La situació política marcarà la Festa Major de Sobremunt | La Rella\nLa situació política marcarà la Festa Major de Sobremunt\nPer_ Marta Giravent\nArriba l’estiuet de Sant Martí i ens arriba la Festa Major de Sobremunt. Aquest any i per primera vegada, el dinar popular de la Festa Major que sempre es celebrava el dia del Patró, 11 de novembre, s’ha canviat pel dia 12 de novembre. El motiu és la situació política que s’està vivint al país. Davant la repressiva de l’estat espanyol i com a conseqüencia al sofriment de les famílies de les persones empresonades, Sobremunt s’ha volgut unir a la manifestació organitzada per ANC i Òmnium Cultural, que es celebrarà el dissabte 11 de novembre a Barcelona.\nLa tradicional arrossada popular canvia de dia per primera vegada, per poder assistir a la manifestació\nLa resta d’actes del mateix dia es mantindran. Així que aquest any Sobremunt començara la seva Festa Major el divendres a les 10 del vespre, amb el tradicional sopar d’en Tomeu, on cadascu es porta “lo seu”. La nit acollirà els concerts de Blackiss, Blú, The Pardo’s Cat’s, i per finalitzar i fins a la matinada, hi haurà música amb un dj local.\nEl dia 11 de novembre, diada del Patró de Sobremunt, al punt de les 12 del migdia tindrà lloc la Missa en honor al Patró, Sant Martí, i tot seguit vermut a l’Ajuntament. L’arroassada popular, la gran rifa i el campionat de truc, és celebrara el diumenge 12. El sopar popular del dia 11 de novembre es celebrarà igualment el mateix dia, no ha tingut canvis en la programació inicial. Per la nit, hi haura el Ball de Festa Major a càrrec del grups Si Fa Sol, seguit de Wishband i la festa acabarà amb disco mobil amb dj local.\nEl diumenge, dia 12, tindrà lloc l’arrossada popular en la que cal reserva prèvia. Després de dinar es farà la Gran Rifa, els campionats de truc i de ping-pong. Al punt de les 5 de la tarda, la quitxalla podra disfrutar del espectacle infantil i es farà la fi de festa amb una xocolatada per tothom.\nAnteriorEls bandolers hauran de combatre la pesta a la Fira d’en Rocaguinarda\nNextEl F.S. Prats deixa escapar punts importants\nSalut confirma 12 positius per coronavirus a l’ABS Lluçanès


Contes per la igualtat de gènere al 20è Programa de Suport a l'Educació\nEl vintè aniversari d'aquest projecte urgellenc també incorpora, de forma excepcional, la gratuïtat de les activitats per a tots els nens i nenes\nUn contacontes per la igualtat de gènere. Aquesta és la novetat del Programa Comarcal de Suport a l'Educació a l'Urgell, la qual narrarà un total de 37 contes als alumnes de cicle inicial d'educació primària. L'objectiu és el d'inculcar els valors d'una societat activa, respectuosa i inclusiva als més petits.\nEnguany, es desenvoluparan un total de 21 accions lúdiques pensades perquè els alumnes de tots els centres educatius de l'Urgell puguin dur a terme activitats complementàries a la seva educació curricular. Cal destacar que en aquesta vintena edició, de forma excepcional, les activitats seran gratuïtes per a tots els nens i nenes.\nEn total, es preveu que la participació sigui d'uns 5.000 alumnes de 29 centres educatius de primària, secundària i educació especial. El nombre de ZERs (Zones Escolars Rurals) participants, és de 5, cadascuna d’elles amb els seus respectius centres escolars.\nEspectacles de Teatre en català\nEspectacles de Teatre en anglès\nVisita Vallbona de les Monges\nXerrades amb Pro Activa Open Arms\nActivitat a l’ Arxiu Comarcal\nVisita al dipòsit de residus i compostatge de l’ Urgell\nMostra i Premi de Robòtica Educativa\nPremis al projecte Apadrinem el nostre patrimoni\nPremis a la realització de treballs de recerca i pla d’empresa.\nAquest programa es gestiona des del Consell Comarcal de l'Urgell i el Servei Educatiu de l’ Urgell, amb el suport de la Diputació de Lleida. Enguany també hi col·labora i hi dona suport el Servei d’ Informació i Atenció a les Dones (SIAD) de l'Urgell.\nEl pressupost per dur a terme aquestes activitats és de 30.000 €. Aquesta xifra es veu incrementada en 10.000 € respecte el curs anterior, i es pot dur a terme gràcies al suport de la Diputació de Lleida, el Consell Comarcal de l'Urgell, i l'Institut Català de les Dones de la Generalitat de Catalunya.


Rutes per Embarcacions Sense Titulació | Palamós Boats\nRutes per Embarcacions Sense Titulació\nRutes per Embarcacions/\nPlatja des Castell\nRuta nord des de Port Marina, Palamós\nÉs la primera platja que trobem en direcció nord. Es distingeix per la gran roca negra anomenada “Roca Fosca” que es troba aproximadament en la meitat. El seu fons de sorra fina i clara fa que les seves aigües siguin transparents. El Cap Gros protegeix a la cala de vent de sud.\n10’ des de Port Marina\nLes casetes de pescadors i els pins fan d’aquesta cala un lloc únic. Hi ha un camp de boies públic pel que no cal llençar l’àncora. Visita indispensable.\n15’ des de Port Marina\nDe sorra fina, envoltada de pins i naturalesa aquesta platja està integrada en l’espai protegit Castell-Cap Roig, i al costat de el famós poblat ibèric. Fàcil per tirar l’àncora, tindràs com a veïns velers i els vaixells d’eslora gran. Queda protegida de vent de llevant i la tramuntana.\nEnvoltada de roques i pins és famosa pel forat natural que hi ha a la roca. Cala d’aigua transparent i color turquesa, només s’accedeix per mar. Un bany en aquesta cala és obligatori!\nEnclavament verge envoltat de penya-segats i coronat per una gran casa a la que estiuejava el famós escriptor nord-americà Truman Capote. Hi ha un camp de boies públic pel que no cal llençar l’àncora. Ideal per fer snorkel!\nFàcil de reconèixer per la roca que hi ha al mig. Envoltada de pins i penya-segats, d’aigua transparent. Lloc excel·lent per relaxar-se i perquè no fer un pica-pica.\n20’ des de Port Marina\nCala d’en Massoni es troba a l’extrem sud de Cap Roig, a Calella de Palafrugell, just sota el Jardí Botànic. És també coneguda com la banyera de la russa en honor als fundadors de jardí.\nEstà situada als peus dels jardins de Cap Roig envoltada de vegetació i roques. És la cala més salvatge i protegida de Calella de Palafrugell, recomanada per fondejar on gaudireu fent snorkel. Queda protegida de vent de sud i la tramuntana.\nUn dels llocs més famosos de la Costa Brava, veure-ho des del mar val la pena.\n25’ des de Port Marina\nRuta sud des de Port Marina, Palamós\nLloc tranquil on hi ha fondejats velers i vaixells grans. És idoni per practicar esports nàutics o donar-se un bany. Protegit de vent de nord i llevant.\n5’ des de Port Marina\nSituada a un extrem de ponent de la badia de Palamós es caracteritza per La torre que dóna nom a aquesta platja i que va ser construïda al segle XVI per defensar la localitat de la pirateria.\nMÉS RUTES PER EMBARCACIONS\nEt proposem les nostres rutes preferides per a embarcacions amb i sense titulació. Navega i descobreix les millors cales de la Costa Brava.


