La desapareguda Fonda Bonay | INDRETS OBLIDATS\nLa desapareguda Fonda Bonay\nPublicat el 22 Novembre 2015 per Josep Mauri\nL’antiga fonda Bonay és un altre trist exemple d’un concorregut hostal, ben cèntric i enmig d’una bonica població, que ha tancat les seves portes permanentment. Ja fa força anys que no ofereix cap servei.\nSituada a l’avinguda Joan Maragall, núm. 15 cantonada al carrer de Sant Feliu de Sant Pere de Torelló, aquest edifici havia sojornat durant molts anys a passavolants, comerciants, transportistes i excursionistes que sovintejaven aquest part de la vall del riu Ges a frec de l’afamada serra de Bellmunt.\nD’ençà l’obertura del túnel de Bracons, la vella i sinuosa carretera d’Olot ja no necessita passar pel nucli de Sant Pere de Torelló i el vial d’accés només és emprat pràcticament pels que visiten o viuen al poble, per tant el nucli històric ja no és punt de pas. Aquest fet ocorregut el 2009 segurament va afectar de forma molt destacada i immediata el futur de la fonda ja segurament en constant davallada econòmica.\nLa pensió tenia 14 habitacions, modestes però còmodes i també s’hi feien menjars i ràpids desdejunis. Encara es pot observar a la carretera el típic cartell de “Coca cola” tan utilitzat abans en bars i restaurants. Ara ja la publicitat s’acumula a la bústia. Tot és tancat i barrat, pols als vidres, porta de fusta en constant degradació, persianes abaixades, silenci… l’aspecte de l’edifici des del carrer ja comença a ser sinistre i melancòlic.\nSón altres temps, on el turisme de cap de setmana prefereix les cases de “turisme rural” més aïllades del centres urbans i situades enmig de la natura que a una modesta pensió al centre del poble i segurament amb més comoditats.\nAl nostre entendre, els motius explicats són algunes de les causes perquè el bonic nucli de Sant Pere de Torelló ja no té hostal enmig del poble. És una llàstima.\nL'entrada va ser publicada el Hostal, Osona i etiquetada Fonda Bonay, Sant Pere de Torelló per Josep Mauri. Guarda l'enllaç permanent.


La vall d'Arbúcies està presidida pel cim d'Agudes i reclosa per les muntanyes del Montseny, amb tots el secrets que el massís amaga. Situat al bell mig del Parc Natural del Montseny i de la zona de les Guilleries, el paisatge canviant dels boscos frondosos i la puresa de les aigües el converteixen en una destinació obligada per als amants de la natura, el senderisme i la botànica.\nArbúcies també acull el Museu Etnològic del Montseny i un reguitzell d'activitats festives per a tots els gustos, des de la Festa de les Enramades fins al festival musical de PopArb.\n- Pujar al castell de Montsoriu.\n- Visitar el Museu Etnològic del Montseny.\n- Veure l'Arbre de la Llibertat, a la plaça de la Vila.\n- Anar a la taula dels Tres Bisbes, a Sant Marçal.\n- Seguir la ruta des d'Arbúcies fins al Vilar.\n- Anar a la Festa de les Enramades.\nLocalitat: Arbúcies, Vidal, el, Joanet, Geneta, la, Santa Maria de Lliors, Rieral, el\nArbúcies, el municipi més extens de la Selva, es troba situat a l'est del massís del Montseny (part del seu terme municipal es troba ocupat pel Parc Natural del Montseny) i al sud de les Guilleries. Té per eix la vall de la riera d'Arbúcies, de tipus tectònic, de boscos frondosos, i presidida pel cim de les Agudes. Una gran part del terme està ocupat pels boscos d'alzines sureres i castanyers, especialment.\nEl clima és de transició mediterrani i de muntanya, amb uns estius suaus i uns hiverns freds, precipitacions escasses i una humitat elevada. Les precipitacions màximes es produeixen durant els tres mesos de tardor. L'hivern pot tenir alguns dies de precipitacions en forma de neu.\nEl sector principal del municipi són els serveis, especialment el turisme, gràcies a la proximitat amb el Parc Natural del Montseny. El segueix el sector industrial, en el qual destaquen el tèxtil, la construcció i les plantes embotelladores d'aigua mineral.\nL'explotació forestal també representa una font d'ingressos per al municipi. I els conreus de regadiu que s'hi produeixen són farratges, patates i hortalisses; de secà, cereals i vinya.\nLa ramaderia se centra en el bestiar boví per a la producció de carn, llet i mantega, i en el porcí, com a base d'una indústria de productes derivats.\nEs conserven vestigis dels primers poblaments d’Arbúcies, corresponents al paleolític. La història medieval del municipi s’articula al voltant del castell de Montsoriu, una de les fortificacions més importants de l’època, que va ser residència dels vescomtes de Cabrera entre els segles XIII i XIV i que va tenir el senyoriu del lloc juntament amb el monestir de Breda.\nLa vila està documentada per primer cop el 898 i la seva església de Sant Quirze, el 923.\nAl segle XIX Arbúcies fa el salt cap a la industrialització, amb pròsperes factories de locomoció i una important farga. Posteriorment s’hi afegiria l’envasament d’aigua, aprofitant els nombrosos recursos hídrics de la zona.\nDes de lluny es veu el castell de Montsoriu, gairebé a la frontera amb el poble veí, Sant Feliu de Buixalleu. Aquest edifici medieval, residència dels vescomtes de Cabrera, representa una de les peces clau del passat històric del municipi.\nA la plaça central també s'aixeca el Museu Etnològic del Montseny, l'únic centre de documentació i exposició del Parc Natural del Montseny.\nEn un altre extrem de la plaça està situada l'església parroquial de Sant Quirze, un temple originalment romànic, reformat en època gòtica, que conserva un retaule del segle XV.\nCaminant pel centre es pot gaudir de la riquesa de les aigües municipals. Gairebé a cada cantonada trobem una font, com la de Lurda (a l'entrada del poble), la del Molí de les Pipes, la de la Corbadora o la del Regàs.\nSortint del nucli antic, al sud de la vila, un seguit de cases modernistes i eclèctiques s'arrenglen una rere l'altra: la granja Royal i la casa de Vicenç Bosch, propietari de la famosa destil·leria Anís del Mono de Badalona.\nVal la pena allunyar-se uns quilòmetres d'Arbúcies, en direcció a Viladrau, per trobar el veïnat de Sant Marçal. Aquí tenim l'oportunitat de veure la Taula dels Tres Bisbes, que permetia, segons expliquen les llegendes, que els bisbes de Girona, Vic i Barcelona es reunissin sense haver de sortir de llurs diòcesis.\nLa vall d’Arbúcies té una gran diversitat botànica i paisatgística i ofereix moltes possibilitats per fer-hi un turisme actiu i atractiu. Les rutes més populars són les que van fins al castell de Montsoriu, a Sant Pere Desplà, i fins a Santa Maria de Lliors.\nSi el que es busca és recórrer els boscos del Montseny, una ruta fàcil i molt agraïda és la que segueix una pista forestal que s’enfila cap amunt i que permet contemplar els millors racons naturals del parc fins a arribar al Vilar.\nEl centre d’Arbúcies és el punt de partida per fer moltes passejades i també el lloc on hi ha l’Oficina Turisme, que informa els visitants sobre els llocs d’interès.\nDes de fa segles, el diumenge anterior al Corpus se celebra la Festa de les Enramades, declarada el 1999 Festa Tradicional d’Interès Nacional. Cal destacar també les jornades gastronòmiques d’Arbúcies, un aparador de productes típics com les mongetes del ganxet i altres plats saborosos de la zona.\n- Les fonts de Viladrau.\n- El monestir benedictí de Breda.\n- El recinte emmurallat d'Hostalric.


La festa d'aniversari | Faros HSJBCN\nLa Martina espera l'arribada del seu aniversari tots els anys amb gran entusiasme. És una cita imprescindible en el seu calendari, perquè significa que hi haurà una gran festa amb amics, família, menjar deliciós i per descomptat, regals.\nAixí que la Martina compta els dies per a l'esperada celebració; tot està preparat, pensat i organitzat. Però quan arriba el dia de la seva festa, l'única cosa que la Martina no ha pogut preveure... és que plou i hauran de quedar-se a casa en lloc d'anar al parc.\nA partir d'aquí tot comença a anar malament. La mala sort sembla haver-se obstinat que la Martina no pugui celebrar l'aniversari que tant desitjava i res surti com ella esperava. Els seus oncles no poden venir, el pastís cau a terra i el hamster s'escapa pel terra del menjador fent que els convidats llancin els regals per l'aire...i la Martina acaba tancada a la seva habitació, plorant.\nLa Martina no es pot creure que allò li estigui passant a ella; és injust que una nena no pugui celebrar el seu aniversari. Per sort, la seva mare veu les coses d'una altra manera. Malgrat tots els imprevistos, la seva mare sembla feliç de poder celebrar aquest dia amb la gent que vol. Després d'aquest dia, la Martina aprendrà la importància de tolerar la frustració, no donar-li massa importància a les coses que no surten com ens agradaria i sobretot, a gaudir del moment.\nIl·lustracions: Blanca Tulleuda


City Hotel Ansbach Berlín Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA AGODA\nAnsbacher Str.4, Schöneberg, Berlín, Alemanya (Mostra el mapa)\nHo sentim, no hi ha habitacions disponibles al City Hotel Ansbach per les dates escollides.\nEquipaments àrea de fumadorsascensor bar bar de la piscina botigues a l'hotel bugaderia cafeteria caixa forta casino centre de negocisconserge discoteca/dj equipaments per a persones amb discapacitatshabitació familiar instal·lacions per a reunions i banquets lloguer de bicicletesrestaurants'admeten animals de companyia saló servei d’habitació VIP servei de cangur servei de llançadora servei d'habitacionsservei d'habitacions 24 h transport hotel/aeroport visites turístiques Zones públiques amb Wi-Fi\nConvenientment situat a Berlín, City Hotel Ansbach és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Situat només a 1 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Aquari, Europa-Center, Estació de Metro Wittenbergplatz. Les instal.lacions i els serveis que proveeix City Hotel Ansbach asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix servei d'habitacions 24 h, habitació familiar, s'admeten animals de companyia, conserge, restaurant. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com servei de planxa, plat de dutxa, TV satèl•lit/cable, accés a internet, connexió sense fils a internet (cortesia) per satisfer el client més exigent. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. City Hotel Ansbach és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Berlín.


Els nuclis de Camprodon es queixen d'un canvi de partida - Diari de Girona\nEls nuclis de Camprodon es queixen d'un canvi de partida\nEls veïns dels nuclis van assistir a la reunió de Rocabruna. diari de girona\nEls veïns de Beget, Rocabruna, Font Rubí, Salarsa i Bolós han fet un comunicat, en el qual es queixen del canvi de destí de la partida que l'Ajuntament havia previst per a la torre de telecomunicacions de coll de Bucs. En el ple del dia 17 de setembre de 2015, l'Ajuntament va aprovar revocar la partida destinada a electrificar la Torre de Coll de Bucs per arreglar uns carrers del poble de Camprodon.\nA més, la partida en un princpi havia estat destinada a fer un aparcament a Rocabruna i a millorar els carrers de Beget. Els veïns dels nuclis es queixen que s'han quedat sense la torre de telecomunicacions i sense les millores urbanes. També lamenten que l'Ajuntament hagi fet els canvis sense avisar-los.\nUn dels veïns, Fermí Bobí de Rocabruna, explica que quan van saber la decisió de l'Ajuntament van decidir reunir-se. Ho van fer dissabte, dia 10 d'octubre, al centre cívic de Rocabruna. A l'assemblea van assistir unes 40 persones. Hi va haver gent de Beget que no hi va poder anar perquè es dediquen a l'hostalatge i en ser un cap de setmana llarg tenien feina.\nA la reunió van acordar enviar un escrit de queixa a l'Ajuntament i fer-ho saber als mitjans de comunicació. També van decidir recollir signatures i presentar-les a l'Ajuntament. Les lliuraran a l'alcalde, Xavier Sala (Junts Fem Camprodon) en el decurs del ple extraordinari previst per dimarts, dia 27 d'octubre. També li demanaran explicacions.


