ORDRE ARP/48/2020, de 27 d'abril, per la qual s'aproven les bases reguladores dels ajuts de minimis per a la promoció i la certificació dels productes amb distintius d'origen i qualitat dels aliments i l'artesania alimentària a Catalunya. - DOGC. Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya - Legislació - VLEX 843993162\nEl foment, la defensa i la millora de la qualitat dels productes alimentaris que gaudeixen d'unes característiques diferencials i de qualitat han estat prioritats de l'Administració. Per aquest motiu, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació (DARP) dona suport als productes que segueixen un programa comunitari i nacional de qualitat, concretament els productes que gaudeixen d'un distintiu comunitari de denominació d'origen protegida (DOP), indicació geogràfica protegida (IGP), denominació d'origen vitivinícola protegida (DOP), indicació geogràfica protegida vitivinícola (IGP) i especialitat tradicional garantida (ETG).\nEls distintius d'origen i qualitat dels productes agroalimentaris DOP vitivinícola, DOP, IGP i ETG possibiliten la protecció i la valoració dels productes de la terra que presenten característiques diferencials pel seu origen o pels mètodes de producció i/o elaboració i estan regulats a la Llei 14/2003, de 13 de juny, de qualitat agroalimentària, i la Llei 2/2020, de 5 de març, de la vitivinicultura.\nL'artesania alimentària, també regulada per la Llei 14/2003, de 13 de juny, es defineix com l'activitat d'elaboració i transformació de productes alimentaris que compleixen els requisits que assenyala la legislació en aquesta matèria i estan subjectes, durant tot el procés productiu, a unes condicions que garanteixen a les persones consumidores un producte final individualitzat, de bona qualitat i amb característiques diferencials obtingudes gràcies a les petites produccions controlades per la intervenció personal artesana. L'artesania ocupa un punt important d'inflexió entre el consum del producte sense transformar i la indústria de l'alimentació.\nLes entitats associatives d'artesans i artesanes sense ànim de lucre proporcionen a les persones associades assessorament i informació sobre l'adaptació a les noves tecnologies, i al mateix temps uneixen esforços per assolir objectius comuns que beneficiïn el conjunt de persones artesanes associades i augmentin el coneixement de la producció artesanal alimentària entre les persones consumidores.\nEl Programa de desenvolupament rural de Catalunya (PDR) de 2014-2020, amb el vistiplau previ del Govern de la Generalitat de Catalunya de 15 de juliol de 2014 i aprovat per la Comissió Europea mitjançant la Decisió d'execució C (2015) 5325 final, de 28 de juliol, preveu dues operacions: operació 1, destinada al foment de la participació en programes de qualitat dels aliments per a les persones agricultores i ramaderes que participen per primera vegada en un d'aquests programes a partir de l'1 de gener de 2014; i operació 2, destinada al foment de les activitats d'informació i promoció dels programes de qualitat però només per als productes registrats a la Comissió Europea i els lligats a la producció.\nEl Programa de desenvolupament rural (PDR) de 2014-2020 no preveu ajuts per a les associacions d'artesans alimentaris ni tampoc per als productes no lligats a la producció inclosos en un distintiu d'origen i qualitat o encara no registrats definitivament a la UE. No obstant això, el Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació vol fomentar la promoció i certificació dels productes amb distintius d'origen i qualitat dels aliments i l'artesania alimentària a Catalunya, per la qual cosa considera necessari convocar línies d'ajut que incloguin aquestes actuacions i els sotmet al règim d'ajuts de minimis .\nPer aquest motiu, es publica aquesta Ordre d'ajuts per als distintius d'origen i qualitat DOP vitivinícola, DOP, IGP, ETG dels productes inscrits en el registre comunitari no lligats directament a la producció i dels productes amb reconeixement provisional que no es poden acollir al PDR, per a la certificació dels distintius d'origen i qualitat de les DOP vitivinícoles, DOP, IGP i ETG, i per a la promoció de l'artesania alimentària.\nD'acord amb el Decret 56/2009, de 7 d'abril, per a l'impuls i el desenvolupament dels mitjans electrònics de l'Administració de la Generalitat de Catalunya, la Llei 59/2003, de 19 de desembre, de signatura electrònica, i la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, de procediment administratiu comú de les administracions publiques.\nAtesa la naturalesa jurídica del col·lectiu de persones beneficiàries a qui s'adrecen aquests ajuts, s'estableix la tramitació administrativa per mitjans electrònics, de conformitat amb l'article 14 de la Llei 39/2015, d'1 d'octubre, i l'article 43.2 de la Llei 26/2010, de 3 d'agost.\nConseqüentment, valorada la conveniència de donar suport a la promoció i la certificació dels productes amb distintius d'origen i qualitat dels aliments i l'artesania alimentària a Catalunya mitjançant un ajut econòmic, d'acord amb l'article 92 del Decret legislatiu 3/2002, de 24 de desembre, pel qual s'aprova el text refós de la Llei de finances públiques de Catalunya, a proposta de la Direcció General d'Alimentació, Qualitat i Indústries Agroalimentàries i en ús de les atribucions que m'han estat conferides,\nAprovar les bases reguladores dels ajuts destinats a la promoció i la certificació dels productes amb distintius d'origen i qualitat dels aliments i l'artesania alimentària a Catalunya, les quals es publiquen a l'annex 1 d'aquesta Ordre.\nAprovar el procediment de participació per mitjans telemàtics en la convocatòria pública per a la concessió dels ajuts objecte d'aquesta convocatòria, el qual consta a l'annex 2 d'aquesta Ordre.\nL'objecte dels ajuts que estableix l'Ordre és establir-ne quatre línies:\n1.1 La promoció dels distintius d'origen i qualitat DOP, IGP i ETG dels productes inscrits en el registre comunitari no lligats directament a la producció i dels productes amb reconeixement provisional, d'ara endavant línia d'ajut 1.\n1.2 El control i la certificació dels distintius d'origen i qualitat de les DOP, IGP i ETG dels productes inscrits en el registre comunitari i dels productes amb reconeixement provisional, excloses les vitivinícoles, d'ara endavant línia d'ajut 2.\n1.3 El control i la certificació dels distintius d'origen i qualitat de les DOP vitivinícoles, d'ara endavant línia d'ajut 3.\n1.4 El foment de l'artesania alimentària a Catalunya, d'ara endavant línia d'ajut 4.\n2.1 Per a la línia d'ajuts 1, poden ser persones beneficiàries:\nEls consells reguladors o entitats associatives sense ànim de lucre de productes amb DOP/IGP que no tinguin productors de base inscrits en el registre comunitari o els qui en tenen un reconeixement provisional.\n2.2 Per a la línia d'ajuts 2, poden ser persones beneficiàries:\nEls consells reguladors o entitats associatives sense ànim de lucre de les DOP i IGP, excloses les vitivinícoles.\nLes entitats associatives de Catalunya d'elaboradors sense ànim de lucre de productes amb ETG.\n2.3 Per a la línia d'ajuts 3, poden ser persones beneficiàries: els consells reguladors de les DOP vitivinícoles.\n2.4 Per a la línia d'ajuts 4, poden ser beneficiàries d'aquests ajuts les entitats associatives d'artesans i artesanes, sense ànim de lucre, que representin els interessos d'una única activitat artesanal alimentària regulada i inclosa en el repertori d'oficis d'artesania alimentària que estableix l'annex 2 del Decret 285/2006, de 4 de juliol, pel qual es desplega la Llei 14/2003, de 13 de juny, que estiguin inscrites al registre corresponent de la Generalitat de Catalunya.\nEn cas d'haver rebut ajuts de minimis en l'exercici fiscal actual i en els dos exercicis fiscals anteriors, l'ajut global de minimis que hagi rebut no supera els límits establerts.\nEn cas d'empreses amb 50 o més treballadors/es, complir la quota legal de reserva de llocs de treball en la plantilla de l'empresa prevista a l'article 42.1 del text refós de la Llei general de les persones amb discapacitat i la seva inclusió social, aprovat pel Reial decret legislatiu 1/2013, de 29 de novembre, o les mesures alternatives de caràcter excepcional previstes pel Reial decret 364/2005, de 8 d'abril, i pel Decret 86/2015, de 2 de juny.\nEn cas d'empreses de plantilla igual o superior a 25 persones, disposar de mitjans per prevenir i detectar casos d'assetjament sexual i d'assetjament per raó de sexe i per intervenir-hi als seus centres de treball d'acord amb els agents socials, de conformitat amb la Llei 5/2008, de 24 d'abril, del dret de les dones a erradicar la violència masclista.\nNo tenir la consideració d'empresa en situació de crisi, d'acord amb la definició continguda en les directrius comunitàries sobre ajuts estatals de salvament i de reestructuració d'empreses en crisi (DOUE 2014/C 249/01, de 31.7.2014).\nEn cas de realització de l'activitat objecte de la subvenció utilitzant qualsevol...\nORDRE ARP/50/2020, de 23 d'abril, per la qual s'acorda la continuació i es modifiquen terminis de determinats procediments en matèria de subvencions del Departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació com a conseqüència de la declaració de l'estat d'alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada per la COVID-19.


La Fundació “la Caixa” reforça el seu compromís amb la cultura en un any marcat per la COVID-19 | Bonart\nLa Fundació “la Caixa” reforça el seu compromís amb la cultura en un any marcat per la COVID-19\nEn un any complex marcat per la pandèmia, la Fundació “la Caixa” ha fet un esforç ingent per incrementar el seu compromís amb l’impuls de la cultura. Més de 3,8 milions de persones van visitar el 2020 els centres i les exposicions culturals i científiques itinerants de la Fundació “la Caixa” a tot Espanya.\nEls vuit centres CaixaForum i CosmoCaixa van rebre 1,2 milions de visitants durant els nou mesos en què han tingut les portes obertes, majoritàriament amb places limitades i una reducció dràstica de les activitats. D’aquests, més de 600.000 ho han fet des de la reobertura dels centres l’1 de juny passat fins a finals d’any, després d’un tancament de gairebé tres mesos.\nCaixaForum Girona va rebre més de 38.928 visitants al llarg del 2020, dels quals més de 17.000 ho van fer des que es va reobrir el centre i es va reprendre l’activitat expositiva, a partir de l’1 de juny i fins a finals d’any, després d’haver estat tancat gairebé tres mesos, amb importants limitacions de capacitat i una reducció dràstica de les activitats programades.\nEl públic de CaixaForum Girona ha fet costat a aquesta aposta, com ho demostra el fet que la xifra de visitants s’hagi situat entorn del 25 % del total de visitants que hi van anar durant el 2019, tenint en compte les capacitats permeses.\nEtiquetes: CaixaForum · covid-19 · Fundació la Caixa


Compromís Per Paiporta: Demanem que torne les ajudes per a joves en EMT i MetroValència\nDemanem que torne les ajudes per a joves en EMT i MetroValència\nLa desaparició de l'Abonament de Transport Jove suposa un augment del preu de 29,70€ a 41,60€ (un 40% més)\n2012 ha portat una desagradable sorpresa a molts joves valencians que han volgut renovar el seu Abonament de Transport Jove i han descobert que este títol ha sigut suprimit per l'Agència Valenciana de Mobilitat i l'IVAJ (GVA JOVE).\nAixò suposa un increment del 40% en el preu del transport públic per als joves, un sector de la població que pateix l'atur i la precarietat econòmica. La crisi no pot justificar este atac a les butxaques dels joves valencians sinó que és precisament en estos moments quan més s'ha de garantir el dret a la mobilitat d'estudiants i treballadors. La crisi, lluny de servir com a excusa, és el principal motiu pel qual s’han de mantindre estos descomptes.\nCompromís presentarà iniciatives en Les Corts per a reclamar que el govern del PP no elimine este descompte per a joves en el transport públic.\nEnviat per Compromís a 9:53


