Consorci Corporació Sanitària Parc Taulí de Sabadell - El Parc Taulí acollirà sis carpes temàtiques d’educació per a la salut per celebrar el Dia de la Infermera 2019\nLes entitats sanitàries de Sabadell vinculades a la Infermeria han organitzat dues activitats per celebrar el Dia de la Infermera 2019, que tindran lloc al Parc Taulí entre els dies 20 i 22 de maig.\nLa primera cita, adreçada a tota la ciutadania, serà el dilluns 20 i dimarts 21 de maig a la glorieta del parc Taulí, on s’instal·laran 6 carpes temàtiques d’educació per a la salut. En aquests espais s’oferirà informació sobre salut mental, envelliment saludable, hàbits saludables, prehabilitació quirúrgica, dona i infant i infància i adolescència.\nEntre les 10 del matí i les 6 de la tarda a les carpes s’oferirà informació, s’organitzaran tallers i xerrades a càrrec de professionals d’Infermeria, tant del Parc Taulí com d’Atenció Primària de l’Institut Català de la Salut (ICS). Entre d’altres activitats, es faran controls de salut, es portaran a terme sessions d’acollida de preparació al part, s’oferirà assessorament als cuidadors i es farà un taller de lactància.\nLa segona cita, adreçada a tot el col·lectiu d’Infermeria, tindrà lloc el dimecres 22 de maig a l’Auditori del Parc Taulí, on es portarà a terme una jornada professional en la qual es farà la presentació del Banc d’Imatges d’Infermeres del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB), entre d’altres.\nLes inscripcions a aquesta jornada s’han de fer mitjançant el formulari disponible al web del Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB).\nLes activitats estan organitzades conjuntament pel Col·legi Oficial d’Infermeres i Infermers de Barcelona (COIB), l’Institut Català de la Salut (ICS), la Federació d’Associacions Professionals d’Infermeres i Infermers de Catalunya, la Secció d’Infermeria de l’Acadèmia de Ciències Mèdiques del Vallès Occidental i pel Parc Taulí Hospital Universitari.


Pastor discrepa de la Conselleria i aposta pel soterrament del tren a l'altura del nucli urbà de Manacor\nActualizado 24/2/2009 17:48:14 CET\nEl batle de Manacor, Antoni Pastor, discrepa amb la valoració de la Conselleria de Mobilitat de fer en superfície el tram de la línia de tren que uneix Manacor i Artà, i recorda que el consistori manacorí "sempre ha apostat pel soterrament" de la línia a l'altura del nucli urbà.\nAixí, Pastor va manifestar la seva "sorpresa" perquè el Govern "doni per fet" el traçat i ha considerat "greu" que el conseller, Gabriel Vicens, hagi presentat el projecte "sense ni tan sols haver escoltat l'opinió del consistori".\nEn declaracions realitzades als passadissos del Parlament, Pastor va contradir els arguments de la Conselleria i ha assegurat que el tren per la superfície "tindrà un gran impacte". Alhora, va lamentar que "alguna cosa que en principi hauria de ser positiu per al municipi, pugui crear problemes a la ciutadania".\nEn aquest punt, el primer edil ha dit sentir-se "preocupat" també perquè el tren entre Artà i Palma "vagi a tardar gairebé dues hores a realitzar el trajecte", el que pot anar en detriment de la seva efectivitat, ha dit.\nSegons ha indicat, molts ciutadans del poble "no acaben d'entendre per quin el ferrocarril ha de transcórrer pel centre del poble", de manera que el Govern "haurà d'explicar-ho molt bé", ha advertit.\nPer tot això, Pastor es va mostrar disposat a "negociar" i "pactar" el traçat del tren amb l'executiu autonòmic i la resta de partits que formen part del consistori, tenint en compte que, ha insistit, es tracta d'una iniciativa que afecta al futur del poble.


El projecte d’atenció a la nova pobresa treballa amb un col•lectiu totalment nou per als orientadors laborals\nEls usuaris del projecte són joves molt formats, persones entre 45-50 anys amb carreres professionals molt consolidades i persones provinents d’ERO.\nLa patronal Cecot ha fet un primer balanç aquest matí en roda de premsa de la gestió del projecte “Atenció a la nova pobresa” finançat per La Fundació La Marató de TV3. El projecte es troba just a la meitat del seu calendari d’execució i els tècnics ja han atès 139 persones de les 211 que contempla el projecte. Un 20% d’aquestes persones (30) han signat un contracte de treball des que va començar el projecte.\nEl projecte “Atenció a la nova pobresa” està centrat a combatre la pobresa emergent que ha aparegut amb la crisi econòmica. El col·lectiu anomenat “nous pobres” està conformat per persones amb característiques educatives, socials i culturals pròpies de la classe mitjana i de la mitjana-baixa que s’han quedat sense feina i que no poden continuar accedint als béns i serveis als quals abans sí que tenien accés.\n“Fins al moment, des de l’àrea de Persona i Treball de la Cecot sempre havíem treballat amb col·lectius de persones amb risc d’exclusió social com ara joves sense estudis, persones recent arribades al nostre país, persones amb discapacitat. Persones, en definitiva, que tenien una dificultat afegida a l’hora de trobar feina”, afirma Anna Delclòs, directora de Cecot Persona i Treball, “però amb aquest projecte estem atenent persones amb perfils dels que entenem com a classe mitja, és a dir, joves molt formats, persones d’entre 45-50 anys amb carreres professionals molt consolidades, persones provinents d’ERO o de tancament d’empreses. I és per això que es tracta a més d’un projecte innovador, perquè el tipus d’usuari és relativament nou per als professionals de la orientació i la reinserció laboral i, per tant, hem hagut de desenvolupar metodologia nova i dotar-los d’eines noves perquè puguin ser més ocupables en l’actual context.”\nIntroduir els usuaris del projecte en el món d’internet i les xarxes socials per trobar feina és un dels recursos més valorats per les persones que després de vint-i-cinc anys, per exemple, en una empresa no tenen experiència de com fer-se un currículum, com distribuir-lo o on portar-lo. Conèixer eines com el videocurrículum o saber com optimitzar la cerca de feina mitjançant facebook facilita als usuaris del projecte la possibilitat d’accedir a un lloc de treball.\nUna altra novetat del projecte és que “té una perspectiva integral i combinada, de manera que evitem duplicitats i esdevenim més eficients per a l’usuari”, afirma Delclòs, “mitjançant el que hem anomenat una xarxa anticrisi evitem que l’usuari hagi d’anar d’una entitat a una altra sense ordre, ni concert i a l´hora pot beneficiar-se del millor servei que es pot donar des de cada entitat”. El treball en xarxa amb moltes entitats com ara la OTG de Terrassa, la Mútua de Terrassa-Hospital de Dia, la Fundació Busquets-Xarxa ALEI, possibilita la dinamització de convenis, afavoreix l’estratègia d’intervenció conjunta, optimitza recursos i potencia l’intercanvi de bones pràctiques.\nPerò el factor que més han destacat dos dels usuaris del projecte que han participat de la roda de premsa és el suport psicosocial que han rebut mitjançant el treball de la resiliència amb els psicòlegs de la Cecot.\nMontserrat Cuberes (53 anys), Grau Superior en Imatge i So, ha explicat que “després de treballar més de 24 anys en una emissora de ràdio, fent una feina que m’agradava i amb la que gaudia, de cop i volta sents com un buit força gran. No estava acostumada a buscar feina i el xoc és important. Els tècnics de la Cecot no només ens han donat eines per poder desenvolupar aquesta recerca de feina en el context actual sinó que, sobre tot, i és el que més valoro, m’han ajudat a agafar confiança, a pensar en totes aquelles habilitats, actituds, aptituds que tinc i fer-me conscient que les tinc i les puc desenvolupar cap a altres àmbits que, de fet, a mi ja m’agradaven com ara l’art, el cinema, la música, o fins i tot el turisme”.\nPer Tomàs Carcasona (39 anys), Grau Superior en Imatge i So, “quedar-se a l’atur per primera vegada i a la meva edat és un xoc considerable. Des que vaig acabar els estudis he estat treballant sempre, feia més de quinze anys que no redactava un currículum per tant, tenir el suport de persones com les que treballen a Cecot Persona i Treball, és important no només per les eines que posen al teu abast sinó per la visió optimista amb la que encares el nou repte que tinc per endavant”.\nAmb el treball de la resiliència els psicòlegs reforcen la capacitat de sobreposar-se a les adversitats dels usuaris, reforcen la capacitat d’encarar-se al descens social abrupte, a la pèrdua de poder adquisitiu, al descens de l’autoestima i de l’autopercepció personal. “El millor que podem oferir és estimular les persones perquè millorin la seva ocupabilitat”, ha afirmat Antoni Abad, president de la patronal Cecot, “ni paternalismes, ni plànyer. És molt important passar el més ràpidament possible el xoc de quedar-se sense feina i donar les eines i el suport necessari perquè la pròpia persona cerqui el seu camí. L’actitud val molt”.\nAbad ha destacat també que “el repte de totes les empreses és tenir bons equips de persones i que per una normativa laboral força rígida les empreses no han prioritzat la implicació i la motivació de les persones sinó l’antiguetat o la temporalitat. Crec que cada vegada té menys importància el DNI de les persones, referint-me a l’edat que hi posa, sinó que és més important l’esperit de la persona i la motivació per desenvolupar un projecte empresarial”.\nCecot ha volgut implicar-se directament en el suport a les persones que s’han vist directament afectades en l’àmbit professional i per això ha posat en marxa tallers d’inserció sociolaboral que inclouen mòduls d’inserció laboral i sessions grupals d’empoderament.\n“Atenció a la nova pobresa” és un dels 40 projectes finançats amb els fons obtinguts en la Marató per la pobresa, celebrada amb caràcter excepcional el passat 27 de maig per TV3, Catalunya Ràdio i la Fundació La Marató de TV3.\nEl programa del 27 de maig tenia l’objectiu de captar donatius econòmics per a l’impuls de projectes d’entitats del tercer sector social de Catalunya destinats a combatre la pobresa o el risc d’exclusió social agreujades per l’excepcional situació econòmica del país.\nEl programa va ser un èxit i va recaptar un total de 4.514.076 euros. Aquests diners han estat distribuïts de la mà del Patronat de la Fundació La Marató de TV3 en quatre grans línies: assistencial, habitatge, inserció sociolaboral i infància. I la Cecot ha estat una de les entitats escollides per a desenvolupar la iniciativa “Atenció a la nova pobresa” dins l’àmbit de la inserció sociolaboral.\nFotografia d'Abad i Desclòs durant el balanç del projecte d'Atenció a la nova pobresa jpg 969.70 KB\nFotografia de Tomas Carcasona i Montserrat Cuberes, usuaris del projecte d'Atenció a la Nova Pobresa jpg 1047.55 KB\nBalanç resultats del projecte Atenció nova pobresa a març de 2013 pdf 618.92 KB