Sánchez aprofita l’acte de Saramago per treure pit amb la vacunació - Regió7\nSánchez aprofita l’acte de Saramago per treure pit amb la vacunació\nAssegura que al Govern mai li han flaquejat les energies, ni en els moments més durs de pandèmia\nEl president del Govern Espanyol, Pedro Sánchez | EFE\nEl president del Govern, Pedro Sánchez, va aprofitar ahir un acte a Lanzarote amb motiu del centenari de l’escriptor José Saramago per treure pit per les dades esperançadores que s’estan produint, en relació amb la vacunació i l’economia. Va assegurar que fins i tot en els moments més difícils de la pandèmia a l’Executiu mai li van fallar les forces.\nSánchez, que es troba de vacances a l’illa, va reivindicar que Saramago és una «referència» i que serveix d’«inspiració a l’hora d’afrontar nous reptes i decisions» difícils com les que s’ha hagut de prendre durant la pandèmia.\nEl president del Govern es va remetre en concret a la frase de l’escriptor portuguès «les energies tornen sempre quan les esperances tornen» i que molts van compartir en xarxes socials durant la pandèmia amb la finalitat d’animar a resistir «amb els mitjans al nostre abast o creant altres nous».\nEl president de Canàries, Ángel Víctor Torres, va repassar diverses de les mesures adoptades pel Govern per a pal·liar les conseqüències de la covid-19 de les quals l’arxipèlag va ser «objecte preferent». Així, va citar els ERTO, però també les ajudes directes i el suport extraordinari al sector turístic per 100 milions d’euros, entre altres, per a «reduir l’esquinçament» que està ocasionant la pandèmia.\n«Avui no diríem que les nostres energies tornen, perquè mai ens han abandonat, ni tan sols en els moments més difícils i durs del confinament i la pandèmia, però sí que podem afirmar que creixen cada dia més animades per les esperances sòlides», va puntualitzar.\nEn aquest sentit, va destacar que ja s’ha superat el 60% de la població amb la pauta completa de vacunació, i va agrair a la ministra de Sanitat, Carolina Darias, present a l’acte, i a les comunitats autònomes l’esforç, i va celebrar que l’Agència Espanyola de Medicaments i Productes Sanitaris (AEMPS) hagi autoritzat l’assaig clínic de la vacuna fabricada per Hipra, el primer d’una vacuna desenvolupada a Espanya.\nVa reivindicar les dades econòmiques i de creació d’ocupació que «ens acosten als nivells previs» a la pandèmia i que situen a Espanya com «el país que més està creixent» del seu entorn.\nD’altra banda, Sánchez va assenyalar que, amb la commemoració del centenari del naixement de Saramago, no es tracta només de recordar l’obra de l’escriptor portuguès, sinó de reivindicar la seva figura.\n«Perquè totes les societats, sobretot en moments com els actuals, necessiten referències i, especialment, referències com José Saramago», va defensar.\nMalgrat la fama de «pessimista» que tenia Saramago, el president va destacar que «era un home ple d’energia i de bondat». Per aquesta raó, el president de l’Estat considera que, més que ser un pessimista, l’escriptor sentia «impaciència per arribar a veure una societat més lliure i més cohesionada, construïda sobre fonaments profundament humans», i que «li omplia de desassossec i indignació» veure que aquest avanç «trigava tant a arribar».\nGay pren possessió com a delegada del govern i promet "refer consensos"


RTL 5minutes - "Vaig a cremar el meu cotxe": una aranya enorme sorgeix en el seu cotxe, s'atura al mig del trànsit | Sublimis\nuna gran aranya va sorgir en el seu cotxe, es deté al mig del trànsit\nEl vídeo comença quan l’aranya no venòmica comença a arrossegar-se per sobre de la finestra al costat del seient conductor. La jove filma la criatura amb vuit potes. “Panic ara mateix, miro aquesta aranya. Jo havia saltat literalment des del meu cotxe”, diu en el vídeo.\nincapaç de contenir la seva por, la dona, fora del seu vehicle, empeny els crits de pànic mentre l’aranya li va a ella. “Estic encallat al mig de la carretera i, Burk”, crida a Panic, tornant la càmera per mostrar una carretera principal molt ocupada de la ciutat.\n“Vaig a disparar el meu cotxe i jo” Vaig a cremar aquest cotxe i anar a casa a peu perquè no puc, no puc, no puc enfrontar-me “, llança.\nQuè és com conduir un cotxe a Austràlia. Necessiteu comprar un nou ara ## Sydney ## Austràlia ## Spider ## Nightmare ## Road ## cotxe ## accident ## Horror ## Funny ## fyp\n♬ so original – Lightingthedarkness\nen un segon vídeo convertit a casa l’endemà, la jove va explicar finalment que l’aranya va acabar fora de la cabina. “Va saltar a la carretera i va sortir. Ella cobreix la recerca d’una nova casa”, va explicar.\nEl conduct, calmat, es va reprendre El seu lloc condueix i va tornar a casa amb seguretat sense cremar el vehicle. “No he hagut de cremar el cotxe, tot i que estava més que preparat per disparar al cotxe si necessitava”, diu.\nEl vídeo ha despertat moltes reaccions a les xarxes socials. Moltes persones van explicar al director que aquesta aranya no era perillosa.\nPrevious Post - Previous post: es troben amb un poble en transició\nNext Post - Next post: Com triar el vostre engany de Deh?


La fondalada, és la nova novel∙la de la premi Pulitzer Jhumpa Lahiri - auva!cat\nLa fondalada, és la nova novel∙la de la premi Pulitzer Jhumpa Lahiri\n12 febrer 2014 15 febrer 2014 Sisco PiñolLeave a Comment on La fondalada, és la nova novel∙la de la premi Pulitzer Jhumpa Lahiri\nUna història d’amor poderosa, que arrenca a la Calcuta dels anys seixanta i arriba fins els nostres dies.\nArriba en català La fondalada (Lowland), la nova novel·la de l’escriptora Jhumpa Lahiri, premi Pulitzer l’any 2000. Una història d’amor poderosa, de lirisme contingut. Una saga apassionant, plena de clarobscurs, que arrenca a la Calcuta dels anys seixanta i arriba fins als nostres dies. Finalista del National Book Award i nominada al Man Booker Prize, és una novel·la imprescindible.\nJhumpa Lahiri va néixer l’any 1967 a Londres. Filla de pares d’origen indi, va créixer als Estats Units. Amb només quatre obres publicades: Intèrpret d’emocions, The Namesake, Una terra estranya (Amsterdam, 2010) i La fondalada (Amsterdam, 2014), ha recollit diversos premis, entre ells, el Pulitzer, el PEN/Hemingway Award, el Frank O’Connor International Short Story Award i una beca Guggenheim. L’any 2012 va entrar a l’American Academy of Arts and Letters.


BarcelonaEl 26 de gener del 1939 va caure Barcelona i, amb la ciutat, pocs dies després, la resta del país. Franco va instaurar una maquinària repressora summament eficaç. La fisonomia de la ciutat es va transformar. Per aconseguir una Barcelona espanyola i feixista va utilitzar tots els recursos. Un va ser l’Ajuntament de la ciutat. “En aquell moment l’Ajuntament de Barcelona era una de les institucions més importants del país, després del govern de l’Estat”, destaca l’historiador Marc Gil. Era un objectiu estratègic que havia de passar del vermell al blau. Gil ha investigat a fons la sèrie de 7.100 expedients de depuració als funcionaris que es poden trobar a l’Arxiu Municipal Contemporani per fer la seva tesi. No és una sèrie completa perquè falten 91 expedients que s’han perdut, però són suficients perquè Gil hagi pogut demostrar com el consistori es va convertir en el braç executor, cec i acrític, del franquisme.\n“L’Ajuntament de Barcelona es va reconfigurar amb un profund sentit disciplinari i jeràrquic”, explica Gil. “Es volia un funcionariat absolutament lleial i identificat amb el règim, i no una organització funcional com ho era l’administració vuitcentista i republicana”, afegeix l’historiador. Eliminat qualsevol esperit crític, el consistori es va convertir en una eina molt eficient:\nDesprés d’analitzar els expedients, Gil extreu les següents xifres: 714 van rebre l’acusació de pertànyer a partits d’esquerra, 317 van ser acusats de participar en l’exèrcit republicà, 173 sospitosos d’haver assolit un ascens laboral o una millora salarial amb avantatge i 59 van ser acusats de pertànyer a la maçoneria. “Les acusacions censuraven actituds antireligioses com «ateo » i «indiferente a la religión » i la indiferència com a « acomodaticio con los rojos » i «no tener ideales fijos, poniéndose al lado de los que mandan »”, detalla Gil. Les denúncies estan plenes de suposades actuacions mai demostrades com « ridiculizar en público altas dignidades de la Iglesia », «ser ferviente lector de ‘La Humanitat’ » - el diari que va dirigir Lluís Companys- i «ateoindiferente a la religión acomodaticio con los rojosno tener ideales fijos, poniéndose al lado de los que mandan ridiculizar en público altas dignidades de la Iglesiaser ferviente lector de ‘La Humanitat’ -permitir a un hijo ir de voluntario al ejército rojo.