La UMH organitza la fase local de la Lliga de Debat de Secundària i Batxillerat 2018 :: elperiodic.com\n-La UMH organitza la fase local de la Lliga de Debat de Secundària i Batxillerat 2018 :: elperiodic.com\nLa UMH organitza la fase local de la Lliga de Debat de Secundària i Batxillerat 2018\nEl Vicerectorat de Cultura i Extensió Universitària de la Universitat Miguel Hernández (UMH) d'Elx ha organitzat la fase local de la Lliga de Debat de Secundària i Batxillerat de la Xarxa Vives d'Universitats, en col·laboració amb Escola Valenciana. La Lliga tindrà lloc del 8 al 10 de febrer, a partir de les 10:00 hores, a l'Escenari Lab de l'edifici Innova del campus d'Elx. La Lliga naix a partir de l'experiència de la Lliga de Debat Universitària, sota l'impuls de la Xarxa Vives i de la Federació Escola Valenciana. Enguany, per segona vegada, hi participa la UMH després d'haver guanyat la fase final el curs passat.\nDemà dijous, 8 de febrer, a les 10:00 hores, tindrà lloc el primer dels debats. Els instituts que hi participen són els següents: IES Misteri d'Elx, equips I i II; IES Montserrat Roig, equip I; IES Nou Derramador d'Ibi, equips I i II; IES Altaia d'Altea, equip I; i IES Fundació Ribera, equips I i II. A més, el dissabte 10 de febrer es desenvoluparà la semifinal i final de la fase local. La pregunta d'enguany, sobre la qual caldrà debatre és L'humor té límits?\nLa Lliga de Debat de Secundària i Batxillerat és una competició en la qual diversos equips d'estudiants de 4t d'ESO, Batxillerat i cicles formatius (d'edats entre 15 i 18 anys) de diferents centres docents debaten sobre un tema polèmic i d'actualitat. L'activitat aporta un espai de formació en què els estudiants aprenen a parlar en públic, a fer equip i a saber defensar un tema tant a favor com en contra, utilitzant el valencià com a llengua vehicular.\nL'objectiu de la Lliga és fomentar l'ús de la paraula entre l'alumnat, sota el format d'un enfrontament dialèctic entre diversos equips, en el qual s'ha de defensar una posició a favor o en contra sobre un tema d'actualitat i es valoren capacitats com el treball en equip, la solidesa de les argumentacions, la fluïdesa en la intervenció i la correcció, tant semàntica com formal.\nL'equip guanyador d'aquesta fase local passarà a la fase final, que se celebrarà de l'11 al 13 d'abril a la UMH.


El Circuit col·labora amb la Diputació de València per a beneficiar amb ajudes més de 55 pilots d'automobilisme i de motociclisme - Valencia noticies\nEl Circuit Ricardo Tormo i la Diputació de València treballaran de la mà per a la concessió de les beques que per tercer any consecutiu atorgarà la institució a un total de 58 pilots d’automobilisme i motociclisme de velocitat.\nLa inversió és de 540.000 euros dividits en 340.000 als pilots de motociclisme des de les minimotos i fins al mundial, i els 200.000 euros per als pilots de quatre rodes.\nEl director general del Circuit Ricardo Tormo, Gonzalo Gobert, ha agraït a la Diputació «que haja sabut entendre que els esports del motor no són ni de bon tros esports elitistes, sinó que són esports cars, i des del Circuit pretenem que tots partisquen amb les mateixes possibilitats».\nEl president de la Diputació de València, Jorge Rodríguez, ha destacat que «aquest és un gran esforç de la Diputació de València per a afavorir que pilots d’automobilisme i de motociclisme tinguen les mateixes oportunitats per a fer realitat els seus somnis».\nAixí mateix, Gobert ha destacat que l’esforç en aquestes beques es concentre «en els pilots que més ho necessiten, que no són precisament els que estan més amunt, sinó aquells pilots que estan en el camí de l’èxit i que esperem que, en molt poc de temps, estiguen triomfant en categories internacionals».\nJaume Masià i Eliseo Martínez\nEl pilot de KTM en el Mundial de Moto3, Jaume Masià, ha agraït el suport de la Diputació de València en nom dels pilots de motociclisme: «Aquest suport és fonamental per a tots, tant per als més joves en les minimotos del Bressol de Campions com per als que ja estem al Mundial, com és el meu cas. Espere tindre l’oportunitat de tornar aquest suport amb bons resultats. Per descomptat, esforç i ganes no hi faltaran».\nPer part dels pilots d’automobilisme, l’encarregat de representar els seus companys ha sigut el pilot de l’Eurocup Renault 2.0, Eliseo Martínez, que s’ha mostrat «agraït pel suport de la Diputació i del Circuit a través de la Fórmula de Campions».\nL’acte ha comptat també amb la participació dels directors del Bressol de Campions, Julián Miralles, i de la Fórmula de Campions, Marco Rodríguez, que han explicat els seus programes per a la temporada 2018. A més, els mundialistes Arón Canet, Iker Lecuona i Jorge Navarro han enviat els seus missatges d’agraïment des dels entrenaments que els seus equip estan duent a terme a Aragó i Mugello.\nAgenda del cap de setmana en La Marina de València De l'11 al 13 de maig


El nou marc de fotos del 2012 - Mas Albornà\nEl nou marc de fotos del 2012\nL’equip del nostre centre ocupacional ha dissenyat un nou marc de fotos. Demanat per encàrrec quest és el nou model d’aquest any. Es tracta d’un marc folrat amb paper reciclat artesanal de diferents colors.\nLa manipulació i el folrat de productes és una de les tasques artesanals que realitzen diàriament els usuaris del nostre centre de dia i gràcies a aquesta mena d’activitat aconseguim fomentar el desenvolupament de les seves capacitats creatives.\nA Mas Albornà treballem dia rere dia per millorar l’atenció que oferim a la nostra gent i impulsar l’aprenentatge de noves tècniques o activitats artesanals, ens ajuda ha aconseguir-ho.


Aldaia estrena Escola de Pilota Valenciana\nEl renovat trinquet de pilota valenciana del poliesportiu Jaume Ortí oferix per primera vegada l’activitat esportiva\nJugadores de pilota valenciana al trinquet\nLa regidoria d'Esports de l'Ajuntament d'Aldaia ha impulsat enguany, i per primera vegada, la creació d'una Escola de Pilota Valenciana a Aldaia. D'esta manera, al poliesportiu Jaume Ortí, els i les interessades treballaran l'esport més autòcton els dilluns, dimecres i divendres. Els dos grups separats per edats: 6 a 11 anys entrenaran de 17.30 a 18.30 hores, i entre els 12 i 17 anys ho faran de 18.30 a 19.30 hores, en un nou trinquet, totalment remodelat.\nLa iniciativa, recolzada també per la regidoria d'Educació, incorpora a més un programa de pilota valenciana a tots els col·legis d'Aldaia "amb l'objectiu de fer-los arribar l'esport més tradicional així com els valors de l'esport en equip i individual. És la nostra cultura de l'esforç', segons paraules de la regidora d'Instal·lacions Esportives i Educació, Marta Romeu.\nEn classe, per tant, l'alumnat ja incorpora aquest aprenentatge amb sessions teòriques i pràctiques. Aprenen a fer-se el seu propi guant de raspall, juguen tornejos als mateixos centres educatius i amb les classificacions, arriben a organitzar-se les finals al trinquet d'Aldaia.\nRomeu conta com "a les mini competicions organitzades, el passat curs es va tancar amb premis per als i les guanyadores així com altre reconeixement als valors ètics, com el respecte, o el treball en equip."\nActualment està obert el termini d'inscripcions, que es pot realitzar a la recepció de la piscina lúdica del poliesportiu, amb un preu de 54 euros per a la reserva de places.\nEl poliesportiu Jaume Ortí d'Aldaia va estar en obres durant el passat curs. Es van rehabilitar les parets del terreny de joc, es van renovar servicis afegir dutxes individuals, un nou magatzem que connecta directament a la pista o nous accessos al camp de joc i pintura per promoure l'esport més valencià.


~ Els radars retraten el govern de la Paeria | Assemblea en Defensa dels Serveis Públics de Lleida\nRevisant l’informe tècnic per a l’adjudicació del servei, resulta que el que han recaptat en multes en poc més de mig any, segons les dades publicades als mitjans, ja permet a Arnó-SICE amortitzar els 371.601,47 euros d’inversió inicial. Un autèntic caramelet del govern de la Paeria en una època on, malgrat l’escassedat d’obra pública, ha sabut conservar “amistats” empresarials forjades durant tants anys al poder.\nVeient el deute que acumula el nostre consistori i les necessitats socials creixents, em pregunto per quin motiu l’equip de govern fa aquest enorme regal a una empresa. Si es manté el ritme de 30 multes per dia en radars i 30 més en semàfors vermells, Arnó-SICE ingressarà cada any al voltant de 700.000 euros.\nAquest regal a una empresa privada va acompanyat d’altres dubtes que afecten els ciutadans. Malgrat que ja hi ha sentències que han anul·lat multes per considerar gens fiable el sistema de semàfors amb foto, la Paeria no mou un dit. S’afanyen, en canvi, a cobrar les multes, una pressa per ingressar que contrasta amb la calma total que mantenen en la retirada de punts: ni un sol punt retirat en 7 mesos, segons alguns juristes per evitar “malestar entre els veïns” a pocs mesos d’unes municipals.\nEntrada anterior~ Volem respostes de la PaeriaSegüent entrada~ Las 1.001 maneras de privatizar la Sanidad Pública en Catalunya