El nou nucli de la CAL a Sant Cugat es presenta en el marc del Correllengua - CAL\nLa CAL s’ha reconstituït a Sant Cugat del Vallès després de molts anys sense tenir nucli al municipi. El passat diumenge 20 de novembre, en el marc de la jornada del Correllengua i com a organitzadora dels actes d’enguany, la CAL Sant Cugat va presentar-se i va difondre el missatge de l’entitat als santcugatencs i santcugatenques.\nL’objectiu de la CAL és treballar per l’assoliment de la plena normalització lingüística, cultural i nacional. Per una banda, volem promoure la llengua i la cultura d’una manera festiva, participativa i transversal promocionant jornades com les del Correllengua. I per una altra, també volem generar espais de relació social per dinamitzar el català en àmbits de la societat on el seu ús i coneixement són reduïts organitzant projectes com el “xerrem junts”.\nEl Correllengua a Sant Cugat més fort que mai\nEls membres del nou nucli a Sant Cugat del Vallès han fet una valoració del molt positiva del Correllengua 2016. Un centenar de persones van passar durant tot el dia per la plaça d’Octavià per participar en les activitats de cultura popular que hi havia organitzades. Al migdia els Bastoners de Sant Cugat, que celebraven el seu 25è aniversari, van llegir el manifest escrit per Vicenç Villatoro. Els concerts dels grups santcugatencs Dröpools i d’Eli i Berru van ser els encarregats de tancar el Correllengua.\nDes de la CAL Nacional i el nou nucli a Sant Cugat volem agrair a totes les entitats que han fet possible el Correllengua d’enguany i dels anys anteriors. Per tant, donem les gràcies a Cal Temerari, la Plataforma per la Llengua, la Coordinadora d’Entremesos de Cultura Popular i Tradicional Catalana de Sant Cugat del Vallès, Esquerra Republicana, la CUP, Òmnium Cultural (OC), l’Assemblea Nacional Catalana (ANC), les JERC, Arran i l’Ajuntament de Sant Cugat del Vallès per la seva implicació i feina feta.


Esteu aquí: Inici › Neteja i medi ambient › Residus i deixalleries › Deixalleries › Deixalleria fixa\nResidus d'activitats empresarials a la deixalleria\nEls residus al seu lloc. Utilitza la deixalleria\nLa deixalleria fixa és un espai tancat i controlat, dotat de personal, on s’hi poden lliurar residus especials i no equiparables a domèstics. S’han de separar i dipositar dins les diferents caixes o gàbies degudament identificades. Després es traslladen a les diferents plantes gestores per la seva valorització.\nEls residus voluminosos generats per particulars, es poden portar a la deixalleria fixa o pots trucar al telèfon verd per programar el dia i l'hora. Es recullen al costat dels contenidors (o de les papereres mòbils de la Part Alta) més propers de l’adreça indicada i els passarem a recollir de manera gratuïta. En cap cas, s’efectuen recollides de residus voluminosos dins de cap domicili particular ni al costat de la porta d’aquest. També pots reservar dia i hora per deixar els voluminosos al costat dels contenidors més proper de casa teva a través de l'aplicació Epp! o al correu: mediambientarragona.cat\nLa deixalleria fixa de Tarragona permet l’entrada:\nA particulars. Tots els ciutadans/es censats a la ciutat tenen entrada lliura i gratuïta. A l’entrada, es demanarà el DNI per tal de comprovar-ho, es comprovaran els residus abans de ser lliurats i es pesaran. En cas de ser un particular no censat/da i tenir un habitatge en propietat a la ciutat, haurà d’omplir el següent formulari abans d’accedir a la deixalleria fixa: (enllaç amb formulari, el teniu adjunt al correu)\nA empreses. També es permet l’entrada i abocament de residus a qualsevol activitat econòmica i empresarial —treballadors autònoms i empreses— censada al municipi. La gestió d’aquests residus serà en alguns casos gratuïta, mentre que en altres se n’hauran d’assumir les despeses de gestió i transport. La tarifa de les prestacions serà a preu de mercat, cost de transport i cost de gestió del residu, sense suposar cap benefici per a la concessionària ni per a l’Ajuntament de Tarragona. Vegeu-ne el funcionament en aquest enllaç.\nC. del Coure, s/n\nHorari: de dilluns a dissabte de 8 a 20 h de dilluns a dissabte (excepte festius)\nMaterials d'enderroc i reparacions


DULIA - LA DEVOCIOTECA: 12.2011\nRelíquies del beat Francesc Palau, com a servent de Déu\nAvui dijous, 29 de desembre, la població d’Aitona (Segrià) clou les celebracions del bicentenari del beat Palau (29 de desembre de 1811 – 20 de març de 1872).\nSegons informava l’agència Flama.info, l’esdeveniment comptarà amb l'Eucaristia solemne serà presidida per l'Arquebisbe de Tarragona, Mons. Jaume Pujol, acompanyat d'altres bisbes catalans. Així mateix, hi participaran religioses i religiosos provinents d’arreu de Catalunya entre els quals destaquen els representants de les dues congregacions fundades pel beat, les Germanes Carmelites Missioneres i Carmelites Missioneres Teresianes.\nFrancesc Palau va ser beatificat el 24 d'abril de 1988 per Joan Pau II\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 16:08 8 comentaris:\nRelíquies de Josefina Vilaseca, la Maria Goretti catalana\nJosefina Vilaseca i Alsina (1940-1952) va morir el dia de Nadal de fa 59 anys. Nascuda a Horta d’Avinyó, nucli del municipi bagenc d’Avinyó, va ser agredida i ferida mortalment tres setmanes abans a la masia de Salabarnada d’Artés. Les atencions rebudes a la Clínica de Sant Josep de Manresa no van ser suficient per evitar el seu traspàs.\nDes d’aquell mateix moment, se la va comparar amb santa Maria Goretti, que havia estat recentment canonitzada, per la semblança en les circumstàncies de les seves morts. A mitjan any 2005, després de restar força temps aturada, es va reiniciar la causa per a la seva beatificació.\nPodeu conèixer més sobre Josefina Vilaseca i Alsina tot ‘clicant’ damunt qualsevol de les imatges que acompanyen aquest text.\nBibliografia ortodoxa i heterodoxa sobre Josefina Vilaseca:\nStaehlin, Carlos M. Josefina Vilaseca: estudio de un martirio. Madrid: Editorial Razón y fe, 1953\nCruces, Mercedes. Agnus Dei: la verdadera història de Josefina Vilaseca i Alsina. Vic: Osona Comarca de Mitjans de Comunicació, 2009\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 11:03 6 comentaris:\nSant Martí de Mura. Diu Catalunya romànica: “Timpà de la porta d’entrada a l’església. És presidit per la Mare de Déu amb l’Infant, a mà dreta els tres mags en actitud d’adorar, a mà Esquerra sant Josep i la llevadora; damunt els personatges secundaris volen dos àngels turiferaris. Aquest timpà, ultra la seva rusticitat, presenta encara vestigis de la decoració pictòrica que el decorava originàriament”.\nPeu de foto a: "Sant Martí de Mura" dins Catalunya romànica: el Bages. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1984, vol. 11, p. 327\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 21:36 9 comentaris:\nEl número 93 d'El Far de Puig-agut ja és al carrer\nUna nova edició de la publicació degana de les publicacions manlleuenques, en la seva tercera temporada, ja és al carrer: El Far de Puig-agut.\nPodeu llegir els articles que hi apareixen tot clicant sobre la imatge de la seva portada realitzada, com les il·lustracions del seu interior, per Montserrat Pujol i Llagostera.\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 22:16 1 comentari:\nEl 'Diccionari de sants històrics catalans' a El 9 Nou\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 14:09 2 comentaris:\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 10:22 1 comentari:\nEl Periòdic d'Andorra sobre el 'Diccionari de sants...': "...un volum absolutament marcià..."\n“Vet aquí un volum absolutament marcià al mercat historiogràfic actual, però de lectura reveladora i magnética”. Frase apareguda a El Periòdic d’Andorra sobre el “Diccionari de sants històrics catalans”.´\nPublicat per Joan Arimany i Juventeny a 14:51 1 comentari:\nRelíquies del beat Francesc Palau, com a servent d...\nEl número 93 d'El Far de Puig-agut ja és al carrer...\nEl 'Diccionari de sants històrics catalans' a El 9...\nEl Periòdic d'Andorra sobre el 'Diccionari de sant...