Les tècniques de seguretat són un pilar molt importantísim en seguretat. A través d’un conjunt d’activitats preventives, poden aconseguir l’objectiu de reduir la possibilitat que es produeixi un accident i/o reduir o minimitzar-ne les conseqüències (lesions) en cas que s’arribin a materialitzar.\nEs poden dividir en dos grans grups: les tècniques específiques i les tècniques generals.\nLes tècniques específiques permeten actuar sobre un risc concret d’accident, no és possible aplicar-les per a altres riscos. És el cas, per exemple, de les tècniques de prevenció d’incendis.\nEn canvi, les tècniques generals són aquell conjunt de tècniques que ens permetran actuar sobre diversos factors de risc de l’accident i sobre els accidents que es poden produir en diferents sectors d’activitat econòmica. Dins del grup de les tècniques generals, trobem dos grups:\nTècniques de tipus analític: analitzen situacions ja materialitzades en accidents (com en el cas de la tècnica d’investigació d’accidents) o situacions potencials de risc d’accident (com per exemple la inspecció de seguretat).\nTècniques de tipus operatiu: les tècniques generals operatives actuen sobre l’agent causant de l’accident, fent manteniment preventiu, utilitzant EPI, etc.\nLes inspeccions de seguretat analitzen situacions potencials de risc d’accident. Pretenen identificar els perills que es poden traduir en pèrdues (materials, personals).\nLa inspecció de seguretat és una tècnica general analítica activa per comprovar i verificar les condicions de seguretat en els centres de treball, tant les relatives a factors materials com a factors humans. Es fa in situ, sobre el terreny, en viu i en directe. La finalitat és identificar els perills existents per avaluar-ne els riscos i, posteriorment, proposar les mesures preventives més adequades que garantiran que els riscos estan dins de marges tolerables.\nÉs una de les tècniques més eficaces que pot utilitzar la línia de supervisió en el sistema organitzatiu de seguretat integrada, i que no hem de confondre amb les auditories.\nEl concepte d'auditoria\nL’auditoria ha estat definida com el procés estructurat de recollida d’informació independent sobre l’eficàcia, l’eficiència i la fiabilitat del sistema global de gestió de la seguretat i d’elaboració de plans d’acció correctora. (Successful Health & Safety Manegement, 1991). Cal no confondre una auditoria amb una inspecció o una investigació.\nLa seqüència de tota inspecció consisteix en les etapes següents, que s’han d’aplicar de forma sistemàtica :\nInspeccionar amb rigor, tot classificant perills i, si és necessari, adoptant mesures immediates.\nDesenvolupar accions correctives: en aquesta etapa s’han de tenir també en compte els aspectes tècnics i els procediments de treball. Cal justificar el cost de les mesures en relació amb el grau de correcció que s’aconsegueix.\nRedactar l’informe amb la descripció clara dels perills i les mesures de control.\nEfectuar el seguiment per verificar que es materialitza allò que s’ha previst.\nLa inspecció de seguretat no evita els riscos, però permet obtenir els coneixements necessaris per proposar les mesures preventives que sí que evitaran, eliminaran o reduiran els riscos a límits acceptables. Permet avançar-se a l’accident descobrint i identificant els perills. Amb la inspecció de seguretat s’identifiquen aspectes perillosos com els següents:\nProblemes potencials no previstos durant el disseny o l’anàlisi del treball.\nDeficiències dels equips per ús inadequat o desgast.\nAccions inapropiades dels treballadors que poden originar pèrdues.\nEfectes dels canvis introduïts en el procés productiu o en els materials.\nDeficiències de les accions correctores adoptades amb anterioritat.\nLa inspecció de seguretat no és un fi en si mateixa, sinó un mitjà per garantir la protecció dels treballadors enfront dels riscos laborals.\nLa inspecció en el lloc de treball tampoc és només la fase final en la institució d’un programa de gestió de la seguretat, sinó que també és un procés continu. Un motiu principal pel qual cal que les inspeccions de seguretat siguin periòdiques és el fet que els perills s’estan generant constantment. En primer lloc, totes les coses tendeixen a desgastar-se amb l’ús i, aleshores, apareixen les condicions perilloses. Una instal·lació defectuosa, l’equip o l’eina en mal estat, la brutícia, el desordre, la foscor, etc., no afavoreixen gens ni la producció ni la seguretat. En segon lloc, es duen a terme actes insegurs que poden generar accidents. La improvisació, la imprudència, la indisciplina i, en general, tota acció o omissió, són contràries a la correcta realització del treball.\nObjectius de les inspeccions de seguretat\nEls objectius directes de les inspeccions de seguretat són tres. En primer lloc, identificar els riscos, els factors de risc i les situacions de risc. En segon lloc, avaluar els riscos i, finalment, definir les mesures correctores per evitar els riscos o per controlar-los. Es pot veure en la figura.\nFigura Objectius directes de les inspeccions de seguretat\nEls objectius indirectes de les investigacions de seguretat (vegeu figura) són detectar les errades i les deficiències (en instal·lacions, en equips de treball, en màquines…) i analitzar els procediments i l’organització del treball; a més, tots els objectius condueixen a millorar les condicions de treball.\nFigura Objectius indirectes de les inspeccions de seguretat\nHi ha diverses maneres de fer les inspeccions, que es complementen entre elles. Es poden classificar de la manera següent:\nInspecció d’equips i de parts crítiques\nLa inspecció informal és la que fa qualsevol treballador quan, de manera rutinària, controla els perills que observa en la seva àrea d’influència i en els treballs que fa ell mateix o els seus subordinats. La finalitat és la detecció de perills en el moment en què s’observen, per tal que siguin arranjats com més aviat millor.\nSi la persona que ha detectat el perill no el pot controlar, ho comunicarà al seu comandament superior. Aquest tipus d’inspecció és per iniciativa pròpia, és una autoinspecció.\nExemples d'actes insegurs\nEs deixen materials en zones perilloses. Es maltracten les eines, fent-les poc segures per al següent que les faci servir. Es treuen protectors i no es tornen a posar. S’inutilitzen els mecanismes de protecció.\nAquesta classe d’inspecció és útil perquè detecta moltes condicions de perill. Amb tot, té limitacions. La inspecció informal no repara en les coses que demanen esforç especial, no arriba als llocs més apartats i tendeix a ser superficial.\nPer tant, la inspecció informal és desitjable, però necessita ser complementada amb alguna acció més deliberada i planificada.\nInspecció d'equips i de parts crítiques\nLa inspecció d’equips i de parts crítiques va dirigida a evitar accidents revisant aquells equips on és més probable que succeeixin. Aquestes parts crítiques són els components de màquines, equips, materials, estructures o àrees que ofereixin més possibilitats d’ocasionar una pèrdua important quan es desgasten, es fan malbé, es maltracten o es fan servir de forma inadequada.\nPer fer les inspeccions de les parts crítiques, la seqüència que s’ha d’aplicar és la següent:\nFer l’inventari d’elements.\nIdentificar les parts crítiques.\nFer registres de parts crítiques.\nExemples de parts crítiques\nPoden ser parts crítiques els cables, cadenes, claus de suspensió o els ganxos d’una grua en qualsevol operació industrial.\nQuan es preparin els registres, s’hi ha d’incloure:\nIndicar la peça de l’equip, estructura o zona.\nIdentificar els elements i les parts crítiques de l’equip.\nConcretar la freqüència de la inspecció.\nIndicar el responsable que farà la inspecció.\nPer fer les inspeccions de les parts crítiques, s’han de tenir una sèrie d’elements:\nTargeta de registre de les parts crítiques: es recomana fer el registre de les parts crítiques per facilitar la feina al comandament de la secció i que així es puguin fer amb eficàcia les tasques d’inspecció. S’ha de mantenir aquest arxiu al dia. A més, aquests registres es poden informatitzar.\nFreqüència de les inspeccions: la informació sobre la freqüència l’haurien de donar els experts amb més coneixements. Els proveïdors dels equips poden facilitar la informació específica sobre aquesta freqüència. També és habitual que l’encarregat, gràcies a la seva experiència, pugui preveure possibles errades i avaries habituals, fet que li permetrà aconsellar sobre el moment de fer-les.\nAutor de les inspeccions de les parts crítiques: la naturalesa de la majoria de les parts crítiques requereix tenir un coneixement tècnic específic o capacitat per a una inspecció correcta.\nObjectius de la inspecció d’equips i de parts crítiques: s’han d’identificar totes les condicions no desitjades i les condicions específiques, que han d’estar enumerades en els registres.\nLa inspecció planejada consisteix a identificar les exposicions a riscos efectuades de forma sistemàtica sobre una àrea completa, amb enfocament ampli i integral.\nAquests tipus d’inspeccions normalment les fa l’encarregat o responsable de zona, ja que és qui coneix més a fons la problemàtica dels actes insegurs i condicions perilloses de la seva àrea de responsabilitat. També és usual que efectuïn inspeccions planejades el comitè de seguretat i salut, i els delegats de prevenció.\nLa periodicitat de cada inspecció s’ha d’establir segons les característiques de cada empresa (grandària, activitat, etc.). Si la mateixa empresa fa la inspecció, és aconsellable que s’efectuï amb una determinada freqüència, que pot variar de mensual a trimestral.\nEina principal de la inspecció: la llista de comprovació o 'check list'\nUn aspecte important en la planificació ha de ser l’elaboració d’una check list o llista de comprovació. Una check list és un qüestionari on es plantegen preguntes amb una possible resposta dual però excloent, és a dir, la resposta a la qüestió plantejada només pot ser “sí” o “no”.\nSobre la check list, podeu veure també l’apartat “Tècniques d’anàlisi de riscos laborals” d’aquesta unitat didàctica. Convé insistir-hi, perquè serà una de les activitats que més fareu en la vostra activitat laboral.\nLa check list és una llista de comprovació de determinades condicions de treball formada per diferents ítems, els quals poden contenir una o diverses preguntes amb dues possibles respostes contràries: afirmativa o negativa. Les qüestions ens serveixen de recordatori dels elements que hem d’inspeccionar i de les condicions en què es troben aquests elements.\nEl qüestionari es pot referir a quatre agents importants de la prevenció de riscos laborals:\nAgent material: en particular, instal·lacions, màquines, eines, substàncies perilloses, objectes, terres, parets, portes, accessos, escales, etc.\nEntorn ambiental: són aspectes com l’ordre i la neteja, soroll, il·luminació, temperatura, condicions higromètriques, corrents d’aire, etc.\nCaracterístiques personals dels treballadors: és a dir, si els coneixements són òptims, aptituds, grau d’ensinistrament, actituds, comportament, adequació entre la formació i l’exigència de la feina.\nOrganització: es tracta d’esbrinar aspectes com la gestió de la prevenció, formació, mètodes i procediments, sistemes de comunicació, etc.\nExemple de la realització d'una 'check list'\nProposem un petit exemple de realització d’una check list. En aquest cas, volem fer la llista de verificació de caigudes al mateix nivell en un taller on hi ha torns. Aquest tipus de caigudes són les relliscades o ensopegades perquè s’està a peu dret i, per algun motiu, caiem. N’estan excloses les caigudes en escales i les envestides; aquests casos són les caigudes a diferent nivell.\nEl tornejat consisteix a arrancar encenalls per mitjà d’una eina, el torn, que gira al voltant de l’eix de gir. Per facilitar l’operació, s’utilitzen olis de tall.\nPer fer aquesta chek list, primer hem de consultar la normativa vigent de seguretat i salut laboral sobre aquest tema. Per a aquest cas, ens interessa el Reial decret 486/1997, de 14 de abril, pel qual s’estableixen les disposicions mínimes de seguretat i salut en els llocs de treball.\nEl pas següent seria revisar el que diuen els apartats del reial decret (RD) i transformar les obligacions que hi trobem en mesures preventives i, a partir d’aquí, en qüestions que només tinguin com a resposta “sí” o “no”, sense que hi hagi problemes d’ambigüitats.\nEls apartats que més ens interessen d’aquest reial decret són l’article 5 i els annexos I i II, d’on extraiem:\nArt. 5. RD 486/1997. Ordre, neteja i manteniment. Senyalització\n“L’ordre, la neteja i el manteniment dels llocs de treball s’han d’ajustar al que disposa l’annex II.”\nAnnex I: Condicions generals de seguretat en els llocs de treball. Punt 3. (RD 486/1997)\n“Sòls, obertures i desnivells, i baranes.\n1. Els sòls dels locals de treball han de ser fixos, estables i no lliscants, sense irregularitats ni pendents perillosos..”\nAnnex II: Ordre, neteja i manteniment. (RD 486/1997)\n“1. Les zones de pas, sortides i vies de circulació dels llocs de treball i, en especial, les sortides i vies de circulació previstes per a l’evacuació en casos d’emergència, han de romandre lliures d’obstacles de manera que sigui possible utilitzar-les en tot moment sense dificultats.