Per aquest Sant Jordi tenim algunes recomanacions! - AFEV\nFeliç diada de Sant Jordi a tothom! En aquest dia tan especial, l’AFEV us anima a fer un consum local a la llibreria o paradeta del vostre barri, així com a recórrer a les vostres biblioteques públiques de proximitat. També podeu encetar lectures conjuntes amb els vostres tàndems; podeu llegir el llibre plegades o primer una i després l’altra, i podeu compartir impressions quan acabeu.\nBlackie Books celebra el centenari del gran Gianni Rodari, un dels millors autors per a nenes, nens i pedagogs de tots els temps. Recopilem en un mateix volum els millors contes, els poemes més coneguts, 20 relats nous que expliquen la seva vida i tot un seguit de pàgines especials per explicar el seu concepte de fantasia, d’educació, d’escola, d’infància, de lectura. Una edició de col·leccionista, completament il·lustrat per Marta Altés, que servirà de llibre de capçalera per a grans i menuts.\nUna novel·la única sobre la importància de l’amistat, la bondat i el valor de les coses senzilles. En definitiva, sobre el que realment ens fa feliços.\nLa Momo és una nena que té la meravellosa qualitat de saber escoltar els altres i que vol ajudar la gent a humanitzar les seves vides. Sobretot quan els homes grisos decideixen apoderar-se d’un dels béns més preuats que tenen les persones: el seu temps.\nPIPPI CALCESLLARGUES,Astrid Lingdgren\nIntercanvi amb un anglès, Christine Nöstlinger\nEn aquesta nova edició amb capítols alternatius inèdits de l’autor.\nLes bruixes de debò es vesteixen amb roba corrent i s’assemblen molt a les dones corrents. És per això que són difícils d’enxampar. Aquesta és la sorprenent història d’una víctima de les males arts de la Reina de les Bruixes: un nen de set anys que s’enfronta a totes les bruixes d’Anglaterra, amb l’única ajuda de l’àvia més adorable que us pugueu imaginar.\nParaules, flors i pólvora, Cinta Arasa\nUn petit col·legi està ocupat pels estudiants i des de llavors tot sembla haver canviat: les aules, el pati i fins i tot els mateixos alumnes, entre ells el Nicolás –el millor porter de l’equip de futbol–, que escriu en el seu quadern un diari de “la presa”. Aquesta atractiva novel·la il·lustrada es desenvolupa en els vibrants començaments de la “revolució pingüina”, revolta estudiantil xilena de l’any 2006.\nLa cabra, Anne Fleming, Sembra Llibres\nQuan a la mare de la Kid li ofereixen estrenar una obra de teatre alternatiu a Nova York, tota la família es muda sis mesos a un bloc de pisos de Manhattan. Els rumors diuen que en aquell edifici hi viu una cabra al terrat. Com és possible? Aviat descobrirà que aquell misteri no és la cosa més curiosa de l’edifici, sinó els personatges extraordinaris que l’habiten. Com el veí de l’àtic, el Joff, un famós skater cec que també és escriptor d’històries fantàstiques; o els de la novena planta, la Doris i el Jonathan, que tracten d’adaptar-se a un ictus; o el Kenneth, el veí de la desena planta amant de l’òpera que sempre està parlant amb els dos hàmsters que té.\nQuan la Kid coneix el Will mentre explora els secrets egipcis del Museu Metropolità d’Art, troba l’aliat perfecte per a tractar de resoldre el misteri de la cabra. Però aquesta aventura els portarà a enfrontar-se a les seves pròpies pors. La cabra és una novel·la deliciosa d’Anne Fleming sobre uns personatges fascinants i entranyables que tracten d’omplir de sentit les seves vides. Una història entre el misteri i l’aventura, entre les persones i els animals, entre l’humor i la tendresa en què Manhattan és un protagonista més. Traduïda a un desena de llengües i seleccionada com un dels millors llibres de l’any pel prestigiós catàleg White Ravens, per la Biblioteca Pública de Nova York, pel jurat del premi Stregga Ragazze i Ragazzi i pel del premi Sheila A. Egoff de literatura d’infants i joves, La cabra ja ha robat el cor de milers de lectors de totes les edats d’arreu del món.\nLa noia ocell, Sandy Stark McGinnins. Editorial Blackie Books\nLa casa de Mango Street, Sandra Cisneros, L’Altra Tribu\nQuan és adolescent, l’Esperanza i la seva família es traslladen a Mango Street, en un barri hispà als afores de Chicago. La casa nova, tot i suposar una millora, no és, ni de bon tros, la casa on ella voldria viure, i l’Esperanza es passa el dia somiant en el moment en què podrà tenir una casa pròpia. Les converses i discussions amb la seva germana petita i les seves amigues, les anècdotes dels veïns i veïnes del barri i la curiositat pel sexe i l’amor formen part de l’educació sentimental d’aquesta adolescent somiadora que lluitarà per empoderar-se i per la llibertat de triar el seu propi futur. Lluminosa i vital, celebrada per la crítica, traduïda a més de vint llengües i estimada per lectors de totes les edats, La casa de Mango Street ha esdevingut tot un clàssic contemporani, una història plena de vida i sentit de l’humor amb uns personatges que s’escapen de les pàgines i ressonen molt més enllà de la lectura. “Afortunada la generació que ha crescut amb l’Esperanza i La casa de Mango Street. Afortunats, també, els futurs lectors. Un llibre meravellós i ple d’humor que es queda per sempre amb nosaltres”, Maxine Hong Kingston.\nIgualtat de ritus, Terry Pratchett, Editorial Mai Més\nPer desgràcies aviat es descobreix –tot i que no pas prou aviat- que el bebè acabat de néixer i que el mag ungeix abans d’acomiadar-se del Discmón és de fet una nena! El que està fet no es pot desfer –malgrat els intents de la Iaia Ceravellarda de conduir la nena cap a les files de la cleda de les bruixes- i la petita Esk està destinada a portar el caos i la confusió a la facultat exclusivament masculina de la Universitat No Vista d’Ankh-Morpork… una colla de mags que ja són prou caòtics i confosos en circumstàncies normals.\nAkelarre. Hem vingut per escriure la nostra història, Ame Soler, Editorial Bruguera.


El Barça permet somiar en la remuntada (5-0)\nLeo Messi celebra el gol contra el Celta\nEls blaugranes completen l'assaig general del PSG: 5-0 contra el Celta i un Messi este·lar\nEl Barça – PSG ha començat avui. Assaig general de Messi i la banda contra el Celta, un bon termòmetre per mesurar com arriba l’equip a l’impossible de París. L’equip ha aconseguit el resultat just (5-0) i permet somiar el barcelonisme en la remuntada.\nEl crack argentí ha fet un partit fabulós, un més, endollant la tropa a 96 hores exactes del gran partit. El Barça ha fet el millor partit en molt de temps: lúcid i amb les idees clares, inspirat i associatiu, endimoniat de la mà de l’argentí i de Neymar.\nHavia avisat el Barça i el partit ha estat obert fins que Messi ha dit prou. Al minut 24, després d’estavellar dues vegades la pilota al pal, el 10 blaugrana ha engegat la màquina: ha rebut el cuir al mig del camp i no s’ha separat d’ella fins que ha arribat a la frontal.\nHa driblat rivals fins que ha mirat als tres pals i, com qui fa una passada a Busquets a l’altura del mig del camp, l’ha entregat a la xarxa de Sergio Álvarez. Messi ha teixit una nova meravella, quelcom que només ell és capaç de dibuixar.\nTambé ha lluït Neymar, l’autor del 2-0. El brasiler sí arriba pletòric a la fita amb els parisencs. Ha desbordat sempre que ha volgut Roncaglia. Les associacions del brasiler amb Messi sonaven amb música clàssica. Ha estat genial el Malandro a l’hora de definir, picant la bola per sobre del porter, aixecant-la a tres metres sobre el cel perquè caigués a plom, clavant-se a la porteria del gol sud.\nEl Camp Nou torna a creure. És indiscutible que l’anunci de Luis Enrique ha sacsejat l’equip. El que no havia aconseguit a partir de la pissarra ho ha fet a l’apartat emocional. El Barça ha tornat a ser reconeixible i un resultat com el d’avui serviria per passar l’eliminatòria.\nRakitic (en fora de joc), un altre cop Messi amb un gran gol i Sam Umtiti han tancat la golejada, signant un 5-0 i encenent els ànims del culer, que a la part final del partit ha mostrat pancartes per començar a animar l’equip de cara a dimecres. Contra el PSG, al mosaic del Camp Nou s’hi llegirà la frase: Tots amb l’equip! I l’equip, avui, ens dóna llicència per somiar en la remuntada.\nEl Jueves substitueix la frase “la revista que sale los miércoles” per “la revista que confiscan en Soto del Real”


Amb certa calma - qüestions de llengua i societat: Com incidir en política des del llenguatge\nM'agrada aquesta última cita.\n18 de maig de 2008 a les 13:55\nÉs difícil resumir l'escletxa entre dreta i esquerra per "liberals" i "intervencionistes". Sobretot a països que han viscut sota règims dictatorials, on l'esquerra valora més la "llibertat" que l'esquerres de la resta de països. Allà, la llibretat és més pròpia dels liberals. I a la vegada, a algunes bandes ja agrairíem tenir al davant un dreta "liberal". No sé, suposo que per a comprar el llibre necessitaria trobar-li una dosi més gran de "politologia".\nPel que has exposat, i parlant des del País València, el llibre és una recepta bàsica, gens original --per això és bàsica--, però que la majoria de l'oposició valenciana al PP ignora quasi sistemàticament i sembla que a consciència, i ho dic havent sentit molts discursos en les Corts a diari.\nD'altra banda, al País Valencià haurien d'evitar el terme «conservador», però no substituint-lo per «espanyolista», sinó per algun altre terme: «immobilista», «retrògrade», «oligàrquic»... El terme «espanyolista» no té relació amb el progrés o el retrocés --com s'esdevenia amb la guerra contra els «francesos».\n25 de maig de 2008 a les 11:16\nTens raó, tècnic lingüístic: a mi també me n'ha sorprès que fos bàsic, després d'haver-ne sentit lloances diverses. Pel que fa al terme espanyolista, jo cada vegada m'inclino més per una alternativa clàssica entre nosaltres: castellà. Em sembla que fem un favor als anticatalans quan els regalem el terme espanyol. No es tracta d'apoderar-se'n, sinó de fer veure que rere la retòrica d'Espanya el que hi ha, en el fons, són els interessos de les elits castellanoandaluses. Però d'això ja en parlaré algun dia.


Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front Negre, Bikeinn\nPro 3 Spoke Tubular Carbon Front\nCompra aquest producte i guanya 1554 CoINNs / $ 17.58\nPro - Rodes i cobertes - Rodes\nDescripció Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front\n2x2 3K Patró de teixit de sarja amb recobriment mat\nIncl. Bossa de rodes PRO\n3 Spoke Wheel Cloner\nPes: 1040 gr\nEnhorabona, has trobat la millor oferta per Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front. A bikeinn trobaràs el millor equipament esportiu de ciclisme. I també podràs rebre els millors consells i recomanacions del nostre equip d’experts en ciclisme. Posem al teu abast tota la informació dels productes, característiques tècniques, opinions d’altres clients, etc. perquè puguis escollir exactament el producte que necessites. I et facilitem varis filtres perquè comparis les ofertes en milers de productes de Rodes.\nCaracterístiques Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front\nTecnologias Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front\nSostenibilitat Pro 3 Spoke Tubular Carbon Front


Presentació del diccionari amazic-català i del poemari "Jo soc l'estranger" de Salem Zenia - PEN Català\nInici > Actualitat > Agenda > Presentació del diccionari amazic-català i...\nPresentació del diccionari amazic-català i del poemari “Jo soc l’estranger” de Salem Zenia\nPresentació del Diccionari amazic-català català-amazic i del Recull de refranys amazics dissabte 2 de juny a les 11.30h a la Fira Indilletres. També s’hi presentarà, a les 12h, el poemari Jo soc l’estranger, de Salem Zenia, escriptor acollit pel PEN Català.\nLa fira del llibre de la Bisbal Empordà se celebra els dies 1, 2 i 3 de Juny. Durant aquest cap de setmana s’organitzen taules rodones, conferències, debats, presentacions de llibres i concerts. Carme Arenas, presidenta del PEN Català, inaugura la fira el mateix 2 de juny a les 10h, a l’ajuntament de la Bisbal.


Cursa dels Nassos - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLa Cursa dels Nassos de Barcelona és una cursa atlètica popular que es disputa a la ciutat de Barcelona anualment el dia 31 de desembre (el dia de Sant Silvestre), des de 1999. El seu nom fa referència a l'home dels nassos, un personatge mitològic català.\nÉs organitzada per l'Ajuntament de Barcelona sobre un recorregut urbà de 10 quilòmetres pels carrers de la ciutat amb sortida i arribada al Port Olímpic. Es disputa a la vesprada, poques hores abans de cap d'any de forma similar a altres Sant Silvestres d'arreu del món com la Corrida Internacional de São Silvestre de Sao Paulo, la més prestigiosa, celebrada des de l'any 1925, o d'altres com les de Roma, Londres, Berlín o Madrid.\nA la cursa hi poden participar tant atletes federats com no federats a partir dels 16 anys.\nA l'edició celebrada el 31 de desembre de 2005 hi van prendre part 5.000 atletes (la xifra màxima permesa per l'organització), i les victòries foren per Philip Kipkoech, a la categoria masculina, i Nancy Kiprop, a la femenina.\nL'any 2017 va superar els 10.000 atletes inscrits. El 2013 ha estat l'any amb més inscrits, 11.454.\n↑ «Cursa dels Nassos (10 Km)». Federació Catalana d'Atletisme. [Consulta: 5 desembre 2018].\n↑ «La Cursa dels Nassos de Barcelona supera los 10.000 inscritos». Sport, 27-12-2017 [Consulta: 5 desembre 2018].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cursa_dels_Nassos&oldid=24975222»\nDarrera modificació: 20 set 2020 a les 10:35\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 set 2020 a les 10:35.