Els nostres serveis. Unitat d'Accessibilitat Digital\nUnitat d'Accessibilitat Digital\nNormativa d'accessibilitat digital\nRep les novetats en el teu e-mail\nGuia de creació de documents digitals accessibles\nPautes d'accessibilitat per al contingut WCAG\nPlantilles per a elaborar continguts accessibles\nGuia de tecnologies accessibles\nAprén a ser accessible amb els nostres vídeos\nGuia d'educació inclusiva\nProductes de suport per a l'educació inclusiva\nGuies de disseny curricular\nEmprenedoria en accessibilitat digital\nExemples d'innovació social i accessibilitat\nJornades, esdeveniments i convocatòries\nAssessorament sobre accessibilitat\nRevisions d'accessibilitat de lloc web o document\nT'agradaria saber el grau d'accessibilitat del lloc web del teu centre, departament o servei? O els teus documents Word, PowerPoint o PDF dels teus materials docents o administratius?\nEnvia'ns els teus documents o indica'ns l'adreça del lloc web i t'enviarem un informe amb els problemes d'accessibilitat que trobem i els suggeriments per a solucionar-los.\nSol·licita una revisió Guia de documents accessibles\nAssessorament sobre accessibilitat de continguts digitals\nSi tens dubtes de com realitzar continguts digitals accessibles , com ara: incloure descripcions textuals a imatges, taules, gràfiques o esquemes, estructurar de manera correcta un document, quin tipus de font o colors adequats o convertir els teus continguts a PDF,\nEnvia'ns les teues consultes i t'assessorarem per a aconseguir continguts i documents el més accessibles possible.\nSol·licita assessorament Vídeos aprèn a ser accessible\nVisita guiada a l'aula laboratori de tecnologies accessibles\nQuines ajudes tècniques utilitzen per a accedir als continguts les persones amb necessitats especials? Descobreix i experimenta les tecnologies accessibles en aquest espai inclusiu .\nDemana'ns una visita guiada ara i coneix la importància de les tecnologies accessibles com a eina per a la integració i innovació educativa. A causa de la situació COVID, les visites seran virtuals .\nSol·licita la teua visita Guia de tecnologies accessibles\nSi tens una idea d'investigació i vols validar la seua utilitat real per a persones amb necessitats especials, si t'agradaria que participem en una activitat o si vols que col·laborem en un projecte d'Accessibilitat Digital.\nExplica'ns el teu projecte i dis-nos en què podem ajudar-te, en la mesura de les nostres possibilitats, estarem encantats de participar.\nSol·licita col·laboració Grups d'investigació UA\nÚltima actualizació: 06/09/2021


Marco: En À Punt no es prenen decisions "partidistes" i s´ha triat...\nPodem planteja una taxa turística amb un tram autonòmic fix de fins a...\nLa jutgessa ordena presó sense fiança per al detingut per degollar a la seua filla de dos anys a Alzira (València) (Europa Press)\nEl jutjat d'Instrucció número tres d'Alzira (València) ha ordenat presó provisional, comunicada i sense fiança per a l'home detingut diumenge passat per degollar a la seua filla de dos anys en la localitat.\nLa jutgessa li imputa un delicte d'assassinat i li imposa orde d'allunyament i prohibició de comunicació amb la seua dona, mare del bebé, segons ha informat el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV).\nEls fets es van produir diumenge passat a la vesprada, sobre les 16.50 hores, en una vivenda del carrer Pare Castells, al nord d'Alzira. La Policia Nacional va ser alertada del succés per un veí, que es va trobar a l'home sobre un vehicle ja que suposadament s'havia intentat llevar la vida després del crim. A l'arribada dels agents a la casa, la xiqueta es trobava sense vida.\nLa Policia investiga si el detingut, de nacionalitat romanesa, va degollar a la seua filla per "venjança" a la mare. Després de cometre el crim, es va tirar pel balcó d'un segon pis i va caure damunt d'un cotxe. Va ser atès de les seues lesions, donat d'alta el mateix diumenge i traslladat a dependències policials, des d'on este dimecres ha passat a disposició judicial.\nLa mare de la xiqueta, que no es trobava en el domicili, va haver de ser atesa per una crisi d'ansietat després d'assabentar-se de l'ocorregut.\nLa Generalitat Valenciana ha expressat la seua "repulsa davant esta nova agressió masclista" i ha fet una crida "a tota la societat perquè denuncie i condemne estos actes amb el propòsit d'acabar amb qualsevol acció fruit de la violència de gènere".\nAixí mateix, el Govern valencià ha reiterat el seu suport a les víctimes d'este tipus d'actes violents contra les dones, i ha apel·lat "a la corresponsabilitat de tota la ciutadania en l'eradicació d'este problema públic".\nEl Consell ha convocat per a este dijous, a les 12.00 hores en la porta del Palau de la Generalitat Valenciana, tres minuts de silenci en senyal de condemna per este últim assassinat de violència de gènere i ha convidat a totes les institucions a sumar-se a ella.\nSegons ha informat la Generalitat en un comunicat, este acte "també busca retre homenatge la víctima i donar suport públic a la seua família i mostrar la tolerància zero del Consell i de tota la societat davant la violència masclista i mostrar l'oposició enèrgica enfront dels agressors".\nAmb la mort d'esta xiqueta s'elevarien a set el nombre de menors assassinats per violència masclista a Espanya en el que va d'any, una d'elles a la Comunitat Valenciana.\nPublicada en la dirección url https://www.20minutos.es/noticia/3187591/0/jutgessa-ordena-preso-sense-fianca-per-al-detingut-per-degollar-seua-filla-dos-anys-alzira-val-ncia/ accede a la noticia online capturando este código en tu móvil


Daniel Innerarity PERE TORDERA\nQuin tipus de crisi és aquesta?\nA veure, jo crec que això no és la fi del món, sinó la fi d’un món. D’un món complet que fa temps que ens està avisant que s’està acabant i que podríem definir amb tres grans categories: el de la informació precisa que elimina la incertesa, el món dels éssers invulnerables i el de l’autosuficiència dels estats, aquesta suficiència masculina dels subjectes que no cuiden els uns dels altres, l’autosuficiència de l’individu que té diners i prefereix assumir els riscos a títol personal. Estàvem avisats que aquest món s’acabava, almenys des de la crisi del 2008.\nÉs a dir, hem superat algun límit.\nO hem tocat un límit, que seria el mateix. Vivíem als límits de la velocitat, del creixement, del consum. És la idea de la recursivitat, que no estem en un món que està a la nostra plena disposició, i ara la nostra mateixa existència corpòria ens parla d’unes limitacions.\nO sigui, que estem redescobrint la fragilitat de la vida.\nLa fragilitat i la vulnerabilitat. Ha passat el mateix amb la democràcia, que hem pensat que era un sistema polític totalment irrefutable, que vivíem en l’autosuficiència, i ara resulta que el sistema està en crisi per un petit virus.\n¿Això explica el desconcert dels governs, que afirmen que el virus no hi entén, de fronteres, i que tot seguit les tanquen?\n[Somriu.] La coherència és una virtut sobrevalorada. És evident que els estats s’han instal·lat en una mena de gesticulació per oferir a la gent la sensació que saben el que han de fer, i per a això res millor que un uniforme militar i el tancament de fronteres, quan les mesures necessàries no tenen a veure amb la lògica militar i estatal sinó amb l’organització d’una societat amb intel·ligència distribuïda, amb la gestió del coneixement i de la informació.\nPer tant, la metàfora de la guerra no et convenç gens.