\n2. Els llocs de treball, inclosos els locals de servei i els seus respectius equips i instal·lacions, s’han de netejar periòdicament i sempre que calgui per mantenir-los en tot moment en condicions higièniques adequades. Amb aquesta finalitat, les característiques de terres, sostres i parets han de ser d’una naturalesa tal, que en permetin la neteja i el manteniment.\nS’hi han d’eliminar ràpidament les restes, les taques de greix, els residus de substàncies perilloses i altres productes residuals que puguin provocar accidents o contaminar l’ambient de treball”\nUna possible solució per a la check list plantejada podria ser la que es presenta en la taula.\nLes llistes de verificació no són solucions necessàriament úniques (hi ha solucions més adients que d’altres en un cas concret, o solucions més fàcilment aplicables que d’altres).\nTaula: Solució de l’exemple de qüestionari de verificació de caigudes al mateix nivell\nEl paviment és homogeni, llis i no presenta irregularitats.\nLa superfície de treball és de dimensions adequades.\nEs facilita correctament l’accessibilitat als diferents punts d’operació.\nS’eviten moviments i desplaçaments innecessaris.\nHi ha una correcta il·luminació.\nLes zones de pas estan lliures d’obstacles.\nEl terra està net d’olis, olis de tall i greix de les màquines.\nLes zones de pas al voltant de zones perilloses estan protegides.\nEl terra està net de ferritja.\nS’observen hàbits de treball correctes (eliminar i netejar els possibles residus i vessaments de substàncies…).\nAquesta possible solució és una proposta. Si consulteu altres fonts, segurament trobareu altres llistes d’inspecció sobre el mateix tema.\nPlanificació de la inspecció de seguretat\nLes diferents fases d’una inspecció de seguretat es poden planificar i ordenar de la manera següent: definir les persones que l’han de fer, disposar d’informació prèvia necessària, elaborar la check list i anunciar la inspecció (o decidir no anunciar-la). Aquests passos es concreten de la manera següent:\nDefinir les persones que l’han de fer: hi ha d’haver, com a mínim, una persona que dirigeixi la inspecció, i ha de tenir uns coneixements i una formació adequada tant del procés productiu com de prevenció de riscos. Aquesta persona ha de ser capaç de plasmar el que observarà a la inspecció.\nDisposar d’informació prèvia necessària: els encarregats de fer la inspecció de treball han d’analitzar els accidents o incidents que van ocórrer a l’empresa en un període de temps suficient, per extreure’n conclusions. A més, hauran de conèixer la instal·lació, el procés productiu, els focus de risc, les màquines, els equips de treball, etc. S’han de tenir també clares les dades sobre els treballadors: si són fixos, eventuals, amb experiència, de mitjana d’edat, si formen part d’empreses de treball temporal.\nElaborar la check list: s’haurien d’avaluar amb aquesta llista els punts més importants que s’inspeccionen, amb la finalitat que no quedi per verificar cap dada essencial.\nAnunciar la inspecció o no: sempre resulta discutible si és millor anunciar la visita o no. S’entén que és decisió de la persona que hagi de fer la inspecció i, per tant, s’hauria de deixar a criteri seu. L’ideal per a una inspecció és que les condicions de treball siguin tan reals com sigui possible.\nExecució de la inspecció\nL'actitud del responsable de la inspecció ha de ser positiva.\nEn el moment d’executar una inspecció, s’han de revisar totes les instal·lacions, equips i processos durant el seu funcionament normal i amb totes les seves possibles variacions, incloses les situacions anòmales que en determinades situacions es poden produir, sempre que la seva probabilitat no sigui molt remota.\nLa inspecció ha de ser exhaustiva, de manera que no s’ha d’oblidar revisar llocs de difícil accés, instal·lacions que es repeteixen o elements similars ja inspeccionats.\nÉs molt convenient fer les inspeccions acompanyat dels responsables de les diferents àrees i, en cas que no sigui possible, almenys amb una persona relacionada amb la línia de producció. També és molt recomanable fer-la seguint els mateixos passos dels processos de producció, des de l’inici fins a la fi.\nÉs molt important no només tenir en compte els aspectes materials i tècnics, sinó, a més a més, aspectes relacionats amb el comportament humà, la metodologia del treball, l’aptitud física i l’actitud dels treballadors, entre d’altres.\nEl procés finalitza amb el suggeriment de mesures preventives de seguretat i/o comunicació d’errades en la prevenció de riscos més greus observades, sense perjudici de l’informe posterior més precís i detallat.\nEn l’execució de la visita s’han de veure els aspectes dels diferents llocs de treball següents:\nInstal·lacions generals: condicions climàtiques (temperatura, humitat, corrents d’aire, etc.), ventilació, aire condicionat i altres instal·lacions. Estat dels locals, terres, escales, passadissos, portes, accessos, obertures a les parets i obertures en el terra. Separació entre màquines. Ordre i neteja, il·luminació natural i artificial.\nInstal·lacions de serveis: instal·lacions elèctriques (estat, tensió màxima, proteccions). Instal·lacions d’aire comprimit (estat, pressió màxima, proteccions). Instal·lacions de calefacció (potència d’instal·lació, proteccions, manteniment). Instal·lacions d’aigua (estat, pressió, proximitat a les línies elèctriques, etc.). Instal·lacions de gas (natural, propà, etc.): estat de les conduccions, pressió màxima, proteccions, detecció de fuites. Instal·lacions d’aire condicionat (estat de les conduccions, qualitat i velocitat de l’aire distribuït, manteniment, etc.). Instal·lacions de fred (potència d’instal·lació, proteccions, manteniment).\nInstal·lacions de seguretat: extintors, boques d’incendi equipades (BIE), sistemes automàtics d’extinció, sistemes de detecció, columnes seques, sortides d’emergència, vies d’evacuació. De tot això se n’haurà de veure el nombre, tipus, estat, manteniment, i si es fan les revisions que exigeixen els reglaments. També s’haurà de contrastar si hi ha programes d’assaig, plans d’emergència i autoprotecció, i també personal idoni per al servei.\nCondicions ambientals: contaminants químics, físics i biològics. Temps d’exposició a contaminants, nivells d’exposició o concentració de contaminants.\nManutenció: manual (transport de càrregues i, en aquest cas, s’haurà de verificar la forma i càrrega màxima, i aixecament de càrregues, la freqüència i la forma) i mecànica (dúmpers, grues, ascensors, muntacàrregues, plataformes elevadores de treball).\nMaquinària: característiques tècniques, data d’adquisició, marcatge CE, modificacions i limitacions, estat de les proteccions, sistemes de seguretat, mètodes de treball, accessibilitat al punt d’operació, freqüència d’operació, nombre d’operaris afectats, manteniment i utilització adequada, i adaptació al lloc de treball.\nEines portàtils: manuals (estat, qualitat, utilització manteniment i emmagatzematge), elèctriques (estat, tensió d’alimentació, proteccions, manteniment, utilització adequada i adequació al treball realitzat).\nEquips de treball individual (ETI): marcatge CE, categoria, existències, utilització, estat i qualitat, caducitat i adequació al risc.\nRecipients a pressió: estat de conservació, instal·lació, manteniment i utilització adequada.\nTreballs amb riscos especials: treballs en altura, soldadura, maneig de substàncies corrosives o tòxiques, espais confinats i atmosferes inflamables.\nEls conceptes de treballs amb riscos especials estan desenvolupats en la unitat didàctica “Treballs especials”.\nExemple d'aplicació: inspeccions a màquines\nQuan s’inspeccioni una eina o una màquina, l’atenció va dirigida cap a les parts que siguin susceptibles de desenvolupar condicions de perill. Sempre s’han de tenir presents les peces que poden provocar danys, que es deterioren o que pateixen els defectes generats per tensions, impactes, vibracions, corrosió, oxidació, abrasió, pressió, humitat, calor i congelació.\nPer a més informació sobre característiques de la maquinària, vegeu el nucli d’activitat “Seguretat en màquines” en la unitat didàctica “Protecció”.\nS’han de tenir en compte els elements que pertanyen a les categories següents:\nProtectors: cobertes d’engranatges, tapes per a corretges de politja, proteccions del lloc de treball, passamans…\nMecanismes de seguretat: vàlvules de seguretat, interruptors, connexions…\nComponents mecànics: engranatges, cables, corretges transmissores, eixos, cadenes…\nComponents elèctrics: cables elèctrics, alarmes, interruptors, connexions, preses de terra…\nComponents del punt d’ancoratge i fixació: manetes, femelles, terminals…\nComponents del lloc de treball: aquells que molen, foraden, tallen, martellegen, premsen…\nComponents que suporten pes: puntals, bases, fonaments…\nNormalment, n’hi ha prou amb expressions senzilles i quantitatives per descriure les condicions de perill. Per exemple: trencat, partit, esquerdat, desgastat o fragmentat.\nUn cop s’acaba una inspecció de seguretat, s’ha de procedir a fer dues operacions:\nOrdenar les dades: s’han d’ordenar i completar, amb la major rapidesa possible, totes les dades recollides en el transcurs de la inspecció, per poder donar el resultat aprofitant que la visita és encara recent.\nDefinir les mesures preventives: un cop ordenades i completades les dades de la inspecció, es procedirà, també com més aviat millor, a definir les mesures preventives que s’hagin d’adoptar per evitar i/o controlar els riscos detectats a la inspecció de seguretat.\nEls resultats s’han de comunicar a la persona o l’organisme que hagi d’implantar les mesures preventives.\nLa investigació d’accidents, des del punt de vista de gestió de la prevenció de riscos laborals, ha de ser entesa com una mesura per corregir una errada del sistema de seguretat/prevenció utilitzat a l’empresa, i cal aprofitar aquesta experiència per buscar solucions i que aquesta errada no es torni a repetir.\nLa importància de la investigació d’accidents radica en l’objectivitat de les dades recollides partint d’un fet consumat, ja que un accident no és altra cosa que la materialització d’un risc concret que no s’havia detectat o que havia estat infravalorat.\nAra bé, d’un accident també es poden recollir una sèrie de dades que, si són adequadament registrades, es poden tractar estadísticament i ens proporcionaran dades sobre com, quan, on i per què es produeixen els accidents, és a dir, les seves causes.\nObjectius i característiques de la investigació d'accidents\nL’objectiu principal de la investigació d’accidents és el coneixement dels fets per, així, poder reconstruir la situació que hi havia en el moment que es van produir i veure tots aquells factors (materials, ambientals, organitzatius i humans) que directament o indirectament van possibilitar la materialització del risc. En altres paraules, l’objectiu és determinar o deduir les causes que l’han produït, és a dir, hem de contestar la pregunta següent: “Per què s’ha produït l’accident?”.\nAltres objectius de la investigació són l’eliminació de les causes que l’han produït, per evitar que es repeteixin, i aprofitar l’experiència adquirida per millorar el nivell preventiu de l’empresa.\nHem de tenir en compte que només la investigació d’accidents ens permetrà prioritzar les accions que cal emprendre per evitar que es tornin a repetir aquests accidents.\nSegons l’article 16.3 de la vigent Llei de prevenció de riscos laborals, és necessari investigar tots aquells accidents que presenten com a conseqüència una lesió del treballador, independentment que aquest ocasioni una baixa laboral o no.\nArticle 16.3 de la LPRL\n“Quan s’hagi produit un dany per a la salut dels treballadors o quan, amb ocasió de la vigilància de la salut prevista en l’article 22, apareixin indicis de què els mesures de prevenció resulten insuficients, l’empresari durà a terme una investigació al respecte, a fi de detectar les causes d’aquests fets.”\nCada cop que en el lloc de treball hi ha un accident, hem de tenir present que hi ha un problema que ha originat aquest accident. Els factors principals són:\nEs desconeix la forma exacta de fer les coses.\nNo es corregeixen les deficiències.\nNo s’inspeccionen ni s’avaluen les condicions de treball i se subestima el risc.\nAlgú sense autorització o sense experiència va decidir continuar endavant malgrat la deficiència.\nAlgú amb autoritat va decidir que el cost per corregir la deficiència excedia el benefici derivat de la correcció.\nAlgú amb autoritat no va escoltar el treballador quan el va informar d’una deficiència.\nTot incident, accident o defecte del procés ha de ser informat per ser investigat, i el treballador ha de cooperar perquè el fet negatiu doni lloc a una acció de seguretat o oportunitat de millora. De la mateixa manera, el supervisor té l’obligació d’escoltar l’informe del treballador, analitzar-lo i prendre una decisió per millorar el procés.\nEntre els problemes que originen l’accident, sempre apareix el factor humà. I, a més, qui en pateix les conseqüències és el treballador.\nActitud dels treballadors\nÉs important que el treballador sàpiga que ha de participar en la labor de prevenció d’accidents, ja que dels treballadors depèn, en gran mesura, el control de riscos operacionals.