses haurien de col·laborar amb els artistes a canvi de beneficis fiscals o de millorar la seva imatge. Però el CultHunting parteix d'un principi radicalment diferent: la cultura i l'art poden suposar avantatges reals a les empreses. És a dir, creuen que a les empreses els surt a compte contractar a artistes, perquè poden contribuir a incrementar els seus beneficis. Per això aquesta trobada es planteja, bàsicament, com una fira en què els artistes venen els seus projectes a les empreses, i les empreses exposen les seves necessitats als artistes. Fins i tot les estones de menjar i de repòs es plantegen com moment de comunicació entre uns i altres. Els organitzadors diuen que en les quatre edicions anteriors es van signar múltiples contractes de col·laboració entre empreses i artistes.\nHi ha un aspecte en el què és bastant obvi que l'art i la cultura poden aportar beneficis a una empresa: en les campanyes de comunicació. En realitat, moltes companyies contracten artistes per als seus equips de publicitat i comunicació. En aquest sentit, el CultHunting comptarà amb la participació de Marc Ayala, que explicarà com les tècniques museogràfiques poden contribuir a iniciatives empresarials de comunicació. I el dibuixant Xavi Julià explicarà el seu projecte Barcelolink, mitjançant el qual aporta dibuixos de Barcelona per a aquelles empreses que vulguin vincular la seva imatge a la ciutat.\nLa innovació és un altre dels camps en que, segons els organitzadors de CultHunting, la col·laboració entre empreses i artistes pot ser molt productiva. Diuen que els artistes tenen una forma de veure el món molt creativa i que poden ajudar a trencar amb els motllos excessivament tancats de molts executius, en posar en dubte les formes de fer tradicionals. De fet, ja es preparen rutes per Barcelona a través de les quals els executius de les empreses poden veure el procés de creació dels artistes i aprendre de les seves tècniques. Algunes col·laboracions entre artistes i empreses s'han revelat molt exitoses. El premi CultHunting 2015, justament, va anar a parar a Canon, per un projecte amb un grup d'artistes amb el que es van desenvolupar tècniques per dotar de relleu a les fotografies. Una tecnologia de gran utilitat per als invidents, però que pot obrir tot una altra via de gaudir de la fotografia per al gran públic. Telefònica, per la seva banda, té un equip de creadors que col·labora amb l'empresa per entendre el potencial en el futur de les telecomunicacions.\nL'art també és utilitzat a algunes empreses com una eina per transformar l'experiència laboral dels seus treballadors. Hi ha qui utilitza l'art i la cultura per millorar el clima laboral, mitjançant experiències creatives compartides. Alguns usen el teatre, d'altres la pintura... Al CultHunting hi haurà un panell en què diversos artistes suggeriran com usar la cultura per millorar l'entorn laboral. Josep Mª Aragay presentarà una activitat amb pilotes de bàsquet pensada per millorar l'eficiència dels equips empresarials. I Partee, un estudi de disseny de Vic, mostrarà com aplica tècniques teatrals a wokshops per dinamitzar equips de treball i crear nous valors empresarials.\nEls organitzadors de CultHunting argumenten que qualsevol empresa es pot beneficiar de la seva col·laboració amb els artistes. Afirmen fins i tot que les empreses petites i mitjanes, les majoritàries a Catalunya, tenen major potencial d'incorporar innovacions que les grans, perquè són més flexibles. De fet, la PIMEC, la patronal catalana de la petita i mitjana empresa, col·labora amb el CultHunting. Però a les sessions també hi ha participació de grans empreses que han aplicat aquests mètodes, com Zurich, DKV o Gas Natural Fenosa.\nCom a plat fort del CultHunting d'enguany, s'ha programat una conferència de Richard Gerver sobre com poden col·laborar l'art i la cultura a impulsar la creativitat a les empreses. Gerver és un famós educador, que ha assessorat al govern britànic en temes educatius, però que en els darrers anys s'ha passat a col·laborar amb empreses com Google, Microsoft o Visa. I, darrerament, ha col·laborat amb el disseny de la comunicació de la campanya electoral de Hillary Clinton. Gerver ha afirmat que el paper dels artistes és bàsic en la renovació de les empreses. Per altra banda, ha afirmat que Barcelona és tot un referent a nivell europeu, com a centre de cultura, creació, esports i museus, i que ha demostrat que, malgrat la crisi, es pot tirar endavant.\nÚtil per a qui?\nSovint als artistes els agrada insistir el paper revolucionari de l'art. Però en aquest cas, l'art clarament no està destinat a cap ruptura social, sinó que el seu potencial renovador es posa al servei de les empreses. Evidentment, aquesta pot ser una sortida professional per a molts creadors. Però cal destacar que, en aquest cas, estem parlant d'una cultura que no està al servei del conjunt de la societat, sinó d'unes determinades empreses. Aquesta és la versió més utilitària de l'art.\nEntrevista Marco (SmartCat): "Catalunya és pionera en Big Data a Europa" Víctor Costa\nEconomia Barcelona, el cinquè hub de startups més potent d'Europa Víctor Costa


Aprovat per unanimitat el repartiment d'escons al Congrés\n(Foto: Repartiment d'escons al Congrés // Twitter @Congreso_Es)\nLa Mesa del Congrés ha aprovat per unanimitat el 'mapa de l'hemicicle' i ja s'han assignat els escons de cada grup polític, assumpte que havia d'estar resolt abans de la Sessió d'Investidura.\nEl 'mapa de l'hemicicle' no va poder tancar-se el 9 d'agost per falta d'acord entre els grups parlamentaris. Segons ha anunciat la presidenta de la Cambra, Ana Pastor, el repartiment s'ha aprovat aquest dijous per unanimitat de la Mesa i amb un "ampli suport" dels grups.\nLa presidenta del Congrés, Ana Pastor, va instar a tancar un acord que finalment es va aconseguir a última hora d'aquest dimecres i que, tot i ser unànime, no està exempt de crítiques per part de Units Podem.\nSegons el 'mapa de l'hemicicle' en aquesta XII Legislatura, el PP i el PSOE tornen a copar els costats dreta i esquerra de l'hemicicle, mentre que el terç central el comparteixen les altres formacions amb un paper rellevant per al PNB, malgrat tenir només cinc escons, i per a Ciutadans; Units Podem queda partit per incloure al mig una fila dels 9 diputats d'Esquerra (ERC), el que porta a En comú, malgrat tenir 12 diputats, a la fila posterior, que ja és la penúltima, mentre que el Mixt, presumiblement els diputats del PDC, baixa un esglaó i abandona el 'galliner'.\nAna Pastor ha volgut destacar el "ampli suport" de l'acord: "delegui en els quatre vicepresidents perquè conformés la voluntat de la Cambra. Jo volia unanimitat i em transmeten que té el suport de l'àmplia majoria de tots els grups", ha dit .\nNINGÚ CONTENT AL 100%\nEl seu vicepresident primer, José Ignacio Prendes, de Ciutadans, ha admès que l'acord final "no deixa content a cap grup al cent per cent", però considera que és un repartiment "equilibrat i sensat".\nEls representants de Units Podem-A Comú-A Marea han votat l'acord en considerar que "hi ha coses més importants" que els seients del saló de Ple, però han volgut deixar constància de les seves objeccions. Per Glòria Elizo, vicepresidenta quarta, hi ha "diversos desajustos" a causa que les decisions no es prenen en funció dels vots que té darrere cada formació.\nEl portaveu de Units Podem, Iñigo Errejón, ha indicat que "qualsevol observador neutral" s'adona que el repartiment està descompensat i que perjudica la visibilitat de la seva formació a l'hemicicle. "Volem deixar constància que la resta de partits polítics va treballar ja en l'anterior legislatura i ara en aquest cas per minorar i dissimular la visibilitat de Podem i això no ens sembla bé, ni ens sembla just", ha declarat al Congrés.\nAra bé, entén que hi ha problemes molt més important i prefereix passar pàgina i treballar en altres assumptes més rellevants. "Més enllà d'aquests truquets per minorar la nostra visibilitat, nosaltres tenim el pes que tenim que és el de 5 milions d'espanyols", ha tancat.