Publicat per http://alonsocatala.blogspot.com/ a 12:56 Cap comentari:\nEl doctor en Sociologia i periodista Toni Mollà (Meliana, 1957) acaba de publicar en Vincle editorial un nou dietari, El tercer toc, que en l’interior subtitula Proses híbrides. Els dietaris són això, un perfecte contenidor que tenen com a lligam el jo i el pas dels dies, on l’autor pot anar saltant-se amb llibertat els límits entre la ficció i la no ficció, la prosa i la lírica, tantejant els camps de l’articulisme, el reportatge, el retrat, l’apunt filosòfic, el relat de diversos viatges, la nota sobre gastronomia, l’aquarel·la d’un paisatge rural o urbà, la ressenya literària, la crònica d’un temps passat, l’anècdota, la memòria... Tot això i més ho trobem en el nou llibre de Mollà, que és una reivindicació i un petit homenatge als híbrids no tan sols de la prosa, sinó dels personatges que com ell mateix són i es consideren híbrids culturals.\nPer als que som de poble com Toni Mollà, el toc de les campanes forma part del nostre paisatge sonor diari i, per tant, sabem que amb el tercer toc s’inicia el ritual. Toni Mollà comença una nova etapa de la seua vida en jubilar-se, i amb ella una nova manera de veure les coses marcada pel dolor d’un món que va desapareixent i uns amics que es van acomiadant per a sempre. Però abans, com l’eco dels dos tocs primers, ens detalla els seus darrers anys, el daltabaix personal que va significar per a ell el tancament de la Radiotelevisió Valenciana, el temps d’incertesa laboral i d’atur, la falta d’expectatives sòlides, els darrers dietaris publicats, i com aquest que tenim entre mans hi lliga.\nEl tercer toc és un dietari que abasta un any sencer de la seua vida, encara que Toni Mollà sovint ens trasllada a diversos moments del passat. Com tot dietari, és un autoretrat on l’escriptor destaca uns trets de la seua personalitat i n’oculta d’altres, ningú vol eixir desafavorit en una foto. És també el retrat del seu món, Mollà és membre d’una generació que porta tatuada en la seua biografia la paraula canvi, en el sentit polític, social, cultural, tecnològic... i no sempre per a millor, per favor no siguem ingenus.\nToni Mollà domina els diversos registres que empra. M’ha captivat d’una manera especial per la seua capacitat de reproduir el llenguatge col·loquial de la seua comarca, que és també la meua.\nEn el llibre trobem la mirada de l’intel·lectual d’esquerres, la del viatger, la de l’aficionat a la bona taula sempre compartida amb amics i amigues, el lector de premsa i el de llibres, compartim el gust per autors com els nord-americans Philip Roth i Richard Ford, i ens oferix la seua visió sobre diversos aspectes de la seua obra. I l’aficionat al futbol i en especial al club blaugrana.\nCom a contrapunt, trobem fragments d’un dietari del seu alter ego, Josep Orts, amb algunes de les reflexions més crues i alhora lúcides sobre la vida que hi ha en el llibre\nAmb el tercer toc comença un temps amb nous rituals, en el qual, a pesar de tot, esperem que la vida ens sorprenga positivament i ens oferisca moments de felicitat mentre anem fent el darrer tram del camí i el recompte dels amics absents i els dies que no tornaran.\nPublicat per http://alonsocatala.blogspot.com/ a 10:11 Cap comentari:\nPublicat per http://alonsocatala.blogspot.com/ a 12:13 Cap comentari:\nJosep Sou és el pseudònim del poeta, doctor en Belles Arts i especialista en poesia experimental Josep Pérez i Tomàs.\nA dues veus (Onada edicions, 2022) és el llibre amb el qual aquest veterà escriptor d’Alcoi va obtindre el 25 Premi de Poesia Josep Maria Ribelles.\nA diferència del que alguns podrien pensar, no estem davant d’una obra situada estèticament en les darreres avantguardes. Recordem que Josep Sou ha realitzat nombroses performances i ha escrit sobre l’obra del poeta Bartolomé Ferrando i sobre el pintor Antoni Miró. Som davant d’un llibre de poesia, on les paraules conformen un discurs diàfan, que busca la bellesa amb la creació d’imatges poètiques, però també pretén transmetre un missatge basat en l’experiència de l’autor, en aquest cas l’amatòria.\nEn A dues veus Josep Sou ens parla del desig que sovint va de la mà de l’afecte, del lliurament a l’altre. L’amor viscut a través dels cinc sentits, l’amor que són suggeriments, llenguatge no verbal, sensualitat, paraules a mitja veu i panteixos ardents. L’amor i el desig viscuts durant anys, evocat en la maduresa per la memòria. Sé que és una obvietat dir-ho, però com que tinc poca vergonya ho diré: recordar és fer literatura. No hi ha cap cronista fidel que siga capaç de parlar d’una única veritat en escriure sobre una relació, ni cap notari de fer un escrupolós inventari de totes les carícies, de totes les mirades, dels besos que es donaren i els estímuls que mogueren cada encontre. Així i tot, el poeta s’arrisca i ho intenta.\nJosep Sou, en plena maduresa creativa i vital, més savi i amb més ofici que mai, ens oferix una col·lecció de poemes d’extensió i factura diversa, d’una qualitat envejable, escrits amb una veu personal, amb un llenguatge ric, assajant-se en les formes i el contingut, un contingut gens banal.\nUns poemes que són producte de la complicitat que demana sempre una relació d’afecte i d’atracció física. Un amor que perdura en el temps perquè és capaç de reinventar-se una i altra vegada, sortejant els esculls que la quotidianitat posa al seu davant. Un amor que es nodrix amb el contacte i amb el record.\nDesig i memòria, la poesia naix d’un desig de memòria per tal de superar el desamor, el pas del temps i la por terrible a la mort. «Les paraules, ara abocades, tan llamineres, / insinuen armes poderoses; dolces relíquies/ que tot ho han se servar». Amén.\nEtiquetes de comentaris: Josep Sou, Llibres (poesia)\nEl diccionari ens diu que la paraula lluerna, a més d’un coleòpter o un peix teleosti, o un infant que a les nits encara està despert, és una obertura practicada al sostre o a la part alta d’una paret i generalment guarnida de vidres, que servix per a donar claror a l’interior. Aquesta és l’accepció que el poeta de Catarroja (Horta Sud) Ramon Guillem empra en el títol del seu darrer llibre de poesia, El llamp en la lluerna (Perifèric Edicions, 2021), una imatge poètica impactant que trasllada al lector la intensitat de l’enlluernament sobtat que l’esclat de la llum provoca: «El llamp en la lluerna, / l’explosió inesperada de la llum: / l’estupor de l’ull / quan el cos es despulla / entre les migranyes de d’intempèrie».\nEl llamp en la lluerna és un llibre unitari, de quaranta-dos poemes, escrit durant un temps concret, l’etapa de confinament i postconfinament provocada per la pandèmia; però no heu de patir, no és un altre llibre que ens parla sobre la reclusió, la malaltia, la por a la mort... Ramon Guillem escriu sobre l’amor, el desig, l’emoció que desperta en ell el cos de la persona estimada... Poemes en vers lliure, on l’autor, amb un ritme intern precís, ha construït en cada estrofa símils i metàfores d’un lirisme ubèrrim, que no barroc, amb un lèxic cuidat i elegant.\nRamon Guillem és un dels poetes de l’anomenada generació dels huitanta, des del meu humil punt de vista, més interessants i a qui sempre em convide a tornar a llegir. Un poeta que coneix i estima l’ofici de buscar la bellesa a través del llenguatge, un home sensible i amb una enorme curiositat intel·lectual.\nA més de la literatura, la seua altra passió és la música i d’una manera especial les composicions de Gustav Mahler. Ramon és dels qui pensa que un bon poeta ha de tindre una bona oïda musical. La música és present en tots els seus llibres i els seus poemes, que pareixen descansar lliures sobre les línies d’un pentagrama, conformant petites composicions musicals. Només encetar la lectura d’El llamp en la lluerna trobem en el primer vers la paraula poema i en el segon la paraula música. Tanca el llibre la paraula llum, que junt amb la seua antagonista, ombra, també són mots habituals en els llibres de Guillem.\nEn alguns moments el llibre agafa el to d’un cançoner: «Cuida’t, amor, dels botxins de la lluna... / Cuida’t, amor, / dels escurçons / que enverinen...», d’altres el to s’acosta al d’un dietari o ens descriu amb detall mil·limètric un instant: «Escrius / mentre l’udol del vent / travessa fred pel finestral».\nEl llamp que apareix en la lluerna és el de l’amor i el desig, la seua llum intensa il·lumina la vida del poeta, encén el foc, les seues flames omplin d’ombres les parets i dansen sensualment amb ell. «Ara tu ets el meu poema» i vida i literatura es barregen i es confonen.\nEl llamp en la lluerna és un llibre que guanya en cada nova lectura. Escrit amb una veu personal i ben definida, amb poemes d’aquells que acabes fent teus per a sempre: «Com un sol amagat, com una estrella / remota, és ara el desig / l’únic refugi en la penúria». «I vine, amb nosaltres, / al temps en què les campanes / tocaran de nou a foc».\nPublicat per http://alonsocatala.blogspot.com/ a 11:47 Cap comentari:\nEl veterà escriptor barceloní Xavier Martín Arruabarrena ha publicat recentment un nou llibre en l’editorial valenciana Neopàtria, Vint-i-quatre paraules sobre Euskal Herria (Hogeita lau hitz Euskal Herriari buruz). Arruabarrena inicià fa set anys una relació fructífera amb l’editorial d’Alzira que l’ha portat a publicar en el seu catàleg tres llibres de poesia: Trencadís nocturn i altres inèdits (2015), Arquitectures (2019) l’esmentat Vint-i-quatre paraules sobre Euskal Herria (2021) i també el llibre de relats Calaix de sastre. Contes i narracions (2018).\nVint-i-quatre paraules de la llengua basca servixen al poeta per a iniciar un viatge des de la seua pàtria, Catalunya, a la màtria dels seus avantpassats per via materna. Un viatge que és, per una banda, un retorn a la infantesa, una retrobada tendra, emotiva, amb la figura de la mare «mirada i somrís», importantíssima sempre i d’una manera especial en aquells anys de descobertes; i per una altra, un homenatge al país i la llengua dels seus ancestres.\nMartín Arruabarrena construïx els seus poemes amb elements que provenen de la narrativa de no ficció, del dietari del viatger i de les memòries de l’home madur, però també d’elements propis de la cultura popular com ara les cançons, les dites i els refranys.\nSón poemes extensos en els quals el poeta s’assaja evocant al detall olors, sabors, sons i llum. Sap gestionar els sentiments que li genera cada record, sentiments, o una emoció que es llig entre línies.\nTé una gran capacitat descriptiva per a parlar-nos del paisatge i de les tradicions. I amb tot això reconstruïx un univers de fa més de seixanta anys que encara perdura en la seua memòria. La memòria, filla dels seus sentits, i la paraula que ha convertit un país en literatura.\nEl poeta ens parla d’una geografia, però també d’una gent, dels llauradors, carboners, pescadors, de la seua manera de relacionar-se entre ells i amb el seu entorn. D’una gent que ha assumit amb naturalitat una cultura i una llengua, unes tradicions a què no volen renunciar. El poeta, a pesar de la seua catalanitat, o potser perquè també se sap part d’un poble petit, se sent lligat amb un cordó umbilical invisible a Euskal Herria, a través del qual alimenta la memòria dels éssers estimats que ja no són entre els vius.\nGràcies a la lectura d’aquests vint-i-quatre poemes el lector viatjarà a Euskal Herria i descobrirà l’ànima d’un país, la seua llengua, la seua cultura, i ho farà de la mà i els cinc sentits d’un home honest, tendre, equanim, enamorat que enyora i recrea amb ofici de col·leccionista de mots, de constructor de metàfores, l’univers dels seus avantpassats.\nEtiquetes de comentaris: Llibres (poesia), Xavier Martín Arruabarrena\nA mossos és una col·lecció de poemes en prosa que Francesc Pastor i Verdú (Mutxamel, l’Alacantí, 1962) ha publicat en la col·lecció Ossos de Sol de l’editorial de Calonge (Mallorca) AdiA edicions. El llibre, prèviament, havia obtingut el XXXV Premi Bernat Vidal i Tomàs, amb un jurat de luxe format per Antònia Vicenç, Miquel Cardell i Ponç Pons. El menorquí Ponç Pons és un poeta l’obra del qual ha tingut la capacitat de seduir-me i emocionar-me, però ara no ve al cas parlar-ne ni evocar l’única vegada que he pogut parlar amb ell. Qui ens ocupa és el mestre, poeta i animador poètic (forma part del grup de difusió de la poesia Dilluns poètics) Francesc Pastor i Verdú. Com quasi tots els poetes de la seua generació, s’ha vist obligat a participar i guanyar algun certamen literari per anar editant la seua obra. Així, en el seu currículum trobem guardons com ara el Premi 9 d’Octubre de Sant Vicent del Raspeig, el Premi Joan Valls d’Alcoi, el Premi 25 d’Abril de Benissa, el Premi Marc Granell d’Almussafes o el Premi Ciutat de Torrent. No soc massa partidari dels certàmens literaris, a mi em solen crear ansietat i estrés, i no hi participe per recomanació mèdica. Trobe que hi ha un excés en el nostre país de certàmens literaris i en especial de poesia, però no és aquest el lloc i el moment per a parlar-ne.\nEl llibre és d’una coherència ètica i estètica remarcable. El poeta es mostra eclèctic a l’hora d’elegir els autors de les cites que empra per a obrir-lo i encapçalar cada apartat, JCF Holdërlin, Sant Vicent Ferrer, Antonio Gamoneda, el poeta de la seua generació Miquel Martínez i el cantautor anglés Peter Gabriel. Està concebut com una simfonia musical, el so i el ritme que imposen les paraules, ben conjuntades, creen la melodia necessària per al seu funcionament. És dividit en tres parts, Introducció al vent, amb sis poemes, el primer del qual porta com a títol Obertura: «a mossos, aquesta pàtria a mossos, com una inspiradora ironia...», i el darrer Finale: «no hi ha massacre més gran que aquesta desmemòria de la paraula». Després s’obri la part més extensa, el vertader moll de l’os del llibre, Pàtria apocalíptica, amb trenta-huit poemes, set dels quals titulats Souvenirs. Tots els títols són molt suggerents i en conjunt són una mena d’itinerari que guia i conduïx el lector, així hi trobem mots clau com ara rastres, paratges, indicis, sediments, residus, lamentacions, herència... Hi ha també dos petits breviaris, dues pregàries, precs a un àngel, potser l’esperit personal que com un déu romà de la llar guarda la nostra casa i els qui l’habitem.\nA mossos és un llibre que no podem llegir pegant grans bocins, ens cal mastegar i digerir pausadament els versos per tal d’assaborir la riquesa d’imatges que conté. Unes imatges que Francesc Pastor Verdú ha anat construint sobre el pentagrama i que en fer-se so dibuixen el mural de dubtes, emocions i certeses del poeta.\nEtiquetes de comentaris: Francesc Pastor i Verdú, Llibres (poesia)