\nTots els materials o màquines poden ser insegurs si la persona que els fa operatius no ho fa de manera correcta i segura, o no sap com fer-ho. Com que sabem que la investigació d’accidents tracta d’arribar fins a les causes de l’accident per eliminar-les, l’única actitud que podem adoptar és la de col·laborar amb la investigació i donar com més detalls millor. Amb això, estarem col·laborant activament i efectivament en la prevenció dels accidents, ja que si eliminem les causes trobades, podem evitar la repetició de l’accident.\nSi un accident, encara que sigui lleu, es repeteix, no es pot assegurar que el resultat de la repetició sigui igual que abans. El que abans va ser lleu, en repetir-se pot ser greu, o fins i tot fatal. Ningú no pot assegurar les conseqüències de l’accident, i l’únic que fa falta és mirar d’evitar que es repeteixi. D’aquí la importància d’una bona investigació de l’accident.\nEn general, els treballadors no informen o denuncien l’accident perquè:\nTenen por de les mesures disciplinàries.\nEstan preocupats per l’informe que es redacti.\nEs genera preocupació per la seva reputació.\nEs té por del tractament mèdic o antipatia cap al personal mèdic.\nManifesten el desig de no interrompre l’activitat del treball i de mantenir net el seu expedient.\nMostren poca comprensió sobre la importància d’informar.\nEls manca motivació per involucrar-se.\nNormalment, a les empreses està establerta l’obligatorietat d’informar dels accidents, encara que siguin lleus. Aquesta exigència obeeix a les disposicions de la legislació laboral preventiva, i a la necessitat d’investigar i analitzar els fets per adoptar les mesures preventives pertinents.\nAccidents que s'han d'investigar\nSegons la normativa vigent (LPRL), és imperatiu per part de l’empresari investigar tots els accidents de treball. És important investigar-los tots perquè, segons les seves causes, pot ser que de vegades s’hagi de modificar l’avaluació de riscos realitzada.\nAixí doncs, s’han d’investigar tots els accidents:\nEls mortals i greus, per la seva repercussió social, econòmica, etc.\nEls accidents lleus, perquè d’ells es poden obtenir, per mitjà de les causes que els van motivar, informacions aplicables a l’activitat preventiva.\nEls incidents que puguin tenir causes aprofitables per a la prevenció: aquestes situacions són les que, si es tornen a repetir, podrien originar accidents greus. Com a exemple, podria haver-hi una projecció violenta d’una peça col·locada en un torn i que tingui un trajectòria propera a un treballador, però no el toqui. Si es repeteix aquesta projecció violenta, pot donar lloc a un accident greu.\nEls accidents solen ser la conseqüència d’un nombre limitat de causes que, a més, acostumen a ser problemes tècnics bàsics que es poden detectar amb una anàlisi breu (una de les casues, per exemple, són els equips de treball mal definits).\nEn el moment en què el grau de compliment dels elements materials del treball (màquines, instal·lacions, disposició del lloc de treball, etc.) coincideix amb els requisits dels procediments de seguretat, normes i regulacions, menys perillosa serà la situació de treball. En definitiva, un accident només pot ocórrer quan es produeixen simultàniament un conjunt de condicions cada cop més nombroses.\nLa investigació d’accidents és d’obligat compliment per part de l’empresari quan hi ha hagut accidents. Depenent de com es dugui a terme la investigació, les investigacions es classifiquen en:\nInvestigació en línia de producció: si la investigació es fa a la mateixa línia de producció.\nInvestigació especialitzada: si la duu a terme un especialista.\nInvestigació en línia de producció\nLa investigació en línia de producció és la que es fa sistemàticament en la mateixa línia de treball amb l’objectiu d’adoptar mesures correctores del risc i informar la direcció i òrgans interessats de l’empresa. Aquesta investigació s’ha de fer en tots els accidents.\nLa persona clau en l’execució d’una investigació en línia de producció és el comandament directe del sector o àrea en què es produeix el succés. Aquesta persona coneix perfectament el treball, l’execució i els treballadors, perquè hi té contacte, i és presumible que apliqui les mesures correctores.\nAmb la investigació en línia es volen conèixer les causes que han produït l’accident directament per les persones implicades, aplicar ràpidament les mesures preventives i notificar a la direcció i òrgans de prevenció els fets que han succeït i les gestions realitzades.\nLa investigació especialitzada és la que fa el tècnic de prevenció, assessorat, si escau, per especialistes tècnics de les diverses àrees i acompanyat pel comandament directe i altres treballadors de la línia relacionats amb el cas.\nLa investigació especialitzada es fa solament en casos especials o complexos. S’entenen aquests casos com els supòsits següents: accidents greus o mortals, tots aquells casos en què ho sol·liciti la línia, casos dubtosos de l’informe en línia de producció i supòsits repetitius.\nEn qualsevol investigació d’accidents hem de conèixer, de la forma més fidel possible, els fets i les circumstàncies que han donat lloc a la seva materialització, amb la finalitat de determinar-ne les causes i aplicar les mesures preventives per evitar-ne la repetició.\nPer aconseguir aquest objectiu, una possible metodologia d’investigació pot ser la recollida per la figura. Es distingeixen dues fases clarament diferenciades. La primera de processament de les dades, que inclou la recollida i integració de les dades, i una segona que està formada pel processament de causes, amb la determinació, selecció i ordenació de les causes.\nFigura Metodologia d’investigació\nFase de processament de les dades\nEn una investigació, la fase de processament de dades és molt important, ja que depenent de les dades que obtenim, després en podrem treure conclusions més o menys ajustades a la realitat.\nConsta principalment de tres parts:\nFase de recopilació de dades.\nEntrevista als testimonis i al lesionat\nFase de recopilació de dades\nEls trets principals de la fase de recopilació de dades es poden veure resumits en la figura.\nFigura Fase de recopilació de dades\nEn la fase de recopilació de dades és necessari:\nEvitar fer judicis de valor durant la presa de dades: aquests judicis serien prematurs i podrien condicionar negativament el desenvolupament de la investigació.\nEvitar la recerca de responsabilitats: es busquen causes i no responsabilitats.\nAcceptar únicament fets provats: s’han de recollir fets concrets i objectius, i no suposicions, interpretacions.\nFer la investigació al més immediatament possible a l’esdeveniment: això ens garantirà que les dades recopilades s’ajustin amb més fidelitat a la situació existent en el moment de l’accident.\nDemanar a les diferents persones que puguin aportar dades (accidentat, comandament, testimonis) la informació oportuna: en una fase més avançada de la investigació de l’accident, pot ser útil reunir a aquestes persones quan faci falta aclarir versions no coincidents.\nReconstruir l’accident en el mateix lloc de treball: per a un perfecte coneixement del que ha ocorregut, és important conèixer la disposició dels llocs de treball i l’organització de l’espai de treball. És evident que l’accident s’ha de reconstruir in situ, per poder-lo reproduir en la seva totalitat i amb tots els factors que hi van intervenir.\nPreocupar-se de tots els aspectes que hi hagin pogut intervenir: s’han d’analitzar totes les qüestions relatives tant a les condicions de treball (instal·lacions, equips, mitjans de treball, etc.) com a les organitzatives (mètodes i procediments de treball), del comportament humà (qualificació professional, aptitud, formació, etc.) i de l’entorn, del medi ambient.\nConsiderar factors materials, ambientals, organitzatius i humans: cal tenir en compte la totalitat dels factors de risc de l’accident, ja que són tots ells els que potencialment poden reproduir els accidents o, com a mínim, contribuir en la seva aparició.\nMolts autors recomanen fer la investigació d’un accident immediatament després del succés. Si les lesions són greus o les persones relacionades amb el succés estan molt impressionades és preferible esperar un temps prudencial.\nHem de recordar que totes les investigacions s’han de tractar de la mateixa manera i hem de respondre les mateixes preguntes. Una mostra podria ser la següent:\nQui és l’accidentat? Habitualment es pensa que aquesta és la pregunta més fàcil. No només es tracta de saber el nom i l’edat de la persona accidentada, sinó també els anys que porta a l’empresa, l’experiència laboral que té en el lloc de treball on va succeir l’accident i la seva situació laboral (si és personal fix, si ve d’una ETT…).\nMolts cops succeeix que persones amb molta experiència s’accidenten en el lloc on mai abans havien tingut l’oportunitat d’estar a l’empresa. Per això, també és important saber qui és el cap responsable de la persona en el moment que s’accidenta. És habitual que el supervisor responsable en aquell moment no sigui el supervisor habitual de la persona.\nOn va ocórrer l’accident? Respondre aquesta pregunta significa tenir una imatge exacta del lloc on va succeir l’accident. La persona responsable de la investigació no s’ha de conformar amb una explicació banal: hauria d’aconseguir una descripció com menys general millor i incloure una situació exacta.\nCom va succeir l’accident? Hem de tenir en compte la forma en què la persona va fer contacte amb el mitjà, si el mitjà es va moure cap a la persona o si la persona es va moure cap a l’objecte del mitjà. Per fer-ho, un detall que ens pot ajudar és el tipus de lesió que es va fer el treballador.\nQuan va ocórrer? En aquesta etapa no només importa saber l’hora exacta de l’accident, sinó també l’operació que s’executava. L’ideal seria saber l’etapa del treball que la persona duia a terme.\nPer què va succeir? Aquesta qüestió es dirigeix a les causes de l’accident. S’han de visualitzar els actes i les condicions, és a dir, els factors personals i els del treball. És normal que apareguin els dos tipus de causes.\nQuins són els testimonis de l’accident? Els testimonis són també una font d’informació de l’accident.\nPer contestar les preguntes plantejades, l’encarregat de la investigació pot recórrer a totes les fonts d’informació que estan al seu voltant:\nL’entrevista als testimonis i al lesionat.\nL’estudi del lloc de l’accident.\nL’estudi dels equips i de les eines involucrades.\nReconstrucció de l’accident.\nDe tots els possibles mitjans d’informació, el que suposa més problemes és l’entrevista als testimonis i al lesionat relacionat amb l’accident. Els problemes que es presenten són de relacions humanes, ja que, en el moment que es desenvolupa una entrevista, el supervisor ha de convèncer el treballador accidentat del valor de la seva ajuda per a la investigació de l’accident i que el propòsit no és el de buscar culpables, sinó trobar les causes de l’accident per eliminar-les.\nEntrevista per separat\nEs recomana fer les entrevistes per separat perquè, d’aquesta manera, les persones relacionades amb l’accident no es vegin influenciades entre elles.\nUn esquema recomanat de l’entrevista seria:\nRecordar als treballadors el propòsit de la investigació: no es busquen culpables ni castigar ningú, sinó que l’esforç està dirigit a trobar les causes per eliminar-les.\nDemanar un relat com més objectiu millor.\nPlantejar qüestions que complementin el relat.\nL’investigador hauria de verificar si ha comprès el que va succeir.\nDiscutir amb l’entrevistat possibles mitjans per evitar la repetició de l’accident.\nUn cop l’investigador ha obtingut tota la informació possible sobre l’accident, cal procedir a fer-ne una anàlisi exhaustiva i efectuar una valoració global d’aquesta informació. El que es pretén és obtenir una seqüència lògica de l’accident que permeti establir la traçabilitat de tot el que va succeir.\nFase de processament de causes\nÉs molt possible que en realitzar la investigació d’un accident arribem a la conclusió que no hi ha una única causa que n’hagi pogut provocar l’aparició. No obstant això, a l’hora de determinar les causes principals, aquestes hauran de ser eliminables, dins de les possibilitats humanes, econòmiques i tecnològiques; és a dir, hauran de ser humanament possibles d’aplicar i conèixer/comprendre, econòmicament viables i tecnològicament possibles de realitzar.\nFase de determinació de les causes\nFent l’anàlisi dels fets, en plantejar-nos la pregunta “per què va succeir?”, la resposta ha de ser necessàriament la causa o les causes de l’accident, i per definir-les s’haurien de seguir una sèrie de criteris:\nLes causes sempre han de ser agents, fets o circumstàncies realment existents en l’esdeveniment i mai els que es pot suposar que haurien d’haver existit. No es poden acceptar com a causes les derivades de millores en els mètodes de treball no utilitzats o considerar com a causa la manca d’una cosa que no existia.\nNomés es poden acceptar com a causa els motius demostrats i mai els recolzats en suposicions o en rumors que circulen pel lloc de treball. Aquest punt també ens porta al principal objectiu de la investigació d’accidents, que consisteix en la determinació fidedigna de les causes reals.