Depenent de les necessitats de la nostra pell i els objectius a aconseguir valdrà la pena provar algunes substàncies i descartar-ne altres\n27 de de febrer del 2022. 21:17\nConèixer tots els ingredients per a la cura de la pell pot resultar farragós i increïblement confús si no es té clar què s’està buscant. Sense l’opinió d’un expert, potser no us atreviu a afegir un nou producte a la vostra rutina de cures diàries, per por que no us funcioni o, el que és pitjor, que us pugui provocar alguna irritació o reacció al·lèrgica.\nPer saber qui és qui en l’extens món de la bellesa, a continuació detallem els ingredients cosmètics més populars i efectius, a tall de diccionari de l’A a la Z. Depenent de les necessitats de la nostra pell i els objectius a aconseguir valdrà la pena provar-ne alguns i descartar-ne d’altres. No es tracta d’utilitzar-los tots, ja que poden ser redundants o perjudicials per als nostres interessos. Es tracta d’encertar amb quin ens va bé i repetir-lo a tall de rutina, en què no ha de faltar un antioxidant, una protecció solar i un retinol.\nA | B | C | E | G | H | P | R | S | T | V | Z\nArgània (oli d’)\nL’oli d’argània, també conegut com l’‘or del desert’, s’utilitza tant en cosmètica com per al consum alimentari. S’obté després d’un procés d’assecatge dels fruits de l’arbre de l’argània (‘Argania spinosa’) exposats al sol. Un cop secs, s’extreu la llavor de l’ametlla manualment i passa a premsar-se en fred. Aquest oli té un alt percentatge d’àcids grassos essencials (un 80%) i tocoferoles (vitamina E, que és antioxidant), a més de beta-carotenoides, esqualè, fitosteroles, i gamma-tocoferol. Serveix per hidratar els cabells –els aporta brillantor i suavitat–, i per a les ungles. Va molt bé com a hidratant corporal. No genera barbs (no obstruirà els porus), per la qual cosa és apte per a pells grasses amb tendència acneica. A més, és cicatritzant i prevé i disminueix arrugues i estries.\nAquest compost serveix una mica per tot. L’azelaic és un tipus d’àcid dicarboxílic, que s’obté de cereals com el blat, l’ordi o el sègol. És, per tant, un àcid natural. Per les seves propietats antibacterianes, antiinflamatòries, antioxidants i despigmentants ajuda a millorar la vermellor, la sensibilitat, els brots i la pigmentació. És genial per a la rosàcia i la pell propensa a l’acné. Tot i que pel nom ho pugui semblar, no és un àcid exfoliant, a diferència dels AHA i els BHA, i es pot utilitzar tant al matí com a la nit. Té una excel·lent tolerància.\nEls alfa-hidroxiàcids, o AHA per abreujar, fomenten l’exfoliació i tenen propietats antienvelliment. Les fórmules amb AHA ajuden a millorar la textura de la pell a l’eliminar els corneòcits de l’estrat corni, estimulant la síntesi de col·lagen i elastina per activació dels fibroblastos. Els tractaments amb aquest tipus d’ingredient es poden utilitzar de manera ocasional o com a rutina. El desavantatge més gran és, com apunta la doctora en química i especialista en cosmètica Raquel Marcos, al seu llibre ‘Belleza con ciencia’, «una possible fotosensibilització, que farà que una exposició directa al sol ocasioni lesions, inflamació i, finalment, hiperpigmentacions cutànies en l’usuari». Per això, és millor utilitzar-lo de nit, després de la neteja i abans dels sèrums, i posar-se –«els 365 dies de l’any»– protector solar.\nAquesta planta mil·lenària que ja formava part del ritual de bellesa de Cleòpatra o Nefertiti és l’aliat perfecte quan la derma es fa malbé o està seca, trencada, sensible o irritada, gràcies al seleni, el calci, el ferro, el magnesi, el coure i el zinc del seu suc. L’aloe vora «té un gran poder hidratant, ja que el 99% de la seva composició és aigua, alhora que conté mucopolisacàrids que retenen la humitat a la pell», com explica la doctora María Agustina Segurado, assessora de Nivea. També redueix la vermellor i ajuda a atenuar les arrugues i les línies d’expressió. Té un gran poder calmant i antiflamatori, i per això un dels seus beneficis més coneguts és que ajuda en cas de cremada solar.\nEls antioxidants descriuen un grup d’ingredients que neutralitzen el mal dels radicals lliures causat per l’exposició al sol, la contaminació, el tabaquisme i altres factors nocius. La vitamina C i la vitamina E són els antioxidants més populars, però n’hi ha molts, molts més, com l’àcid ferúlic, la vitamina A, el resveratrol (que s’obté del raïm) i, tècnicament, la niacinamida [veure altres entrades del diccionari]. Els antioxidants ajuden a mantenir saludables les cèl·lules de la pell.\nEl bakuxiol és una alternativa al retinol d’origen vegetal amb resultats molt similars, i amb el gran avantatge que es tolera molt bé i es pot utilitzar també de dia i amb pells sensibles. Es fa servir per reduir les línies fines d’expressió, millorar l’elasticitat de la pell i reduir l’aparença dels porus. També millora les taques i és seborregulador i antiinflamatori.\nBenzoïl (peròxid de)\nEl peròxid de benzoïl és un dels ingredients més efectius per tractar l’acné vulgar i la inflamació de la pell. També és un potent regulador del greix. Pot ser irritant –provocant vermellor, picor i sequedat–, per la qual cosa és millor utilitzar fórmules amb una concentració del 2,5%.\nEls beta-hidroxiàcids, o BHA, són els ‘germans’ dels AHA. És un dels ingredients més de moda per la seva capacitat per exfoliar químicament, la qual cosa es tradueix en una millora de l’aspecte dels punts negres –greix oxidat acumulat al porus-, les taques i la textura general de la pell. No s’ha d’utilitzar durant l’embaràs, i és millor que les persones amb una pell sensible l’evitin perquè pot ser irritant. Dins els BHA, el més comú és l’àcid salicílic.\nCures de la pell mixta: 8 passos per equilibrar la sequedat i el greix al rostre\nA més d’una substància que ens ajuda a mantenir-nos desperts, la cafeïna va molt bé per reduir les bosses del ulls i la inflor al seu voltant. És un dels ingredients que millor penetra a través de la pell. També és capaç de disminuir la capacitat del teixit adipós d’acumular greixos i accelera el seu procés de degradació. Per això es fa servir en una gran quantitat de cremes i productes enfocats al tractament i eliminació de la cel·lulitis.\nLes ceramides són un component natural important per a la barrera de la pell (són el ‘ciment’ que manté unides les cèl·lules). La vida quotidiana, el vent, el sabó i l’aigua calenta eliminen les ceramides de la pell i debiliten la barrera cutània. Les ceramides s’utilitzen com a part de la fase grassa del cosmètic, aportant emol·liència i oclusivitat. A causa de la seva alta tolerància, «aquests ingredients són molt interessants per a tota mena de pell, des de la més seca fins a la grassa o amb dermatitis atòpica», recomana la química Marcos.\nL’esqualà és un oli hidratant molt refinat procedent de l’oliva. A causa de la seva gran afinitat natural amb la pell, aquest lípid lleuger s’absorbeix fàcilment sense deixar residus grassos. Eficaç emol·lient, l’esqualaà s’utilitza per ajudar a protegir la barrera cutània i retenir la hidratació, amb la qual cosa aconseguirem una pell més suau i tersa. A més de protegir la pell contra el perjudici solar, pot prevenir les taques de l’edat, la hiperpigmentació i també pot millorar la textura i el to de la pell. És antioxidant, no irritant, no al·lergogen i no comedogènic, i va bé per a tota mena de pell.\nLa glicerina, o glicerol, és un alcohol amb propietats humectants, cosa que significa que atrau aigua cap a la pell. S’utilitza en sèrums hidratants i humectants. Millora la funció barrera. Té la capacitat de penetrar a l’estrat corni, atraure l’aigua i retenir-la per conservar la humitat i mantenir el nivell d’hidratació idoni. Tot i que és un ingredient «subestimat», tots els tipus de pell se’n poden beneficiar.\nL’àcid glicòlic és el més fort dels AHA, ja que té la mida molecular més petita, cosa que significa que penetra més profundament. Se’l considera un dels asos del rejoveniment facial per la seva capacitat exfoliadora (altament eficaç eliminant cèl·lules mortes) i perquè permet accelerar el procés de regeneració cel·lular. De fet, constitueix un dels ingredients més utilitzats en els tractaments professionals contra l’envelliment, l’acné i també contra les taques. S’ha de fer servir de nit i és segur durant l’embaràs, per la qual cosa és un bon substitut del retinol.\nEls que necessiten una aportació extra d’hidratació, tenen en l’àcid hialurònic el millor aliat, ja que és un humectant que funciona per atraure aigua a la pell i omplir-la. El seu ús regular aporta un aspecte més jove a la pell, suavitzant les línies d’expressió i les arrugues. En el camp de la medicina estètica ha suposat una veritable revolució en el tractament de les arrugues, fins al punt de substituir en molts casos la toxina botulínica (bòtox).\nEls pèptids són un dels ingredients més de moda en el camp ‘antiaging’. Són proteïnes que estimulen el creixement de noves cèl·lules i faciliten la renovació cel·lular mentre dormiu. Estimulen la producció de col·lagen, que és una proteïna responsable de la fermesa i flexibilitat de la pell.\nEl retinol és una forma de vitamina A que la pell produeix naturalment. Normalment es fa servir en productes per a la cura de la pell, sobretot concentracions d’entre el 0,05% i el 2%. Està clínicament provat que millora les línies d’expressió, els problemes de descoloració i revitalitza la pell. Si és el primer cop que utilitzeu retinol, o ha passat un temps des de l’última vegada que us el vau aplicar, és millor que comenceus amb concentracions més baixes, dos cops per setmana. Gradualment podreu augmentar la freqüència i concentració. També preveu l’aparició de lesions precanceroses relacionades amb la radiació ultraviolada. L’últim avantatge és que a més millora la pigmentació de la pell. Això sí, s’ha d’aplicar de nit.\nRosa mosqueta (oli de)\nL’oli de rosa mosqueta és ple d’antioxidants com la vitamina E, A i C, omega i àcid linolènic, tots components essencials de la funció de barrera de la pell i la reconstrucció del col·lagen. L’oli també és bo per a la cicatrització de les ferides i la reparació cel·lular.\nL’àcid salicílic és el BHA amb millors resultats per a la pell propensa a l’acné. Ajuda a assecar l’acné, eliminar la pell morta i el greix, i fins i tot és un bon aliat contra la pigmentació. També es fa servir per tractar malalties com la psoriasi. Un cop aquest ingredient penetra a la pell, la part àcida de la molècula comença a actuar com un exfoliant dissolvent de dins cap enfora. El secret és deixar actuar el producte durant un minut més o menys, per assegurar que tingui temps per tractar la pell de manera efectiva. Com a contrapartida, si s’utilitza en excés, pot irritar i ressecar la pell.\nEl te verd, a més d’un potent ingredient antienvelliment, s’utilitza per tractar l’acné i destapar els porus, a causa del seu poder antibacterià. El seu ús tòpic pot ajudar a neutralitzar els radicals lliures, a més de proporcionar hidratació i millorar la forma en què la pell reté la humitat.\nEntre els ingredients que s’utilitzen en els protectors solars hi ha l’òxid de titani o diòxid de titani. Actua com a ingredient de filtració UV en el protector solar: ajuda a protegir la pell mitjançant el bloqueig de l’absorció de la llum ultraviolada del sol que pot provocar cremades.\nLa niacinamida, també coneguda com a vitamina B3, és un dels ingredients principals en tractaments despigmentants dins la cosmètica coreana a causa que disminueix la transferència de melanosomes (on es troba la melanina) als queratinòcits, atenuant zones hiperpigmentades. La seva efectivitat dependrà de la seva concentració: «Entre el 4% i el 8% sol ser la més efectiva», recorda la doctora Marcos. Un altre dels efectes d’aquest antioxidant és que regula el greix, combat el to de pell groc, millora la funció barrera, redueix la vermellor i les inflamacions. A més, es tolera millor que la vitamina C. S’ha de fer servir al matí i a la nit, després de rentar-set i abans dels sèrums i la hidratant.\nPer aclamació popular, la vitamina C és un ‘bàsic’ de la rutina diària. És l’antioxidant per excel·lència. Disminueix l’estrès oxidatiu i normalitza la producció de pigments, cosa que condueix a un to de pell més uniforme. La seva presència promou la síntesi de col·lagen. Hi ha moltes formes actives de vitamina C, la més potent és l’àcid l-ascòrbic, que és difícil d’estabilitzar i pot irritar la pell sensible. El principal problema representa la vitamina C pura és que és fotosensible (s’oxida en presència de l’oxigen –aigua i aire– i per l’exposició solar) i pot donar un to groguenc (que se’n va fàcilment amb una neteja). S’ha d’aplicar de dia per millorar la lluminositat i el poder antioxidant; i de nit, per despigmentar i estimular la síntesi de col·lagen.\nLa vitamina E és un antioxidant a base d’oli que també millora la barrera de la pell i promou la seva hidratació. Ajuda a la renovació cel·lular i augmenta la producció de col·lagen, cosa que dona una pell radiant i d’aspecte més suau. Juntament amb el protector solar és el millor aliat per alentir la pèrdua d’elasticitat. Normalment es combina amb la vitamina C i l’àcid ferúlic.\nZinc (òxid de)\nL’òxid de zinc és un mineral de polsim blanc que es fa servir des de fa molt temps per als protectors solars. També en una àmplia gamma de cosmètics i productes de cura personal, com el maquillatge, productes per a les ungles, locions per als nadons, sabós de bany i talc per als peus. Aquest ingredient és el bloquejador de llum ultraviolada més ampli, tot i que la fórmula tendeix a ser espessa i estèticament poc agradable. Si bé és més efectiu que l’òxid de titani.\nAl Club d’Estil d’EL PERIÓDICO ens agrada estar a l’última, ens interessa la moda i la bellesa i totes les tendències en estil de vida, decoració i regals. Aquí us explicarem què és l’últim crit al carrer i també a les xarxes socials, i us donarem trucs perquè no se us escapi res. És molt fàcil unir-se al club. Registreu-vos a Entre Tots i escriviu-nos explicant les vostres inquietuds o compartint les vostres experiències.