La Volta a Catalunya 2018 passarà per la Garrotxa després d'un any d'absència - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La Volta a Catalunya 2018 passarà per la Garrotxa després d’un any d’absència\nLa setmana vinent arrenca la setmana més apassionant pel ciclisme català, i la Garrotxa la viurà de ben a prop. La Volta a Catalunya travessarà la comarca el proper dimecres 21 de març, amb una etapa que entrarà pel coll de Bracons i sortirà pel coll de Pera, a Oix.\nFabio Aru, Nairo Quintana, el guanyador de l’any passat Alejandro Valverde, o el darrer vencedor de la París Niça, el català Marc Soler: tots ells formen part del cartell de luxe que tindrà la 98a edició de la Volta a Catalunya, que arrencarà el proper dilluns 19 de març a Calella. La Garrotxa tindrà l’oportunitat de veure passar el pilot després d’un any d’absència de la prova, en la tercera etapa de la competició, que es disputarà el dimecres 21. Es tracta d’una de les jornades dures de l’esdeveniment, que sortirà de Sant Cugat i acabarà a Vallter, completant gairebé dos-cents quilòmetres. Els ciclistes arribaran a la Garrotxa pel Coll de Bracons, passades les dues del migdia. D’allà baixaran cap a Joanetes, giraran a Can Trona i travessaran Sant Esteve d’en Bas i Les Preses. A Olot entraran per la Solfa, per dirigir-se fins al Passeig de Barcelona, el Carrer Mulleras i l’Avinguda Girona en direcció a la Canya. El pilot passarà per Sant Joan les Fonts, i després de travessar Castellfollit de la Roca agafarà la carretera d’Oix per arribar fins al Coll de Pera, punt per on sortirà en direcció a Beget i Rocabruna. Precisament, el Port d’Oix i el Coll de Bracons, considerats cims de primera categoria, seran dos dels quatre ports principals que viurà la tercera jornada.