\nNo, crec que estem ficats en uns marcs conceptuals senzillots que ens estan distraient molt. El primer és la guerra, que equivoca completament el missatge. I després, i espero explicar-me, és veritat que ens hem de cuidar els uns als altres i que la solidaritat privada és important, però que això no ens distregui de tenir uns serveis públics de qualitat. De la crisi del coronavirus només ens en sortirem amb coneixement compartit. Coses com la solidaritat dels xinesos o els aplaudiments, que són realment emocionants, o la generositat d’algunes empreses, només són una part de l’ajuda.\nA part del fet que en aquesta guerra no pots utilitzar la clàssica deshumanització de l’enemic.\nLa metàfora de la guerra, la primera vegada que la van fer servir va ser amb els atemptats de les Torres Bessones: “La guerra contra el terror”. Els grans líders del món van decidir que allò havia de tenir un estat al darrere i al cap de poc va començar la invasió de l’Iraq, que després es va demostrar que va ser un error de diagnòstic, perquè no hi havia un estat darrere sinó un grup caòtic. No hi havia instruccions bàsiques de la guerra, ni camps de batalla, ni tan sols hi havia objectius clars. Amb la crisi financera de fa deu anys, igual. No es tracta d’un combat, es tracta d’una cosa més subtil. Amb aquest tipus d’assumptes no tenim unes metàfores apropiades, perquè estem davant d’un canvi de paradigma. Els virus no són uns malvats. El coronavirus té a veure amb el nostre sistema immunològic, amb la nostra capacitat cognitiva, i aquí no ens estem jugant la categoria individual, sinó més aviat categories de coneixement i organització.\nEncara hi ha qui ho intenta. Donald Trump es refereix al coronavirus com el virus xinès.\nSí, sí. Realment s’haurà de fer una tesi doctoral del cas de Trump. Perquè és un personatge que comença amb un menyspreu olímpic cap a la ciència i que fins i tot ha dit que la crisi del coronavirus podia ser una gran oportunitat econòmica per a Amèrica. Després de tot això, fa un gir i identifica el virus amb una potència estrangera i diu allò de “Ja us havia dit que els xinesos eren molt dolents”.\nQuin tipus de lideratge cal per a aquesta classe de crisi?\nQuan són assumptes tan complexos, en què hi ha la ciència, l’organització i la protecció socials, i la col·laboració internacional, trobar a faltar un lideratge clàssic, de l’estil de Macron, és una manera una mica atàvica de pensar. I esclar, al país en què som, això ens ha agafat amb una gran desconfiança entre les institucions i entre els actors polítics.\nI entre territoris.\nSí, el tema dels territoris ens agafa en un moment desconcertant. Per una banda estem en un debat entre globalistes i localistes i entre espais oberts i espais tancats amb les seves persones de dretes i d’esquerres, però al mateix temps ens trobem que quan hi ha una crisi hi ha una afirmació dels espais polítics, que fins i tot farà que tu i jo haguem de suportar durant una temporada una reclusió a casa nostra que esperem que no sigui gaire llarga. L’altre dia li va preguntar un periodista a Sánchez: “Quant de temps pot estar tancat, un país?” I Sánchez no va saber què respondre. Ho entenc.\nQuins són ara els nostres drets i els nostres deures?\nSuposo que les limitacions a la lliure circulació seran per un temps limitat. El que realment crec que canviarà amb la crisi és la consciència que tenim de nosaltres mateixos. Hi haurà una revalorització del coneixement, de la ciència, de les noves tecnologies. En segon lloc, haurem de tornar a pensar la nostra identitat corpòria, la nostra inserció en el mitjà, que això ja ens ho estava advertint la crisi climàtica. I en tercer lloc, haurem de revisar la política entesa com la dels mascles que no tenen experiència en la cura de les persones, perquè d’això se n’ocupaven les dones. Aquesta experiència de vulnerabilitat universal ens està convidant cada vegada més a definir-nos com a subjectes que depenen els uns dels altres, de subjectes que s’han de cuidar, que no són autosuficients.\nI creus que aprendrem la lliçó?\nDavant de crisis com aquesta sempre hi ha expectatives que diuen que n’aprendrem molt i que les coses canviaran, i la realitat acostuma a ser decebedora, perquè s’acaba reduint a una sèrie de gestos improductius. No hi ha receptes per pronosticar quin aprenentatge en traurem, però d’una cosa n’estic segur: els aprenentatges sempre són massa lents. La velocitat de les tecnologies i de les crisis és molt més gran que la nostra capacitat de comprensió, de conceptualització i de normativització dels processos a seguir a partir d’ara. Aquí tenim un desajustament en els temps. Al virus no se’l guanya tractant-lo com un malvat.\nL’altre dia una estudiant de 19 anys em deia que això que ens estava passant a Europa era una bona lliçó: no deixem entrar els immigrants subsaharians ni els refugiats sirians i ara entra un virus i ens converteix en refugiats dins de casa.\nQue bo! L’hauries d’entrevistar a ella en comptes d’entrevistar-me a mi! Mira, una de les transformacions mentals que hem de fer és deixar de pensar que les amenaces són una cosa externa, que procedeixen de països dolents, i hem de començar a pensar en les nostres autoamenaces: per què tenim un sistema immunitari deficient? Potser va associat a les nostres formes de viure? Per què hi ha droga? Potser perquè algú de nosaltres la demana. O pensar que els atemptats terroristes tenen causes, més que concentrar-se en subjectes barbuts que viuen en muntanyes llunyanes que els cometen. Hem de pensar quines són les autoamenaçes de la mateixa civilització. Pensar així ens farà més intel·ligents que si comencem a tractar el virus com a estranger o si associem immigració i pandèmies. I cal una resposta europea, coordinada. La resposta a la crisi econòmica va ser molt deficient. Ara tenim un altre gran assumpte entre mans: fer de la salut pública i de la lluita contra les epidèmies una política concurrent a la UE, amb mesures fiscals i pressupostàries.\n¿Tot el que circula a les xarxes t’està angoixant?\nA les xarxes t’hi pots estar l’estona que tu vols. I hi ha coses fantàstiques, com a espai compartit que és, tot i que de tant en tant hi hagi trols que t’insultin.\nCom gestiones la incertesa que hi ha aquests dies?\n[Somriu.] És que jo ja estic molt acostumat a això. Els filòsofs no tenim gairebé cap superioritat sobre la resta de la humanitat, excepte una: que portem molt bé la nostra pròpia incompetència. Som gent que sempre estem donant voltes a problemes tan grans que excedeixen absolutament les nostres forces: el sentit de la vida, la llibertat, la realitat del món exterior... O sigui que estem acostumats a fracassar a l’hora de donar respostes, no com els científics o els tècnics. La incertesa no em fa sentir malament, gairebé et diria que si no fos pel cost humà que està tenint tot això, trobo que és un moment emocionant. En aquesta crisi, aprendre o no aprendre, aquesta és la qüestió. D’això n’hem d’aprendre personalment i col·lectivament. Hem d’aspirar a ser entre els que n’aprenguin. Vejam si, per dir-ho en termes col·loquials, amb aquesta crisi acabem amb el cunyadisme. Precisament, la revalorització de la ciència.\nEl que passa és que si només valgués la ciència posaríem un científic de president del govern.\nSí, esclar, la lògica dels polítics no és la lògica dels experts. I no tots els experts pensen el mateix. El polític ha d’escoltar les raons dels científics i actuar amb criteris d’oportunitat amb relació a la gent. La democràcia no és un sistema en què manen els experts, sinó que mana la gent per sobre dels experts. El que passa és que abans de donar una ordre, el governant escollit per la gent ha d’escoltar els experts. Els models de justificació i legitimació de les decisions polítiques canviaran després de crisis com aquesta.