(S'ha redirigit des de: Abd ar-Rahman V)\nAbd-ar-Rahman V o Abd-ar-Rahman ibn Hixam ibn Abd-al-Jabbar al-Mustàdhhir bi-L·lah —en àrab: عبد الرحمن بن هشام بن عبد الجبار المستظهر بالله, ʿAbd ar-Raḥmān ibn Hixām ibn ʿAbd al-Jabbār al-Mustaẓhir bi-Llāh— (vers 1003-1024) fou un dels darrers califes omeies de Còrdova o l'Àndalus.\nFou proclamat a causa del descontentament per la repressió exercida per la guàrdia negra del califa Kasim, que va causar una revolta popular el 10 de setembre del 1023; Kasim va fugir a Sevilla i després a Xerès. Llavors fou restablert Yahya que havia estat deposat per haver traslladat la capital a Màlaga, i que romania en aquesta ciutat; Yahya va enviar al seu exèrcit berber contra Xerès on va assetjar a Kasim al que va fer capitular i després empresonat amb els seus fills (i assassinat uns anys després); aquests fets van mantenir el descontentament, i altre cop va esclatar una rebel·lió que va pujar al tron al poeta de la família omeia, el jove Abd al-Rahman que va agafar el lakab d'Al Mustazhir i va nomenar hadjib o primer ministre a l'escriptor ibn Hazm (2 de desembre).\nVa regnar només 47 dies. Hi havia descontentament pel predomini que donava a l'aristocràcia cordovesa i la manca de respecte a la puresa islàmica; el príncep omeia Muhammad es va aliar al líder del partit islàmic ortodox Ibn Khalib, i va aconseguir el suport d'unitats militars; es va fomentar una revolta amb el suport militar; el palau califal fou envoltat i la minsa resistència fou eliminada; els principals ministres del califa van morir a la lluita (17 de gener de 1024); Abd al-Rahman V fou deposat i nomenant nou califa el príncep rebel, amb el nom de Muhammad III al-Mustakfi; el califa deposat s'havia amagat però fou descobert i va ser capturat i Muhammad el va fer matar el 18 de gener.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Abd-ar-Rahman_V&oldid=26590817»\nDarrera modificació: 10 març 2021 a les 10:19\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 10 març 2021 a les 10:19.


Centre d'Estudis Mitològics de Catalunya: La deessa Damia | mitologia grega\nLa deessa Damia | mitologia grega\nImatge de la Bona Dea,\ntambé anomenada Damia.\nAnomenada en grec antic Δαμία (Damia) aquesta és una deïtat de la fertilitat associada a les poblacions d'Auxesia, Trozen , Epidaure, Egina, Thera, Esparta, Tàrent, i potser, Roma.\nS'assimila a Demeter i a la Bona Dea. Damia també és el sobrenom de la deessa Cybele o Cibeles. El sobrenom el va prendre d'un sacrifici que s'oferia a Cibeles el primer dia de Maig que prenia el nom de Damion.\nLes cerimònies que es tributaven a aquesta deessa, i que es feien amb els ulls tancats i a les fosques, es deien Dameia. Hi eren exclosos els homes i era absolutament prohibit a les dones revelar els misteris que s'hi celebraven. Les cerimònies duraven nou dies i nou nits, que consistien en festes, danses, cants, etc. Les damias o damies també eren les sacerdotesses de la Bona Deessa.\nDintre del recinte del deu Hipòlit a Trozen, Grècia, eren venerades dues forces femenines, les deesses Damia i Auxesia, que tenien una relació amb la fertilitat dels camps. Pausanias relata que Damia i Auxésia són dues noies joves de Creta que a Trozen cauen per casualitat en un conflicte entre dues faccions de la ciutat i acaben apedregades per la gentada. En la seva memòria, se celebren els Lithobolia (literalment, "pedregades"), que probablement són celebracions de purificació que reiteren la lapidació original de la llegenda.\nHeròdot afirma que els habitants d'Epidaure adoren a Damia des que, afectats per la sequera, varen rebre de l'oracle de Delfos el consell d'erigir estàtues a Damia oliva i Auxesia. Per guanyar-se a la deessa, Epidaure va demanar a Atenes el permís per utilitzar la fusta de les seves oliveres per fer les efigies. Atenes va acceptar amb la condició que els d'Epidaure paguessin cada any un sacrifici a Atena i a Erecteu. La llegenda diu que una vegada que les estàtues es varen aixecar, Epidaure va tornar a ser fèrtil.\nDiversos autors posteriors vinculen el culte romà de la Bona Dea a Damia: segons el gramàtic Fest, el mot Damia és simplement el nom de la Bona Dea.\nLes celebracions en honor a Damia, les "dameia" se celebraven també a la ciutat de Tàrent, a Itàlia.\nSegons l'investigador Jorge Mª Ribero-Meneses, la deessa Damia o Damana dóna origen al mot dama.\nPublicat per . a 22.7.18


Nenadic: “Ara tot és perfecte”\nLa nova incorporació al Barça de Manolo Cadenas, Petar Nenadic, assegura que ara tot està anant molt bé a l'equip. El jugador ha debutat com a blaugrana en les dues competicions en joc per al seu equip fins ara.\nPetar Nenadic està content amb el moment professional que està vivint en l'actualitat. Només han passat tretze dies des que el jugador va ser presentat com a nou membre del FC Barcelona. No obstant això, el serbi s'ha compenetrat a la perfecció amb la resta de jugadors de l'equip. Això ha fet que Manolo Cadenas confiï en ell i el deixi disposar de més minuts en els partits.\nGran paper a l'Asobal\nEl debut de Nenadic a l'Asobal amb la samarreta del Barça va ser a la pista del Teucro. El serbi va demostrar al seu entrenador que es mereixia un forat entre els jugadors habituals de l'equip. Aquesta tarda el jove només va aconseguir dos gols, però va assistir els seus companys en molts altres.\nDimecres passat, el blaugrana va jugar per primera vegada com a local al Palau. L'Arrate va encaixar quatre gols del dorsal ‘20'. En aquest partit Nenadic va poder jugar més minuts. A més, va tenir una bona actuació a l'hora de repartir el joc.\nDinamarca, primer destí europeu\nPetar Nenadic també ha pogut disputar un partit de competició europea amb el FC Barcelona. Aquest diumenge el Gudme i el Barça es van enfrontar en territori danès. Nenadic va fer cinc dianes i va ser un autèntic huracà a la pista. El seu pròxim compromís europeu serà dissabte al Palau davant el Celje Pivovarna.\nConfiança en l'equip\nPetar Nenadic confia en les qualitats del seu equip per poder obtenir el triomf en totes les competicions. “Espero que guanyem la Lliga Asobal, la de Campions i la Copa del Rei, però és molt difícil. Tenim molts partits per endavant i hem de guanyar-los tots. De tota manera, crec que tenim molt bon equip, treballem bé tots junts i ho podem guanyar tot”, ha explicat el jugador.