\nAmb la finalitat de facilitar l’obtenció de les causes, és convenient analitzar les diferents causes de l’accident, diferenciant les causes primàries que són origen de l’accident i que d’alguna forma provoquen la lesió.\nS’ha de tenir present que molt estranyament un accident s’explica amb l’aparició d’una causa o poques causes que el motivin; més aviat al contrari, tots els accidents tenen diverses causes que estan encadenades entre elles.\nPer això, en la investigació de tot accident, s’ha d’aprofundir en l’anàlisi causal i identificar les causes de diferent tipologia que van intervenir en la seva materialització, sense considerar-les fets independents, sinó que s’han de considerar i analitzar en la seva interrelació, ja que només la interrelació entre elles és el que en molts casos aporta la clau que permet interpretar l’accident ocorregut.\nTot això es resumeix amb la teoria de la causalitat dels accidents, que explica que els accidents es poden explicar a partir de tres factors: el principi de causalitat natural, el principi de multicausalitat i el teorema factorial de les causes principals. Es defineixen així:\nEl principi de la causalitat natural estableix que tot accident, com a fenomen natural, és originat per causes naturals i, com a tals, eliminables.\nEl principi de la multicausalitat defineix que tots els accidents tenen diverses causes que solen estar encadenades entre elles.\nEl teorema factorial de les causes principals diu que les causes principals actuen com a factors d’un producte (en aquest cas un accident) i, per això, l’eliminació d’una d’aquestes evita l’accident i les seves conseqüències.\nEn la taula s’exposen les diferents causes que poden provocar un accident.\nTaula: Causes d’accident\nCondicions materials de treball\nFactors relatius a l’ambient i lloc de treball\nOrganització del treball i gestió de la prevenció\n• Òrgans mòbils allunyats del punt d’operació accessible.\n• Zona d’operació desprotegida o insuficientment protegida.\n• Sistema de comandament incorrecte (arrencades intempestives, anul·lació dels protectors, etc.).\n• Inexistència d’elements o dispositius de control (indicador de nivell, limitador de càrrega, etc.).\n• Absència d’alarmes (posada en marxa de màquines perilloses, marxa enrere de vehicles).\n• Absència o deficiència de protectors de parada automàtica en màquines automotores.\n• Absència o deficiència de cabina de protecció contra caiguda de materials.\n• Productes perillosos no identificats.\n• Materials molt pesants en relació amb els mitjans de manutenció utilitzats.\_• Materials amb arestes/perfils tallants.\n• Inestabilitat en emmagatzemament per apilada.\n• Protecció enfront de contactes elèctrics directes inexistent, insuficients o defectuosos.\n• Protecció enfront de contactes elèctrics indirectes inexistent, insuficient o defectuosa\n• Focus d’ignició no controlats.\n• Inexistència, insuficiència o ineficàcia de sectorització d’àrees de risc.\n• Sistemes de detecció d’incendis o transmissió d’alarmes incorrectes.\n• Altres Espais, accessos i superfícies de treball i/o de pas\n• Obertures i forats desprotegits.\n• Zones de treball, trànsit i emmagatzemament no delimitats.\n• Dificultat en l’accés en els llocs de treball.\n• Dificultat de moviment en el lloc de treball.\n• Escales insegures o en mal estat.\n• Paviment deficient o inadequat (discontinu, relliscós).\n• Vies d’evacuació insuficients o no practicables.\n• Falta d’ordre i neteja.\n• Agressió tèrmica.\n• Nivell de soroll ambiental o puntual que provoca emmascarament de senyals, dificultat de percepció d’ordres verbals.\n• Il·luminació incorrecta (insuficient, enlluernament, efecte estroboscòpic, etc.).\n• Nivell de vibració que provoca pèrdua de tacte o fatiga.\n• Intoxicació aguda per contaminants biològics.\n• Infecció, al·lèrgia o toxicitat per contaminants biològics.\n• Agressions d’éssers vius.\n• Altres. Personals\n• Incapacitat física per al treball.\n• Deficiència física per al lloc.\n• Falta de qualificació per a la tasca.\n• Deficient assimilació o interpretació de les dades, de les ordres o instruccions rebudes.\n• Incompliment de les ordres expresses del treball.\n• Retirada o anul·lació de protecció individual.\n• No utilització d’equips de protecció individual.\n• Ús indegut d’eines o estris.\n• Psíquica. Tipus i/o organització de la tasca\n• Simultaneïtat d’activitats per al mateix operari.\n• Extraordinària o inhabitual per a l’operari.\n• Urgència de temps/ritme de treball.\n• Formació inexistent o insuficient sobre el procés o mètode de treball.\n• Instruccions inexistents, confuses, contradictòries o insuficients.\n• Carències de permisos de treball per a operacions de risc.\n• Deficiències en el sistema de comunicació horitzontal i/o vertical.\n• Sistema inadequat d’assignació de tasques.\n• Mètode de treball inexistent.\n• Manteniment inexistent o inadequat.\n• Inexistència o insuficiència de tasques d’identificació/avaluació de riscos.\n• Falta de correcció de riscos detectats.\n• Inexistència d’EPI necessaris o no adequats.\n• Productes perillosos mancats d’identificació per etiqueta, fitxa de seguretat.\n• Intervencions davant emergències no previstes.\nSelecció i ordenació de les causes\nUn cop determinades les causes, és el moment de seleccionar les causes que realment tenen una participació decisiva en l’accident (causes principals) i diferenciar-les d’altres causes que, si bé han incidit en major o menor grau en l’accident, no han estat decisives (causes secundàries).\nNo es pot considerar causa principal aquella que, malgrat que hagi tingut una incidència important en el fet, no presenti una possibilitat d’actuar-hi a sobre.\nHem de decidir, doncs, si les causes que hem trobat són causes principals o secundàries.\nLes causes bàsiques i les causes immediates són les que provoquen els esdeveniments no desitjats.\nLes causes principals han de ser necessàriament causes sobre les quals es pugui actuar per eliminar-les, dintre del context de les possibilitats sociològiques i humanes, tecnològiques i econòmiques. A més, han de ser causes que eliminant-les només a elles s’eviti l’accident o les conseqüències en tots o, com a mínim, en un tant per cent elevat dels casos. Les causes humanes difícilment podran ser considerades causes principals.\nLa figura mostra, en esquema, els tipus de causes.\nFigura Tipus de causes\nEncara que l’objectiu principal de la investigació d’accidents és el coneixement de les seves causes, tot procés d’investigació ha de concloure en propostes que, a criteri de l’investigador, haurien evitat l’accident. D’aquí la importància d’ordenar les diferents causes que van possibilitar que ocorregués l’accident, amb la finalitat d’adoptar un ordre de prioritats en l’establiment de les mesures correctores a prendre per evitar futurs accidents semblants a l’estudiat i d’altres en els quals intervinguin els mateixos factors.\nS’ha d’actuar amb prioritat sobre el grup de les causes principals, ja que en principi, si s’actua sobre una de les causes, es resol l’estudi de la investigació d’accidents. Per a una millor fiabilitat, es recomana en molts casos actuar sobre més d’una causa.\nLes causes que provoquen el desencadenament dels successos finals, que materialitzen l’accident, se solen denominar causes immediates i, en canvi, les causes que estan en l’origen del procés causal se solen denominar causes primàries o bàsiques. Normalment, aquestes causes estan motivades a errors de disseny o errades de gestió. És important actuar sobre les causes que estan en l’origen de moltes situacions errònies que es produeixen.\nEn resum, doncs, les característiques de les causes principals són:\nLes causes han de poder ser eliminables dins el context de les possibilitats sociològiques, tecnològiques i econòmiques.\nLa seva eliminació individual evita l’accident o les seves conseqüències en tots o en gairebé tots els accidents.\nTota investigació ha d’estar registrada en un formulari especialment disposat per a això. Aquest registre té apartats diferents. Els apartats següents hi han d’estar inclosos:\nUn registre és un escrit que presenta els resultats obtinguts.\nNom dels accidentats o identificació dels equips danyats.\nEdat, experiència, càrrec del o dels accidentats.\nSupervisor de l’accidentat.\nÀrea de treball en la qual va ocórrer el succés.\nTemps que porta en el servei.\nData i hora del succés.\nLloc on va ocórrer: en els locals de l’empresa, fora de l’empresa.\nFont de l’accident.\nAgent de l’accident.\nAgent de la lesió.\nTipus de lesió.\nCauses de l’accident.\nValoració dels fets: es valora la probabilitat de la repetició d’aquest fet.\nS’han d’incloure les causes precises del fets i s’han de determinar les mesures que s’han de prendre per evitar la repetició de l’accident. També l’anàlisi de l’accident, les mesures correctores immediatament preses i mesures que es prendran en el futur. S’han d’incloure les signatures de tots els coordinadors i càrrecs que són responsables de l’accidentat o han participat en la investigació.\nInvestigació per l'arbre causal\nL’arbre causal, com el seu nom indica, és la representació de les causes d’un accident en forma d’arbre i ressalta les relacions entre els diferents fets que han contribuït a la producció de l’accident. També s’anomena diagrama de factors de l’accident.\nOrígens de l'arbre causal\nEs deuen a l’estudi Les accidents du travail (1974) de J. Leplat i S. Cuny (París: Presses Universitaires de France).\nL’arbre causal permet analitzar de manera estructurada, objectiva i senzilla les possibles causes (tant les immediates com les bàsiques) desencadenants d’un succés no desitjat o d’una disfunció en el sistema de treball i, alhora, aprofitar aquest coneixement per establir mesures preventives que permetin assegurar que aquest succés concret no es tornarà a produir.\nEls trets de l’arbre causal són els següents:\nExisteix un codi gràfic (figura) per a la identificació de fets ocasionals i permanents. Els primers es representen amb una circumferència; els segons, amb un quadrat.\nFigura Representació de fets ocasionals i de fets permanents\nLa construcció s’ha de fer de dreta a esquerra començant per la lesió, tot i que avui dia, per comoditat en la seva representació, també se sol fer de dalt a baix començant per la lesió.\nEs va col·locant sistemàticament fet rere fet i es planteja la pregunta: “Què va ser necessari perquè el fet es produís?”\nEs detallen les relacions entre els fets plantejant les dues preguntes següents: “Perquè un fet (X) es produeixi, ha estat necessari que es produeixi el fet (Y)?” (o a l’inrevés: “Si el fet (Y) no hagués passat, el fet (X) s’hauria produït?”) i “Perquè el fet (X) aparegui, només ha estat realment necessari que el fet (Y) es produeixi? O han estat necessaris altres fets perquè el fet (X) es produeixi?”.\nEn els plantejaments de casos, (X) substitueix qualsevol causa que estiguem estudiant en el nostre cas d’investigació d’accidents.\nEs poden trobar quatre tipus de relacions entre les causes: relacions d’encadenament, de conjunció, de disjunció i d’independència.\nCas A: relació d'encadenament\nPartim d’un fet (X). El fet (X) no s’hauria produït si el fet (Y) no hagués aparegut, i no va ser necessari un altre fet a més de (Y) perquè el fet (X) es produís. Aleshores:\n(X) només té un antecedent (Y)\n(X) i (Y) formen una cadena\nLa relació entre els fets (Y) i (X) és d’encadenament, i gràficament es representa en la figura.\nFigura Relació d’encadenament\nUs mostrem un exemple molt senzill d’encadenament en la figura.\nFigura Exemple de relació d’encadenament\nCas B: relació de conjunció\nEl fet (X) no s’hauria produït si el fet (Y) no hagués aparegut, però el fet (Y) sol no va provocar el fet (X). Perquè el fet (X) es produeixi, ha estat necessari que el fet (Y) i també el fet (Z) es produïssin. És a dir:\nLes relacions de conjunció completen l’afirmació: “Totes aquestes coses van provocar que…”.\nLa relació entre els fets (Y), (Z) i (X) és de conjunció i es representa amb la figura.\nFigura Relació de conjunció\nUn exemple d’aplicació de la relació de conjunció es mostra en la figura.\nFigura Exemple de relació de conjunció\nCas C: relació de disjunció\nDiversos fets (X1), (X2)… no s’haurien produït si el fet (Y) no s’hagués produït.\nPerquè el fet (X1) es produeixi, és necessari que el fet (Y) es produís, i perquè el fet (X2) es produeixi, és necessari que el fet (Y) es produís, etc.\nLa producció de l’únic i mateix fet (Y) va produir diferents fets (X1) i (X2), que tenen un únic antecedent (Y); existeix, per tant, una relació de disjunció.\nLa relació de disjunció respon a l’afirmació de “només això va provocar tots aquests esdeveniments”.\nLa relació de disjunció entre el fet (Y) i els fets (X1), (X2) es representa en la figura.\nFigura Relació de disjunció\nLa figura mostra un petit exemple de disjunció.\nFigura Exemple de relació de disjunció\nCas D: relació d'independència\nNo hi ha cap relació entre el fet (X) i el fet (Y), de manera que (X) es va produir sense que es produís (Y), i a l’inrevés.\nLa relació entre (X) i (Y) és d’independència, i en la seva representació gràfica en la figura no estan relacionades.\nFigura Relació d’independència\nDonem un exemple de relació d’independència en la figura.\nFigura Exemple de relació d’independència\nExemples per practicar les relacions\nEls dos casos següents serviran per aclarir i practicar l’establiment de relacions en un arbre causal.