51. Conseqüències del pim pam [Teatre de text]\n53. La tempestad [Teatre de text]\n54. Golfus Hispánicus [Teatre de text]\n55. Kdm x akba ptó? [Teatre de text]\n57. El desencanto [Teatre de text]\n58. El esperanza [Teatre de text]\n59. Pel davant i pel darrera [Teatre Principal Terrassa] [Teatre de text]\n61. Faust peça de desnonament per a un sol actor [Teatre de text]\n65. Fes-m'ho tot! [Teatre de text]\n66. Els 39 esglaons [Teatre de text]\n67. Som una noció [Teatre de text]\n68. De puta a diputada [Teatre de text]\n69. El funeral [Teatre de text]\n70. Dòria [Teatre de text]\n71. Converses singulars amb Lídia Pujol [Teatre de text]\n72. Antes que se derritan los polos [Teatre de text]\n73. LLeugeres tempestes al centre del cor [Teatre de text]\n74. El suïcidi de l'elefant hipotecat [Teatre de text]\n75. Pàjaru [Teatre de text]\n77. George Kaplan [Teatre de text]\n78. ¿Pero ésto qué es? Don Juan al desnudo [Teatre de text]\n79. Foc Nou / Qui compra maduixes [Teatre Novetats] [Teatre de text]\n80. Jugar amb un tigre [Teatre Lliure] [Teatre de text]\n81. Hedda Gabler [Dir. Pau Carrió] [Teatre de text]\n82. Vermell de xaloc [Teatre de text]\n83. El col·leccionista de pors [Teatre de text]\n84. Els secrets de Mr. Stromboli [Teatre de text]\n85. Gust de cendra [Teatre de text]\n86. A voz ahogada [Teatre de text]\n87. Com si mitja taronja gegant se m'estigués pixant a sobre [Teatre de text]\n88. Que tinguem sort ! [Teatre de text]\n89. Desbarats [Teatre de text]\n90. La importància de ser Frank [Teatre de text]\n91. Cançó per tornar a casa [Teatre de text]\n93. Els ocells [Teatre de text]\n94. If-fi [Teatre de text]\n95. La marca preferida de las hermanas Clausman [Teatre de text]\n96. Les nenes no haurien de jugar a futbol [Teatre de text]\n97. A mi no em diguis amor [Teatre de text]\n98. Una família normal [Teatre de text]\n99. Playoff [Teatre de text]\n100. La dona i el debutant [Teatre de text]


Arriba una Setmana Contra el Càncer de Mama farcida d'activitats - Assandca\nArriba una Setmana Contra el…\nCom cada any a Andorra, el Dia Internacional Contra el Càncer de Mama (19 d’octubre) marca l’inici d’una Setmana Contra el Càncer de Mama curulla d’activitats que busquen recaptar diners per a l’atenció als pacients de càncer i conscienciar la ciutadania sobre aquesta malaltia.\nPer al mateix dissabte 19 d’octubre el Govern ha organitzat la jornada “Dia Mundial del Càncer de Mama: una visió holística”, que tindrà lloc al llarg de tot el dia a la sala de conferències del Centre Cultural La Llacuna d’Andorra la Vella i que comptarà amb la participació d’especialistes que tractaran el tema des de diferents vessants.\nSón molts els col·laboradors d’ASSANDCA que volen transmetre el seu suport als malalts. El mateix dissabte 19 a les 18 h, el MoraBanc Andorra s’enfronta al San Pablo Burgos, en un partit que comptarà amb una sorpresa relacionada amb la Setmana Contra el Càncer. També ens ha preparat una sorpresa l’Inter Club Escaldes, que ens convoca el diumenge 20 d’octubre a les 16 h per descobrir-la.\nAndorra Lírica ofereix entrada gratuïta per als afectats de càncer i per als seus acompanyants a la representació de Bohemios, sarsuela d’Amadeu Vives que es representarà dissabte 19 (a les 20.30 h) i diumenge 20 (a les 18.00 h) a l’Auditori Claror de Sant Julià de Lòria. Les entrades s’han de demanar a ASSANDCA.\nEl 26 d’octubre Principadel acollirà un torneig solidari de pàdel de 10 a 14 h. Serà un torneig mixt, en format americana. El preu per participar-hi serà de 8 € per als socis i de 12 € per als no socis. Anyós Park, per la seva banda, organitza una masterclass solidària de zumba el 19 d’octubre a les 18.30 h.\nLa botiga Mo Complements posa a la venda per cinquè any consecutiu una polsera solidària al preu de 8 €. Farmàcia Galeno proposa també una polsera, una manicura i un taller infantil solidaris, els ingressos dels quals se cediran íntegrament a ASSANDCA, com se cedirà també 1 € per cada venda de productes de la línia Galeno. Farmàcia Torrent participa a la Setmana cedint la recaptació íntegra d’uns perfums solidaris.\nDel 14 al 19 d’octubre, Stillness Centre d’Estètica destina a l’Associació Andorrana Contra el Càncer 5 € de cada manicura shellac. Perfumeria Júlia cedirà a l’organització tots els ingressos obtinguts d’un maquillatge solidari, una polsera, determinades consumicions del Lounge Bar, la visita a la nova exposició del Museu del Perfum i un euro de totes les compres, entre d’altres.\nDissabte 26 d’octubre la Fira d’Andorra la Vella comptarà amb la presència de Markel Irizar, ciclista guipuscoà que va aconseguir grans èxits en aquest esport després de superar un càncer i que es va retirar finalment de la competició l’any passat. A la tarda signarà autògrafs a l’estand d’ASSANDCA.\nEl colofó a la Setmana Contra el Càncer de Mama el posarà diumenge 27 la 6a Caminada Contra el Càncer, que espera aplegar 1.500 persones en un recorregut de 3,7 km per carrers de les parròquies d’Andorra la Vella i Escaldes-Engordany i amb sortida i arribada al carrer Doctor Molines (pujada d’entrada de Pyrénées, davant de l’aparcament comunal del Trillà). Les samarretes per participar-hi ja es poden adquirir al departament d’Atenció al Client de Pyrénées (4a planta). No hi una quantitat mínima d’inscripció sinó que se’n paga la voluntat. Per poder atendre a totes les demandes, hi haurà com l’any passat samarretes XXL i per a canalla a partir dels 4 anys.\nAnteriorArticle anterior:Assandca i Autocars Nadal renoven l’acord per al transport gratuït de pacients entre Andorra i BarcelonaSegüentSegüent article:Gala Perfumeries lliura a ASSANDCA els 6.042 € de recaptació del mirallet solidari


Maria Carme Roca: 'Vull reivindicar que les dones hi són, a la història'\nMaria Carme Roca: ‘Vull reivindicar que les dones hi són, a la història’\nL'escriptora acaba de publicar 'A Bàrcino', una altra novel·la històrica ambientada en la Barcelona romana\n27.08.2020 - 19:51\nActualització: 27.08.2020 - 20:21\nEl 1997 Maria Carme Roca (1955) va deixar l’ensenyament per dedicar-se professionalment a l’escriptura. De llavors ençà ha publicat seixanta llibres, molts de literatura infantil i juvenil i molts de novel·la històrica, perquè a més de filologia catalana també va estudiar història i n’és una apassionada, com palesa, per exemple, l’assaig Les dones de Jaume I. Fa deu anys va publicar Bàrcino, la novel·la que narra la vida de Luci Minici Natal Quadroni, prohom de la ciutat de Bàrcino del segle I. Després d’haver guanyat el Prudenci Bertrana per la novel·la El far el 2018, ara ha tornat a passejar-se per la Barcelona romana a A Bàrcino (Columna), on la protagonista és Minicia, la filla de Luci Minici. Parlem amb ella del llibre i de la seva trajectòria com a escriptora.