L’Ajuntament de Sant Climent de Llobregat, inicia avui el repartiment de més de 4.000 mascaretes FFP2 per a tota la població - Komunica.press\nInici Baix Llobregat Sant Climent L’Ajuntament de Sant Climent de Llobregat, inicia avui el repartiment de més...\nL’Ajuntament de Sant Climent, adquireix més de 4.000 mascaretes FFP2, per ajudar a evitar el contagi de la Covid 19 entre la població i que començarà avui a repartir a tots els veïns empadronats al municipi\nAquestes mascaretes FFP2 són un producte sanitari homologat que limita la sortida de les gotes respiratòries, per la qual cosa evita la transmissió de virus entre les persones i també evita el contagi a la persona que la porta i la transmissió del virus cap a altres persones. Serviran per augmentar la protecció dels veïns i veïnes de Sant Climent de Llobregat i se sumen a les mesures actuals (manteniment de la distància social, neteja de les mans, no eixir del domicili, etc.).\nEl repartiment, que s’efectuarà amb les màximes mesures de seguretat, serà a càrrec d’un equip de voluntaris que lliurarà les mascaretes a domicili prèviament ensobrades i amb la informació corresponent, per a cada domicili, a partir del registre del padró municipal. Per tant, aquelles famílies que no es trobin en el domicili en el moment del repartiment trobaran a la bústia una carta amb la informació precisa per poder recollir-les a les dependències de l’ajuntament, prèvia presentació d’aquesta. En aquest sentit, des del consistori es garanteix que tothom disposarà de la seva mascareta.\nMentrestant es recorda l’obligació i conveniència de respectar les mesures de prevenció i s’agraeix la col·laboració de tots els veïns i veïnes i especialment la paciència dels més menuts en fer tot el necessari per prevenir els contagis.\nArticle anteriorLes línies 68 i 78 d’autobús milloren el seu pas per Sant Joan de Déu i Finestrelles\nArticle següentDeclaració institucional de suport als treballadors i treballadores de Nissan


Obre les portes FiraGran, amb l'objectiu de rebre 200.000 visitants fins diumenge\nLa quarta edició de FiraGran, la fira destinada a la gent gran, ha obert les portes al Moll de la Fusta de Barcelona, amb l'objectiu d'acollir al voltant de 200.000 visitants fins a la seva clausura, diumenge que ve. El saló, organitzat pel Departament de Benestar Social, acull 100 expositors d'empreses, entitats i institucions que ofereixen serveis, productes i tecnologies per millorar la qualitat de vida de la gent gran.\nAixí mateix, un total de 153 "casals" i "esplais" de gent gran organitzaran unes 215 activitats a les instal·lacions del Moll de la Fusta, des d'actuacions musicals fins a tallers o exposicions. Els visitants que s'acostin a FiraGran, que estarà oberta des de les 12.00 fins a les 20.00 hores, podran assistir a concerts d'artistes com Josep Guardiola i Rudy Ventura o aprendre a navegar per Internet, i fer gimnàstica, tai-txi o ioga. La gent gran també es podrà fer un test de salut, jugar a bitlles o participar en un taller en el qual gent gran magribina ensenyarà als avis visitants l'escriptura àrab. A l'estand que ha muntat l'Ajuntament de Barcelona, es farà un homenatge a les persones que compleixen 65 anys el 2002 i es projectaran diverses pel·lícules rodades el 1937 com "La gran il·lusió", "Horitzons perduts", "Un dia a les carreres" o "Capitans intrèpids". Durant la celebració de FiraGran se celebraran diversos debats relacionats amb temes que afecten la tercera edat i es lliuraran premis en reconeixement a la trajectòria de persones grans o d'entitats de suport als ancians. Aquest any, els guardons es lliuraran al poeta Miquel Martí Pol, als periodistes Carles Sentís i Paco Candel, al futbolista Gustavo Biosca, així com a Càritas i la Fundació Pere Tarrés.


Núria Marín reivindica les inversions en el transport públic per avançar en sostenibilitat\nAquest autobús “zero emissions” prestarà servei a les sis línies del Nitbus, que opera l’empresa Mohn del grup Baixbus (N12, N13, N14, N15, N16 i N17)\nL’alcaldessa de L’Hospitalet, Núria Marín, i el vicepresident de Mobilitat i Transport de l’AMB, Antoni Poveda, han presentat avui el primer vehicle amb un motor 100 % elèctric que s’incorpora al servei Nitbus, les línies d’autobús nocturnes que donen servei a 18 municipis metropolitans.\nNúria Marín ha reivindicat la importància de les inversions en transport públic per avançar en els criteris de sostenibilitat i ha explicat que “els últims episodis de contaminació registrats a l’àrea metropolitana demostren que hem de continuar treballant per una mobilitat sostenible, per un transport públic de qualitat que sigui una alternativa real per als usuaris que normalment es desplacen en vehicle privat”. Marín s’ha referit també a l’entrada en servei divendres passat de l’L9 del Metro, “una infraestructura cabdal per a la mobilitat sostenible i la vertebració de l’àrea metropolitana”. L’alcaldessa ha reivindicat també la construcció del túnel ferroviari de L’Hospitalet: “una aposta fonamental si volem millorar el trasllat de les persones, millorar el desenvolupament econòmic dels territoris que connecta i reduir la contaminació atmosfèrica de les nostres ciutats”.\nAquest autobús “zero emissions” prestarà servei a les sis línies del Nitbus, que opera l’empresa Mohn del grup Baixbus (N12, N13, N14, N15, N16 i N17) i que donen servei nocturn de transport públic als municipis de Barcelona, L’Hospitalet, el Prat de Llobregat, Esplugues de Llobregat, Cornellà de Llobregat, Sant Joan Despí, Sant Just Desvern, Sant Feliu de Llobregat, Sant Boi de Llobregat, Viladecans, Gavà i Castelldefels.\nFins ara, l’AMB ha provat en les seves flotes diversos models d’autobusos elèctrics, però l’autobús presentat avui és el primer vehicle adquirit pel grup Baixbus, i s’incorpora de forma permanent a la flota de línies regulars.


Cap Vermell - La Coral Gabellina cantà a Sant Joan de Déu.\nLa Coral Gabellina cantà a Sant Joan de Déu.\nEscrit per: Margalida de s'Estany\nVa tenir lloc el passat dia 5, amb motiu del Dia del Malalt\nEl passat diumenge dia 5, coincidint amb el Dia del malalt, la Coral Gabellina va fer una visita solidària al seu meDesambre Mateu Terrassa, que es troba ingressat al centre hospitalari Sant Joan de Déu a Can Pastilla.\nVa ser una trobada molt emotiva, tant per a Mateu com per a tots els membres de la Coral.\nVan cantar la missa amb molta assistència de malalts, entre els quals en Mateu mateix, que conserva el cap ben clar i que manifestà el seu desig de tornar a cantar, com feia abans, amb la coral. Aquestes paraules van ser rebudes amb un gran aplaudiment per part de tots els presents.\nDurant l’acte, en MATEUl cantà amb nosaltres, com feia a Capdepera. Una vegada finalitzada la missa cantàrem unes quantes havaneres, a les quals s’afegiren infermeres i sanitaris i tot plegat acabà amb una gran animació general, familiars inclosos. Ens acomiadàrem amb “Adiós con el corazón”.\nCom hem dit, va ser tan emocionant, que tots acabàrem amb llàgrimes als ulls.\nPer gentilesa d’algunes membres de la Coral es va fer un petit refrigeri per a tots els participants.


El Pebrasset: EL CANVI CLIMÀTIC REDUIRÀ EN UN 60% LA PRODUCCIÓ ELÈCTRICA\nEL CANVI CLIMÀTIC REDUIRÀ EN UN 60% LA PRODUCCIÓ ELÈCTRICA\nEl canvi climàtic està canviant les precipitacions i afectant les temperatures de l'aigua. Amb això afecta la producció d'energia de les centrals termoelèctriques (on s'inclouen les alimentades per combustibles fòssils, biomassa i les nuclears, les quals aporten el 98% de la producció elèctrica mundial) ja que, tenint en compte que aquestes prenen aigua directament de els rius, llacs o de la mar per refredar els condensadors de les seues turbines, l'escassetat o escalfament de l’aigua suposa una important restricció per al seu funcionament.\nAixí doncs, l'impacte del canvi climàtic sobre el cabal dels rius podria reduir en fins a un 60% la capacitat de producció d'electricitat al món entre 2040 i 2070, segons un estudi de l'Institut Internacional d'Anàlisi de Sistemes Aplicats ( IIASA) de Viena.\nAmb això cal abordar la producció d'electricitat des de la perspectiva de l'adaptació al canvi climàtic. Algunes mesures per adaptar-se als impactes del canvi climàtic poden ser: augmentar l'eficiència motriu, substituir el carbó per centrals de gas (que són més eficients) o canviar el sistema de refrigeració d'aigua dolça per un altre que faça servir l'aire o l'aigua del mar. Però totes aquestes alternatives plantejades suposen costos i augmentaran el preu de l'electricitat.\nEstats Units, el sud de Sud-Amèrica, Àfrica del Sud, Amèrica Central, el sud d'Europa, el sud-est d'Àsia i el sud d'Austràlia són les regions més vulnerables. En elles es preveu com a conseqüència del canvi climàtic la disminució del cabdal anual dels seus rius, combinat amb forts augments en la temperatura de l'aigua, la qual cosa reduirà molt notablement la capacitat de la producció hidro i termoelèctrica.\n- La transformació del model energètic davant canvi climàtic\nPublicado por Rosanna Fuster Tormo en 6:53\nEtiquetas: 2015-2016, 2bat, canvi climàtic i reducció elèctrica, ctm, fustertormor, iesjsegrelles