Eusebi Nomen Calvet, el candidat forà enamorat d’Andorra | Andorra, del porta a porta al 2.0\nEusebi Nomen Calvet, el candidat forà enamorat d’Andorra\nNascut a Barcelona l’agost de 1957 és un dels dos candidats no originaris d’Andorra. És un nouvingut en política, tot i que hi va entrar amb força. Durant la dècada dels 80 es va instal·lar al Principat i el 2008 aconseguí la nacionalitat després de 20 anys de residència, havent renunciat al passaport espanyol. Durant la legislatura 2009-2011 va exercir de portaveu del grup parlamentari d’Andorra pel Canvi, una plataforma ciutadana liderada per ell mateix que concorria per primera vegada a les eleccions generals i que va assolir tres consellers. Eusebi Nomen és doctor, màster i llicenciat en Ciències empresarials per ESADE a més d’enginyer tècnic agrícola. També posseeix un postgrau en Microbiologia aplicada expedit per l’Institut Pasteur de París i un altre en Dret de la Propietat intel·lectual expedit pel Franklin Pierce Law Center de Concord (EEUU). Fins que va entrar en política dirigia la càtedra d’ESADE en Anàlisi d’actius intangibles.\nAbans d’instal·lar-se a Andorra la seva carrera professional es va desenvolupar a cavall entre Xicago (EEUU) i Ginebra (Suïssa). Als 21 anys liderava un equip a la multinacional Continental Grain Company encarregat d’operacions d’enginyeria financera. Set anys després va fundar la seva pròpia empresa i es va dedicar a l’assessoria financera mundial. Durant aquesta etapa va col·laborar amb l’estudi de Xavier Mariscal en la creació de la mascota Cobi per als JJOO ’92, va participar en la creació d’un parc d’atraccions al Japó i va col·laborar en la reforma del sistema de propietat industrial de l’antiga URSS. Al perfil de Nomen que apareix al web oficial d’ApC assegura que “mai s’ha casat amb cap moviment polític,” tot i que va treballar per al govern de Marc Forné entre 1997 i 2005 en qualitat d’assessor. Està casat des de fa més de 30 anys i té tres fills. Se li coneix una gran afició per la natura, la fotografia i els esports de muntanya. També participa en projectes de cooperació i desenvolupament amb tribus de Panamà tutelats per l’ONU.\nEusebi Nomen ha estat el líder de l’oposició més galindejat durant la legislatura 2009-2011, tot i el seu pes polític minoritari. Va suposar la gran sorpresa en aconseguir accedir al Consell General gràcies a un discurs de canvi de caire populista i a una oratòria brillant i efectista. Va irrompre amb força en el panorama polític andorrà com una espècie de tecnòcrata molt capacitat per la seva formació. Ha lluitat per convertir-se en una alternativa autèntica a les dues opcions majoritàries i ha hagut de defensar el seu propi espai polític mentre es mantenia en l’ambigüitat ideològica, cosa que l’ha portat a projectar un discurs confús i, en ocasions, poc coherent. Ha comptat amb les serioses limitacions que imposa ser un partit petit, de recent creació i sense experiència política prèvia en primera fila. El seu discurs ha anat fent tombs en funció de les situacions concretes i les seves maneres han buscat l’efectisme i la notorietat més que l’eficàcia comunicativa. Durant dos anys aquest resident nacionalitzat va tenir a les seves mans la política andorrana, però no ho va saber aprofitar. Podia haver decantat la política del país cap a una o altra direcció amb els seus vots de desempat, però va adoptar una posició de bloqueig i immobilisme que va acabar passant-li factura a la campanya de 2011. Durant la primera contesa, la seva imatge es va construir per encarnar a l’heroi en la tipologia de Schwartzenberg. Els seus actes durant la legislatura, però, van anar desmitificant-lo.\nNomen procura potenciar una imatge més jove del que és, encara que els seus trets facials comencen a denotar certa edat per les arrugues d’expressió a l’entorn dels ulls i el seu cabell canós.\nPentinat clàssic amb clenxa al costat. El seu rostre entra dins dels cànons considerats “atractius”. De complexió atlètica, manté un aspecte cuidat. Ulls petits marrons sota celles poblades retallades hàbilment per tal d’ampliar-los i atorgar una mica més d’expressivitat a aquesta zona facial. Ocasionalment utilitza ulleres amb muntures fines i discretes que engrandeixen els seus ulls.\nPorta vestits de tall clàssic, generalment negres o blau fosc combinats amb camises blanques o blau molt clar. Acostuma a fer servir corbates llises de color blau marí i vermell, aquest darrer en ocasions més assenyalades i solemnes.\nEn situacions més relaxades apareix sense corbata com en aquesta visita a una llar de jubilats.\nNomen és conegut per la seva oratòria i capacitat mediàtica. És capaç de concentrar l’essència de cada missatge en pocs segons per tal d’aconseguir bons talls de veu radiofònics i televisius.\nAcostuma a realitzar discursos molt enèrgics a nivell formal, plens de matisos i acompanyats d’un molt correcte ús del llenguatge no verbal.\nImatge de la campanya anterior on es va construir una imatge nova, per llançar el candidat com un “heroi”.\nEls seus vestits estan fets a mida per tal d’evitar el comú error de vestir més cenyit o més folgat del normal.\nIntervenció durant una trobada amb la FACA on es comprova la comoditat amb què es mou a les distàncies curtes, com domina el llenguatge corporal o com la seva oratòria és capaç de centrar l’interès i l’atenció del receptor.\nTé un gran domini del llenguatge no verbal a través de gestos i moviments que acompanyen un discurs generalment molt enèrgic, en ocasions amb grans escarafalls i gesticulacions exagerades conscientment. Apareix sempre molt rialler.\nA continuació proposem una anàlisi de la imatge de Nomen a partir de les consideracions que realitzava Marc Rodríguez l’octubre de 2010, seguint el patró proposat pel doctor en Publicitat i Relacions Públiques, Joaquim Puig.\nNascut a Barcelona l’agost de 1957, al moment de concórrer a les urnes tenia 53 anys. Pot considerar-se un polític relativament jove, especialment perquè acaba de començar en aquest camp, encara que té gairebé la mateixa edat que Bartumeu. És pare de tres fills i està casat des de fa 30 anys. Doctor, màster i llicenciat en Ciències empresarials per ESADE, enginyer agrícola, postgrau en Microbiologia aplicada i en Dret de la Propietat intel·lectual. Ha exercit de professor a ESADE i ha treballat a multinacionals privades i a la seva pròpia empresa com a assessor financer mundial. Va arribar al panorama polític el 2009 com el candidat de la plataforma ApC, pocs mesos després d’haver-se nacionalitzat andorrà.\nProcura potenciar una imatge més jove del que és, encara que els seus trets facials comencen a denotar certa edat per les arrugues d’expressió a l’entorn dels ulls i el seu cabell canós. D’estatura alta. Pentinat clàssic amb clenxa al costat. El seu rostre entra dins dels cànons considerats “atractius”. De complexió atlètica, manté un aspecte cuidat. Ulls petits marrons sota celles poblades retallades hàbilment per tal d’ampliar-los i atorgar una mica més d’expressivitat a aquesta zona facial.\n4. ROBA I INDUMENTÀRIA\nPorta vestits de tall clàssic, generalment negres o blau fosc combinats amb camises blanques o blau molt clar. Acostuma a fer servir corbates llises de color blau marí i vermell, aquest darrer en ocasions més assenyalades i solemnes. Els seus vestits estan fets a mida per tal d’evitar el comú error de vestir més cenyit o més folgat del normal. Ocasionalment utilitza ulleres amb muntures fines i discretes que engrandeixen els seus ulls. En situacions més relaxades apareix sense corbata.\nGran domini del llenguatge no verbal a través de gestos i moviments que acompanyen un discurs generalment molt enèrgic, en ocasions amb grans escarafalls i gesticulacions exagerades conscientment. Apareix sempre molt rialler. Oratòria brillant i persuasiva. Discurs ambigu i poc estructurat.\n6. CARACTERÍSTIQUES POSITIVES\nA la seva acurada imatge Nomen hi afegeix un discurs molt enèrgic a nivell formal, ple de matisos i acompanyat d’un molt correcte ús del llenguatge no verbal. Pel que fa al contingut, els seus missatges són de fàcil connexió amb el públic en general, amb forts tics populistes.\n7. CARACTERÍSTIQUES NEGATIVES\nEn moltes ocasions el seu enèrgic discurs es torna en agressius atacs contra els seus rivals polítics, especialment contra Bartumeu. El seu discurs extremadament tècnic i centrat en qüestions macroeconòmiques l’allunya del ciutadà mitjà. Es va nacionalitzar andorrà però no va néixer al país.\nMalgrat el reduït pes parlamentari en la legislatura 2009-2011, la seva importància política real el va projectar públicament. No ha sabut aprofitar el seu paper constructiu a l’oposició com a formació frontisa i, lluny de facilitar la governabilitat, ha abocat al Govern a un atzucac. El PS no ha pogut negociar amb ell i tampoc s’ha mullat amb CR, per la qual cosa la seva imatge s’ha associat a la d’un líder inconformista, poc constructiu i amb un discurs voluble en funció de les situacions.\n9. ÀMBIT D’ACTUACIÓ\nPolític, econòmic i social.\n10. DEFINICIÓ GLOBAL\nÉs bàsicament un tecnòcrata o intel·lectual amb una gran preparació professional i acadèmica que s’esforça per projectar una imatge de normalitat i empatia amb la gent del carrer. Destaca el seu origen espanyol, cosa que el distingeix de la resta de candidats. Segons la tipologia de Schwartzenberg, la imatge que tracta de construir Nomen es correspondria amb el model d’heroi, un superhome amb grans qualitats que inspiri confiança per sortir de la crisi, centre de l’interès dramàtic (showman), i que permeti superar qualsevol angoixa o por. Durant la seva actuació parlamentària es va construir una imatge d’opositor agressiu i implacable amb el govern. A la segona contesa electoral no ha pogut mantenir aquesta qualitat d’heroi i tampoc ha sabut adaptar-se a la nova situació.\nD’entre les opinions recaptades entre els directors i responsables de política dels principals mitjans de comunicació privats hem elaborat la següent anàlisi de Debilitats, Amenaces, Fortaleses i Oportunitats al voltant del candidat Eusebi Nomen. Destaquem també els punts positius i negatius a potenciar o millorar durant la campanya:\nATRIBUTS POSITIUS SEGONS ELS LÍDERS D’OPINIÓ:\naltament qualificat i preparat intel·lectualment\neconomista de prestigi\nclaredat en el missatge (conservador), algú que diu les coses pel seu nom\ngrans dots d’oratòria\njoventut i energia\nATRIBUTS NEGATIUS SEGONS ELS LÍDERS D’OPINIÓ:\nescassa experiència pública\nsuperb i crispant\ncoresponsable del bloqueig parlamentari\nsensació de pedanteria\nallunyat de la realitat d’Andorra\nl’estranger que vol donar lliçons\neixelebrat i “teatrero”\ndiscurs erràtic i monotemàtic al voltant del món macroeconòmic\ndurant la primera campanya va construir un personatge que ha perdut credibilitat\nEl seu anonimat inicial va provocar que el seu equip de campanya fes conèixer un gran nombre de detalls sobre la seva vida privada, aficions i preparació acadèmica, tot tractant de construir la imatge d’heroi i d’aire fresc. El 2009 li va funcionar però no ha sabut adaptar el seu paper al nou marc de responsabilitats públiques. En aquesta campanya, necessita urgentment endolcir el to de la seva oposició, sense perdre fermesa, ampliar els seus temes de debat i demostrar la utilitat de la seva oferta política, associada entre l’opinió pública al bloqueig parlamentari i la ingovernabilitat.\nCONEIXEMENT I VALORACIÓ SOCIOLÒGICA\nEl març de 2011 Eusebi Nomen era un dels candidats menys coneguts dels quatre que es presentaven a les generals. Havia guanyat una gran notorietat des del seu ingrés al Consell General i la seva valoració com a líder havia millorat lleugerament, tot i que seguia molt lluny de l’aprovat. Segons l’enquesta sobre intenció de vot publicada pel CRES abans de l’inici de la campanya el març de 2011, a Nomen el coneixien el 88’1% dels andorrans, gairebé un 2% més que a l’octubre de 2010 i un 10% més que un any abans (febrer de 2010). Per contra, Nomen fou el líder pitjor valorat amb diferència amb un 3’7 sobre 10. La puntuació des de febrer de 2010 va anar millorant progressivament (un 3’21 el febrer i un 3’49 a l’octubre de 2010) però no va ser suficient per assolir l’aprovat. Entre els seus propis votants va ser valorat amb un 7’1 sobre 10.\nAnar a “Candidats, candidatures i pespectives electorals” (→)\nAnar a història d’Andorra pel Canvi (→)\nAnar a “L’anada a menys” campanya d’ApC (→)\n Segons documentació desvetllada per El Periòdic d’Andorra el desembre de 2010, Nomen va facturar al Govern andorrà mig milió d’euros entre 1997 i 2005 per serveis d’assessoria prestats a diversos Ministeris sobre temes “relacionats amb l’euro, informes de productes farmacèutics, matèries falsificades, registre de signes distintius, projectes de llei o programes de formació de l’administració, a més de la propietat intel·lectual”.\n Entrevistes realitzades entre març i maig de 2011 a Marisol Fuentes, directora de Cadena SER-Principat d’Andorra; Noemí Rodríguez, cap d’informatius de Cadena Pirenaica-Ràdio Valira; Iago Andreu, cap de redacció d’El Periòdic d’Andorra; cap de política del Diari d’Andorra, i Albert Roig, director de l’Agència de Notícies d’Andorra.


Ring Shout, de P. Djèlí Clark | Café Librería\nRessenya: Crec que la millor manera de començar amb aquesta ressenya és amb un dels fragments que inclou l’obra en forma d’interludis:\n“…perquè el càntic, de fet, no és la cançó, és el moviment. Diu que els càntics com aquests són poderosos: per sobreviure en temps d’esclavitud, pregar per la llibertat i demanar a Déu que acabi amb tanta crueltat…”\nRing Shout es tracta de la història de la Maryse Bourdeaux, una caçadora de dimonis que s’amaguen sota la pell dels membres del Ku Klux Klan, que anomenen kukluxos. No tothom té el poder de veure’ls, i per tant unes poques son les encarregades de la lluita contra aquests éssers. A més de la Maryse, que té el do d’invocar una espasa màgica, tenim a la Chef, experta en explosius, i a la Sadie, una franctiradora amb una gran habilitat i un sentit de l’humor molt passat de voltes. Guiades per la Nana Jean, una sàvia coneixedora dels mites i les llegendes dels seus, i amb la companyia d’altres dones fortes com la Molly i l’Emma Kraus que aportaran els seus punts de vista davant dels perills que els amenacen.\nParlant de dones, no puc oblidar-me de parlar de les tietes, uns éssers sobrenaturals que van confiar l’espasa a la Maryse i que apareixen atravessant el tel entre dos mons quan menys les espera per guiar-la…. tot i que segons la seva naturalesa, no podem saber si les seves intencions son bones o dolentes o totes dues alhora.\nReconec que al començament l’obra em portava referències cap “El rastre del llamp“, de Rebecca Roanhorse. Potser per tractar-se de dones canyeres caçant monstres al mateix temps que aprenem sobre la seva cultura i tradicions, però ben aviat Ring Shout es desmarca deixant ben clar que el que mou el món és l’odi, ja sigui en forma de racisme o en forma de venjança cap al tracte rebut durant segles d’esclavitud i maltractaments.\nTot i així, ben aviat ens queda clar que el que pot combatir aquesta ràbia és l’amor i l’amistat que senten aquestes dones envers els seus. A través dels moments (pocs) de pausa que ens dona l’obra, coneixerem la cara més íntima de la Maryse, les seves pors i els seus anhels, i és la seva humanitat la que la fa un personatge perfecte.\nEn resum: Ring Shout arriba per ensenyar-nos que hi ha monstres que mai desapareixeran del tot, però que es poden combatre cada dia. Una obra punyent, amb molta força i que et tindrà sense alè durant la seva lectura.\nExtra: recomano molt aquest vídeo a YouTube amb càntics rituals de Georgia.\nValoració: Moka amb xocolata servit per les tietes\nEl pots aconseguir aquí\npor Café de tinta en 31 marzo, 2021\n← Trospidamus predice: trihoróscopo de abril\nTrol, de Luis Pérez Ochando →


Holanda paralitza quatre dies la vacunació amb AstraZeneca\nActualitzada 04/04/2021 a les 09:25\nAl detectar cinc casos més de trombes en pacients de 25 a 60 anys || Alemanya redueix l'ús del fàrmac d'Oxford\nEl Govern dels Països Baixos va anunciar ahir la suspensió fins dimecres de la campanya de vacunació contra el coronavirus amb el fàrmac desenvolupat per Oxford-AstraZeneca, l’endemà de fer el mateix per a aquelles persones que tinguin més de seixanta anys. La decisió arriba després que el país registrés cinc nous casos de trombosi en dones d’entre 25 i 65 anys, unes de les quals va morir.\nLa víctima mortal va presentar un quadre d’embolisme pulmonar massiu als deu dies de rebre la punxada. Aquesta és la segona vegada que les autoritats sanitàries neerlandeses aturen l’ús d’aquesta vacuna, després que el mes passat es paralitzés la inoculació durant dos setmanes.\nFins al moment, l’Executiu dels Països Baixos ha administrat unes 400.000 vacunes d’AstraZeneca.\nEls grups que han rebut el gruix d’aquestes dosis han estat persones d’entre 60 i 64 anys, personal sanitari, així com les persones amb síndrome de Down o obesitat mòrbida.\nPendents d’un informe sobre la relació del fàrmac i els trombes\nLa paralització de la campanya de vacunació a Holanda serà vigent almenys fins al 7 d’abril, moment en què s’espera un informe de l’Agència Europea del Medicament sobre la possible relació entre la vacuna i els casos de trombes greus.