\n―Torneu a Bàrcino, la vostra ciutat fetitxe, després del gran èxit de fa deu anys, però em sembla que aquesta vegada us heu divertit més…\n―Sí, m’he divertit i he patit també, però trepitjava més segura. Com que això d’escriure costa molt, si no m’ho passo bé, no paga la pena. Evidentment, pots trobar-te un escull, sobretot quan hi ha alguna documentació que no has trobat i creus que necessites i llavors et compliques la vida, però en general intento passar-ho bé, sobretot gaudir de la història que escric.\n―Per què heu tornat a aquest escenari?\n―De cap manera no pretenia fer Bàrcino II, perquè ens entenguem, i per això és una història que es pot llegir independentment de l’altra. En el decurs d’aquests anys molts lectors m’han demanat que tornés als romans i a parlar d’aquesta època i jo també m’he trobat amb la necessitat de tornar al meu poble, Barcelona, i a l’època romana, perquè m’agrada molt la cultura clàssica i hi tinc debilitat, amb totes les mancances i defectes, que són molts. A més a més, una de les meves dèries és rescatar de l’oblit personatges de qui la història no ha parlat o n’ha parlat molt poc i si són nostrats crec que paga la pena d’exposar-los.\n―Tot i això, en aquest cas opteu més per la ficció amb un personatge fascinant, una dona jove, que llegeix, escriu i a qui també li agraden les curses de quadrigues… No és gaire normal trobar personatges femenins importants en aquesta època.\n―Sí, la Minicia és tot això que dieu, però també té el seu passat fosc, convé no oblidar-ho. Quan escric m’agrada molt trobar fonts de l’època, com ara les cartes, i en les de l’època es pot veure que hi ha un seguit de dones, una minoria, és clar, que tenien importància i havien mogut els fils per darrere per aconseguir un cert poder. S’ha de dir que les dones que ho podien fer eren les riques, les patrícies, i que en aquest cas ella ho és. Volia reivindicar que les dones hi són, a la història, i que potser no tenien càrrecs polítics però tenien aquell poder subtil, com ha passat tota la vida en les societats patriarcals.\n―Bàrcino, en tot cas, a l’època era una ciutat menor…\n―Totalment, era un llogaret. A l’època era molt més important Badalona que no pas Bàrcino. Però hi ha una cosa molt curiosa de la ciutat, que és que era una colònia que es va fer perquè s’hi instal·lessin els militars retirats, i era un lloc que realment estava molt bé per a viure-hi: era enlairat, era sanitós, amb molta aigua i agradable. Els militars retirats eren gent de segon grau dins l’escalafó social romà i això va afavorir que a la ciutat hi hagués molts lliberts. Això a mi m’interessa molt perquè en aquest moment del segle II sembla que la ciutat és governada per aquests lliberts, per aquests homes que no tenen una gran categoria social però que en canvi són emprenedors, tenen ganes de fer coses i són uns grans comerciants. I això és una mica el que ha estat Barcelona sempre, una ciutat d’emprenedors. Aquella burgesia que serà tan important en temps no tan llunyans es va forjar aquí.\n―Minicia també és una dona apassionada, plena de passions i amants…\n―És una dona que estima ferotgement, és una dona molt apassionada, quan estima ho fa fins al fons i de vegades s’equivoca. Sobretot la primera vegada va errar de ple, perquè era molt joveneta. És una dona sensual i descobreix molt jove que té desig. Quan veu Teseu se n’enamora i el desitja, hi ha dones més discretes i temperades, però ella no, és pura rauxa.\n―Barregeu, és clar, realitat i ficció, amb tota la llibertat per a crear.\n―Naturalment, parlem de novel·la, i encara que hi posem l’etiqueta de ‘novel·la històrica’, igualment parlem de novel·la, i en una novel·la ha de pesar l’argument. Està molt bé que hi hagi descripcions precioses, però vols una trama i un argument: això busquem tots els lectors de novel·la, una història. Sovint m’he de lligar curt perquè de vegades per confirmar un petit detall històric t’hi has passat hores i hi ha una mena de ganes de dir-ho, però no, no has de fer cap mena d’ostentació.\n―És allò que diuen que la documentació hi ha de ser però que no s’ha de notar?\n―Exacte, a mi m’agrada molt que un text, una vegada acabat, reposi, i després passar-hi la tisora. De vegades sap greu, però s’ha de fer.\n―En el moment en què ambienteu la vostra història qui governa a l’imperi és Marc Aureli, un emperador fascinant, potser un dels pocs virtuosos en aquest càrrec, però em sembla que ja era una mica el cant del cigne de l’imperi romà, que a partir d’ell arriba la decadència…\n―És cert, el fet que excel·lís tant i que a sobre fos bona persona –ep!, i segur que devia tenir una multitud de defectes– ja és singular. Que seguís des de ben jovenet la filosofia estoica, també és important. Si hagués pogut triar, no hauria triat ser emperador, de cap manera, però li va tocar i va decidir de fer-ho tan bé com era possible i això ho aplicava contínuament. Va tenir molts fills i va intentar ser un bon pare. Això va ser una pena perquè a Còmode potser li hauria d’haver picat el crostó. Però era bona gent, tant que si ell podia decidir sobre la vida d’algú perdonava la vida perquè deia que ja hi havia prou morts. Era una mica excèntric en aquest sentit; fins i tot va imposar als gladiadors que lluitessin amb espases de fusta i tots els romans van quedar esgarrifats perquè volien sang i fetge. Però com que sota el seu mandat l’imperi va arribar al màxim, li ho perdonaven, tot i que tenia els seus detractors, és clar.\n―Torneu a Bàrcino després d’haver guanyat el premi Prudenci Bertrana amb El far. Què va significar aquest premi?\n―Ha estat un reconeixement que em feia molta il·lusió, un copet a l’esquena per a continuar, i potser m’ha tret de l’oblit. Ara publico el meu llibre número seixanta. Sóc com un corredor de fons que va fent i El far, ha servit per a posar-me a l’aparador i mostrar que també existeixo, ha estat una manera de fer que em conegui molta més gent. Però passa que la meva obra per a adults ha estat en molts casos novel·la històrica, que és un gènere que sovint es menysté, de vegades amb raó perquè també s’escriu molta bestiesa, tot s’ha de dir. També he fet molta literatura infantil i juvenil, que també es menysté. Per a mi ha significat fer-me conèixer, mostrar que no tan sols faig novel·la històrica. A mi m’interessa una història i quan me la crec, endavant. M’agrada escriure tot allò que em desperta curiositat.\n―Amb la literatura infantil i juvenil contribuïu a crear un planter de lectors, però sembla que als escriptors que escriviu per a canalla us hagin bandejat del sistema literari…\n―Exacte, és com si no féssim literatura. Els qui parleu de literatura ens hauríeu de tenir en compte. Els escriptors poc podem fer per canviar aquesta situació, són els mitjans els qui han de parlar també de la literatura infantil i juvenil i no ho fan. Quan es donen els premis de la nit de Santa Llúcia no es parla mai dels guanyadors dels premis Folch i Torres i Joaquim Ruyra. Per què no se’n parla mai?