Blogs | Salms - Part 2\nApunts relacionats amb la blogosfera.\nDilluns, 6 octubre, 2008 Dilluns, 6 octubre, 2008 per Josep Porcar\nCategories Blogs, Internet\nCategories Blogs, Literatura\nDiumenge, 6 abril, 2008 per Josep Porcar\nDimecres, 13 febrer, 2008 per Josep Porcar\nÉs molt difícil no entrar en campanya. No vols votar (ni votaràs) als Uns i menys encara als Altres, però els polítics van marcant una agenda de temes que et calfen la sang i tracten d‘obligar-te a pendre partit, a ser partidari de les qüestions que ells defensen o ataquen en el seu programa electoral. El seu marketing tendenciós i infraideològic. Si la setmana passada tocava parlar d‘economia o, millor dit, de la percepció econòmica, aquesta és la de la immigració i la seguretat ciutadana. De fet, ja resulta molt simptomàtica la connexió d‘aquests dos assumptes en l‘agenda electoral. Sempre juntets, no siga que donem per falses les (seues) veritats. És el seu joc falsament obert, això que en diuen natural bipartidisme. Els qui voten convençuts als Uns, o al Altres, abanderats com són de la (seua) llibertat, solen preguntar-te: Escolta tu, i quin és el problema? No es tracta d‘involucrar políticament a la societat? Això és la democràcia, no? I jo sempre els conteste: no. La democràcia no és fa un mes abans de les eleccions, no s‘ha inventat perquè necessiteu guanyar i seguir mamant de la mamella. És difícil resistir-se, ja ho veieu, però com diria l‘amy Winehouse: no, no, no! El meu blog, en campanya electoral, no parlarà de (la seua) política. Que s‘ho treballen ells.\nCategories Blogs, Política, Societat\nDijous, 31 gener, 2008 per Josep Porcar\nDimecres, 30 gener, 2008 per Josep Porcar\nCategories Arts gràfiques, Blogs, Internet\nDissabte, 31 gener, 2009 Dimarts, 29 gener, 2008 per Josep Porcar\nReflexions de mitjanit…\nDilluns, 28 gener, 2008 Dilluns, 28 gener, 2008 per Josep Porcar\nO mitja nit de reflex… Acabe de veure el video (per què amb Real Media?) de la taula Blogs & Literatura que s‘ha celebrat durant les primeres Jornades de la Catosfera (també el podeu veure ací). He trobat molt interessants totes les reflexions, però en vull destacar una que m‘ha paregut especialment encertada, la de Laura Borràs distingint entre literatura digital i literatura digitalitzada. Pense que cal insistir en la qüestió. Com diu l‘experta, no és el mateix la transferència d‘una obra literària des d‘un suport a un altre que la concepció d‘una obra per a un suport determinat, perquè, evidentment, el suport també determinarà l‘obra. Caldria diferenciar, a més, entre el suport i el format. El suport és solament un, el digital (com ho és també el paper), però els formats poden ser molts, i també poden acabar determinant tant l‘escriptura com la lectura d‘una obra. m‘estic referint a les opcions del(-s) format(-s) blog, a les opcions cada dia més dinàmiques del programari de documents portables com el PDF, als nous sistemes de publicació que sens dubte desevoluparan els llibres digitals/eBooks… Podríem anar més enllà i preguntar-nos sí és o no literatura allò que no està escrit, és a dir, qüestionar per exemple si els versos recitats —no escrits— en un video són un fet literari… Jo ho tinc clar que sí, però ho deixe estar ací; demà treballe i haurè de dormir unes hores. Potser, de tot l‘enrenou, el més important no és —no és solament— reflexionar sobre tot això, sinó sobretot el fet d‘anar assumint la gran llibertat expressiva que s‘obri pas gràcies a l‘entusiasme dels qui han trobat en els nous formats de publicació digital una altra manera, potser més amable, de ser escriptor i de ser lector (i de ser les dues coses amb una simultaneïtat abans desconeguda), prescindint de la tradicional necessitat de, posem per cas, tallar arbres, reciclar paper, vendre llibres o guanyar premis.\nDijous, 24 gener, 2008 Dijous, 24 gener, 2008 per Josep Porcar


Port SFP vs port RJ45: quines són les diferències i per a què serveixen - CompsaOnline, Serveis Informatics\nHome/Ajuda CompsaOnline/Port SFP vs port RJ45: quines són les diferències i per a què serveixen\nTenim a la nostra disposició nombrosos dispositius que permeten connectar equips en xarxa. Parlem per exemple de routers, switches de xarxa o servidors. Perquè puguin complir la seva funció necessitem connectar-los entre si els dispositius. Per exemple ordinadors connectats per cable a l’router o a un switch. Ara bé, cal tenir en compte que hi ha algunes opcions diferents. En aquest article parlarem de què és un port SFP i un port RJ45.\nQuè són els ports RJ45\nAquests són sens dubte els més comuns i utilitzats. Un port RJ45 permet connectar cables de xarxa. Pot disposar de 8 pins i no tots ells s’utilitzen sempre. Aquests connectats estan presents en routers o switches de xarxa.\nPermeten connectar els dispositius a la xarxa. Podem utilitzar aquest tipus de cables per connectar tot tipus d’equips. És el connector estàndard amb el qual podem connectar a un router o switch un ordinador, televisió, videoconsola, impressores o qualsevol perifèric domèstic que pugui tenir accés a la xarxa mitjançant cable.\nEncara que avui dia la majoria d’aquests dispositius que esmentem tenen connexió sense fil, la veritat és que l’ús del cable segueix sent molt utilitzat. Normalment amb això guanyem estabilitat i qualitat, a més d’una millor velocitat d’Internet. Al capdavall les xarxes Wi-Fi són més sensibles als obstacles o a la distància.\nQuè són els ports SFP\nD’altra banda tenim els ports SFP. Els switches Gigabit compten amb aquest tipus de connectors. Això serveix per connectar a una gran varietat de cables de fibra òptica i Ethernet i poder aconseguir diferents funcions.\nPrincipalment s’utilitzen en switches de xarxa. Permeten connectar cables de fibra òptica de diferents tipus, com són monomode i multimode, així com diferents velocitats (1 Gbps, 10 Gbps …). Però també poden connectar cables de coure Ethernet com cat5e o CAT6.\nNormalment els switches de xarxa més avançats, els que són utilitzats especialment en l’àmbit empresarial, compten amb al menys dos ports SFP. D’aquesta manera permeten connectar fins i tot diferents edificis a través de cablejat de fibra òptica.\n[/vc_column_text][/vc_column][/vc_row][vc_row][vc_column][vc_single_image image=»45462″ img_size=»full» alignment=»center»][/vc_column][/vc_row][vc_row][vc_column][vc_column_text]\nDiferències entre ports RJ45 i SFP en switches de xarxa\nHem vist què és un port RJ45 i què és un port SFP. Hem vist que hi ha diferències i que cada un d’ells podria ser interessant en determinades circumstàncies, segons per a què anem a utilitzar un switch de xarxa o el tipus de cable que utilitzem. Ara veurem quines són les principals diferències.\nLa primera diferència que podem trobar és en els tipus de connexió que admet cada un d’ells. Aquí trobarem limitacions o més possibilitats segons el tipus de port que estiguem utilitzant en els nostres dispositius.\nEn aquest sentit, els ports RJ45 van a admetre cables d’Ethernet com CAT5, CAT6, etc. Són els cables comuns que utilitzem per connectar, per exemple, un ordinador a un router. En canvi els ports SFP són més complets, ja que admeten mòduls de cable de connexió de fibra òptica (tant monomode com multimode), així com cables CAT5, CAT6, CAT7, CAT8 …\nLa distància màxima que permeten cadascuna de les opcions varia també molt. Els ports RJ45 són útils fins a una distància màxima de 100 metres. Això fa que per a un habitatge o una petita oficina sigui més que suficient per connectar els nostres dispositius a la xarxa. No obstant això, en cas d’haver de connectar equips més lluny, podria haver limitacions.\nD’altra banda, els ports SFP sí que permeten una major distància. Fins i tot parlem de quilòmetres, segons el cas. Els cables MMF poden oferir 10 Gbps a una distància de fins a 550-600 metres. Però a més, els cables SMF poden arribar fins a 150 quilòmetres. Si connectem un cable CAT5 tindríem la mateixa limitació de 100 metres que els RJ45.\nTambé hi ha diferències pel que fa a latència a l’hora de connectar dispositius a certa distància. En aquest sentit els ports SFP tenen una menor latència respecte als ports RJ45 que poden donar un pitjor servei quan connectem equips a una distància considerable.\nEspecialment per a una empresa o organització que va a tenir molts equips connectats en xarxa, el consum pot variar significativament. Els ports SFP tenen un menor consum enfront dels ports RJ45.\nEn definitiva, aquestes són algunes de les principals diferències que hi ha entre ports RJ45 i ports SFP. Com veiem, principalment hi ha canvis entre la distància màxima i els tipus de connexions.\n[/vc_column_text][/vc_column][/vc_row][vc_row][vc_column][vc_column_text]Notícia Original : Redes Zone[/vc_column_text][/vc_column][/vc_row]