Març | 2017 | El pont de Mahoma – Tarragona Ràdio\nDani Andrada ataca el seu gran repte pendent La Rambla (9a+) Siurana\n18 de Març de 2017 redaccio\tDeixa un comentari\nDani Andrada ataca novament el seu gran repte pendent, La Rambla (9a+) a Siurana. I ho fa després d’uns anys sense intentar-ho. El dijous que ve, en el programa 80, us oferim l’entrevista sencera, en la que també ens relata l’encadenament de Chilam Balam (9a+/b). Aquesta mítica via equipada per Bernabé Fernández, més la seva trajectòria de 30 anys fent esportiva i més de 3.500 vies i búlders d’entre 8a i 9a, i 700 vies equipades (la majoria per sobre de 7c+) li van merèixer el premi ‘Rock Legend’ 2016.\nAquests guardons es lliuren a la ciutat italiana d’Arco, a la provincia de Trento, i estan considerats com els Òscars de l’escalada\nEl Pont de Mahoma 79. Martínez de Pisón a Tarragona i Alex Txikon a l’Everest\nEduardo Martínez de Pisón: “Els excessos d’equipament acaben usurpant a la muntanya el que té de naturalitat. Si se li treu, la convertim en una artificialitat, i la destruïm”.\nCiència i humanitats es donen la mà quan parla un autèntic savi com Martínez de Pisón. Pioner i gran defensor de la fragilitat de les muntanyes. Un home d’un impressionant bagatge cultural i una sensibilitat poc corrent en els nostres temps. Aquest professor emèrit i geògraf de referència, sovint diu que ‘la muntanya és un bon paisatge, però un mal territori’. Podríem dir que és dels pocs homes -parafrasejant Russell- al que les muntanyes el reconeixen’.\nAquest dijous, les seves paraules serviran per obrir el Cicle de Muntanya, a l’auditori de la Diputació de Tarragona. Desena edició, i cinema i conferències de muntanya unificades; cartell, novament, de luxe. Serà amb una conferència d’obertura imprescindible. No us la perdeu! Per cert, el company Ricard Fernández, ens llegirà un fragment d’un dels molts llibres de referència de Pisón.\nUn cicle que també portarà a Tarragona a l’escalador Dani Andrada, el 16 de març. L’entrevistem en el programa 80.\nCicle que tancarà el 6 d’abril l’alpinista Alex Txikon, que relatarà la primera hivernal mundial al Nanga Parbat. Txikon que es troba al Camp Base de l’Everest, esperant una nova oportunitat per iniciar l’ascens al sostre del món.\nAixò, després de que el mal temps frustrés a mitjans febrer el seu intent per la cara del Nepal. Es van trobar ratxes de vent de més de 60km/hora i fred polar, de -30 graus (sensació tèrmica de -70 graus) per sobre dels 7.900 metres, al Coll Sud. En el descens, els va atrapar un allau, deixant mal parat a un dels sherpas.\nVa haver de tornar a Katmandú per ampliar el permís i ara ho intentaran de nou. Des de diumenge, han hagut de reequipar la cascada de gel i instal·lar noves cordes cap als camps d’altura. N’hem parlat amb Gontzal Sáenz, el periodista que des de Bilbao li porta al comunicació. Ens ha explicat que esperen al camp base, per a poder fer un nou intent, en la que serà una ascensió sense oxigen artificial i en una expedició íntegrament hivernal. Va sortir de Bilbao el passat 25 de desembre de 2016, i va arribar al CB de l’everest a principis de gener. (Avui (18/3) ja sabem que van haver de renunciar)\nEn aquest programa, en el que també anirem a la Vall d’Aran. El mes que ve, de l’1 al 5 d’abril, acollirà la primera edició de telemark&friends, amb trobades, projeccions, sortides, curses, esquí de travessa… El telemarc és una tècnica d’esquí que va néixer l’any 1825 de la mà de Sondre Norheim, considerat el pare de l’equí modern.\nEl nom d’aquesta modalitat prové d’una regió de Noruega anomenada Telemark, on aquest pioner va inventar aquesta manera de fer girs; amb la peculiaritat que el taló no va subjecte a les taules i, en girar, es flexiona el genoll cap a l’interior. N’hem parlat amb la seva promotora, Lali Vilaró i amb el company Jordi Mena, que fa anys que practica aquesta modalitat.\nI Josep Maria Bonachí acaba de tornar del Tuc de la Cometa i el Turó dels Altars, als Pallars. Avui ens ens ho ha explicat. Escolta el programa:\nEl Pont de Mahoma 78: Eduardo Martínez de Pisón al Cicle de Muntanya\n1 de Març de 2017 redaccio\tDeixa un comentari\nHem arrencat el programa escoltant la veu de Sebastian Álvaro, que ho té molt clar, el Cicle de Muntanya de la Diputació de Tarragona s’ha fet gran!\nPau Salas i Sebastian Álvaro\nArriba a la desena edició i enguany unifica cinema i conferències de muntanya. Serà amb una conferència d’obertura imprescindible, que portarà a la ciutat a tot un humanista; el catedràtic Eduardo Martínez de Pisón.\nGran viatger, geògraf, professor universitari, escriptor, alpinista… És l’únic espanyol que ha presidit el Comitè Científic per la investigació a l’Antàrtida, que no és poca cosa, i tot un referent indiscutible en el seu camp. Pisón afirma que el clima ha canviat sempre, des de que la Terra existeix, fa 5.000 milions d’anys, i que en l’actualitat estem vivint en una època interglacial. El 2 de març, ens parlarà del ‘sentiment de la natura’ i de que ‘no hi ha alpinisme sense cultura’.\nMartínez de Pisón, però també Dani Andrada, considerat un dels majors exponents de l’escalada mundial, amb més de 20 vies de 9a. També un gran equipador de vies, i un dels grans escaladors estatals, junt amb Ramon Julian. El 16 de març, el tindrem també a Tarragona, a l’auditori de Pere Martell.\nTancarà el cicle, el 6 d’abril, l’alpinista Alex Txikon que explicarà, sobretot, la primera ascensió mundial hivernal al Nanga Parbat.\nPer no parlar de les projeccions, amb pel·lícules com ‘Jurek’, sobre un dels grans noms de l’alpinisme polonès, Jerzy Kukuczka. El colofó serà l’exposició ‘El món a la fi del món’ que aterra durant el certamen al Tinglado 4 del Moll de Costa; una mostra del mateixSebastian Álvaro, amb el que avui hem conversat. També amb l’anima del cicle, Pau Salas.\nUs hem presentat en directe, amb Òscar Cadiach i Josep Maria Bonachí, el nou sistema de ‘BCA’ de motxilla amb airbag integrat per allaus; amb pala transformable en piolet, tot utralleuger i ARVA per recerca d’accidentats.\nTambé us hem recomanat, el dimarts 21 de febrer, a l’Antiga Audiència (19h) la xerrada-col·loqui: Muntanyes de la ment’, amb la projecció del documental ‘Everest, la substància dels somnis’. acte organitzat pel Col·legi de Psicologia de Catalunya, demarcació Tarragona.\nEn aquesta jornada que Montserrat ha acollit una jornada tècnica sobre la compatibilització de l’ús públic amb la preservació del patrimoni natural “l’escalada al Parc Natural de la Muntanya de Montserrat”. Ens ho ha explicat el company Ricard Fernández,des d’allà. Ens ha donat dades, com que s’han comptabilitzat entre 50.000 i 60.000 escaladors l’any al Massís, entre les 5.634 vies d’escalada que hi ha a Montserrat. Tot plegat, en aquest programa, el número 78.


Descarregar KakaoTalk 2.2.4.1337 – Windows – Vessoft\nKakaoTalk – un programari per a la comunicació a tot el món amb els amics. KakaoTalk li permet intercanviar missatges de text i fer trucades telefòniques o trucades de grup. El programari permet enviar arxius d’àudio o vídeo, imatges i diversos documents de grans dimensions. KakaoTalk suporta la sincronització de la llista de contactes i ajustos de programari entre el dispositiu i l’ordinador. El programari conté una manera de bloqueig que proporciona protecció als xats per una contrasenya. KakaoTalk també permet canviar la font del text i personalitzar l’estil o transparència d’un quadre de diàleg.\nEls missatges de text i l'intercanvi d'arxius\nTrucades personals i de grup\nProtegeix al xat per una contrasenya\nEspañol, Português, English, Français... MP4 Player 3.16.15


Alumnes de l’escola Ernest Lluch, l’Escola d’Adults, l’Escola de Música i els Cursos de Català presenten els treballs realitzats a les aules sobre Ramon LLull:: Ajuntament d'Abrera\nDIMECRES, 27/05/2020 | 15:25 h\nAlumnes de l’escola Ernest Lluch, l’Escola d’Adults, l’Escola de Música i els Cursos de Català presenten els treballs realitzats a les aules sobre Ramon LLull\nL’Auditori del Centre Polivalent acollirà aquest dimecres 1 de juny, a les 18 hores, l’acte de cloenda del projecte Lletra a lletra fem municipi, amb la participació d’alumnes de l’Escola Ernest Lluch, l’Escola d’Adults, l’Escola de Música i els Cursos de Català. Aquests presentaran el treball realitzat a les aules, amb dramatitzacions, lectures i vídeos.\nDes de l’ Ajuntament d’Abrera ens hem adherit a aquest projecte, impulsat per la Diputació de Barcelona. Aquesta és una iniciativa de suport a les competències lingüístiques, que vol contribuir a la millora de l’èxit escolar i del rendiment educatiu, a través d’accions que promoguin i acompanyin els processos d’aprenentatge de les diferents dimensions d’aquesta competència (comunicació oral, comprensió lectora, expressió escrita, literària i plurilingüe i intercultural). Enguany, a través de la figura de Ramon Llull, amb motiu del 7è centenari de la seva mort.\nTreball dins i fora els aules\nAl llarg del curs, els alumnes de 5è de l’Escola Ernest Lluch, alumnes de l’Escola d’Adults i dels Cursos de Català i de l’Escola de Música, han treballat a les aules la figura de Ramon Llull. En algunes sessions han treballat només amb els seus mestres i en altres amb un pedagog i una actriu. A més, els alumnes han tingut l’oportunitat de visitar la Biblioteca Nacional de Catalunya. La Biblioteca Josep Roca i Bros del nostre municipi també col·labora en el projecte cedint bibliografia als alumnes.\nMusica i ambientació medieval\nL’Escola de Música a banda de la seva implicació a les aules amenitzarà l’acte d’aquest dimecres amb música medieval. A més, una reproducció de la Mediterrània al segle XIV de l’Atles català atribuït a Cresques Abraham, del que l’original està dipositat a la Biblioteca Nacional de França ambientarà l’escenari.\nPasseig pels carrers d’Abrera\n“Ramon Llull” i altres personatges de l’Edat Mitjana es van passejar dissabte passat, 28 de maig, pels carrers d’Abrera i per diferents espais (Mercat municipal, plaça Pau Casals i plaça Rafael Casanova) acompanyats per alumnes i professor de l’Escola de Música i el so de l’Stella splendens del Llibre Vermell de Montserrat. Dos pregoners van llegir un ban en el que anunciaven l’acte d’aquest dimecres.\nPer acabar, el divendres 10 de juny, una representació dels alumnes participants, anirà a Barcelona a trobar-se amb alumnes dels altres municipis que també s’han adherit al projecte. Allà posaran en comú la feina feta a cada municipi.\nDes de la Regidoria d’Ensenyament valorem altament la implicació dels centres i el treball transversal que s’ha realitzat. També les col·laboracions del grup de teatre d’Abrera, els Illets i de tots els alumnes que han participat i el suport de la Diputació de Barcelona.