\n―L’any 1997 vau convertir-vos en escriptora professional. Quin balanç en feu?\n―En faig un balanç positiu perquè són vint-i-tres anys d’ofici i n’he après molt. Ja n’aprenia els anys anteriors, quan intentava publicar i m’ho tornaven tot. En el rebuig editorial hi ha un aprenentatge important, també, però sí que és veritat que cada llibre ha estat un motiu per a aprendre. Hi ha una evolució i com que hi ha una evolució i hi ha molta feina i vull pensar que tot va cap a bé. Com que vull continuar escrivint vull pensar que encara em falta molt per a aprendre.\n―Heu fet amics al gremi?\n―[Riu abans de respondre.] És allò que en Pla deia dels amics, coneguts i saludats, oi que sí? Estic convençuda que tinc bons amics en aquest món, si bé també he tingut disgustos perquè les relacions humanes no són fàcils. M’ha costat d’aprendre-ho, però ja sé que no et pot estimar tothom. És així, però penso que si ets conseqüent i coherent amb allò que fas, mires de treballar tan bé com pots i si pots ajudar ajudes i mires les coses amb una mica de distància, tot va molt millor.\n―En bona part de la vostra obra heu mirat de donar més visibilitat a les dones. Sovint les escriptores es queixen que pel fet de ser dones també han estat objecte d’una certa discriminació…\n―Jo no m’he sentit menystinguda pel fet de ser dona en aquest món. Tinc la sort que, en aquest moment, els editors volen les meves històries, tot a l’inrevés de quan començava, que no em volia ningú. Sí que passa, o com a mínim és la meva percepció, que en el món elitista literari potser es tendeix més a valorar els homes que no les dones, llevat que les dones se signifiquin per alguna cosa molt especial. Tinc la sensació que ser una senyora normal i corrent, perquè jo sóc molt corrent, m’aparta una mica de la selecció i també se me n’aparta perquè faig literatura infantil i juvenil i perquè faig novel·la històrica i perquè tampoc no faig cap escàndol. La normalitat, una paraula molt perillosa, no els agrada. Ha estat a força d’anar treballant que m’he fet la meva parròquia i els meus lectors i seguidors.\n―Fa uns quants anys que els escriptors de literatura infantil i juvenil vau demanar que s’acabés la socialització dels llibres de lectura a les aules. Com està això?\n―Ara poses el dit a la nafra, és una evidència. He de dir que ara veiem que les escoles que continuen socialitzant els llibres ja no ho diuen com un mèrit, si més no ens ho diuen amb la boca petita. Els mestres diuen que no ho farien, però que les associacions de pares els imposen que sigui així. Més que les escoles, és cert que els qui tenen pes són les famílies, a les quals els dol que els seus fills tinguin un llibre propi. Penso que al capdavall el més perjudicat, més que els autors i els editors, són el nen o la nena, perquè crear una biblioteca personal de base quan creixem i ens eduquem és fonamental. I parlem de ben poca cosa, són llibres assequibles, barats. Cal socialitzar-los? T’estalviarà un problema econòmic important? Amb el benentès que hi ha famílies per a les quals comprar un llibre pot ser un problema gros, però això ja es pot resoldre, hi ha vies perquè els nens no es quedin sense llibre. La socialització fa mal perquè matem la literatura de base i a més a més a les coses gratuïtes no hi donem tant valor. Als autors que hem rondinat per això ens han titllat de pesseters, i no, al capdavall és tota la indústria cultural que se’n va can Pistraus. Hi ha una cosa perversa, a més a més: un llibre pot ser molt llegit i acabar descatalogat perquè se socialitza. Com que l’editor no en ven, el descataloga, i això és brutal.\n―Quan fèieu de professora hi havia l’assignatura de literatura, separada, tota sola. Ara no.\n―Considero que és molt trist. Si fos per mi hi seria, és necessària. Tot allò que ens ajudi a pensar, com la filosofia i la literatura, hauria de ser obligatori a les escoles, molt més que qualsevol informació que et puguin donar en altres àmbits.\n―Aneu sovint a escoles i instituts. Què us aporta el contacte directe amb aquests lectors?\n―Per a mi és molt agradable, m’agrada molt el contacte directe amb els alumnes. De fet, no vaig deixar de fer classe perquè n’hagués acabat tipa, sinó perquè les circumstàncies m’hi van portar. Per a mi tornar a les aules així és molt còmode, hi vaig una estona i me’n vaig; i si hi ha cap problema és per al professor. També és un treball de camp, perquè així pots saber què els agrada, com pensen, com parlen. És una gran font d’informació. A mi aquests nens em diverteixen molt. Quan veig aquests de dotze o tretze anys, que estan com una cabra, els trobo tan divertits… Tenen un peu a la infantesa, encara són molt tendres, però ja pensen com a gent gran. M’hi trobo molt còmoda.\n―Són lectors exigents?\n―Sí, els que llegeixen sí.\n―Formeu part de la nova associació d’escriptors Escrivim? Quin sentit té aquesta nova associació si ja hi ha l’AELC?\n―Hi ha una diferència important. L’AELC és un paraigua que aixopluga moltes menes d’escriptors i tant pot ser-ne soci aquell poeta que té un parell de poemaris i ja està com aquell escriptor que s’hi dedica. La diferència bàsica és que Escrivim és una associació d’escriptors professionals, que d’una manera regular vagin publicant i amb la pretensió agosarada de guanyar-s’hi la vida i que té un seguit de problemes que no pot tenir l’autor que escriu de manera esporàdica. Si treballes de la feina que sigui i de tant en tant escrius no penses si et paguen o no un matí o una tarda per anar a fer una xerrada. I nosaltres considerem que si fem una xerrada o la feina que sigui, s’ha de cobrar, com si fos la de qualsevol altre treballador.\n―Tornem a El far, una novel·la que passa a l’illa de Buda, molt castigada per la llevantada. La gent del sud de Principat es queixa sovint que són tractats com a ciutadans de segona…\n―Un dels objectius principals d’El far era reivindicar el delta de l’Ebre i alertar del perill. No sé si arribarem a temps ja a salvar-lo. M’agradaria pensar que, arran de tot això que ha passat, temporal a banda, es prendran mesures, perquè ja es veia que l’illa de Buda a final de segle potser no existiria i cal preservar un paradís. No sé què hi podem fer, però sense entendre-hi gaire veus que a llocs com els Països Baixos les coses funcionen i que quan es vol es pot. I em sap molt de greu la desídia que hi ha hagut, sobretot perquè després de Doñana el delta és l’indret natural més important de la península. I sí que és cert que a la gent del sud sempre se’ls ha menystingut, tot i que ells també s’han tancat una mica.