València CF – FC Barcelona: La cinquena final de Copa consecutiva ja és aquí! (0-2)\nUn gol de Coutinho i un de Rakitic serveixen als blaugranes per tornar a superar el conjunt xe, aquest cop a Mestalla, i rematar la classificació per a una nova final de la competició del KO que disputaran davant el Sevilla\n10:45PM dijous 08 de febr.\nLa cinquena final de Copa consecutiva ja és aquí! Una fita mai assolida per cap altre club en tota la història de la competició. El Barça tornarà a disputar la final de la seva competició favorita –la novena de les últimes onze-, de la qual n’és l’absolut Rei amb 29 títols a les seves vitrines, tres dels quals de manera consecutiva els últims anys. Quan es parla de la Copa s’ha de fer obligatòriament del Barça, que ha tancat l’eliminatòria de semifinals a Mestalla gràcies a un gol de Coutinho, que s’ha estrenat com a golejador blaugrana, i de Rakitic a les acaballes del partit (0-2).\nSeria una semifinal complicadíssima, més enllà del resultat global de l’eliminatòria. Després de la victòria per la mínima al Camp Nou amb un gol de Suárez, els de Valverde sabien que Mestalla exigiria el màxim. En un ambient de gala a les graderies, el Barça ha sabut aconseguir el domini en els primers compassos del partit davant un València molt més atrevit que a l’anada. Marcelino sacrificava el seu 4-4-2 habitual per jugar amb un 4-3-3 amb una pressió elevada a dalt. Els blaugranes van saber superar-ho i van portar el pes del partit, amb un Messi estel·lar. No va abaixar mai el ritme l’astre argentí, creador de joc i desequilibrant va ser un autèntic mal de cap per a la defensa valencianista, obsessionada a frenar-lo a base de faltes, fins i tot sortejades amb molta classe i brillantor per Messi, capaç fins i tot de tirar una sotana a Gayà al mig del camp.\nEl ‘10’ blaugrana és l’epicentre del joc, crea espais, regateja i desespera qualsevol opció tàctica del rival. Davant aquesta versió imperial de Messi, poc a fer tenia un València que va saber aguantar la primera meitat i en la qual també van replicar a base de la seva principal arma: el contracop. Té jugadors ràpids el conjunt de Marcelino amb Vietto, Zaza i Rodrigo, que va tenir la més clara abans del descans amb una rematada de cap al travesser, replicada més tard per un xut de Messi que es va escapar per poc.\nEstrena golejadora de Coutinho\nVa ser clar el missatge de Valverde en la prèvia i sabien els culers que per sentenciar el pas a la final es necessitaria com a mínim un gol a Mestalla. I l’han trobat ràpid a la represa amb un autèntic golàs de Coutinho, introduït per Valverde al descans, golejador per primera vegada amb el Barça. Un gol que s’ha gestat amb una maniobra de geni de Suárez, que després de deixar assegut a Garay l’ha posada al segon pal perquè el mag brasiler s’estirés amb tot per creuar-la exquisidament al pal oposat de Jaume. El gol ha fet molt de mal al València i el partit s’ha tenyit absolutament de color blaugrana.\nDominarien els culers la segona meitat, amb un Luis Suárez imperial i lluitador en totes les zones ofensives. El València intentaria empatar el duel per tenir alguna esperança de remuntada, però Piqué i Umtiti estaven inexpugnables i Cillessen imbatible amb una mà espectacular a un xut de Gayà des de l’àrea petita. Valverde donaria entrada a Yerry Mina, que ha jugat els seus primers minuts com a blaugrana. Amb els de Marcelino ja tocats, Suárez ha aprofitat un regal de la defensa valencianista per assistir a Rakitic, que ha definit a la perfecció per fer el 0-2 i sentenciar la cinquena final de Copa consecutiva que jugaran davant el Sevilla. El FC Barcelona vol continuar fent història a la seva competició favorita. La final ens espera!


Un mort en l'accident entre un cotxe i un camió que ha bolcat 2.000 litres de gasoil a Biure\nEl conductor d'un turisme ha mort a causa d'un accident de trànsit que ha passat al poble de Biure, a l'Alt Empordà. El vehicle que conduïa la víctima ha xocat amb un camió que ha vessat els 2.000 litres de gasoil que transportava, segons han confirmat els bombers. L'home, un veí de Castelló d'Empúries de 33 anys, ha quedat ferit molt greu i l'han traslladat a l'Hospital Trueta de Girona, on ha mort aquest matí, segons han confirmat els Mossos d'Esquadra. L'accident ha passat a la carretera Nacional II.\n17/04/2009 - 09.16 Actualitzat 17/04/2009 - 18.26\nEstat en què ha quedat el cotxe accidentat a Biure. (Foto: ACN)\nL'accident ha passat a un quart de cinc de la matinada i ha obligat a tallar el trànsit en un dels carrils de la calçada i fer pas alternatiu. Un cop s'ha netejat el gasoil de la carretera i han tret els vehicles accidentats amb una grua, s'ha restablert la normalitat en el trànsit.


Elx, la ciutat marshalliana (i 4) | País Valencià, Segle XXI\nElx, la ciutat marshalliana (i 4)\nPublicat per Redaccio el 20 març 2016 en Article del dia · 0 comentaris\nAl Camp d’Elx l’agricultura sempre ha tingut un lloc important. En els darrers anys el sector ha reviscolat. Les hortalisses, amb el meló com a producte estrella, han tingut un important creixement al Camp d’Elx els darrers 5 anys. Els cítrics van en regressió i els vivers mantenen el nombre d’hectàrees. Elx compta amb el 44,3% de la superfície de vivers de la província i en hortalisses, al País, només es veu superada per Oriola i Pilar de la Foradada.\nLa partida de la Canyada presenta grans finques d’hortalisses. Aquesta, però, no respon a un model d’agricultura tradicional, es tracta de grans comercialitzadores com Continente, per tant, la gestió i els beneficis són aliens a Elx.\nPrincipals conreus agraris (Ha)\nConreu 2005 2014 % Variació\nMagraner 1.067 1.240 16,2\nVivers 360 810 125,0\nTaronger 757 638 -15,7\nAmetler 971 590 -39,2\nPalmera datilera 577 438 -24,1\nLlimera 422 334 -20,9\nCivada 596 256 -57,0\nMelonar 220 223 1,4\nPlantes ornamentals 397 220 -44,6\nFont: Conselleria d’Agricultura Pesca i Alimentació (Estimació)\nLa magrana ara és el cultiu més representatiu del Camp d’Elx: 1.055 ha i el 40% de la superfície cultivada de l’estat. L’èxit es deu a la qualitat de la varietat Mollar que té una fàcil comercialització exterior en tot el món, principalment a Alemanya, França, Regne Unit i Rússia.\nAny a any s’incrementa el terreny cultivat de la magrana davant de la resposta positiva dels mercats. Elx han presentat la sol·licitud de Denominació d’Origen i cerca, mitjançant la investigació augmentar la productivitat del cultiu. La importància del sector agrícola i les seues indústries associades ha generat el Parc Agroalimentari l’Alcúdia, 190.000 m2, un centre de negocis i logística del sector agroalimentari. Actualment hi han instal·lades a Elx importants companyies de distribució de d’aliments com Musgrave, Hiperber i Almendras del Sol.\nElx, a només 21 km d’Alacant, exerceix de capital comercial d’una àrea de 15 municipis (366.000 habitants) del Vinalopó i del Baix Segura. El sector ha crescut amb la instal·lació de grans superfícies comercials i magatzems comercials. El sector ocupava a gener de 2013 9.468 treballadors: comerç pròpiament dit, 7.960 treballadors i, venda i reparació de vehicles, 1.508.\nActivitats comercials al detall 3.592 4.577 3.653\nAlimentació 1.358 1.542 1.184\nTotal no alimentació 2.022 2.685 2.194\nC. Mixt i altres 212 275\nSuperficie-m2 Activ. Com. al detall 424.455 591.342 501.936\nm2 Alimentació 78.612 108.329 103.317\nm2 Total no alimentació 272.318 388.907 300.216\nm2 Vestit i calcer 53.891 72.579 52.801\nm2 Llar 79.131 122.880 92.541\nm2 Resta no alimentació 139.296 193.449 154.874\nm2 C. Mixt i altres 73.525 94.106 98.403\nm2 Grans magatzems (1 GM) 0 0 25.000\nm2 Hipermercats (4 HIPER) 43.575 40.000 55.000\nm2 Altres comerç mixt 13.950 23.620 18.153\nSuperfície centres comercials (2 CC) 9.794 42.173 69.168\nÍndex comercial al detall 551 623 733\nA Elx, el 60% del comerç al detall són activitats no relacionades amb l’alimentació (venda de vestit i calçat, venda d’articles per a la llar, etc.), el 32% és comerç de productes d’alimentació i un 8% és comerç mixt i d’un altre tipus (grans magatzems, hipermercats, venda ambulant, etc.).\nLa majoria de barris il·licitans tenen un bon nivell de comerços de proximitat. A més, la ciutat organitza 16 mercats ambulants i té 4 mercats d’abastiments. La superfície de comerç al detall per habitant és significativa, 2,18\nLa crisis i el fort creixement d’establiments de gran format comercial: 1 gran magatzem, 4 hipermercats i 2 centres comercials, han incrementat molt l’oferta al mateix que han diversificat els formats comercials amb establiments com El Corte Inglés, Carrefour i l’Aljub), però estan modificant sensiblement la seua estructura comercial.\nL’hostaleria a Elx va fer un salt quantitatiu l’any 2005 augmentant l’ocupació un 32%, respecte a l’any anterior. Aquesta activitat és la segona que més creix després del comerç, i la tercera en generar ocupació després del comerç i la indústria.\nL’agència municipal amb participació del sector encarregada de la promoció i diversificació turística és VisitElche. Aquesta agència va promocionar la declaració del Palmerar (any 2000) i del la Festa (any 2001) Patrimoni de la Humanitat.\nEn el tema d’infraestructures han inaugurat el museu arqueològic MAHE, el Centre de Congressos Ciutat d’Elx (el 2012 assistiren a conferències, reunions i presentacions unes 24.000 persones), situat proper al centre històric i al Parc Empresarial, on s’hi troba també la Fira (IFA)\nEn consonància a aquesta política s’ha incrementat molt l’’oferta hotelera. Si el 1999 en tenia 228 places d’hotel, segons les dades de la Generalitat Valenciana, el 2013 ja era de 12 hotels (4 de quatre esteles) i 1.414 places. A la ciutat només hi ha 4 hotels i l’oferta d’allotjament hoteler de la platja és molt reduïda. En realitat ha estat l’aeroport, a l’Altet (9 milions de passatges anuals), i el turisme de negoci, a Torrelano-Parc Industrial-IFA-Palau de Congressos, on s’han concentrat l’oferta hotelera. La ciutat, a més, 8 hostals amb 367 places i 3 pensions amb 61 plaça. L’oferta d’hostaleria es complementa amb 1 càmping de 1.215 places.\nL’hostaleria ocupa el tercer lloc en nombre d’ocupacions despreses del comerç i la indústria (5.738 treballadors) i atés el caràcter específic del turisme elxà, el nombre de pernoctacions es manté bastant estable durant l’any (53% de mitjana anual) amb uns pics a l’estiu on l’ocupació es situa estre el 60 i el 70%.\nL’oferta de restaurants (2 de primera categoria) és de 364. D’agències de viatge hi han 2 majoristes i 23 minoristes, a més tenen una empresa de turisme actiu.\nElx és una de les poques ciutats que compta amb dos Patrimonis de la Humanitat. A més, té 9 Km. de platges i una àmplia riquesa cultural com són els jaciments arqueològics de l’Alcúdia, on es va trobar La Dama d’Elx, les festes patronals, nombroses i modernes instal·lacions per a espectacles i convencions, les rutes dels museus i el Palmerar, així com els diversos paratges naturals: Les Salines de Santa Pola, l’Illa de Tabarca, el Fondó, els Bassars-Clot de Galvany, el Saladar d’Aigua Amarga, les Dunes de Guardamar, els Carrissars d’Elx, la Desembocadura i front litoral del Segura, l’Embassament d’Elx i les Dunes de la Marina\nL’evolució recent dels principals índex econòmics de la ciutat mostren el seu creixement generalitzat, fruit de la política de diversificació cap el comerç i el turisme que està donant el seus fruits. L’increment de l’índex d’activitat econòmica desmenteix l’elevat índex d’atur però no hauria d’amagar la precarització i la clandestinitat d’una part important del treball industrial. Per altra banda, la disminució en la fabricació del calcer s’ha vist compensada per l’augment de les empreses de comercialització i logística.\nÍndex Comercial 650 741 842\nÍndex de restauració i bars 645 615 664\nÍndex Turístic 98 137 161\nÍndex d’Activitat Econòmica 501 528 701\nQuota de Mercat 462 469 465\nFont: Anuaris Econòmics de Espanya, 2000 a 2013, La Caixa. 2013\nElx concentra més de 15.000 empreses petites i mitjanes de les quals, prop de 2.100 són indústries. D’aquestes indústries, les relacionades amb la sabata en superen les 800.\nAmb cadascuna de les periòdiques crisis de la sabata, sempre alguna ciutat o país productor abandona i algun altre s’hi incorpora. El fet que Elx siga el gran nucli productor de l’estat i un dels majors d’Europa, ha fet que altres països hagen deixat de produir, però al mateix temps, s’han incorporat països àrabs i de l’extrem orient. A Europa, França ja ha abandonat i Itàlia controla el disseny i la maquinària. Atesa la situació, a hores d’ara Elx tindria una opció tecnològica, però ningú no hi pensa.\nL’economista i professor Josep Antoni Ybarra, en un text trepidant, copsa a la perfecció l’ànima econòmica de la ciutat industrial valenciana per antonomàsia. Una ciutat on la tradició, la petita empresa i el treball dispers, generaren un districte industrial que a hores d’ara sobreviu reinterpretant-se. Elx ara és una avançada, i un observatori si es vol, de les noves relacions i condicions de producció per les que clamaria satisfet el capitalisme més neoliberal.\n(hi ha) les mil maneres de fer sabates diferents al menor cost possible. Per açò, es recolzen les unes en les altres; unes arriben a fer una part de la sabata, altres uns components, altres els ajusten, altres les acaben, altres els venen, i així recolzant-se les unes amb les altres, el producte, a la fi, ix al mercat. Però en aquest gran camp de relacions de competència i de cooperació, tracten de fer proves, com si d’un laboratori es tractés per veure com traure sabates més barates i/o diferents: així unes vegades se’n han anat a fer eixes sabates fora, a la rodalia d’Elx, a la zona agrícola i propera del Baix Segura per tal de pagar salaris inferior; altra vegada el que han fet ha estat anar-se’n fora, a Xina, a l’Índia, per Àsia, a fer el mateix; ara mateixa hi son decidits a tornar a fer les sabates íntegrament a Elx, per allò de poder fer servir-les en més rapidesa als mercats que tenen a prop, Europa, (…)\nDins d’aquest laboratori que es el complex productiu d’Elx, s’ha utilitzat segons interessos i de manera més o menys intensa, la descentralització i/o la deslocalització de la producció, i sempre gestionant la mà d’obra, el treball directe, amb la desregulació (…)\nAixí, s’ha vist com la màquina de producció d’Elx es un model on el treball es majoritàriament irregular -allò que ara està tan al dia, el treballar a temps parcial i sols quan la empresa ho necessita-; el treballar sense assegurances socials, clandestí, en negre; el fer d’emprenedor -allò que es la manera més elemental d’auto-explotar-se’n-, ha estat una de les formes més tradicionals que n’hi havia a Elx d’independitzar-se de la fàbrica on es treballava, i un es muntava la seua fabriqueta; el suport de la família en temes de metges, de seguretat social, de consum, de capital…. Tot açò que avui està introduint-se al món de les relacions socials i industrials, ja ho havíem tastat a Elx fa uns anys. Com a conseqüència, la desfeta de l’Estat del Benestar ha tingut una proba evident a Elx quan una part fonamental de la seua mà d’obra, la que ha fet alçar-se a la indústria, no te cap dret a tenir prestacions una vegada que eixa mà d’obra ha arribat a jubilar-se. Ens referim a que al voltant de 15.000 dones que poden estar vivint avui en Elx, i que poden haver treballat de forma intermitent en la sabata, no tenen dret a rebre cap prestació de jubilació més enllà d’un 5% d’elles. La raó?, perquè han treballat en negre (…) Si parlem dels homes, la seua cotització mai ha estat d’acord als seus salaris, sempre ha estat per baix; aleshores, a hores d’ara els jubilats reben prestacions ínfimes en relació al que han treballat.\nEn realitat Elx ha segut açò, un complex organitzatiu de treball per menjar i viure, i viure i menjar per treballar. El benestar? El desenvolupament? El benestar i el desenvolupament, es deia consum, despesa d’avui, tenir deutes i poder pagar-los. El curt termini es la guia, i el dia a dia l’horitzó en que Elx s’ha mogut. D’ací que les crisis quan arribàvem, i es cert que arribàvem, érem molt fortes, i es ressentien a tot nivell. Al 2012 un terç de la població il·licitana donada d’alta a la seguretat social estava aturada oficialment; tancaven les fàbriques, les fabriquetes i els negocis del costat; tots a l’hora. I amb aquest nivell d’atur com es vivia? Es vivia perquè en realitat se’n obrien altres, allà on ningú s’imaginava: magatzems, tallerets, cases i baixos, però això sí, en condicions cada cop pitjors. Es impactant el veure en el viari d’Elx la intensitat de tràfic que aguanten les carreteres i els caminals que surten o entren a la ciutat un dia entre setmana a hora punta com es mig dia –l’hora de dinar-; un fum de cotxes, furgonetes, camionetes, motorets, que carreguen a la gent i les mercaderies des de “defora” als magatzems dels polígons i a les cases del poble (podem parlar de vora 4.000 vehicles i de 12.000 persones que es mouen en 1 hora escassa, i que novament a l’hora arranquen altra vegada per anar a treballar). Tot allò es el treball dispers que envolta a Elx i que en un temps record es concentra a la ciutat, per a tornar a l’hora a escampar-se’n a tot arreu. Pot ser sorprenent i meravellós, però molt costos i fatigós.\n Agència Valenciana del Turisme. Registre d’empreses, establiments i professions turístiques de la Comunitat Valenciana. Generalitat Valenciana. 2013.\nArticle anterior Elx, la ciutat marshalliana (3) Article següent Mites i llegendes de l’anti-fallerisme