La Mirada segueix endavant al Bosc de Volpelleres\nLa ubicació on es construirà l'edifici definitiu de La Mirada FOTO: Ajuntament\nLa previsió és que l'edifici de La Mirada entri en funcionament al curs 2023-24\nper Bernat Bella 4 de febrer de 2021\nLa construcció de La Mirada al Bosc de Volpelleres segueix endavant. La previsió del govern és iniciar les obres al primer trimestre de 2022 i que el nou edifici entri en funcionament al curs 2023-2024, set anys després de la posada en marxa de l'escola en mòduls prefabricats.\nLes famílies comencen a veure una llum al final del túnel, després d'anys de retards. Mentrestant, entitats ecologistes obren la porta a accions legals per aturar el projecte, ja que entenen que atempta contra el valor ambiental de l'entorn natural. En aquest sentit, però, des de l'Ajuntament fan una puntualització: "El bosc de Volpelleres no és tal, sinó que té una catalogació de Parc i per tant és el Parc metropolità del Bosc de Volpelleres".\nLa Comissió Territorial d'Urbanisme ha donat llum verda a la modificació urbanística que va impulsar l'Ajuntament de Sant Cugat per tirar endavant l'escola. Una aprovació que arriba després que l'Oficina Tècnica d'Avaluació Ambiental del Departament de Territori emetés un informe desfavorable a la construcció del centre. Però des del govern santcugatenc asseguren que no es tracta d'un informe vinculant.\nL'alcaldessa de Sant Cugat, Mireia Ingla, s'ha mostrat molt satisfeta per haver superat aquest "escull" i ha destacat que el calendari previst es manté.\nMés info: Pas endavant per la construcció de La Mirada al Bosc de Volpelleres pel 2023\nEl següent pas és que la Comissió d'Urbanisme de Catalunya certifiqui definitament la proposta. Un pas que, segons el tinent d'alcaldia d'Urbanisme, Francesc Duch, és un "tràmit". Mentrestant, l'Ajuntament ja ha encarregat petites modicicacions al projecte executiu del nou edifici de La Mirada per adaptar-se a l'espai. La previsió és poder ensenyar el projecte definitiu a la comunitat educativa a finals de febrer.\nCamí de retards i esculls\nLa construcció de l'edifici de La Mirada ha patit diversos retards i alguns infants passaran tota la seva etapa d'escolarització en els mòduls prefabricats actuals. El centre es va posar en funcionament el 2016 i des de llavors funciona en barracons.\nL'últim retard es va produir per la negativa de Protecció Civil a permetre la construcció de l'edifici a l'espai plantejat per l'anterior govern, ja que es trobava en les franges de protecció de les vies del tren. Això va obligar l'actual govern a iniciar una nova modificació urbanística, que ara s'ha aprovat definitivament.\nLa ubicació de La Mirada al Bosc de Volpelleres ha provocat les queixes d'associacions ecologistes i veïns del barri. De fet, l'Associació per la Defensa i L'Estudi de la Natura es planteja iniciar accions legals per aturar la construcció, ja que entenen que es posa en risc els valors ambientals de l'entorn.\nMés info: Recullen signatures contra la construcció de La Mirada al Bosc de Volpelleres\n"L'escola i el bosc són compatibles. El projecte és molt bo per la ciutat i per Volpelleres", ha defensat la regidora d'Educació, Pilar Gorina, que ha destacat que els infants gaudirant d'un entorn "privilegiat".\nEn aquest sentit, Francesc Duch ha assegurat que el projecte està concebut de manera "sostenible" i integrat amb el bosc per minimitzar l'impacte. A més, l'Ajuntament defensa que l'espai on s'ubicarà és principalment una pineda d'uns 20 o 30 anys d'antiguitat, ja que abans eren camps de conreu.\nEspai que ocuparà l'escola en una imatge de satèl·lit de 1981 FOTO: Google Earth\nFinalment, recalquen el seu compromís a eliminar les reserves de terrenys del Bosc de Volpelleres destinades a equipaments i no fer-hi més actuacions.\nTreball de convenciment\nL'Oficina Tècnica d'Avaluació Ambiental del Departament de Territori va assenyalar que l'Ajuntament no va estudiar a fons possibles ubicacions alternatives. Des del govern de Sant Cugat defensen que "físicament no hi ha terrenys ni aptes ni adequats per emplaçar el nou centre escolar que siguin una alternativa viable". És per això que durant els últims dies s'han posat en contacte amb els membres de la Comissió d'Urbanisme per tal que aprovessin la proposta, cosa que finalment ha passat.\n"Aquesta és la millor opció per ubicar l'escola La Mirada", ha assegurat Mireia Ingla, que ha defensat que és una "prioritat" pel govern. A més, ha insistit que l'afectació al Bosc de Volpelleres serà "mínima".\nA més, ha recalcat la necessitat que Volpelleres compti amb aquest centre escolar: "No volem una ciutatamb barris perifèrics que no puguin tenir serveis. Volem barris vertebrats i cohesionats".\nUna escola integrada amb l'entorn\nProjecte de l'escola\nProjecte de La Mirada\nLa proposta d'edifici, pendent de petites modificacions, contempla un edifici compacte on les pistes de joc estaran a la coberta, per reduir la superfície ocupada. El projecte contempla que que tots els espais lliures d'edificació s'integrin mitjantçant arbrat, vegetació i materials dels paviments exteriors amb l'espai de parc del bosc.


Suport a la declaració contra la violència masclista\nLa sessió del Ple de l’Ajuntament es va obrir ahir amb la lectura del text elaborat amb motiu del 25 de novembre, Dia Internacional per l’Erradicació de la Violència Masclista\nLa sessió del Ple de l’Ajuntament es va obrir ahir amb la lectura d’una declaració institucional amb motiu del 25 de novembre, Dia Internacional per l’Erradicació de la Violència Masclista. El text ha estat elaborat amb els suggeriments de tots els grups de dones de la ciutat i de les entitats de l’Espai de Ciutadania. El manifest també es llegirà el pròxim 25 de novembre en l’acte que es fa anualment davant de l’escultura de L’Acollidora, a la rambla de Just Oliveras, així com en l’acte de presentació de la Setmana de la Solidaritat a L’Hospitalet que es farà del 25 de novembre a l’1 de desembre i que enguany girarà entorn de l’erradicació de la violència de gènere.\nLa declaració institucional manifesta que “estem davant d’un sistema de violència patriarcal que es nodreix del silenci i la passivitat de gran part de la societat i de les administracions públiques”. El text exigeix que “la sensibilització i la conscienciació sobre les violències masclistes sigui una prioritat en les actuacions de les administracions públiques, amb dotació pressupostària suficient; que l’educació afectiva i sexual amb perspectiva de gènere s’inclogui en els plans formatius de tots els àmbits educatius; i que es reivindiqui la tasca que han realitzat històricament, i que continuen fent, els moviments feministes i els grups de dones”.\nEl Ple ha aprovat també, amb el suport dels grups del PSC, Ciutadans, L’Hospitalet en Comú Podem i PP, les medalles d’honor de la Guàrdia Urbana de L’Hospitalet que es lliuraran el 27 de novembre en l’acte que es fa cada any en reconeixement a la tasca que realitzen tant els agents de la policia local com els d’altres cossos de seguretat. El Ple s’ha desenvolupat amb l’absència dels cinc regidors d’ERC que al primer torn de paraula han exposat que abandonaven la sessió en senyal de protesta per la sentència del judici del procés.


Glòria Cornet 07 d’agost de 2018 20:08\nQuan els infants deixen de ser bebès i comencen a moure's explorant el territori es tornen molt actius. Has passat de supervisar-los a gairebé perseguir-los pels passadissos. La seva curiositat està desbordada i només fan que preguntar, investigar i imitar tot el que veuen. És normal, estan descobrint el seu entorn i el seu propi cos. Tot és nou i meravellós!\nI llavors apareix un dels dubtes més freqüents en les mares i pares: he de ser molt autoritari dient-li què ha de fer i què no o l'he de deixar que ho descobreixi per ell sol? On és la línia entre ser massa dominant o massa permissiu?\nA vegades la falta de temps i l'estrès pot fer que acabis fent tasques habituals del teu fill sense donar-li l'oportunitat que les aprengui per ell mateix. Per una part vols que el teu fill sigui més autònom i es vagi espavilant però, d'altra banda, no tens tot el dia perquè es vesteixi sol!\n[su_quote]El repte dels pares i mares en aquesta etapa és adequar les experiències que poseu a l'abast dels vostres fills sent conscients que les vostres conductes i actituds són el model sobre el que el nen adquirirà un comportament social [/su_quote]\nÉs a dir, l'infant està aprenent habilitats com conviure, relacionar-se, estimar, respectar i fer-se respectar, autocontrolar-se, autoregular-se, disciplina, demanar, pactar, cedir, dirigir,... I les criatures sempre estan aprenent. Sempre. No quan t'ho proposes, sinó amb cada acció que fas i cada paraula que dius, encara que creguis que no se n'estan adonant.\nSer conscient d'això et pot fer ser més prudent a l'hora de criar el teu fill o filla, però a vegades és una llosa massa pesada a les teves espatlles. Sovint l'autoexigència de ser un gran exemple pels teus fills i ser la mare o pare perfecte et juga males passades.\nVols que tinguin la millor experiència com a fills i filles possible, que no pateixin, que tinguin una vida fàcil i protegir-los de qualsevol trauma. Però si et relaciones des d'aquí amb ells és fàcil caure en la sobreprotecció. I d'altra banda les emocions que t'envairan a tu seran la por, el dubte i la culpabilitat. Criar des d'aquest estat mental i emocional no és precisament sa, ni per a tu ni per als teus fills.\n[su_quote]aquí el tema és preguntar-te: com estic ensenyant? Estic ensenyant des del respecte i la confiança o des de la por?[/su_quote]\nNo és fàcil marcar límits i respondre de forma respectuosa totes i cada una de les vegades que el teu fill o filla fa de les seves. Se t'escaparan crits, males cares, amenaces,... és com et van criar a tu i reacciones automàticament quan ets al límit. Encara que no vulguis.\n[su_quote]per marcar límits des del respecte i impulsar l'autonomia dels teus fills sense caure en l'autoritat rígida ni la sobreprotecció el més important és gestionar el teu propi estat emocional[/su_quote]\nSi estàs amb un estat d'esgotament, ràbia o impotència... creus que et serà fàcil respondre de forma proporcionada, amb empatia, amor i respecte? No gaire.\nPer accedir als teus millors recursos de criança positiva no pots estar segrestat emocionalment. És llavors quan reacciones d'una forma que no t'agrada i després et sents culpable i intentes compensar-ho d'alguna manera.\n[su_quote]Quan estàs segrestat emocionalment reacciones de forma que no t'agrada, intentant compensar la culpa que sents d'alguna manera o altra[/su_quote]\n1) En primer lloc accepta que t'equivocaràs i respondràs de forma imperfecta molts cops\nÉs així i no té res de dolent. És part del procés d'aprenentatge i no hi ha altra manera d'aprendre a respondre de forma respectuosa i positiva que equivocant-te i aprenent de l'error.\nSi ho fas així li estaràs regalant un tresor als teus fills: la capacitat d'aprendre dels errors i l'acceptació que no som perfectes i que no cal ser-ho, podem equivocar-nos i créixer amb cada error. I encara més important, t'estaràs alliberant a tu i als teus fills de la culpa, una emoció inútil que t'ancora al passat i t'impedeix ser proactiu i accedir als teus recursos.\nSi estàs a punt d'esclatar para un moment i planteja't ràpidament de quina manera podries canviar el teu estat emocional i evitar un desastre. Si estàs amb companyia, planteja't cedir per uns moments el control dels teus fills i anar-te'n 5 minuts a una altra sala per calmar-te. Pots fer-ho informant directament: «ara estic massa enfadat amb tu, necessito anar-me'n 5 minuts i estar sol».\nPerò si estàs sol com t'ho fas? Doncs trencant el patró.\nEt recordes d'aquell anunci en que una mare està amb el seu fill al súper i el nen es tira a terra i es posa a cridar, i la mare fa el mateix? Doncs això és trencar el patró. Fer una cosa totalment absurda o incoherent en aquell moment: posar-te a cantar, saltar, recitar un poema, ... l'efecte d'aquesta tècnica és fer un «reset» a la situació perquè el teu estat emocional canviï i puguis gestionar-lo més fàcilment.\nSé que molt cops pensaràs que t'està provocant i automàticament et pot sortir una etiqueta (és un «marrano», és una provocadora, és un trasto, no para...). Aquesta reacció, lluny d'ajudar-te a tenir respostes ajustades a les situacions, fa que prejutgis i actuïs en conseqüència al judici. I, alhora, el teu fill o filla actuarà per respondre a les expectatives que tens sobre ell/a, és el famós efecte Pigmalió.\n[su_quote]davant una situació en que et sentis reptat pel teu fill/a recorda que està actuant per cobrir una necessitat seva i la pregunta que et pots fer és: quina necessitat m'està intentant expressar i de quina manera respectuosa li puc cobrir?[/su_quote]\nSerà una guia que t'ajudarà a no menysprear les capacitats dels teus fills. Pot ser que assumeixis que les criatures de 3, 4 i 5 anys tenen menys competències, o més, i es poden crear expectatives poc realistes (massa baixes en alguns aspectes i massa altes en altres).\nLa majoria de nens i nenes reben ordres contínuament i gairebé mai els cal pensar què han de fer. Per contrarestar això pots substituir les ordres per avisos i descripcions, per exemple, enlloc de dir-li «apaga el llum!» descriu: «el llum està encès». Així apel·les a la seva responsabilitat i li dones l'oportunitat que actuï en conseqüència.\nEl ritme d'un infant és diferent al d'un adult. Molt diferent. Si esperes que es vesteixi sol dóna-li més temps del que utilitzaries tu, perquè en necessita més.\nNo esperis que aprengui el que vols ràpida i fàcilment. Centra els teus esforços en adequar el que li demanes a les seves capacitats i tingues en compte que pot ser que no ho faci com t'esperes. Així la teva ment estarà oberta per rebre el present tal i com és i no tal i com hauria de ser i t'estalviaràs frustracions.\nQuan t'enfadis per alguna situació, pregunta't quines expectatives tenies i de quina altra manera pots retocar-les perquè siguin més proporcionades a la realitat del moment.\nUna bona forma d'ensenyar a decidir i promoure la seva autonomia enlloc de l'obediència és deixar-li triar entre dues opcions, per exemple, dir-li: "què vols de postre, plàtan o mandarina? Prefereixes anar al parc o a la ludoteca?"\nÉs fàcil centrar-se en el que encara no sap fer el teu fill, el que creus que hauria de saber, en el que fa «malament»,...\nCreus que preocupant-te d'aquests assumptes estàs beneficiant el seu aprenentatge. Però és justament al contrari. Quan el teu focus està en allò que falta o et molesta el que li transmets al teu fill és la sensació que és inadequat, que et disgusta com és i que no està complint les teves expectatives o ideals.\nEt sona haver-ho sentit quan eres infant? Segur que si. I recordes el que et provocava? Doncs sensació d'incapacitat, desànim, insatisfacció,... Acabes pensant: «per més que faci no estan mai contents».\nDESCRIPCIÓ DE LA SITUACIÓ INDICAR UNA MANERA DE RECTIFICAR AL FILL/A SENSE ATACAR EL SEU CARÀCTER TROBAR UNA MANERA ALTERNATIVA D'ACTUACIÓ: (exemple)\n«quan pegues a un nen li fas mal i per això plora. Perquè es senti millor pots demanar-li perdó. Quan et vulgui agafar una de les teves joguines i a tu no t'agradi, de quina altra manera li pots explicar?»\nHi haurà conflictes, situacions difícils i reptes, perquè formen part de la vida. Accepta'ls com a oportunitats d'aprenentatge i creixement continus i dóna't temps i oportunitats per millorar.\nTots estem en el mateix camí i es fa més plaent si es comparteix des de l'amor, el respecte i la confiança.