\nNomés un dels diagrames indicats a sota (figura) respon a la lògica construcció de l’arbre causal dels fets següents:\nUna màquina perd oli.\nCaiguda d’un treballador al mateix nivell.\nMal pla d’actuació d’ordre i neteja.\nOli acumulat al terra.\nProveu de determinar quin dels tres arbres correspon al cas plantejat.\nFigura Possibles relacions\nLa solució és la B.\nPassem al segon exemple. Només un dels diagrames indicats en la figura figura respon a la lògica construcció de l’arbre causal dels fets següents:\nTreball en contacte amb la carcassa.\nNo aïllament elèctric.\nProveu de determinar quin dels tres arbres correspon al cas exposat.\nObtenció del diagrama\nLa construcció de l’arbre és la representació gràfica d’una relació lògica de tots els fets recollits sobre l’accident. Es tracta d’establir la relació dels fets en un accident. Aquesta relació es construeix contestant les preguntes següents:\nQuè calia perquè s’esdevingués la causa?\nContemplar totes les causes\nDe vegades, en els extrems de les branques de l’arbre elaborat es detecten fets inalterables o que formen part de l’activitat, i sobre els quals no es pot actuar. En aquest cas, cal enquadrar-los, en lloc d’encerclar-los, per tal de diferenciar-los els uns dels altres. Però s’han de consignar tots.\nProblemes que pot presentar el mètode\nGeneralment, no es comencen mai les coses pel final, sinó pel principi. Haver de retrocedir en els fets requereix trencar hàbits fortament arrelats.\nQuan apareixen fets independents, però que van succeir en ordre cronològic, es té la tendència a relacionar-los encadenament i no en conjunció.\nEncara que el mètode es defineixi amb un únic procediment (sense opcions), no es garanteix que el diagrama obtingut sigui únic. Això es deu al fet que es poden desglossar els fets d’una manera més ampliada. D’altra banda, es poden cometre errors respecte de certes regles del mètode.\nEn general, podem dir que hi ha dos tipus de factors que influencien la construcció de l’arbre:\nFactors relacionats amb el coneixement del mètode.\nD’altres d’externs al mètode.\nEntre aquests darrers, són importants la perícia del tècnic, els testimonis relacionats, els objectius perseguits i, en molts casos, les possibilitats d’intervenció que tinguem sobre allò que investiguem.\nConèixer perfectament el mètode i fer-lo en grups de treball és la manera de corregir els problemes del mètode.\nEn el moment que hem trobat els fets que van ocasionar l’accident i els hem representat en el diagrama, hem de continuar endavant i dur a terme alguna acció. En cas contrari, no haurem aconseguit l’objectiu que la investigació persegueix.\nCom en qualsevol tècnica analítica, l’aplicació de l’arbre causal no és un fi, sinó un mitjà que ens permet aconseguir una priorització d’actuacions per a una protecció eficaç i segura del treballador, tal com indica la LPRL en l’article 14.\nArt. 14 de la LPRL\n“Los trabajadores tienen derecho a una protección eficaz en materia de seguridad y salud en el trabajo. El citado derecho supone la existencia de un correlativo deber del empresario de protección de los trabajadores frente a los riesgos laborales”.\nD’acord amb la teoria de l’arbre causal, n’hi ha prou amb el fet que alguna cosa no es produeixi perquè l’accident en qüestió no es desencadeni. Generalment, les actuacions sobre aquells fets més pròxims a la lesió solen tenir aplicacions més senzilles i d’implantació immediata; no obstant això, fan que la mesura sigui molt puntual i que únicament sigui vàlida per a aquest accident. Per evitar aquestes actuacions puntuals és necessari aprofundir en la investigació de l’accident i arribar a obtenir les causes bàsiques per poder actuar-hi.\nA mesura que actuem sobre causes més profundes (més allunyades de la lesió del diagrama), les accions que s’han de prendre presenten major complexitat i requereixen un temps major per a una implantació eficaç; però això no ha de ser motiu per ignorar-les, perquè és el camí correcte per disminuir la sinistralitat. Per això, en establir les accions correctores, s’haurà de dissenyar un pla d’acció on es prevegin les mesures a curt, mitjà i llarg termini.\nCom s'han d'elegir les prioritats\nÉs evident que el fet de redactar una llista de mesures de prevenció possibles no implica que totes les accions siguin immediatament realitzables.\nD’entrada, s’hauran de tenir presents els principis d’acció preventiva establerts en l’article 15 de la LPRL.\nArticle 15 de la LPRL\n“a) Evitar els riscos.\nd) Adaptar la feina a la persona, en particular en el que fa referència a la concepció dels llocs de treball, com també a l’elecció dels equips i els mètodes de treball i de producció, amb l’objectiu específic d’atenuar la feina monòtona i repetitiva i de reduir-ne els efectes en la salut.\nf) Substituir el que sigui perillós pel que comporti poc perill o no en comporti cap.\ng) Planificar la prevenció, amb la recerca d’un conjunt coherent que hi integri la tècnica, l’organització de la feina, les condicions de treball, les relacions socials i la influència dels factors ambientals en el treball.\nh) Adoptar mesures que donin prioritat a la protecció col·lectiva respecte de la individual.\ni) Facilitar les degudes instruccions als treballadors.”\nRespecte a l’avaluació de l’eficàcia d’una mesura s’utilitzen habitualment diversos criteris:\nEstabilitat de la mesura: la mesura prevista no ha de perdre el seu efecte al llarg del temps. Per exemple, si tenim un dispositiu de protecció fàcilment movible, es corre el risc que desaparegui.\nCost per a l’operari: quan una mesura no està integrada en el procés productiu i introdueix operacions suplementàries per a l’operari, aquesta mesura resulta poc eficaç i se l’acabarà saltant per evitar desgast fisiològic, pèrdua de temps i producció.\nNo ha d’introduir nous perills: qualsevol mesura implantada no només ha de ser eficaç per a allò que desitgem corregir, sinó que a més no ha de generar nous perills.\nGlobalitat: hem de buscar la mesura que inclogui el major nombre de problemes presents, en lloc d’utilitzar les mesures puntuals o locals.\nTermini d’execució: per evitar que es produeixi novament el mateix accident, una mesura de prevenció ha de ser aplicada sense demora.\nA l’hora de prioritzar les mesures, cal basar-se sempre en els principis de l’article 15 de la LPRL.\nExemple d'aplicació de l'arbre causal\nPer posar un exemple d’aplicació d’aplicació de l’arbre causal, prenem el cas següent: un treballador ha tingut una caiguda a diferent nivell. Les conseqüències han estat un traumatisme cranioencefàlic, i arran d’això ha estat sis mesos de baixa. Es formigonava per sobre de la llosa d’un pont en construcció (figura) i es procedia a col·locar unes plaques d’encofrat perdut sobre unes bigues prefabricades. La tasca que havien de fer els treballadors sobre la llosa era ajudar a col·locar la peça que s’aixecava amb una grua.\nFigura situació en l’accident\nEra un dia plujós. Un dels treballadors no portava arnès de protecció perquè en aquest torn no n’hi havia prou per a tots els treballadors. Dos companys de feina (que s’ajudaven per col·locar la peça alhora) anaven molt atrafegats perquè els feien anar de pressa per lliurar l’obra. S’estava acostant el dia de lliurament del pont i l’obra no s’acabava a temps. Volien anar tan ràpid que no van ser curosos. Entre les causes d’aquest augment del ritme de treball i d’aquesta urgència es trobava el fet que no s’havien previst possibles entrebancs. A primera hora del matí, quan començava el torn, un dels dos operaris va cedir l’únic arnès que hi havia disponible al company. Es van interessar pel motiu pel qual no hi havia prou arnesos i els van informar que s’havia augmentat el nombre de membres de cada torn i que per això no n’hi havia més de disponibles. A mesura que avançava el torn, l’aigua augmentava per la plataforma. Els drens no podien agafar més aigua perquè estaven bruts i la brutícia n’impedia el bon funcionament. Aquell matí tothom treballava molt ràpid. Fins i tot, el maquinista de la grua feia els moviments bruscament i sense parar-hi gaire atenció. Abans de caure, l’operari va intentar esquivar una peça que es movia perillosament i va intentar fugir corrent per la plataforma.\nPer elaborar l’arbre causal, comencem per l’accident: caiguda a diferent nivell que té com a conseqüència un traumatisme cranioencefàlic i una baixa de sis mesos.\nPregunta (P): Què va haver de succeir perquè el treballador patís una caiguda d’aquestes característiques?\nResposta (R): Que va relliscar.\nP: Va haver de succeir una altra cosa?\nR: Que no portava arnès.\nEs produeix una conjunció (figura).\nFigura Solució a la conjunció plantejada\nEs procedeix seguint per l’arbre, analitzant les branques independents que sorgeixen.\nP: Per què rellisca l’operari?\nR: Perquè hi havia aigua.\nR: Que corria sense control.\nEs produeix una altra conjunció (figura).\nFigura Hi ha una nova conjunció.\nSeguim per la branca que tenim començada.\nP: Per què hi ha aigua per la plataforma?\nR: Perquè plou.\nR: Sí: que els drens estiguessin reblits.\nEs produeix una nova conjunció (figura).\nFigura Relació de conjunció que origina l’aigua\nEvidentment, sobre la pluja no hi tenim cap control. Continuem per l’altra branca.\nP: Per què els drens estan reblits?\nR: Per manca de manteniment.\nEs produeix una relació d’encadenament (figura).\nHem arribat al final d’una branca. Continuem per tots els successos i la solució la podeu veure en la figura.\nFigura Solució a l’exemple\nUn cop acabat l’arbre causal, hem de decidir quines causes hem d’estudiar per proposar les mesures correctores oportunes. Evidentment, no seleccionarem la pluja perquè no tenim cap manera de poder-hi actuar. Si es vol atacar des de l’origen, es farà una revisió de l’organització i un pla de manteniment profund.\nDonada l’elevada taxa d’accidents laborals que hi ha a l’Estat espanyol i que la Llei de prevenció de riscos laborals té com a objectius principals la planificació i organització de les activitats preventives, es fa necessari tenir la màxima informació sobre la sinistralitat als llocs de treball. La informació és clau per conèixer, a través de la investigació, les causes que han provocat els accidents. Després, un bon tractament estadístic de la informació facilitarà el bon encaminament a l’activitat preventiva.\nPerquè es pugui obtenir la informació necessària i desitjada, aquests accidents s’han de notificar a l’autoritat competen. Hi ha diversos sistemes de notificació d’accidents: uns són externs i d’altres interns.\nL’article 23 de la LPRL estableix l’obligatorietat de l’empresari de notificar per escrit a l’autoritat laboral els danys per a la salut dels treballadors al seu servei que s’hagin produït per motiu del desenvolupament del seu treball.\nAquest procediment es preveu en l’Ordre de 16 de desembre de 1987, que estableix diferents models per a la notificació d’accidents de treball.\nEl models oficials de documents externs establerts per a la notificació d’accidents són tres:\nUn document és qualsevol font de dades recuperables en el temps i l’espai.\nComunicat d’accidents de treball: en cas que un treballador estigui absent del seu lloc de treball almenys 1 dia amb baixa mèdica, s’ha d’omplir el comunicat d’accident de treball. El dia en què es va produir l’accident, si el treballador s’absenta, no comptarà com a dia d’absència. El termini que té l’empresari o el treballador per compte propi per lliurar-lo a l’entitat gestora o col·laboradora corresponent és d’un màxim de 5 dies hàbils, des de la data en què es va produir l’accident o des de la data de la baixa mèdica. Els destinataris del comunicat seran:\nL’original, a l’entitat gestora o col·laboradora.\n1a còpia: Direcció General d’Informàtica i Estadística del Ministeri de Treball i Assumptes Socials.\n2a còpia: autoritat laboral.\n3a còpia: empresari.\n4a còpia: treballador.\nRelació d’accidents de treball ocorreguts sense baixa mèdica: aquest document s’ha d’emplenar per a accidents de treball que no hagin estat baixa mèdica. L’empresari i/o el treballador per compte propi tenen un termini de 5 dies hàbils del mes següent al que es refereixen les dades. Els destinataris seran els mateixos que en el comunicat d’accidents.\nRelació d’altes o defuncions de treballadors: s’ha de complir amb aquesta relació cada mes. És un document on es fa la relació dels treballadors que han rebut una alta mèdica. El document ha d’indicar la causa de l’alta. El document s’ha de remetre cada mes per l’entitat gestora o col·laboradora a la Direcció General d’Informàtica i Estadística del Ministeri de Treball i Assumptes Socials, abans del dia 10 del mes següent al de la referència de les dades.\nEls documents interns de notificació d’accidents, justament per tractar-se de documents interns de l’empresa, poden adoptar el format i suport que millor s’hi adapti.\nÉs important que el document inclogui la màxima informació, per tal d’aportar dades que potser no aporta el document oficial. També ha d’incloure els incidents i els accidents blancs. És aconsellable que l’ompli el comandament directe del treballador que ha patit l’accident o el responsable de l’àrea de l’accidentat.\nAccidents sense lesions personals.