El 6 d’Octubre català: contra l’usurer, el cacic i el propietari. – Ser Histórico\nEstàtua de Francesc Cambó a l'actual Via Laietana de Barcelona\nCampesinado Historia de España Historia Social Insurreccionalismo Lucha de clases Mundo Rural Nacionalismos Obrerismos Políticas Sociales Sindicalismo Revolucionario Violencia política\npor El racó de (re)pensar(-nos) 06/10/2016\n1 comentario en El 6 d’Octubre català: contra l’usurer, el cacic i el propietari.\nHavien estat uns dies d’octubre convulsos els d’aquell 1934. L’Aliança Obrera (la confluència del Bloc Obrer i Camperol, el PSOE, la UGT, la Unió Socialista de Catalunya, l’Esquerra Comunista i la Unió de Rabassaires) havia convocat una vaga general en contra de l’entrada de la CEDA al govern de la República, liderat pels radicals de Lerroux. A Astúries, els miners havien pres amb armes i dinamita el control de les principals conques mineres. A Andalusia, els jornalers s’havien declarat en vaga. I a Catalunya, rabassaires i jornalers també havien secundat la crida.\nLa plana de Lleida, el Camp de Tarragona, el Penedès i el Vallès eren els punts més calents de la conflictivitat rabassaire i pagesa. S’havien cremat esglésies i destruït collites, davant del suport de la jerarquia a les pràctiques caciquils i el recurs presentat per la Lliga a la Llei de Contractes de Conreu, respectivament. La situació havia arribat al seu límit. Tres anys després d’haver fet fora els Borbons de l’Estat, la República no garantia els anhels de justícia, llibertat i igualtat que havien promogut durant el segle XIX els ideals republicans. Les classes populars, fartes d’abusos dels patrons, de controls caciquils, de desnonaments de famílies rabassaires i arrendatàries de les terres que cultivaven, decideixen prendre partit actiu en la vida pública amb la afiliació a sindicats i partits obreristes. Es posava de manifest que tot i haver fet fora a Alfons XIII, les relacions de poder i explotació que havien caracteritzava la monarquia, no havien canviat amb la República.\nManifestació de la Unió de Rabassaires a Barcelona en defensa de la Llei de contractes el 1934.\nEntre el 5 i el 6 d’octubre, centenars de rabassaires del Penedès i el Vallès es concentren a Martorell amb la intenció de marxar sobre Barcelona per forçar a la Generalitat, i a Companys, a moure fitxa davant la Vaga general que s’havia convocat a tot l’Estat i que a Catalunya s’havia secundat. Els rabassaires, prenen partit política de la situació i declaren l’Estat Català. Amb els pagesos a les portes d’Esplugues de Llobregat, Companys no n’hi queda cap altre que veure’s forçat a decantar la balança a favor dels que havien estat els seus companys de lluita i que havia defensat com advocat laboralista durant els anys de la Dictadura de Primo. El dia 6, Companys declara l’Estat català dins la República Federal espanyola, entroncant amb aquella idea de l’Espanya federal de Pi i Margall i Valentí Almirall i que s’havia estès durant el darrer terç del segle XIX i principis del XX per tota l’orografia catalana a través d’ateneus, federacions obreres i sindicats de pagesos.\nSoldats de la República davant de l’Hotel Suizo de Barcelona durant els Fets d’Octubre de 1934. Fotografia de Josep Maria Sagarra i Plana (Arxiu Nacional de Catalunya)\nLes conseqüències de la declaració de Companys el 6 d’octubre no es van fer esperar. El Capità General de Catalunya, Domènec Batet, va ocupar la Generalitat i va detenir al govern en ple, que seria portat al vaixell-presó Uruguay, a Cadis. De la mateixa manera, l’exèrcit, juntament amb les forces paramilitars del Somatent (format per voluntaris), van intervenir en la majoria de pobles de les zones conflictives durant aquells dies d’octubre, detenint-te els principals dirigents obreristes. A nivell institucional, es suprimien l’Estatut i la Llei de Contractes de Conreu, al mateix temps que s’intervenia la el govern de la Generalitat. A partir d’ara, i fins al seu restabliment el febrer de 1936, faria les funcions d’una delegació del govern central amb membres de la Lliga Regionalista i amb Francesc Cambó al capdavant (el candidat de la CEDA a Catalunya). Així l’Institut Agrícola Català de Sant Isidre, la patronal agrària catalana que compartia il·lustres militants amb la Lliga, podia estar tranquil·la i sabia que una vegada més les estructures de l’Estat estarien al servei dels seus interessos. Arrel de les reivindicacions fetes pels pagesos per aplicar la Llei de Contractes de Conreus, jutges, cacics i propietaris, acompanyats de la Guàrdia Civil, van seguir desnonant als pagesos de les seves terres per ser incapaços de retornar-los-hi les pagues que no havien hagut de satisfer durant la l’aplicació de la llei de conreus. Així, amb els instruments de l’Estat, els patrons catalans marginaven a la misèria als més desafavorits, perpetrant unes relacions de poder arbitràries i garantint, per sobre de tot, la permanència al culte de la sacro-santa propietat privada.\nEstàtua de Francesc Cambó a l’actual Via Laietana de Barcelona\nJackson, G. (1984) “La insurrección de octubre de 1934 en España”, Estudios de Historia Social, 31, pp. 23-36.\nLópez Esteve, M. (2013) Els Fets d’Octubre de 1934. Barcelona: Editorial Base.\nMacarro, J. M. (2000) Socialismo, República y revolución en Andalucia (1931-1936). Sevilla: Universidad de Sevilla.\nMayayo Artal, A. (1995) De pagesos a ciutadans. Cent anys de sindicalisme i cooperativisme agraris a Catalunya, 1893-1994. Catarroja : Afers.\nPomés Vives, J. (1998) Sindicalisme pagès i republicanisme popular a Catalunya (1918-1930). La Unió de Rabassaires: entre el radicalisme obrerista i la via cooperativista. Tesis doctoral. Universitat Autònoma de Barcelona.\nEtiquetas: Anarquismo Democracia Lucha de clases Marxismo Octubre de 1934 Violencia política\nPublicado por El racó de (re)pensar(-nos)\nHistoriador. Doctorant-me per la Rovira i Virgili sobre les col·lectivitats agràries i la revolució de 1936. Coordino el Centre d'Estudis Selvatans i el que escric ho pujo a Acadèmia.edu @WilhelmJungleLee todas las entradas de El racó de (re)pensar(-nos)\n09/10/2016 a las 16:28\nA Girona, l’últim llibre sobre el tema és La lluita per la terra, d’en Pere Bosch, que posa una mica d’ordre a la gran sopa de sigles que caracteritzà el sindicalisme agrari a la regió de Girona durant el primer terç del segle XX. Una virtut necessària i útil. Per les seves pàgines desfilen els primers sindicats agrícoles, controlats pels propietaris; el sindicalisme catòlic, emergit del palau episcopal; la USA, un intent de reciclatge dels anteriors amb tocs “cooperativistes” per adaptar-se al nou règim republicà; la federació provincial enllestida per la USC; l’ASA, més autònoma, més lligada als pagesos i amb una estructura més horitzontal; l’intent fracassat d’organitzar la UdR a la regió; i la dotzena i mitja de municipis on la CNT aconseguí constituir sindicats de pagesos, de vegades com a seccions de federacions locals.\nEl llibre ens presenta una radiografia de la conflictivitat pagesa a la regió, lligada als desnonaments, la revisió de rendes, la derrota dels pagesos als jutjats, el pegat de la “llei petita” i el fracàs de la Llei de contractes de conreu. També l’impuls del sindicalisme agrari per la Mancomunitat, alguns clergues i els capdavanters polítics, que ho veien com a un mur de contenció front el sindicalisme revolucionari. L’intent xocava contra els interessos dels hisendats, que no cedien prou, provocant amb la seva actitud conflictes per tota la regió. Amb l’arribada de la república, l’empenta pagesa s’enfortí i trobà la complicitat d’ERC, la USC i el BOC, que intentaven sumar els pagesos a les seves bases electorals. Els enfrontaments entre els partits polítics en la seva disputa pel vot foren inevitables. L’ASA, al enfrontar-se electoralment amb ERC i la USC (molt aviat un apèndix d’ERC) i el BOC, cavaria la seva pròpia tomba.\nTot i que al Baix Empordà augmentà la venda de masos des de la proclamació de la república, els conflictes demanen reformes o repressió, i l’autor esmenta els personatges partidaris de les reformes, des de les propiciades per Pelai Negre o Camps i Arboix –equiparables, malgrat que l’autor els consideri en les antípodes– a les demanades per l’ASA, els germans Purcallas o els pagesos de Torroella de Montgrí –que sí tenien components socials–, passant pels decrets del govern espanyol. Alguns dirigents de l’ASA i del BOC exhortaren a passar de les paraules als fets, i l’estiu de 1932 demanaren als pagesos que retinguessin la meitat de la renda que pagaven als propietaris. Alguns seguiren el consell i, d’immediat, Claudi Ametlla els titllà de subversius, ERC de pertorbadors i el partit del governador d’anarquistes i de concomitància amb el cop de Sanjurjo. Purcallas aprofità per mirar d’adherir l’ASA a la UdR, i l’assemblea de l’ASA per recolzar les retencions de rendes. La “llei petita” intentà taponar el forat obert entre els pagesos i ERC, i la USC dedicà esforços a enllestir una federació provincial agrària, amb algun èxit organitzatiu i electoral.\nFetes les presentacions, anem al moll de l’os: la lluita pel poder, és a dir, el control social dels municipis. Amb interessos polítics contraposats, aquí sí, Pelai Negre i Camps i Arboix difereixen pel que fa al missatge, és a dir, la propaganda, tot i que disfressada de postulats ideològics. Tant la Lliga com Esquerra defensaven, amb vots i fets concrets, la propietat i la renda sostreta als pagesos. La diferència estava en què ERC pretenia controlar-la legalment per acontentar arrendataris i parcers. I a aquesta finalitat responien les comissions arbitrals, creades a l’empar de la “llei petita”, una llei que, lluny de defensar els interessos dels pagesos, es limitava a fer l’ullet als conreadors que havien gosat demanar revisió de rendes als jutjats, on havien perdut. Per afectar a tan pocs, ERC propagava la llei com a una bestreta de la futura reforma agrària catalana, que plasmarien en una llei de contractes de conreu.\nEl capítol dedicat a aquesta llei –més moderada que la reforma agrària del govern espanyol, ja prou moderada– ens presenta les possibles conquestes pageses sobre el paper, no sempre respectat per la crua realitat quotidiana: més garanties de continuïtat en l’explotació de la terra, unes rendes controlades pels poders públics, el reconeixement de les millores i la possibilitat d’accedir a la propietat. També la persistència de la parceria, una concessió als terratinents. Aquests, però, la van combatre a sang i fetge, en base a la incompetència del parlament català en legislació social. Van aconseguir una sentència d’inconstitucionalitat. Recordem que Macià i Largo Caballero havien pactat el vot positiu dels socialistes a l’estatut de Catalunya en base a l’absència de legislació social al text. Tot i que l’autor no fa esment, persistint en el tòpic, les negociacions entre els governs espanyol i català continuaren, i el 30 de setembre el BOGC publicà la redacció definitiva de la llei mitjançant un reglament d’aplicació. Dos dies després, Semper acceptà el text i dimití com a president del govern.\nEl penúltim capítol està dedicat a “la revolta dels pagesos”, insistint en un altre tòpic força arrelat. El cert és que el cop de força del 6 d’octubre fou enllestit per la Generalitat, amb especial protagonisme de la facció més reaccionària i nacionalista i la col•laboració de l’Aliança obrera, bastant controlada pels futurs militants del POUM. Cert que alguns pagesos, encoratjats pels dirigents d’ERC, es passejaren amb escopetes pels seus municipis. Cert també que els pagesos resultarien les principals víctimes de la repressió. A Girona, la revolta fou organitzada per Amadeu Oliva, el comissari d’ordre públic de la Generalitat, que repartí alguns fusells entre els homes del BOC que, un any després, militarien al POUM. La CNT la considerà un simple moviment polític i no participà, com no es va involucrar en les campanyes de revisió de rendes, que veia com pur reformisme per a mantenir el sistema. Alguns llibertaris de la regió, malgrat les consignes de la confederació, sí participaren de valent en la revolta. Palafrugell és un exemple.\nEl curt capítol final mostra les conseqüències favorables que per als pagesos va suposar la victòria del Front d’esquerres. Era el context propici per a impulsar la UdR a la regió. És el que van fer des d’ERC, aconseguint consolidar-la al llarg de 1937, a mida que la revolució anava perdent pistonada, com a sindicat oficial de la Generalitat.\nEn suma, un llibre útil, amb una redacció que atén els interessos ideològics de l’autor, un polític professional. Sembla lògic que en una regió on, l’any 1936, el 75% dels propietaris tributava pel 15% de la terra, i on el 78,5% dels cap de casa pagesos estaven mancats de prou terra de conreu en propietat per a subsistir, necessita estudis que tinguin en compte les relacions socials i econòmiques de la majoria dels pagesos, inclosos el 16% dels cap de casa pagesos que aleshores vivien de jornals, perquè no tenien ni un pam de terra que conrear. No és el cas d’aquest llibre. Ni el de cap altre. Ni d’aquí, ni d’en lloc, ja que les xifres de Tarragona són encara més esfereïdores, i les de Lleida semblants, amb la particularitat de què a la “terra ferma” els terratinents s’apinyaven majoritàriament a les rengles d’ERC. Per això, no podem estranyar-nos de les paraules de Purcallas a L’Autonomista recordant la revolució: “Tot des dels primer moments es vulgué col•lectivitzar. En els cafès i en els llocs de reunió, la febre dominant consistia en parlar de la nova economia a crear […] la consigna severa arribava als racons més allunyats; tant és així que, aquella retrunyia a les valls, al planell i a la muntanya alta. I amb un ritme accelerat com si el traspàs d’una o [a?] altra economia l’amparés la vara màgica del Messies, tot es col•lectivitzava o s’incautava; els ramats, les granjes, les riqueses forestals, els camps experimentals, etc.”. Ja el 15 d’agost de 1936, Alexandre Deulofeu intuïa que “la transformació serà tan radical que depassarà totes les prevencions” [acte fallit per previsions?], i el dia 22 veia Catalunya com el “gressol de la futura organització social del món”, perquè “estem realitzant experiments de socialització o comunització dels quals no en dubten, en sortirà l’estabilització d’un règim social, que fent desapareixer els privilegis de classe, portarà la pau i el benestar als únics homes que tenen dret a la vida o siga, els que treballen”. Música per amansir les feres.\nSiguiente entrada Día de la Hispanidad. Nada a celebrar.