Pals i Peratallada és l'excursió més escollida pels creueristes que arriben a Palamós\nLa Costa Brava es converteix per primera vegada en la destinació més escollida pels creueristes que arriben a Palamós. Pals i Peratallada és l'excursió més sol·licitada durant la temporada de creuers 2017, darrere seu, Tossa i Lloret de Mar i completa el rànquing la ciutat de Girona.\nPer primera vegada Figueres i el triangle dalinià cau del top 3 i es situa en quarta preferència pels creueristes. Seguit per Empúries i Begur i en cinquena posició Besalú.\nDes del Departament de Territori i Sostenibilitat valoren la gran feina que es fa des de la destinació així com tota la promoció que fa el Patronat de Turisme Costa Brava Girona. Aquests tenen analitzat el perfil dels turistes que arriben per mar i les seves preferències.\nEn l'any del Turisme Cultural l'oferta d'excursions i visites culturals estarà més viva que mai.\nEls creuristes que fan escala a Palamós gasten de mitjana uns 62 euros per passatger, una xifra que es pot arribar a doblar o triplicar en el cas dels turistes que venen amb vaixells premium. El Departament estima que l'impacte econòmic és d'uns 4 milions d'euros.\nPrimer pas per blindar les platges de Calonge i Sant Antoni contra els temporals


Apartat o apartats de l'annex I de l'Ordenança d'activitats recreatives i espectacles en el/s que es classifica l'activitat o establiment\nProjecte bàsic signat pel personal tècnic competent amb el contingut assenyalat a l'Ordenança d'intervenció municipal en espectacles públics i activitats recreatives.\nSi l'interessat no ha sol.licitat informe urbanístic abans de sol.licitar la llicència ambiental, el projecte haurà de contenir la informació següent:\nPlànol d'emplaçament de l'activitat projectada que permeti la identificació de la finca.\nExplicació sintètica de l'activitat projectada que detalli la seva naturalesa i característiques principals.\nNecessitats d'ús i aprofitament del sòl i del subsòl.\nRequeriments respecte la disponibilitat i la suficiència dels serveis públics municipals que exigeixi l'activitat.\nEstudi d'impacte ambiental si la Ponència Ambiental de la Generalitat ha determinat que l'activitat ha de sotmetre's a avaluació d'impacte ambiental\nDocumentació relativa a mobilitat amb el contingut que determini la normativa d'avaluació de la mobilitat generada i d'acord amb el que disposa l'Ordenança.\nUn estudi d'impacte acústic de l'establiment amb el contingut requerit per les ordenances sobre contaminació acústica, la normativa específica de protecció contra la contaminació acústica o aquella que la substitueixi.\nMemòria del dispositiu d'assistència sanitària d'acord amb el que estableixi la normativa sectorial reguladora i l'Ordenança.\nMemòria descriptiva de les condicions d'higiene i salubritat que acredita que es disposa dels serveis d'assistència sanitària que preveu l'Ordenança i, en tot cas, els que preveu el Decret 112/2010 de 31 d'agost, pel que s'aprova el Reglament de la Llei 11/2009, de 6 de juliol.\nDocumentació requerida per la normativa sobre sorolls, escalfament, contaminació acústica, residus i vibracions, i en tot cas la que determini la normativa sobre prevenció i control ambiental segons correspongui en funció de les característiques de l'establiment i de les activitats a desenvolupar-hi.\nDeclaració de les dades que, segons la persona sol.licitant, gaudeixen de confidencialitat d'acord amb la legislació, amb especificació de la Llei en la qual s'empara, si escau\nInforme urbanístic favorable, si s'escau.\nAltra documentació:(llicències d'obres, aprofitament de béns del domini públic municipal,...)\nQue em comprometo a contractar una assegurança de responsabilitat civil que cobreixi el risc de l'activitat per les quanties que s'estableixen al Decret 112/2010, del 31 d'agost, pel qual s'aprova el Reglament d'espectacles públics i activitats recreatives i que estarà en vigor quan s'obri l'establiment.\nDeclaració responsablement que tinc disponibilitat de la finca o local on s'ubicarà l'activitat o establiment.\nQue en cas d'actuar com a representant legal, disposo de tots els poders necessaris per a tramitar aquesta sol.licitud i rebre, si escau, les corresponents comunicacions i/o notificacions.\nL'Ajuntament a verificar les meves dades a altres administracions o organismes.\nTermini de resolució i efectes de la falta de resolució dins de termini.\n- El termini per resoldre aquesta sol·licitud és de sis mesos comptats des de la data de la seva entrada al registre general de l'Ajuntament.\nAquest termini restarà interromput si s'ha de requerir el titular perquè esmeni la sol·licitud o perquè aporti documentació addicional, entre la data de rebuda del requeriment i la data de presentació de l'esmena o documentació complementària, d'acord amb allò que estableix l'article 42.5 de la Llei 30/1992, de règim jurídic de les Administracions públiques i del procediment administratiu comú.\n- Si un cop transcorregut el termini de sis mesos l'ajuntament no ha notificat la resolució, el sol·licitant podrà entendre desestimada la sol·licitud\nQue tingueu per presentada aquesta sol·licitud i que, un cop seguits els tràmits previstos a la Llei, m'atorgueu la llicència ambiental sol·licitada.