www.pik-nik.es: Flic Festival\nEl Flic és un festival de literatures i arts infantil i juvenil que itinera durant 3 mesos per diverses poblacions i espais culturals de tot el territori. El Flic té per objectiu fer arribar la literatura a tots els públics i fomentar-ne la seva lectura aposant per la innovació i l’experimentació en la transmissió i promoció literària. El Flic promou la creació a casa nostra i porta iniciatives internacionals a les nostres terres promovent el crossing art a partir de la literatura. El Flic té una especial atenció a incentivar l’acció literària a espais o indrets no habituals per la literatura.\nEnguany, en ocasió de la tercera edició del Flic i amb el títol Literatura i cinema: del paper al cel·luloide volem posar de manifest les relacions entre diferents formats: el llibre il·lustrat, el cinema i el llibre-àlbum. La il·lustradora convidada d’enguant és la Sara. El festival s’adhereix, també, a la celebració del 200 aniversaride la publicació de “Contes per la infància i la llar” de Jacob i Wilhem Grimm.\nEtiquetas: Barcelona, Cinema infantil, Literatura, Totes les edats


La Universitat adapta proves i materials a les necessitats d'un miler d'alumnes, a qui fa un seguiment personalitzat\nBona part dels universitaris catalans amb discapacitat trien la UOC per cursar estudis superiors. Dels 2.854 estudiants amb discapacitat del curs 2015-2016, 1.064 estan matriculats a la UOC. Pel que fa al conjunt de l'Estat, la UOC ocupa la tercera posici� en nombre d'estudiants discapacitats, nom�s per darrere de la UNED i de la Universitat de Val�ncia, a la qual segueix de ben a prop. Aix� ho reflecteix la darrera edici� de la Guia d'atenci� a la discapacitat a la universitat 2017 de la Fundaci� Universia.\nA la UOC, en nom�s dos anys, aquest col·lectiu ha crescut en 200 persones i ha passat de 873 estudiants a 1.064. La universitat ofereix a aquests estudiants un seguiment personalitzat, la possibilitat de gaudir d'adaptacions en el format de les proves d'avaluaci� finals i continuades, adaptacions curriculars, estudiar amb materials i web adaptats i pr�ctiques adaptades a les seves capacitats. Tamb� se'ls hi apliquen les mateixes exempcions i descomptes que a la resta d'universitats p�bliques catalanes en les titulacions oficials.\nM�s universitaris amb discapacitat\nEl creixement del col·lectiu a la UOC segueix la tend�ncia estatal de creixement. Aquest curs 2016-2017, un total de 20.793 universitaris amb discapacitat estudien a universitats espanyoles. Representen l'1,4% del conjunt de la comunitat universit�ria.\nEl nombre d'estudiants amb discapacitat matriculats a les universitats espanyoles ha augmentat en 98 persones; un 0,5% m�s que el 2015-2016. El mig punt de creixement �s rellevant, perqu� des del 2015 es registrava un descens de matriculacions del 6%.\nSegons l'informe editat per la Fundaci� Universia i Endesa, creix tamb� el nombre d'estudiants que segueixen els estudis en la modalitat presencial ¿en s�n 12.641, un 39% del total¿ respecte dels que estudien a dist�ncia, que en s�n 8.152. De fet, en els darrers tres anys els estudiants matriculats a universitats presencials han crescut un 3%. En canvi, ha baixat un 4% la modalitat no presencial. En aquest sentit, cal subratllar que la UOC s'escapa de la radiografia global.\nLa desena edici� de la Guia d'atenci� a la discapacitat a la universitat 2017 recull tots els serveis, beques i ajuts que ofereixen les universitats espanyoles per afavorir la inclusi� educativa. Tamb� hi ha el contacte de les �rees responsables del suport a les persones amb discapacitat de les 77 universitats espanyoles que col·laboren amb la guia, i la relaci� de serveis que ofereix cadascuna. A banda, s'hi pot trobar informaci� sobre accessibilitat, voluntariat, orientaci� laboral i pr�ctiques professionals. Aquesta guia es distribueix gratu�tament a 11.362 centres educatius de secund�ria, batxillerat i orientaci� educativa de l'Estat.


La UAB reclama un pla d’inversió per aturar un deteriorament “insostenible” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nMalgrat haver seguit una política d'equilibri pressupostari, preveu tancar el 2018 amb un dèficit de 3,2 milions d'euros\nBarcelona 31 MAI 2019 - 11:35\tCEST\nLa rectora de la UAB, Margarita Arboix.\nEl Claustre de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) insta la Generalitat a adoptar les mesures necessàries per a "la millora immediata del finançament públic del sistema universitari català". En una sessió extraordinària celebrada aquest dijous, ha explicat que després de tres anys de congelació de l'aportació pública, el model de finançament, "caduc i insuficient", presenta mancances importants i ha exigit un model de finançament universitari públic que garanteixi les activitats diàries i la reposició de les inversions necessàries per dur-les a terme. El claustre ha subratllat que la universitat és un element fonamental per al desenvolupament d'un país i que és necessària la implicació dels poders públics en el seu finançament. En la reunió s'ha anunciat a la comunitat universitària que el centre tancarà l'exercici pressupostari corresponent al 2018 amb un dèficit de 3,2 milions d'euros, segons la rectora, Margarita Arboix.\nL'equip de govern de la UAB lamenta que des del 2011 no s'hagi invertit significativament en la universitat. "No hi ha un model de finançament de la Generalitat, es repeteix el de l'any 2011, quan es va fer una important retallada que ens va fer passar d'una aportació de 360 milions d'euros a un pressupost de 300 milions anuals", ha denunciat Arboix. Les retallades derivades de la crisi econòmica encara no s'han revertit, per la qual cosa “hi ha un estancament en la renovació de les plantilles i una reducció en la inversió en manteniment dels edificis i de les infraestructures necessàries tant per a la docència com per a la recerca”. Malgrat la situació econòmica dels últims anys, l'esforç de les universitats (no només de l'Autònoma) ha permès mantenir o fins i tot millorar les seves posicions en els diferents rànquings mundials.\nCaldria un mínim de vuit milions d'euros anuals per mantenir els edificis de la UAB del campus. Actualment, es rep poc més de dos milions d'euros anuals per a aquesta finalitat. El campus té una superfície construïda de 500.000 metres quadrats, valorada en 400 milions d'euros.\nLa mitjana d'edat del professorat permanent és de 57 anys i, d'uns 1.500 professors permanents, només n'hi ha 32 menors de 40 anys. També el personal d'administració i serveis (PAS) és deficitari, amb les conseqüents tensions en les estructures i la necessitat de “dignificar” els llocs de treball dels professionals. Cal dotar la Universitat de noves places per permetre una renovació de la plantilla per cobrir les baixes per jubilació amb personal permanent.\nCal afrontar els increments retributius i els increments de preu dels béns i serveis. I demanen que l'Administració compensi la UAB per les despeses que implica ser una universitat no urbana, com l'asfaltat, les senyalitzacions, el clavegueram, el servei d'autobusos, la il·luminació dels carrers, el manteniment d'espais verds... En altres universitats públiques, aquest tipus de despeses (que suposen quatre milions d'euros) les assumeixen els ajuntaments respectius.


Filtrant per tema: Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge\nNotícies trobades: 161 Llistades: 1 - 10\nTordera realitza un projecte pioner per recuperar el marge dret del riu\nEl Diari de Girona ~ 27-02-2011 ~ pàg. 23\nL'obra, que acabarà en uns dies, consisteix en la col·locació de deflectors per minimitzar l'impacte de l'aigua i afavorir la vegetació\nTemes: Ajuntament de Tordera ~ Medi ambient ~ Riu Tordera ~ ACA (Agència Catalana de l'Aigua) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Regidoria de Medi Ambient ~ Bioenginyeria\nEl fiscal demana 5 anys de presó al batlle de Tordera per vassar aigües residuals\nEl Diari de Girona ~ 29-10-2010 ~ pàg. 23\nEl judici a l'alcalde del\nTemes: Contaminació ambiental ~ Medi ambient ~ ACA (Agència Catalana de l'Aigua) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Garcia Cañizares, Joan Carles (Alcalde) ~ EDAR (Estació Depuradora d'Aigues Residuals) ~ Parlament de Catalunya\nL'organització del Running a la Tordera culpa el consistori de l'anul·lació de la cursa\nEl Diari de Girona ~ 04-08-2010 ~ pàg. 14\nTemes: Ajuntament de Tordera ~ Esports ~ Protecció del medi ambient ~ ACA (Agència Catalana de l'Aigua) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Garcia Cañizares, Joan Carles (Alcalde)\nAnul·len una cursa pel riu i en culpen l´Ajuntament\nEl Punt ~ 04-08-2010 ~ pàg. 4\nEls organitzadors li retreuen que no va demanar els permisos necessaris\nTemes: Esports ~ Riu Tordera ~ ACA (Agència Catalana de l'Aigua) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Matas Ribas, Rafel (Polític) ~ Regidoria d'Esports ~ Curses\nAdigsa sorteja 55 pisos de protecció oficial de lloguer al sector Sant Jaume\nEl Punt ~ 08-07-2010 ~ pàg. 8\nTemes: Ajuntament de Tordera ~ Empreses ~ Habitatges de protecció oficial ~ Lloguer ~ INCASÒL (Institut Català del Sòl) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge\nEl Punt ~ 19-06-2010 ~ pàg. 1 i 3\nMedi Ambient té previst habilitar zones de caça excepcionals durant l´estiu al Montnegre-Corredor per poder organitzar batudes controlades contra la proliferació de senglars, que cada cop amb més freqüència baixen als camps i arrasen les collites\nTemes: Fauna local ~ Parc Natural del Montnegre i el Corredor ~ Societat de caçadors de Tordera ~ Urbanització Mas Móra ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Aulet Salvador, Carles (Polític) ~ Regidoria de Medi Ambient\nMedi Ambient ja ha enllestit la meitat de franges i camins del Montnegre afectats pel temporal\nEl Punt ~ 07-05-2010 ~ pàg. 1 i 10\nDeu brigades han netejat fins ara 176 hectàrees forestals\nTemes: Parc Natural del Montnegre i el Corredor ~ Treball ~ Tasques forestals ~ Baltasar, Francesc (Polític) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge\nLa Generalitat diu que els 23 pisos socials a Tordera s'entregaran aquest mes\nEl Punt ~ 06-03-2010 ~ pàg. 1 i 3\nTemes: Ajuntament de Tordera ~ Habitatges de protecció oficial ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge\nEl Punt ~ 05-02-2010 ~ pàg. 1 i 2\nTemes: Aigua ~ Obres públiques ~ ACA (Agència Catalana de l'Aigua) ~ Baltasar, Francesc (Polític) ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge ~ Dessalinitzadora\nQuatre municipis més s'afegeixen al registre de sol·licitants d'habitatge protegit\nEl Punt ~ 27-10-2009 ~ pàg. 2\nTemes: Habitatges de protecció oficial ~ Maresme, El ~ Generalitat: Dept. de Medi Ambient i Habitatge