Crisis econòmica, social i climàtica - Imagina Ràdio\nCrisis econòmica, social i climàtica\nTal com està estructurat el planeta sobre el capitalisme no té un bon final ara mateix. Tots els països estan treballant per aturar el canvi climàtic i l'escalfament adoptant mesures per reduir tots els gasos efecte hivernacle\nEl món està immers en una gran crisi social, econòmica i climàtica tres grans accions antropogèniques que fan molt mal al planeta i farà en pocs anys que la temperatura estigui per sobre dels 5 graus positius, res a veure amb la preocupació d’avui perquè pugui ser de 2 graus positius aquesta puja de temperatura fent una mica d’història ens podria dur al final de la vida al planeta com a l’època de les glaciacions.\nBàsicament les societats estan funcionant sota el paraigua del capitalisme i no té bones perspectives de cara al futur, l’ambició d’aquest acaba amb els recursos naturals que són finits i per voler cada dia mes i més aquests recursos. Els països, que també són protagonistes del que està passant han començat a treballar per aturar l’augment de la temperatura prenent mesures per reduir les emissions a l’atmosfera de gasos efecte hivernacle. Mesures per estabilitzar la temperatura i poder reconduir aquesta situació en què ens trobem pel model de vida que tenim.\nEl que fins ara la temperatura ha fet malbé (com el desglaçament dels pols, la biodiversitat o els ecosistemes són irrecuperables), la manera senzilla d’estabilitzar la temperatura teòricament que és molt complicada a la pràctica, els canvis estructurals que es requereixen per deixar els combustibles fòssils i anar cap a les energies netes o verdes són costosos, la innovació, energies renovables, una mobilitat sostenible o desarticular totes les infraestructures dels combustibles fòssils que es fan servir avui. Existeixen al voltant d’aquests combustibles grans interessos econòmics dels quals volen preservar les seves posicions econòmiques i els seus comptes que neguen de manera rotunda el canvi climàtic, una gran contradicció per part d’aquests doncs el que està en joc no són els diners ni la posició sinó la seva vida i de la gent del planeta.\nAquests esforços que alguns qualifiquen de mitigació del canvi climàtic ha de venir per la restauració dels ecosistemes, el canvi de model econòmic i consum, o per parar la desforestació amb la data fixada del 2050 per tenir finalment zero emissions de carbó. Ara mateix fins que no arribi la data ens haurem d’adaptar a la situació que tenim per molt costosa que sigui, fent els canvis que la situació requereixen. Les situacions d’aquestes adaptacions no són úniques, són canviants depenent del lloc, les condicions econòmiques, la capacitat de la societat per adaptar-se sabent que els que tenen més poder adquisitiu i gaudeixin d’un estatus dins de cada lloc són els que estan menys disposats a fer quelcom per l’adaptació i la mitigació. Totes les qüestions exposades són importants, però la pedra filosofal és educar a les noves generacions per quan agafin el relleu estiguin ben preparats i puguin començar de zero en un altre enfocament del que tenim.\nArticle anteriorQuè es pot fer i què no a partir d’aquest dilluns?\nArticle següentVins de la Terra Alta se submergeixen sota el mar com a mètode per envellir-los\nLa izquierda no existe o de Madrid al cielo\nL’Ebre davant els Fons “Next Generation”\nL’Aldea, entre els 40 municipis catalans més transparents


Alnatur - IOGA RELAX per a gestionar l'estrés i la ansietat - Serveis - Centre de Teràpies Naturals\nIOGA RELAX per a gestionar l'estrés i la ansietat\nDetalls del taller:\nIoga Relax: Gestionar els símptomes de l'estrès i l'ansietat\namb Ramon Guillamon.\n- Dissabte 5 de Octubre 2019\n- Horari: 11h – 13.45h\n- Preu: 25 €\n- Lloc: Alnatur, Altafulla\nSense cap dubte, l'augment del nivell d'estrès i d'ansietat és un problema global. Amb l’organització Mundial de la Salut, advertint que l’estrès és una epidèmia mundial.\nA Europa, 1 de cada cinc treballadors europeus diu que pateixen l’estrès a la feina cada dia.\nA Espanya cada any més de sis milions de persones estan afectades per l’estrès i l’ansietat, i és la causa del 10 per cent de totes les baixes laborals.\nL’estrès en realitat és un mecanisme normal de la vida, tot i que, a causa dels nostres estils de vida cada cop més ocupats, sense temps per nosaltres, sense poder relaxar-nos, el nostre sistema nerviós autònom (SNA) es troba contínuament en el “estat simpàtic” o el “Fight or Flight” mode (lluita o de vol). És per això que habitualment l’estrès és defineix per els seus aspectes negatius.\nL'estrès crònic a llarg termini és un perill per a la nostra salut i benestar, convertint-se en un problema important. La necessitat d’aprendre tècniques per gestionar els nostres nivells d’estrès i ansietat és cada cop més evident.\nAmb evidència científica, us presentarem pràctiques de ioga i meditació per gestionar els símptomes de l'estrès i l'ansietat.\nEs tracta d’una sessió teoricopràctica on els participants podran entendre i experimentar les pràctiques, per poder integrar-les a la vida diària, amb els seus beneficis a curt i llarg termini, i així combatre els símptomes de l’estrès i l’ansietat induint un estat de relaxació i calma.\nAssistint a aquest taller, podreu:\n- Entendre amb una introducció la teoria de com el cervell i el cos reaccionen davant l’estrès.\n- Conèixer eines i tècniques per superar els símptomes de l’estrès i l’ansietat.\n- Descobrir tècniques de respiració ioga que es poden utilitzar per aportar un alleujament immediat en situacions estressants.\n- Experimenta una sèrie de pràctiques per induir un estat de relaxació i calma.\nExperimentareu les tècniques i pràctiques següents:\n- Pràctiques de ioga restauratives per ajudar a alleujar les tensions físiques del cos.\n- Pràctiques de respiració de ioga per a la calma i alliberar tensions emocionals per ajudar a dormir millor.\n- Ioga Nidra, una pràctica de relaxació sistemàtica que va molt be per l'estrès i l'insomni\n- Pràctica de meditació (mindfulness) per portar la ment al moment present.\nNo es requereix experiència prèvia. Aquest taller és adequat per a qualsevol persona amb curiositat per conèixer com es poden utilitzar pràctiques de ioga i meditació per gestionar els símptomes de l’estrès i l’ansietat.\nDeixareu la sessió sentint-vos tranquils i relaxats, amb una eina (pràctica) que us ajudarà a la vida diària.