Ajuntament de Sant Vicenç de Montalt - La biblioteca municipal acull una exposició sobre la realitat dels joves extutelats\nLa biblioteca municipal acull una exposició sobre la realitat dels joves extutelats\nDel 14 de novembre al 5 de desembre es podrà visitar a la Biblioteca La Muntala l’exposició 'Mira'm. La realitat desconeguda dels joves extutelats', una mostra de retrats de Juan Guerrero amb textos de Bru Rovira.\nNo tots els joves tenen la sort de decidir quan i com s’emancipen. Els joves tutelats es veuen forçats a fer-ho als 18 anys, i no tots poden comptar amb el suport familiar per a construir el seu present i el seu futur.\nL’Associació Punt de Referència els ajuda a no fer-ho sols, i el projecte 'Mira'm' visibilitza aquesta realitat desconeguda i ens convida a reflexionar sobre com els podem acompanyar... Perquè necessiten també la teva mirada, la teva paraula, la teva reflexió i dedicació, des d’on puguis, com vulguis.\nMatins: dimarts i dijous, de 10 a 13:30h, i dissabtes, de 10 a 14h\nTardes: de dilluns a divendres, de 16 a 20:30h\nL’exposició està produïda per l’Associació Punt de Referència i l’Obra Social 'la Caixa'.


La Ciutat Invisible::El projecte Coòpolis en marxa\nCoòpolis, Ateneu Cooperatiu de Barcelona, ha tancat el primer mig any d’activitat amb 800 participants a les diferents accions formatives i de promoció del cooperativisme i l’economia solidària a la ciutat de Barcelona. Durant aquest període s’han realitzat 40 accions formatives i el servei d’assessorament ha atès prop de 70 iniciativesque volen constituir-se com a cooperativa per desenvolupar la seva activitat econòmica.\nA principis d’any es va engegar l’activitat formativa, de difusió, acompanyament i articulació territorial; desplegantles diferents línies de treball. Alhora, avançaven les obres de rehabilitació de la primera ubicació de la seu del projecte al recinte de Can Batlló: un espai de 280m2 que s’inaugurà el mes de maig, on es va traslladar l’activitat a partir d’aquell moment.


Els neandertals ja practicaven la divisió sexual del treball\nInici Temes Actualitat Els neandertals ja practicaven la divisió sexual del treball\nUtilitzaven la boca com a tercera mà en tasques com la preparació de pells o el trossejat de carns, fet que ha permès deduir el seu rol social\nFins ara, es creia que la divisió sexual del treball era exclusiva dels grups de caçadors i recol·lectors de l'espècie ‘Homo sapiens'. Però l'anàlisi de les dents de 19 individus neandertals que van viure entre fa 30.000 i 60.000 anys —en els jaciments de El Sidrón (Astúries), L'Hortus (França) i Spy (Bèlgica)— permet deduir que les comunitats neandertals dividien algunes de les seves tasques entre homes i dones. I quina relació hi ha entre les dents i el rol que cada individu desenvolupava? Tots els individus neandertals, independentment de l'edat, tenien estries culturals, associades a la seva forma de vida, en les peces dentals.\n"Això es deu al costum d'aquestes societats d'usar la boca com a tercera mà en tasques com la preparació de pells o el trossejat de carns", ha explicat Antonio Rosas, investigador del Consell Superior d'Investigacions Científiques. Segons l'estudi, existeixen "evidències bastant sòlides" que les activitats de les dones neandertals estaven relacionades amb el tractament de les pells i de la fusta, així com amb l'elaboració de vestimentes, i les dels homes s'associaven a la fabricació d'eines de pedra, en alguns casos amb gran especialització.


La Fundació Adecco oferta 40 llocs de treball a Catalunya per persones amb discapacitat - Diari de la Discapacitat\nS’oferten llocs de treball amb perfils molt diversos // Foto: Imatge cedida per Ajuntament de Barcelona\nLa Fundació Adecco oferta de cara a la campanya de contractació d’estiu un total de 190 llocs de treball dirigits a les 143.102 persones amb discapacitat que actualment estan buscant feina a Espanya. D’aquestes ofertes, 40 seran a Catalunya.\nFrancisco Mesonero, director general de la Fundació Adecco ha afirmat en relació a les 190 ofertes de treball que tenen disponibles per a persones amb discapacitat que “aquest sector de la població, tot i que està guanyant pes en l’economia productiva, encara representa una molt baixa participació en el mercat laboral, amb una taxa d’activitat del 36%”.\nEn aquest sentit, Adecco treballa cap a la normalització i igualtat d’oportunitats d’aquest col·lectiu, i de la mà de grans empreses col·laboradores es demanen perfils molts diversos en 20 sectors d’activitat: dependents, promotors, cambrers, administratius, recepcionistes, comptables o ingeniers.\nLa campanya d’estiu sempre és un al·licient a nivell de contractació, que a vegades regsitra pujades d’un 25%. Enguany, segons un recent informe d’Adecco, la contractació de la temporada d’estiu generarà més d’1 milió de persones des d’ara fins el mes de setembre, un 10% més que al 2015.\nAdecco treballa per ajudar a trobar feina a tots els col·lectius, especialment els més vulnerables. L’any passat, 6.230 persones en risc d’exclusió van trobar feina amb el suport de la Fundació Adecco: persones amb discapacitat, majors de 45 anys desocupats de llarga duració, dones amb responsabilitats familiars no compartides i o víctimes de la violència de gènere, etc.\nEls interessats poden presentar la seva candidatura a aquestes places es poden inscriure en la pàgina web de la Fundació i buscar les ofertes per paraula clau, àrea geogràfica o sector d’activitat.\nSigne Agnethe Gustafsson Hansen 25 de juny de 2016 At 9:59\nCarme Rosell 25 de juny de 2016 At 10:29\nLorenzo Carreras 25 de juny de 2016 At 11:14\nErminio Campos Colmenero 25 de juny de 2016 At 14:18\nPacomesonero 25 de juny de 2016 At 17:51\nRT @DiaridelaDiscap: .@fund_adecco oferta 40 llocs de treball a #Catalunya per persones amb #discapacitat https://t.co/Yqgv4Dzb7z @Pacomeso…\nIGuttmann 27 de juny de 2016 At 12:40\n“La Fundació Adecco oferta 40 llocs de treball a Catalunya per persones amb discapacitat” https://t.co/pSOSMbKqnd via @DiaridelaDiscap\nFrancis Fernàndez 27 de juny de 2016 At 15:15\nzeballoscharo 27 de juny de 2016 At 16:15\nRT @IGuttmann: “La Fundació Adecco oferta 40 llocs de treball a Catalunya per persones amb discapacitat” https://t.co/pSOSMbKqnd via @Diari…\nMartnFormaci 28 de juny de 2016 At 20:45


Imatge de Manuel Abizanda, Mercè Mas i Anna M. Herrera\nEls tiradors del Club Tir Precisió Manresa van tenir una destacada actuació en el “Campionat d’Espanya de precisió F-Class 50m.” que va tenir lloc a Amposta, a les instal·lacions del Club Tir Montsià, organitzar per la Federació Espanyola de Tir Olímpic, en categoria única i en les modalitats Open i Restricted, en el qual hi van participar 61 tiradors de les federacions de Catalunya, València, Astúries, Navarra, Balears, Andorra, Cantabria, Múrcia, Aragó i Galicia.\nEn individuals, en la modalitat Restricted, la tiradora del Club Tir Precisió Manresa Mercè Mas, va aconseguir el campionat estatal amb 150,022 punts; Anna M. Herrera, va ocupar la 4a posició amb 148,013 punts i Manuel Abizanda el 8è lloc amb 145,007 punts. En Open, la tiradora del club esportiu manresà Mercè Mas, es va adjudicar el 5è lloc amb 150,016 punts i Josep Bertran, es va classificar en la 9a posició amb 149,012 punts.\nPer equips de club, en la modalitat de Restricted, el Club Tir Precisió Manresa format pels tiradors Manuel Abizanda, Anna M. Herrera i Mercè Mas, va aconseguir la primera posició i per tant el campionat. Pel que fa per equips de Federacions, la Catalana, formada pels tiradors Anna M. Herrera, Mercè Mas i Jesús Alonso (les dues primeres del Club Tir Precisió Manresa) es va adjudicar la primera posició.\nPer equips de Club, en la modalitat Open, el club de tir manresà, format pels tiradors Josep Bertran, Anna M. Herrera i Mercè Mas, es va classificar el 3a posició. Per equips Federacions, la catalana, formada per pels tiradors Mercè Mas, Manuel Cantarero i Francesc Rius (la primera del club esportiu manresà), es va adjudicar la 3a posició.\nEls primers cinc tiradors classificats per modalitats són els següents:\nCLASSIFICACIÓ DE LA FINAL “RESTRICTED” (INDIVIDUALS)\n1r Mercè Mas Federació Catalana 150,022 punts\n2n Florentino Cardin Federació Astúries 150,013 “\n3r José Javier Martin Federació Navarra 148,016 “\n4rt Anna M. Herrera Federació Catalana 148,013 “\n5è Javier Remis Federació Astúries 148,004 “\nEQUIPS DE CLUB “RESTRICTED”\n1r Club Tir Precisió Manresa (tiradors: Abizanda, Herrera i Mas)\nEQUIPS FEDERACIONS “RESTRICTED”\n1r Federació Catalana ( tiradors: Herrera, Mas i Alonso)\n1r Manuel López Federació AND 150,026 punts\n2n Florentico Cardin Federació Astúries 150,021 “\n3r Juan Ant. Contreras Federació Múrcia 150,018 “\n4rt Alfredo Cadenas Federació Cantabria 150,017 “\n5è Mercè Mas Federació Catalana 150,016 “\n3r Club Tir Precisió (tiradors: Bertran, Herrera i Mas)\nEQUIPS FEDERACIONS “OPEN”\n3r Federació Catalana (tiradors: Mas, Cantarero i Rius)\nImatge pòdium Merce Mas, campiona d’Espanya F-Class\nImatge pòdium Anna Herrera, Josep Bertran i Mercè Mas, 3r per equips de Club\nAquest cap de setmana passat, es va celebrar al Club Tir Precisió Manresa, la “Copa RFEDETO BR-25”, en la modalitat de varmint pesat, en categoria única i organitzada per la Federació Espanyola de Tir Olímpic.\nCARRABINA AIRE BR-25 – VARMINT PESAT\n1r Pere Ferré Federació Catalana 748,49 punts\n2n Enric Bellver “ 747,36 “\n3r Francesc J. Reyes “ 745,39 “\n4rt Francisco Quirós “ 742,38 “\n5è Mariona García “ 739,31 “\nImatge d’arxiu tirada BR-25