SAPERE AUDERE: És hora de votar\nAvui ha finalitzat el plaç per presentar les fotofilosofies d'enguany. En total se n'han presentat 55 fotografies amb la seva corresponent pregunta al darrere, fruit totes elles d'una molt bona feina al darrere per part de l'alumnat de 4t d'ESO.\nA partir de demà dimarts, i al llarg de tota la setmana fins el dia 30 d'octubre, tothom de l'escola podrà passar pel vestíbul de l'ESO per visitar l'exposició on estaran penjades, i escollir les tres fotofilosofies que més han agradat.\nLes cinc més votades representaran a l'escola el 19 de novembre a la VIII Mostra de Fotofilosofia a l'UB. Els resultats es donaran a conèixer el proper cap de setmana. Tanmateix, i com cada any, les caricatures de filòsofs amb aforismes propis completaran l'exposició d'enguany.\nFelicitats per la feina ben feta. Ara és l'hora de les votacions (que esperem que ningú ens les impugni...). Molta sort a tots i a totes!!\nPublicat per joanfer a 20:06


La llengua de Joan Roís de Corella (1435-1497): una presentació / Emili Casanova | Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes\nLa llengua de Joan Roís de Corella (1435-1497): una presentació1\nLa llengua del segle XV encara no ha estat prou estudiada. I menys encara la de Joan Roís de Corella\nEls motius, dos principalment:\na) Fins ara Corella només ha interessat a historiadors de la literatura, enlluernats per la seua tècnica artitzada i nova en la nostra literatura, centrats en l'intent d'explicar el nou model i la nova sensibilitat cultista coronada per la seua obra. S'han dedicat especialment a l'estudi de l'estil i de l'ús dels llatinismes2.\nL'obra de Corella presenta dues èpoques ben caracteritzades: una, de jove, centrada en el jo amorós i sentimental, en l'aplicació de les noves tècniques retòriques humanístiques a la literatura, època en la qual va escriure les obres que més fama li han donat, com la Tragèdia de Caldesa (unes 300 pàgines); l'altra, ja de gran major, plena de traduccions religioses, on destaca la traducció del Cartoixà (4 volums, 1500 pàgines, no buidada ni pel DCVB ni pel DECat). D'estes només s'ha estudiat la primera, de la qual fins i tot, posseïm unes Concordances, gràcies a l'esforç de Curt Witllin3.\nb) La senzillesa de la llengua de Corella. Com veia encertadament Joan Fuster: «Si Corella és difícil de llegir, no és pas pel lèxic ―que només es distingeix per una certa profusió de llatinismes― ni per la flexió verbal ―generalment acostada a les formes vives de València―; ho és per la sintaxi, per la construcció de la frase recargolada, opulenta...» 4\nEn efecte, la llengua de Corella és transparent, fàcilment entenedora per a una persona mitjanament culta: el lèxic popular i la morfologia és el propi de la segona part del segle XV, i en tot cas molt acostat a l'actual valencià; els neologismes emprats, seleccionats sistemàticament, usats per primera vegada per ell o pels seus contemporanis en la nostra literatura, són entenedors per a nosaltres perquè la major part d'ells han arrelat modernament. Açò ha fet que els nostres etimòlegs no s'hagen preocupat massa del seu lèxic5.\nNomés sobreïx a primera vista una sintaxi tortuosa i una acumulació d'adjectius, que et desespera sobretot a l'hora de llegir obres llargues com el Cartoixà, i un cabal quantiós de cultismes llatins.\nTot plegat ha portat que a hores d'ara de la llengua de Corella només coneguem l'ús de l'acusatiu preposicional estudiat per Marc Adell, l'ús que en fa d'alguns lexemes donats a conèixer per Curt Wittlin, l'estudi d'alguns lexemes aclaridors fet monogràficament per Colón, com la «Balada de la garsa i l'esmerla», i Joan Coromines6, i un conjunt de recursos retòrics llatins transposats en escriure en vulgar, oferts pel seu millor estudiós Jordi Carbonell. Per exemple, aquest ens ha donat un tast de:\nUsos del gerundi i del participi absolut i de present\nEn canvi la llengua de Corella és riquíssima: més de 8.000 vocables diferents (en una primera valoració) i 2.000 pàgines de text, és a dir, més de 2.000 paraules més que el Tirant, més de 3.000 que el Vita Christi d'Isabel de Villena i més de 2.500 que l'Espill de Jaume Roig.\nEs el propòsit de la meua aportació analitzar, ara i ací, la llengua de tota l'obra de Corella, la de l'obra profana i la de la religiosa, en relació a la llengua de la seua època. Per a tal fi dividiré la meua intervenció en dues parts:\n-Visió del component lèxic i anàlisi de la disponibilitat lèxica de Corella\n-Estudi de la morfologia i de la sintaxi de la segona part del segle XV a través de Corella\nDeixaré de banda en esta intervenció l'anàlisi dels recursos retòrics i sintàctics o la manera de traduir o adaptar els seus models perquè açò serà estudiat per altres treballs.\nEl component lèxic\nRoís de Corella,\nper la seua procedència: fill de la noblesa valenciana de la segona part del segle XV, que el farà escollir formes pròpies de la literatura aristocràtica8.\nper la seua formació en una època de fort apreci dels vestiments retòrics: és el moment de crisi dels valors de l'Edat Mitjana i d'interès pel món clàssic, tant per les fonts literàries com filosòfiques com també per la reivindicació de rellatinitzar la llengua vulgar imitant la llengua culta i de les tècniques ciceronianes i ovidianes.\nper la seua personalitat i sensibilitat, devia posseir en el seu lexicon mental un cabal ampli, una part après de viva veu de la seua família, del seu ambient, que anomenarem cancelleresc, és a dir, el lèxic literari i estàndard de mitjan segle XV, precís, variat i plàstic; i un altre, pres de les seues lectures i dels seus models que adaptava o traduïa, que anomenarem cultista, és a dir, el vocabulari que anava aprenent i que pretenia introduir mitjançant les seues obres.\nTot fa pensar que, a pesar dels seus contactes amb literats de l'escola satírica en tertúlies i en l'església i de conèixer passivament el vocabulari emergent de les classes mitjanes i baixes valencianes, no arriba mai a sentir apreci per aquest vocabulari i estes maneres de dir col·loquials. Corella,\npels temes tractats en la seua literatura: l'amor i les obres religioses destinades a persones del seu àmbit aristocràtic.\npel seu allunyament de la literatura satírica i burgesa i per la seua manera de viure.\npels models i per les tècniques que segueix i empra.\npels destinataris de les seues obres,\nnomés selecciona, tria, li acudeix a la ment, se li fa disponible una part del seu lexicon mental, exactament com passa a qualsevol escriptor i a qualsevol parlant actual. Una anàlisi de la llengua de Corella mostra,\n-com l'actualització del seu corpus lèxic va d'acord amb una finalitat estètica i didàctica: ensenyar les virtuts del món clàssic a través d'una llengua i un lèxic clàssic;\n-una voluntat de contenció, d'equilibri, de buscar el punt dolç al lèxic emprat: sense estridències però dins dels cànons de l'època, i això tant en les obres profanes com en les religioses. Únicament es permet estirar el fil en la sintaxi, sense trencar-la, però a punt de fer-ho per als no immersos en el seu ambient i en la seua pràctica literària.\nTot fa la impressió que Corella crega que aquest siga l'únic camí de convèncer i vèncer literàriament els seus contertulis i d'influir en els potencials descreguts lectors de les seues obres religiosos. Com Antoni Canals9 cent anys abans, per convèncer els incrèduls cristians necessita donar a les doctrines de sempre, a la Vida de Jesucrist, un ropatge clàssic, una transposició sintàctica de la prosa llatina. De fet sembla que la seua prosa agradava perquè a la seua època la fama de la seua llengua i de la seua literatura era general. En canvi, després del XVI la seua sintaxi va fer impossible llegir la seua obra. Tanmateix, el seu lèxic seguia sent entenedor, precís i intemporal, tant el popular com el cultista: el primer, el patrimonial de sempre, el segon, el bàsic i central per a designar el món de l'esperit i de les realitzacions de l'home, tant que hui el trobem tot completament en el parlar mitjà d'un contemporani mitjanament culte.\nEll, com veurem, bandeja tota possibilitat d'utilitzar frases o locucions expressives, refranys, vocabulari connotatiu poat del poble o creat per ell. Amb gran disciplina mental només fa disponible el lexicon propi del seu món, d'acord amb la finalitat de la seua obra, i la resta del lèxic el deixa abeltit en la seua ment, com a impropi de la seua obra. Em referisc a una part del lèxic popular valencià usat per altres escriptors de l'època, siga pròxims a ell, com Isabel de Villena i Martorell... o situats en les antípodes literàries com Jaume Roig o Gassull.\nPassem a comentar alguns dels lexemes usats per Corella10, dividits per grups:\na) Vocabulari cancelleresc11:\nEl component que anomenem cancelleresc ve caracteritzat pels trets de normatiu, tradicional i arcaic, i format\npel vocabulari administratiu, és a dir, les maneres d'escriure o de dir sancionades per l'ús reiteratiu i per la norma de l'Administració i de la cancelleria: vocabulari jurídic, frases fetes...\npel vocabulari literari, rebut de la tradició literària cavalleresca, amorosa, religiosa: transmès de les fonts anteriors, conegut i usat per la massa lectora i culta de l'època,\nvocabulari tècnic, usual i necessari per a designar els instruments i les accions típiques d'oficis, arts, accions infantils.\nEs a dir, tot forma el lèxic rebut (siga d'origen cultista, aràbic, patrimonial), el que hui anomenem estàndard, varietat i registre on podem encabir tota la seua obra, perquè Corella mai transgredeix aquest camp.\nCorella es mostra un coneixedor precís del vocabulari cancelleresc, com demostra en tota la seua obra i especialment al Cartoixà. Empra vocabulari d'animals, de plantes, d'objectes de casa per designar i contraposar la familiaritat, la normalitat de la vida de Jesucrist i la Verge Maria al lèxic i la sintaxi llatinitzant. En citaré alguns exemples:\nabduys (I, 30v)\nacabussar (I, 17)\nacaminar (II, 5 i IV, 77v)\nafluència (II, 119)\nagranar (I, 37)\najutori (I, 30)\nalbardà (II, 82v)\nalbíxeres (I, 47v)\nalbufera (I, 104)\napuntar (IV, 67)\narnes e tinyes (I, 130)\navarques (II, 23)\nbahina (Psal 60)\nbardices (II, 83)\nbarret (II, 23v)\nbarrina (IV, 25v)\nbrollar (IV, 131v)\nbordó (IV, 75)\nbusca de l'ull (I, 135v)\ncech (II, 131v)\ncòcera (IV, 73v)\ncuyro (IV, 26v)\nde sobines (IV, 69)\ndevallant, subs (IV, 45v)\ndiafanitat (IV, 131v)\nenfastijar (II, 76v)\nenlluernar (Poes 57)\nerbasana (II, 103)\nesbalahit (Jardí l74)\nescaravat (II, 92)\nescur e terboll (Jos l05)\nestibar (Poes 56)\nfabricar (IV, 27)\nfeces (Psal 63)\nfesa (IV, 45v)\nfloch (II, 23v)\nflocadura (Aguila 353)\nforat (IV, 15v)\nfruició (I, 118v)\ngavarrera (Johan 415)\nguarir (Poes 45; IV, 136)\nhaca (Poes 52)\nhedra (Poes 50)\nhomeys (II, 50)\ninòpia (Psal 52)\njaquir (Poes 45)\nllepar (Psal 87)\nmanllevades (I, 22)\nmontuós (I, 24)\nmorgons (Psal 86)\nmosso (Anna 373)\nnequícia (Psal 52)\nobstinació (II, 15)\nonsos (I, 84v)\noró (IV, 74v)\noscat (Ecuba 20)\npaïment (IV, 25v)\nparafulles (IV, 45v)\nstrényer (IV, 25v)\npalés (Cald l26)\nparteratge (I, 33)\nprémer (IV, 25v)\nrahor (Psal 72)\nratera (IV, 129)\nrecapitular (IV, 130)\nredó (IV, 25v)\nromaguera (I, 23)\nròtol (I, 46)\nsafareig /o bassa/ (II, 131v)\nsalamandra (Poes 52)\nscaló (II, 147v)\nscarpre (II, 74)\nscorça (II, 69)\nsendera (Poes 58)\nserradura (IV, 25v)\nsetrill (Poes 56)\nsobines (IV, 68v)\nsomiar (Poes 46)\ntrobadures (I, 19)\nturpitut (IV, 131v)\nvesprada (I, 12)\nvira (I, 147v)\nvomitar (IV, 130)\nb) Vocabulari cultista:\nEl component cultista ve caracteritzat pels trets d'imitació de la norma llatina i innovació en la llengua vulgar. Està format\npel vocabulari llatí introduït a partir de les fonts llatines usades i explicat generalment per variatio sinonímica o combinacions binàries. Es pot subdividir en rellatinitzacions formals, llatinismes semàntics i llatinismes crus.\npel sistema retòric llatí amb un conjunt de mecanismes sintàctics.\nL'obra de Corella és una mina de cultismes, la major part versemblants i fàcilment arrelables, ben lluny de l'ús de Felip de Malla. De fet una gran part dels llatinismes usats es troben també en els seus contemporanis: Isabel de Villena, Martorell, Miquel Pérez, inclús Roig.\nLa major part de l'obra de Corella és una transposició o adaptació de termes llatins al català. La major part usats ja pels seus contemporanis, escriptors o funcionaris reials, uns pocs introduïts per ell directament del llatí, tots adaptats a una nova mentalitat, una nova realitat i unes noves tècniques literàries, tots d'aspecte modern, i trobables en la major part de les llengües romàniques del moment i del segle XX.\nTot sense arribar a trencar l'harmonia i amb un ús lèxic molt fluid, com afirma Martí de Riquer:\n«La prosa de Corella és sempre elevada, digníssima, culta, amb èmfasi i retòrica declamatòria però sense caure en el ridícul ni en la pedanteria. Usa llatinismes de bella factura i recargolada ressonància, l'elegància presideix i informa les seves audàcies sintàctiques i sap donar a la frase una adequada harmonia»12\nCorella usa els llatinismes per amplificar el vocabulari (gaudi, jocunditat, que s'afigen a goig i alegria), per a adornar la frase (odorants aromàtiques pòlvores, indòmits ferocíssims toros) o per a poder expressar matisos nous (braves, implacables bèsties), com ha assenyalat Curt Wittlin.