Inici » Inventari » Sénia, la » Representacions, escenificacions, balls, jocs i esports tradicionals\nLes corrides o curses de rucs són una activitat de caràcter lúdic i competitiu que es pràctica, habitualment, dins el marc d'una celebració de caràcter festiu en honor a un patró. Aquesta activitat té com a protagonistes els genets, majoritàriament la gent jove de la comunitat i als animals, rucs, matxos i cavalls, que són les tres modalitats de corrides o curses. El cas dels cavalls són curses que es desenvolupen en paral·lel a les de rucs, someres i matxos que depenen del número de participants poden arribar a córrer junts o no.\nA les Terres de l'Ebre les curses de rucs són una joc que es practica, tot exceptuant casos com pot ser a la Sénia que són en el marc de les festes d'estiu, dins del marc de les festes d'hivern principalment de Sant Antoni o Sant Blai.\nLes corrides, que tradicionalment es desenvolupaven dins del nucli urbà, actualment es realitzen en circuits preparats per l'ocasió tant lineals com circulars i als afores del nucli urbà. De manera excepcional podem trobar, a Ascó al carrer dels Clots, que es condicionin els carrers per celebrar les corrides dins del nucli urbà.\nLocalització: Ascó, Garcia, Torre de l'Espanyol, la, Fatarella, la, Sénia, la


El Mirall de Pedralbes participa a l'acte de constitució de l'espai d'inclusió 20+20+20 - Mirall de PedralbesMirall de Pedralbes\nEl Mirall de Pedralbes participa a l’acte de constitució de l’espai d’inclusió 20+20+20\nDimarts passat l’Associació de comerciants Mirall de Pedralbes no es va voler perdre l’acte de constitució de l‘Espai d’Inclusió 20+20+20, una plataforma diversa i transversal que treballarà amb l’objectiu d’eliminar barreres i obstacles socials. L’acte es va celebrar al Monestir de Pedralbes\nL’Espai 20+20+20 està format per entitats de persones amb discapacitat, entitats del tercer sector, i empreses i institucions dels barris de les Corts. Aquesta inicitiva està encaminada a fer del districte de Les Corts una agrupació de barris d’inclusió, on totes les persones tinguin garantides les mateixes oportunitats, sense cap mena de discriminació.\nL’Associació de comerciants Mirall de Pedralbes no podía ser aliena a aquest moviment cívic i polític que considerem que fa del nostre barri un lloc millor i aquesta millora, a més, s’oficialitza públicament. Per portar a terme la iniciativa es debatran postures i visions entre tots, perquè cadascú aporti la seva experiència i la seva lectura del tema de la inclusió en el barri.\nEl que es pretén, en paraules del districte, és que «la inclusió es converteixi en una característica natural i inherent a qualsevol activitat social. O, dit d’altre forma, assolir l’objectiu d’una societat inclusiva».\nL’acte va ser conduït per Oriol Izquierdo amb intervencions de Lola de la Fuente (Assoc. Esclat), Marta Vinardell (Assoc. Difusord), Margarita Preciado (Hotel Hilton) i Antonio Centeno (expert en inclusió), en un entorn màgic, el Monestir de Pedralbes. Podeu llegir l’Informe Les Corts barris inclusius en aquest enllaç.\n← Participem a l’encesa de les llums de Nadal\nEl Mirall de Pedralbes vetlla pels interessos globals del barri →


NeanderFollia: Bisons, cavalls, mamuts i... neandertals?\nBisons, cavalls, mamuts i... neandertals?\nQuan pensem en el famós Encontre, el moment en què els moderns i neandertals es van trobar cara a cara, i que devia passar unes quantes vegades abans que aquests últims s'extingissin, sempre ens ve al cap la mateixa imatge: d'una banda, els sapientíssims: ben vestits, ben pentinats i tocant el tam-tam envoltats de la seva cova plena de magnífiques pintures d'escenes de caça, on ens hi trobem tot tipus de fauna prehistòrica, i de l'altra, és clar, els neandertals a punt d'extingir-se, amb el cap ple de polls, bruts, lletjos i lladres, perquè és clar, eren incapaços de fer art, encara que fos pintar una closca de cargol i penjar-se-la al coll.\nAquesta, és clar, és la versió oficial, la versió que apareix als documentals i llibres: envoltant l'Ayla del Clan de l'Ós i a la portada de La dansa del tigre hi podem veure aquest art tant pintoresc.\nI és clar, queda molt bé dir: ah, mentre els neandertals s'extingien incapaços de treure's l'estupidesa de sobre, els meus avantpassats ja pintaven aquells meravellosos murals a les parets. Quantes vegades ho haurem sentit dir, això?\nI quantes vegades ens hi haurem parat a pensar, sobre l'autenticitat d'aquestes paraules?\nEl que queda clar d'aquesta frase, és el missatge subliminal que hi ha al darrere: el que eren diferents, no es podien comparar. Mentre els uns encara estaven encaparrats amb aquelles llances de pedra, els altres era com si ja construïssin un coet per anar-se'n de vacances a la Lluna.\nI, és clar, quina va ser la meva sorpresa quan vaig descobrir que tot això no és probablement res més que un altre mite al qual els moderns ens hi hem agafat ben fort per justificar la nostra originalitat (i superioritat?) enfront d'altres espècies d'homínids: les pintures són intocables, només les poden fer els moderns, els neandertals, mai.\nPer començar a desmontar aquest mite, només cal fer una ullada a les dates d'aquestes magnífiques pintures, i adonar-se'n, que de promig, la seva edat queda al voltant dels 15.000 anys. Com que els últims neandertals van viure a Gibraltar en fa uns 30.000, la conclusió és clara: els neandertals van tenir tantes ocasions de veure pintar aquelles escenes com els moderns del 2010.\nLes pintures més antigues datades fins són les de la cova francesa de Chauvet, en uns 30.000-32.000 anys, però aquestes dates han estat fortament qüestionades, perquè és clar, la gran majoria d'aquestes pintures tenen força menys de 20.000 anys, com és el cas d'Altamira (10-13.000 anys) de Lascaux (al voltant de 15.000), i del Pont de l'Arc (15.000). Encara que no es pugui descartar que els moderns de fa 30.000 anys fessin alguns gravats a les parets, sembla molt més segur afirmar que aquest art no va tenir el seu moment de màxima esplendor fins en fa 15.000.\nFora d'Europa, també hi ha més pintures, però en general solen tenir menys de 40.000 anys.\nPer tant, aquesta creença que es representa contínuament a tots els Encontres sembla que no és res més que un mite. Això no vol dir que els moderns de fa 40.000 anys que es van trobar amb els neandertals no tinguessin art ni molt menys, sinó simplement que els graffitis encara no s'havien posat de moda.\nAquí hi ha un article d'un tal Pettit qüestionant l'edat donada a les magnífiques pintures de Chauvet perquè "són massa perfectes per ser d'una època tant llunyana". Jo no estic d'acord amb ell en aquesta frase tant darwinista i aplicada molt sovint i en tota la seva literalitat als neandertals; de totes maneres crec que aquesta cova s'hauria de datar millor, perquè resulta estrany que les altres del seu gènere siguin 15.000 anys més joves.\nPublicat per ᧞eandertalerin a 1:24\nEtiquetes de comentaris: Art, Extinció, Mites\nLes reconstruccions neandertals basades en el "DeN...\n[Lagar Velho] Detalls inèdits del ball de bastons ...\nVocabulari de supervivència (II)\nCapellades, un municipi amb més de 125.000 anys d'...\nEls neandertals, uns africans més que van voler fu...\nReflexions sobre el NeanderClonatge\n3 llibres sobre neandertals que passaran a la hist...\n[QUÈ FORT!] Els bascos són els últims descendents ...\n[Sota Terra] Només 3 setmanes pel capítol de l'Abr...\nLa netedat de les boques neandertals queda fora de...\nEl vigor de l'híbrid: mite o realitat?\nEls neandertals...eren humans?\nEls Palomas, uns murcians amb una llarga història....\nQuin % d'ADN neandertal corre per les teves venes ...\nMés carones neandertals per acaronar\nCoses que un neandertal no podria dir mai: la meva...\nMites de 1-4% (II): On és el meu bony occipital? P...\nMites de 1-4% (I): al final la mida sí que importa...\nNeandertal? Per què no neandertal?\nEl Popeye neandertal prenia hormones i no pas espi...\nL'era del Pop Neandertal ja és aquí!\nPer fi he practicat el sexe social, i com m'ha agr...\nNikolai Valuev, el neandertal vivent?