\nL'usa també en variatio sinonímia per a explicar al seu lector el significat del nou vocable (claudiquen y van coixos, als bons hòmens perseguex y insulta, lunació hi mutabilitat).\nQuan introdueix llatinismes crus, cosa que fa en poques ocasions, ens dóna una definició:\n«Intrusus que vol dir que.y entra per força» (II, 134). «Febra [...] efímera que pren lo nom de un peix que ha nom efimeron» (II, 61v)\na') Cultismes introduïts i documentats per ell per primera vegada:\narmonia (Jardí l78)\nàtomos (I, 76v), àtomes (Trium 114)\nAusteritat (I, 15)\nbenigne (IV, 76)\ncircuir (IV, 74)\ncommixtió (I, 29v)\ncomunicar (IV, 68v)\nconfabular (I, 32v)\nconferència (I, 62v)\nconfutar (I, 69v)\ncontaminar (I, 28)\ncràpula (I, 84v)\nculto (I, 14)\ndeprecació (Psal 52)\ndesavisiat (llatinisme semàntic (IV 130)\nencurvar (II, 72)\nerradicació (Sense documentació) (II, 65v)\nexultació (I, 24)\nfètida (XX) (I, 142v)\nfluctuar (I, 17; Magd 335)\nhebdòmada, fer (I, 15v)\nheremítica (I, 84v)\nherència (IV, 129)\nimpassibilitat (II, 147v)\nimpossibilitat (IV, 133v)\nimpudicícia (II, 72v)\nimputrible (I, 46) nr\nindigència (I, 133)\nindividua (I, 8v)\ninexcrutable (nr) (I, 9v)\ninextinguible (I, 75)\ninfistolar (II, 50v)\ninsipiència (II, 50)\ninsipient (Psal l05)\nllunació (hi mutabilitat) (II, 50v)\nmel·liflu (II, 63)\nmestíssim (IV, 74)\nminiar (IV, 74)\nmolèsties (i fretures) (I, 34)\nmortíferes (XX) (IV, 131)\nofuscar (I, 88v)\norganitzar (IV, 66v)\nostentació (I, 50v)\nrapacitat (I, 69)\nrhamnus (Psal 76)\nsupòsit (IV, 136v)\nsusceptor (Psal 36\ntapeceria (no registrat) (I, 130v)\ntenacitat (II, 91)\ntímid (I, 33). Tímido (II, 40v)\nvehemència (II, 123)\nvellocí (nr) (I, 23v)\nb') Cultismes introduïts a la seua època:\narrogància (I, 130 i 142)\nanagògic /seny-/ (I, 36)\nangústies (I, 9)\nastúcia vulpina (II, 27)\naureola (- que vol dir coronetes) (IV, 134)\ncanes (Jeson 255)\ncapsalmar (II, 74)\nclaudicar/-i van coxos/ (II, 38v)\nclero (IV, 128)\ncongruència (I, 82v)\ncontagiós (I, 142v)\ndemència (II, 156)\ndenigrar (I, 66v)\ndiadema (I, 41v)\ndiscorde (IV, 134v)\ndistinguir (II, 149,v)\ndivertir (II, 141)\nestància (II, 34v)\nfraudulència (Ecuba 26)\ngerminar (IV, 128)\nil·lustrar (II, 18v)\nimportunitat (II, 120)\ninenarrable (IV, 75v)\njocund (I, 24)\njubileu (I, 24)\nlúcido (I, 51; IV, 131v)\nnorma (II, 72v)\nobumbració (I, 20)\nopulentísim (II, 60v)\npèssim (Psal 57)\nprotervo (II, 63)\npúdica (I, 15v)\npussilànim (IV, 129)\nredarguir (accepció) (I, 46v)\nretribució (I, 14v)\nruditat asinina (II, 27)\nrutilant (I, 27v)\nsaciar (II, 48) (també fartar (I, 116v), i sadollar)\nsignatura (IV, 136)\nsituar (variant formal llatinitzant) (IV, 130)\nsuadir (I, 89)\ntàcit (I, 131v)\ntropològic (Juí 299)\nvelocitat y laugeria (I, 136)\nvisceral (II, 55v)\nc) Component popular:\nVe caracteritzat pels trets de tradicional, col·loquial i d'us literari nou. Està format per\nMots patrimonials, és a dir, transmesos per via oral de pares a fills des del llatí, o han estat creats aplicant els mecanismes de derivació interns.\nMots col·loquials, és a dir, que vivien en la llengua col·loquial fins aquest moment, incloent-hi els mots forasters (arabismes, castellanismes, aragonesismes) introduïts per via popular, emergents o elevats a la categoria literària recentment, pel mateix autor estudiat o per contemporanis seus.\nÉs el component minoritari de Corella com de quasi tots els autors. En el seu cas és normal donat la seua ideologia i ús lingüístic. Ell no fa ús ni dels sufixos, excepte els diminutius populars valencians i els superlatius d'origen llatí, ni de cap tècnica popular per a crear nous vocables:\nDiminutius: goçeta (II, 142v), pobrellet (I, 29), pobrelletament (I, 38v), drapellet (I, 33v), miquetes (II, 142v), litet (II, 8 «lo- vol dir lit chiquet»), fexet (II, 65), chiquet ramat poquet bestiar (II, 131), pocha finestra, poquets y chichs peixos (I, 41v)\nSuperlatius llatins: acerbíssimes (IV, 134v), amaríssimes (IV, 135), celebèrrima (IV, 27), delicatíssim (IV, 27v) ferocíssim (II, 112), celeratíssim (IV, 129v), nefandíssim (IV, 129v), mundíssima (IV, 131v),\nCrec, per tant, que tots els popularismes que usa eren part del seu corpus lèxic i del seu ambient. Això es veu sobretot en l'ús de les variants formals dels lexemes usats, la major part dels quals tenen una llarga tradició escrita, ja des del segle XIV o en l'ús dels arabismes: els que usa ja estaven introduïts en la literatura de la seua època com afalac, safareig, tabac, taleca, xara o albíxeres. Ell no n'eleva cap de nou.\nPel que fa als castellanismes, en trobem de dos tipus: uns, introduïts ja en valencià de manera general en tots els nivells socials, portats pels emigrants castellanoaragonesos (rohido, arrastrar... no usats per Corella) i altres, propis de la seua classe, la noblesa, que estava sofrint un fort procés de castellanització: el castellanisme per a la seua classe és com un llatinisme més que començava a introduir-se en la seua època (despedir, aposentar, recebir).\na') Castellanismes (1a doc.):\nànimo (II, 70)\nabriojos (Paris 292)\naposentar (I, 12; Psal 45)\nassento (Lea l12, Jos 113)\nbàrbaro /- e gentils/ (II, 98)\nblasonar (Poes 54)\ncalbo (IV, 45)\ncarència (IV, 132) (potser per cultisme)\ncerdes (I, 29; I, 79v)\ncoçes (IV, 134)\ncoxo (II, 70)\ndespedir (Anna 370; Mag 326)\ndestento (Aguila 362)\nendechar (II, 19)\nestrado (Psal, 37; I, 30v)\ngaiata (1a) (Aguila 354)\ngalardonar (Trium 154)\ninfància (IV, 73 i 131)\ninfançonia (IV, 75v; Jardí l68)\ninfundir (II, 151v)\nloçana (Jos 126)\nMagos (I, 40v)\nmanso (I, 114)\npastanya (Psal, 41; I, 131)\npedrenyera (Lea 117)\npercebir (IV, 130)\nrecebir (Poes 46)\nrepostar (NR) /- la pols de les sabates/ (II, 24)\nromero pelegrí/ (Mag 376)\nsacabuche (IV, 130)\ntento (II, 57; Anna 376)\ntumulto (I, 62v)\nCorella, segurament d'acord amb la idea de la seua època (recordem-nos de les Regles de Fenollar13) elimina els germanismes: No usa estona ni gayre ni esquena, en canvi empra espay, molt i spatles. Es destacable el fet que del valencià del segle XVII desapareguen totalment els dos primers germanismes.\nTampoc no usa guardó (no guardó sí retributo, diuen les Regles; ell fa galardó com el Tirant). En canvi també usa retribució (I, 14v)\nTanmateix utilitza el germanisme sayg en lloc de alguazir, a pesar que aquest era ja usat per escriptors del seu àmbit.\nCorella fuig dels mots col·loquials expressius o imprecisos. Per exemple no usa pràcticament cap dels lexemes d'aquest tipus que trobem en autors contemporanis, com Roig, el mateix Martorell o Gassull: rohido, sancerro, enconar, escalivar, fer el desmenjat, llesca, remugar, rampellament, ahucar, corfa, a usades, recialles, a soles, el sufix -ejar, tifell, rebombori14.\nPel que fa a refranys i locucions, pràcticament no en trobem cap popular. Només el joc de paraules «estudia lo salmó en lloc del Salamó» (II, 81v).\nb') Popularismes que són primeres documentacions15:\nafalagadures (Jeson 262)\namagat, en (I, 125v)\nariçons (Psal 113)16\nbrut (Poes 56)\ncapella (IV, 128)\ncascarat (Poes 56)\ndescapollat (Poes 57)\nemmarcir (I, 12v)\nescatar (IV, 74)\nesmerla (Poes 45)\nfàbrica (IV, 129)\nfantasiant (Jos 40)\nfoçar (los porchs) (II, 13v)\ngalló (I, 38)\ngesmir (Aguila 358)\njocar (I, 126)\nmamposta (Psal 78)\nmillenàs (II, 74v; Psal 36)\npiular (Anna 371)\npol·lut (Ber, 235)\nrasta (Poes 58)\nredobeir (IV, 129)\nsamitell (Aguila 356)\nsisca (II, 6)\ntaraçana (Lea 106)\nterbolent (No registrat) (IV 132)\ntigre (IV, 14v)\ntitle (I, 118v)\ntrapijar (Psal 38)17\nululament (IV, 54)\nunfladura (tb. infladura (IV, 136v))\nc') Popularismes de l'època de Corella:\nacaçar (I, 126)\nacurtar (Jeson 224)\nafalac (Psal 40)\nagror (II, 148v) (Psal 58)\namarg (IV, 135)\narrapar (Psal 48)\nblanor (Trium 422)\ncalabruxó (Psal 115)\ncansament (Aguila, 351)\nciprés (IV, 29)\nciscle (Ecuba 27)\ncoixejar (Psal 46)\nconveïnes (I, 54)\ncordell (Psal 94)\ncuyçor (II, 83)\ndesacompanyat (I, 52v)\ndescuidat (I, 31v)\nempedrir (II, 67)\nenramada (IV, 130)\nenramar (I, 30v)\nentropessar (I, 48v)\nfalaguera (aygua) (Jeson 250)\nfartura (Psal 116)\nfondo (II, 56)\nfumosa (IV, 135)\nfurtar (Psal 84)\ngranera (II, 99)\ngronyir (II, 13v)\ngruta (I, 33)\njument (I, 33v)\nllagost (I, 66v)\nllustre (Poes 45)\nmadrina (I, 36)\nmecha (I, 46)\nmenejar (Cald l27)\nmentirós (Psal 12 5)\nòlibes (Mag 337)\npalleta/si- de fe verdadera si acosta tantost la encén chica purna/ (II, 17v)\npardal (I, 66v)\npatge (IV, 129)\npolleguera (IV, 77v)\npos (Cald l27)\npotatge (II, 81v)\npuncha (II, 64)\nrabosa (II, 9v)\nredossar (Poes 403)\nridiculós (II, 140v)\nrobatori (II, 50)18\nroig (II, 148v)\nrosada (I, 23v)\nrosar (Anna 385)\nruha (Iv, 129)\nsaial (II, 11)\nsuro (II, 6)\ntabac (ar) (I, 90)\ntaleca (ar) (Jos 66)\ntarrassa (I, 90)\nviudatge (I, 46v)\nxara (ar)/exara/ (II, 120)\nd') Mots populars que són noves accepcions:\nacabalar (II, 81v)\narreglar (I, 53)\nassombrar (Trium l42)\ndesaire 'menyspreu' (I, 138)\nespalmar (IV, 74v)\nllença (I, 29)\nmigjorn (Jos 125)\nplegar (II, 62v)\nregalar (Psal 48)\nrosegar 'murmurar' tema (Poes 52)\nvoler (Poes 60; Anna 381)\ne') Variants formals:\namprar (II, 30)\nBertomeu (II, 22)\ncalfar (II, 122; Jos 48). També scalfar (Jos 118)\ncanalobre (I, 46)\ncego (I, 84v). Cec (Poes 51)\ndesempeixar (Mag 319)\ndispargit (I, 26)\nevangeliste (I, 8v) (també evangelista (I, 9)\nferro (I, 31)\ngemecar (I, 50; II, 144)\nhomecida (Poes 51)\njamech (I, 35)\njamecar (I, 46)\njohí/juhí (II, 32v i IV, 130v). També judici (IV, 131)\njoliol (Lea 111)\njunc (II, 6)\nlançol (II, 52v)\nlaugera (I, 32v; IV, 134)\nmalahir (Psal 60 i IV, 28). També malehit (IV, 28)\nmanco (II, 92)\nmaravellar (I, 62v)\nmaravellós (Psal 86)\nmitat (I, 116v)\nparahís (Cald 125)\npor (IV, 129)\npràtica (Cald 126)\nprycar (Psal, 36)\npunchar (IV, 27)\nresplandent (I, 17v)\nresplandor (I, 9)\nsancer (Anna 374)\nsanglotar (I, 46)\nsixanta (II, 64v; IV, 129)\ntarrat (Lea 100)\ntrumfar (I, 19v)\nululament (I, 54)\nverdader (I, 8v; Psal, 42)\nximenea/chimenea/ (II, 32v i 122)\nLa morfologia i sintaxi del segle XV a través de Corella19\nCorella, exactament com ocorre en el lèxic, per formació i voluntat, empra una morfosintaxi cultista i cancelleresca, és a dir, la gramàtica de la seua classe social.\nPerò, València a la segona part del segle XV assisteix a la culminació i a l'inici de fortes innovacions que en segles successius s'estendran per totes les capes socials. L'estament al qual pertany Corella resisteix d'entrada les sacsades lingüístiques que pugen de baix, però prompte a estes s'uniran les interferències de la incipient llengua d'esta classe, el castellà, i prompte la suma de les dues propiciarà canvis profunds en el valencià parlat, canvis que hui encara perduren.\n-Casos que la llengua de Corella, com la dels seus contemporanis Martorell, Roig, Villena, Pérez, encara mostra una morfosintaxi tradicional:\na) Conjuncions finals: L'obra de Corella ja mostra un assentament total de la conjunció final per a: «la té per nosaltres i per a nosaltres» (I, 19).\nDe la mateixa manera usa la conjunció final substituta de les antigues per ço que «per ço conega e desige» (IV, b) i per tal que: perquè «mas perquè apprengam nosaltres» (II, 144v).\nPerò ja trobem dos casos de l'ús de per a que, contra no cap en Martorell i Villena. Com a exemple:\n«Consentirà l'ayre que veu-se conforme per a que tanta culpa clarament sia lesta» (Caldesa, 124)\nb) A + complement directe: empra la construcció a + cd, però segurament per llatinisme no arriba ni de bon tros a les proporcions del Tirant lo Blanch ni a d'altres obres de l'època:\n«e lohan e benehint la divinal magestat» (Anna, 368) «portava un mongil» (Aguilar, 354), «Deixa ton fill» (Ecuba 26).\nLa major part dels casos a + cd es donen davant de nom propi introduït sense article:\n«tu estimes tant a Benjamin» (Jos, 69) , «amàs a Leander» (Lea, 102), «en lo camí encontrà a Leander» (Lea, 109), «preneu a Jeson» (Jeson 211),\nla qual cosa mostra perfectament el sistema valencià del segle XV. És curiós assenyalar com l'obra religiosa de Corella presenta molts pocs casos de a + cd en proporció a l'obra profana.\nc) Imperfet de subjuntiu:\nL'estat de llengua de Corella mostra una convivència de les formes en -ara, procedents del plusquamperfet llatí, i de les formes perifràstiques en -aria, en funció de condicional: «volguera... se pogués rembre gran erra» (Cald 128), «perquè scapàs» (I, 14v). Però com ja passa en el Tirant i en el Vita Christi, ja hi trobem casos de -ara en usos de subjuntiu, com a expansió del condicional en -ara, pas previ a l'eliminació de les fornes en -ara del condicional:\n«que sino creguera no u comportara» (II, 15), «no tingué coxí, encara que fos de pedra... e si reclinar lo poguera, major dolor sentira per les spines» ( IV, 28).\nd) Segona persona del present d'indicatiu del verb ser:\nTrobem documentada la forma ests, baula anterior a l'actual ets, convivint amb la forma primitiva est. A pesar que la forma eres estava començant a utilitzar-se com a present d'indicatiu, no crec que els casos de tu eres es puguen interpretar com a indicatiu, com sí que passa en el Tirant, en Villena o en Vallmanya.\n«yo. t viu com eres davall la figuera» (I, 93v), «fas-te Déu hi ests home... dius que est ma essència» (II, 137v) «e per ço que·l trobes havent ell primer cercat e trobat a tu qui eres perduda» (IV)\ne) Davall o baix de: trobem ja l'ús de l'adverbi baix com a preposició, fenomen que al segle XVI es generalitzarà: «segut en loch baix de la taula» (I, 95v), «baix del pahiment» (IV, 25v). La forma majoritària és, però, davall (Psal 39), encara que en alguna ocasió apareix la forma arcaica sots.\nf) El cas més curiós és l'ús de les formes de demostratiu. No he comptat cap forma de demostratiu no reforçat, és a dir, est o esta, i això a pesar que Corella és un llatinitzant i que els humanistes castellans comencen a bandejar aqueste davant este per considerar-lo vulgar davant del clàssic iste en esta mateixa època. Si Corella no usa est és perquè aquest era la forma cancelleresca triumfant a l'Edat Mitjana i la forma simple no devia viure en el seu ambient, per la qual cosa hem de pensar que haurem d'esperar al XVI perquè els escriptors i gent culta valencians comencen a bandejar la forma aquest.\nÚnicament trobem una forma d'aqueix utilitzada anafòricament «Anau, dieu a la rabosa aqueixa» (II, 115), la qual cosa ens fa pensar que encara no s'havia produït la creació dels tres graus de demostratiu.\n-Grup de variables emergents que mostren ja un decantament quasi total al resultat definitiu. Em referisc als casos següents\na) Incoatius: Predominen les formes en -eixc, precedents de l'actual -ixc. En efecte, a pesar del que diuen la majoria dels autors, el català naix únicament amb una forma incoativa: esc-eix, i és únicament en la zona occidental i a partir de mitjan XIV, quan per pressió de la vocal temàtica -i, comencen a crear-se les formes híbrides: pateixca, parteixc, que ja des de mitjan XV per redundància formal començara a eliminar la vocal sobrera -e: patisc. Aquest procés que durarà fins al XVII es troba en Corella com en Martorell o Villena en el seu esplendor, fins i tot en els verbs de la 2a conjugació d'origen incoatiu. Transcric només un grapat d'exemples dels centenars que tinc arreplegats: mereixqueren (Cal, 126), converteixquen (Lea, 117), destrohixquen (Jeson, 226), parteixca (I, 17), floreixca (I, 23), influeixquen (I, 41), ho atribueixcam (I, 49), guareixca (I, 109), se seguex (II, 28), decernexca (II, 96v).\nPer una altra banda es veu també la lluita pel creixement dels verbs incoatius. Per exemple, surt (Anna 380) conviu amb sortissen (Jos 85).\nb) Present d'indicatiu: sempre usa la terminació triumfant -e, excepte en fórmules repetides, «yo presente, ofir e vote» (Anna, 372), «yo·m encurve hi·m abaxe» (II, 72).\nc) Comparatives. Com passa en occità i en la llengua de l'època, trobem com la forma composta com a va desplaçant la simple com per a formar comparacions:\n«se alarga com a tronch verts» (Tel 22); «farà menuts coma pols» (Psal 46) «com a jagant» (I, 23v; Psal 46), «que rustegues y cremades com a pergamins» (II, 151v), «s'esmortissen e les vestidures com a neu candides per a consolar les piadoses dones» (IV) «perquè los teux llavis sien vermells com a vesta carmesina» (IV)\nd) Dos s'usa per als dos gèneres: «dos hores aprés migjorn» (Lea, 125), «dos parts» (I, 102), «dos oliveres» (IV, 129v)\ne) Les formes abstractives: considerada arcaica la forma abstractiva ço que, ja des de la segona part del XIV, la forma lo que va obrint-se camí. Encara que en Corella hi ha recialles de ço que, com en Martorell i Isabel de Villena, la forma lo que i el masculí lo qui han triumfat ja totalment. Ara només quedarà esperar que a partir de la forma lo, ambigua per a marcar masculí i neutre, es forme per fonètica sintàctica el nou article el, que refaça el sistema medieval de tres graus o formes:\n«que tot ço que és» (I, 8v), «ja té lo perquè tu treballes» (II, 54), «ço que és falsia» (II, 130) , «pogué stimar que era lo qui no era» (IV), «Jesús era lo qui li parlava» (IV) lo que (IV, 136)\nf) Conviuen les dos terminacions, la clàssica -ista i la mocionada -iste per al masculí: evangeliste (I, 8v), evangelista (I, 9)\ng) Formes en -ea: usa sempre les formes populars i posteriorment valencianes en la prosa: bellea (I, 9v), legea (Cald 124), deferrea (I, 10), baixea (I, 8v), riquees (II, 134); corbea (113v). I mescla, segons necessitats de rima les dues en la poesia (Poes 58), com farà Jaume Roig.\nh) Superlatiu en -íssim: d'origen llatí, substituirà definitivament als perfets analítics sobres dura, fort gran o molt gran: delicatíssim cors, acerbíssim, ameníssim, preclaríssim.\nEl dialectalisme en Corella\nCoromines, Colón i Ferrando han assenyalat que «no és sinó amb el Tirant lo Blanch i l'Espill que per primera vegada en les nostres lletres es dóna un trencament conscient si bé molt relatiu quantitativament i qualitativament, amb la koiné cancelleresca, puix que, amb el propòsit d'acostar-se a la parla viva, els seus autors incorporen a les seues respectives obres literàries particularismes fonètics, morfosintàctics i lexicals que permeten de situar-los en un lloc i en un moment concret de la geografia lingüística catalana: les terres valencianes...». I afig Ferrando: «suposen totes dues obres, i no casualment, un trencament conscient amb les modelitzacions literàries anteriors de gènere o factura semblant».\nJo mateix afirmava que en el Tirant es troben dialectalismes des del punt de vista de hui, però no des de la mentalitat, l'actitud ni els coneixements de Martorell, sinó únicament popularismes o mots i formes usades per la gent del seu grup social a la València del moment que ell eleva o manté a categoria literària.\nL'obra de Corella és contemporània o majoritàriament posterior a les dues obres citades, per tant hem de preguntar-nos si Corella usa dialectalismes o no, si té consciència o voluntat d'usar-los, si actua com Martorell.\nAnalitzats tots els possibles dialectalismes dins del component popular:\na) Lexemes: foçar, galló, pos, unfladura, taraçana (1a documentació); acaçar, llom, rabosa, rosar, tabac (mots de l'època); agranar, hedra, albardà, madrina, trobadures (mots procedents del final del segle XIV),\nb) 25 variants formals valencianes,\nc) 11 accepcions valencianes,\nd) 23 castellanismes arrelats a València,\ne) trets morfològics i sintàctics emergents propis de València,\narribem a la mateixa conclusió que en el Tirant: ell empra la llengua que tenia a l'abast. Portat per un ric domini de la llengua i d'una bona precisió semàntica tria els lexemes que creu adequats per al que vol dir o traduir, alguns dels quals s'estaven obrint pas a la València del moment (rabosa contra guineu, voler contra estimar en l'accepció d'amar). El no té voluntat dialectalitzadora, 105,\nperò en introduir els mots del seu temps i del seu lloc, del seu lexicon, empra variants diatòpiques que en altres part del territori català o ja s'han perdut o no s'han creat mai, almenys en el català oriental.\nCom a suport formal és més conservador que Martorell en la sintaxi (a + complement directe), però igual de modern en la morfologia (incoatius en -eixc, -ixc).\nPel que fa als lexemes, usa diversos mots, absents per exemple a Martorell, que arribaran a ser dialectalismes, com rabosa i hedra...\nÉs a dir, Corella no té cap pretensió dialectal com tampoc no la té popularista: la seua finalitat és ornamentar la llengua amb una sintaxi i un lèxic llatinitzant que anara d'acord amb les noves modes que ell considera convenients d'introduir-hi, però a pesar seu, gràcies a la seua amplíssima obra, nosaltres podem veure com per sota d'una llengua literària rica, per davall del Segle d'Or de les nostres lletres, el català escrit a València anava separant-se de la cada vegada menys unificadora i més arcaitzant Cancelleria, i per tant popularitzant-se i dialectalitzant-se. És sense lloc a dubtes en aquest segle, quan comença a formar-se una variant valenciana amb una forta personalitat, que seguirà el seu camí diferenciador juntament amb el d'altres variants del català, fins arribar a la fi del segle XVIII, època de consolidació del dialectes catalans, i al segle XX, època de nova confluència dels nostres parlars sota una nova Cancelleria, la normativa i el contacte interdialectal modern entre les terres de parla catalana. I Corella, com a representant del seu temps, és una anella i una mostra d'esta dialectalització, malgrat que ell no és dialectalitzant.\na) València es converteix al segle XV en la capital cultural i econòmica de la Corona d'Aragó, en el lloc de màxim conreu i esplendor literari de la llengua:\nDos estils i dos maneres de concebre la literatura conviuen i s'enfronten: l'artitzat de la valenciana prosa que arriba al seu cim amb Corella i el realista o satíric de Jaume Roig i els satírics valencians. El primer, practicat pels humanistes i aristòcrates; el segon, per burgesos i gent ascendent socialment, però els dos coneguts pels dos bàndols, i en concret l'obra de Corella lloada per tots dos.\nCorella només va practicar l'estil artitzat amb una voluntat d'innovar l'estil i d'enriquir el seu lèxic amb un vestiment llatinitzant, tant en les obres profanes, on fa arribar al summum aquest estil, com en les religioses. Mai no va intentar practicar l'estil més popular.\nNomés les circumstàncies sociopolítiques van impedir que l'estil de Corella quallarà en la societat i després de les seues correccions i fredors servira per a formar el català renaixentista, a la manera que va ocórrer en castellà i en italià. En canvi, l'altre estil, el de Jaume Roig, va ser recordat i seguit per tots els valencians fins el segle XVIII.\nb) El lèxic de Corella és el lèxic del seu estament social i de la seua època: pres i triat del seu repertori o lexicon personal, de l'etapa de formació i de les fonts que llegia, amb una ferma voluntat d'enriquir-lo a partir de la introducció de neologismes llatins, la majoria presents ja en el seu grup social, com mostra el fet que es trobe escampat en la majoria d'escriptors del moment. Només en alguns casos se n'ix d'aquest guió: introdueix molts pocs llatinismes crus i cap popularisme que no siga present en el seu idiolecte. A diferència de la sintaxi la seua aportació lèxica ha acabat triumfant i hui tot el seu ric vocabulari és patrimoni dels parlants cultes\nc) La morfologia de Corella és majoritàriament la general en les classes mitjanes i altes de la societat valenciana de la segona part del XV, època en què estaven a punt de triumfar definitivament alguns dels trets que particularitzen el valencià actual.\nEn sintaxi, en canvi, només en algunes ocasions aflora alguns dels trets que començaven a estendre's per la València del moment, com l'ús de per a que, o l'imperfet -ara, -era , -ira.\nd) Corella, com Martorell o Villena, usa el lèxic popular propi de la seua classe, sense voluntat d'innovació literària en aquest aspecte. Dins del lèxic popular podem trobar una sèrie de lexemes, de variants formals i de trets morfològics, que des dels coneixements de hui considerem dialectalismes valencians. Però ell, ni per formació, ni per mentalitat, ni per temàtica, pretenia fer cap innovació en aquest camp ni acostar-se al parlar del poble. Ell escrivia en el material lingüístic que coneixia, el de València, elevat a categoria literària pels seus antecessors, i clar és, aquest havia fet seleccionat una sèrie de lexemes, de variants formals i de trets morfològics que havien triumfat en valencià, absents de la resta del català, almenys el català oriental.\ne) L'única voluntat de transgredir la llengua del seu estament és en l'ús de la sintaxi. Preocupat per adaptar els nous aires estilístics fa multitud d'adaptacions de la sintaxi vulgar a la llatina, de tal manera que en moltes ocasions sembla que estem llegint llatí vulgaritzat i no català. Encara que, segons Carbonell, no arriba mai a transgredir les possibilitats de la llengua, estime que la seua lectura sense una motivació escolar, investigadora o de competició en certàmens no serà llegida per ningú, sobretot les obres llargues com lo Cartoixà. De fet, una gran part de la seua obra estava sense vendre's després de la seua mort i fins avui no s'ha tornat a llegir.\nf) Carbonell ha dit que en la traducció del Cartoixà «els recursos humanístics de l'escriptor són deixats de banda a fi d'assolir el màxim acostament possible als originals». Al meu parer esta afirmació no és exacta ja que el Cartoixà presenta les mateixes tècniques i la mateixa estructura sintàctica que l'obra profana, això sí més contingut i més encorsetat per la mateixa dinàmica que tracta.\ng) L'aspecte de Corella que més prestigi li va donar en els cenacles literaris del moment fou el cultiu del seu estil i haver portat al cim l'estil anomenat de valenciana prosa. Per això fou comparat a un Terenci, a un Virgili, a un Ciceró. Precisament, l'aspecte llatinitzant i aristocràtic de la seua obra causaren el seu oblit més absolut, una vegada desaparegué la classe social i l'ambient que possibilità esta obra. Hui, en un altre ambient i en una societat diferent, és la nostra missió rescatar-lo de l'oblit i estudiar-lo des de tots els punts de vista. Fer-ho des del caire lingüístic i destacar la seua riquesa lingüística ha estat la pretensió d'aquesta comunicació.


Julia Otero i Ramon Pellicer van sonar per presentar ‘Gran Hermano’\nUn fan d'Arrimadas amenaça Toni Albà amb "tatuarte el mapa de España" Jokin Buesa\nEl català d’OT Raoul Vázquez triomfa amb el llançament del seu primer ‘single’ David Gorman\nFelip gaudeix d'una exhibició d'antiavalots: així riu veient cops de porra Marc Villanueva\nA ningú se li escapa què és Gran Hermano i, més o menys, tothom té la seva opinió del pare de tots els realities. Sense anar més lluny, Espanya és el país del món que més edicions n’ha emès (17), i aquest mateix dimarts en comença la divuitena.\nEn aquest sentit, Mercedes Milá ha estat quasi totes les edicions la imatge del programa. N’ha estat presentadora, i alhora màxima defensora davant les nombroses crítiques. Ara porta el timó del programa el també català Jorge Javier Vázquez, però abans que tot comencés -pels volts de l’any 2000- altres noms es van posar sobre la taula per presentar el programa.\nUn d’aquests és ni més ni menys que Julia Otero, que en aquell moment es trobava a l’atur. Quan van explicar-li de què tractaria el reality -aleshores un total desconegut- “vaig dir que no, immediatament”, confessa en una entrevista a El País. Això sí, afegeix que “vaig tenir tan clar que no volia ni podia fer-ho, com que seria un èxit enorme”. Queda clar que no s’equivocava.\nUn altre nom que sorprèn i molt -sobretot per al públic català- és el de Ramon Pellicer, clàssic presentador del Telenotícies.\nSegons es fa ressò Bluper, l’excap de programes de Telecinco, Elizabeth López, ha revelat al seu llibre Gran Hermano, y ahora... ¿qué? els presentadors que van poder ser però que al final no, i entre aquests hi ha el de Pellicer. Per cert, entre 1987 i 1993 precisament marit de Julia Otero. No es concreta si va haver-hi negociacions o si només va sortir el seu nom entre l’equip del programa, però va sonar per presentar Gran Hermano.\nRamon Pellicer / Twitter\nA més d’Otero o Pellicer, altres noms que es van posar sobre la taula per conduir el reality, l’any 2000, van ser Inés Ballester, Jesús Vázquez o Paco Lobatón.\nTelevisió Tensa discussió entre Risto Mejide i Bea Talegón quan ella defensa TV3 Darío Porras