Primer torneig de pàdel Hammame Sportsline @ Club Indoor Padel Box\n[Espectacles familiars] Teatre: Els secrets dels llibres @ Ses Cases des Mestres\nEls espectacles familiars, en motiu del Dia del Llibre, es traslladen a la Plaça de la Vila. En aquest ocasió el Professor Sorpreses ens explicarà quins són Els secrets dels llibres. Horari pendent de confirmar.\n10:00 Dia del llibre @ Plaça de la Vila\nDia del llibre @ Plaça de la Vila\nabr. 22 @ 10:00\nCelebració de la Diada del Llibre amb venda de llibres, espectacles familiars i el ja tradicional Ball de Capgrossos\n12:45 Ball de Capgrossos de la Colla de Gegants de Santa Maria @ Plaça de la Vila\nBall de Capgrossos de la Colla de Gegants de Santa Maria @ Plaça de la Vila\nabr. 22 @ 12:45 – 13:45\nBall de Capgrossos en motiu de la Diada del LLibre A les 12.45 h., a la Residència Cas Metge Rei A les 13h., a la plaça de la Vila\n15:30 II Trial Urbà Santa Maria del Camí @ Diferents indrets\nII Trial Urbà Santa Maria del Camí @ Diferents indrets\nabr. 22 @ 15:30\nII Trial Urbà Santa Maria del Camí, amb esportistes d’elit de les Illes Balears i exhibició de base Tendrà l’inici a la plaça de la Vila i es desenvoluparà en els següents indrets de l’activitat: plaça Escola Can Capó, avinguda…\n19:00 [Teatre familiar] La rateta que llegia a l’escaleta @ Ses Cases des Mestres\n[Teatre familiar] La rateta que llegia a l’escaleta @ Ses Cases des Mestres\nabr. 22 @ 19:00\nLa rateta que llegia a l’escaleta és una revisió actualitzada i desmontada del clàssic dels germans Grimm. Entrada: 3€ Venda d’entrades: a Ses Cases des Mestres. De dilluns a dijous, de 16 a 20h i una hora abans de l’espectacle.\n20:30 [Conferència] Piscologia, esport i família @ Ses Cases des Mestres\n[Conferència] Piscologia, esport i família @ Ses Cases des Mestres\nabr. 22 @ 20:30\nConferència “Psicologia, esport i familia” a càrrec de Miquel Àngel Llompart Amellers (SAPS). Miquel Àngel Llompart és psicòleg especialitzat en psicologia de l’esport, coaching esportiu i psicologia aplicada al tennis.


Un llibre recull la trajectòria del fotògraf cortsenc Horacio Seguí | betevé Web\nQueralt Gómez Cuberes@QueraltGomezJessica Moreno Cusac@jmorenocusac dimarts 9 de gener, 2018 , 21.02\nVa ser un pioner de la fotografia d’espectacles a finals dels 50 i és un referent del fotoperiodisme esportiu\n'La meva vida en un clic' recull unes 140 fotografies d'Horacio Seguí de temàtiques molt diverses. També hi ha un capítol autobiogràfic que inclou imatges personals.\nPer poder publicar el llibre 'La meva vida en un clic' abans ha calgut dedicar moltes hores a endreçar, recuperar i triar l'arxiu personal del fotoperiodista Horacio Seguí. Es va començar a dedicar professionalment a la fotografia el 1963, quan va deixar la seva feina convencional al Banc Hispano Americà. Tot i això ja havia començat a fer alguns encàrrecs fotogràfics des del 1959.\nAl llarg de la seva carrera professional va fotografiar molts esportistes, sobretot dels equips de futbol i bàsquet catalans, i va estar molt vinculat al Futbol Club Barcelona. Però també ha estat el testimoni gràfic de molts festivals de música com el de San Remo, el Mediterráneo o Eurovisión, i d'escenes de l'actualitat política i social del país.\nEl fotògraf Horacio Seguí explica que es va decidir a publicar el llibre gràcies al suport i a l'ajuda de companys i amics. Un d'ells ha estat el periodista Toni Vall, que també n'ha escrit els textos. Seguí assegura que ha hagut de fer una selecció exhaustiva, i que si volgués encara li queden fotografies per poder fer un altre llibre.\nUn llibre amb 400 imatges descobreix la feina dels primers fotoperiodistes de Barcelona


Els joves clàssics 5: José Menor\nPedro Pardo i Albert Galceran, els Homes clàssics, viatgen per Europa per conèixer a Joves Clàssics, i aquesta setmana tornen a Londres, ho fan per conèixer a un dels més virtuosos pianistes catalans, el sabadellenc José Menor. Menor ha esdevingut un dels intèrprets més rellevants de l'obra d'Enric Granados, amb concerts en auditoris tan rellevants com el Carnegie Hall de Nova York. Aquest programa ha estat possible gràcies a la col·laboració de la Delegació de la Generalitat de Catalunya al Regne Unit i Irlanda.\nEls joves clàssics 4: Diana Gonzalez Castel\nPedro Pardo i Albert Galceran, els Homes clàssics, viatgen per Europa per conèixer a Joves Clàssics, i aquesta setmana tornen a Viena, per passejar amb la violinista Diana Gonzalez Castel, que després de 5 anys de formació a la capital austríaca ha decidit deixar el camí de la interpretació per centrar-se en la gestió cultural. I és que la música té moltes vessants possibles. Aquest programa ha estat possible gràcies a la col·laboració de la Delegació de la Generalitat de Catalunya a Àustria.\nEls joves clàssics 3: Dani Espasa\nPedro Pardo i Albert Galceran, els Homes clàssics, viatgen per Europa per conèixer a Joves Clàssics, però aquesta setmana no es mouran de Barcelona. I és que volen conèixer a Dani Espasa, músic de Reus que va començar la seva carrera al programa "Les 1000 i una" de TV3, però amb el temps ha esdevingut un dels directors i interprèts de clavicèmbal més rellevants del país, amb concerts arreu del món. Es traslladaran fins al Gran Teatre del Liceu, on recentment hi ha actuat amb motiu de les representacions de 'Don Giovanni' (Mozart).\nEls joves clàssics 2: Elena Copons i Jordi Casals\nPedro Pardo i Albert Galceran, els Homes clàssics, viatgen per Europa per conèixer a Joves Clàssics. Aquesta setmana es traslladen fins a la capital mundial de la clàssica, Viena, allà hi coneixeran a un matrimoni molt musical: el format per la soprano Elena Copons, i el director coral Jordi Casals. Casals, a més, explicarà que actualment dirigeix la capella del palau d'hivern de Viena, càrrec que havia ocupat, entre d'altres, Antonio Salieri. Aquest programa ha estat possible gràcies a la col·laboració de la Delegació de la Generalitat de Catalunya a Àustria.\nEls joves clàssics 1: Josep-Ramon Olivé\nPedro Pardo i Albert Galceran, els Homes clàssics, viatgen per Europa per conèixer a Joves Clàssics. Aquesta setmana volen fins a Londres per conèixer al jove baritone Josep-Ramon Olivé, flamant guanyador de la medalla d'or del a Guildhall School of Drama and Music de la capital britànica. Distinció que mai abans havia rebut cap cantant espanyol. Olivé es troba a la fase final de la seva etapa formativa i a punt d'iniciar una carrera que, segur, esdevindrà de gran èxit. Aquest programa ha estat possible gràcies a la col·laboració de la Delegació de la Generalitat de Catalunya al Regne Unit i Irlanda.\nPrograma 28: Els homes clàssics\n"Els homes clàssics" acaben la temporada a Catalunya Música amb un programa molt especial; es traslladen fins a la capital mundial de la música clàssica, Viena (Àustria), per fer una ruta musical amb el guia Carles Batlle. Un programa que ha estat possible gràcies a la col·laboració de la Delegació de la Generalitat de Catalunya a Àustria.\nLes vacances cada cop són més a prop, i "Els homes clàssics" de Catalunya Música ens volen ajudar a omplir l'agenda de propostes d'oci relacionades amb la música clàssica. Per això, aquesta setmana repassen concerts curiosos, ja sigui per la música en sí, l'entorn o l'obra. Ens parlen de la proposta "Music 4 cancer tribute", que el divendres 21 de juliol es farà a l'antiga fàbrica d'Estrella Damm de Barcelona. Hi actuaran diversos músics de jazz -com la Sant Andreu Jazz Band de Joan Chamorro-, però també clàssics, com: el baríton Carlos Daza, la soprano Mercedes Gancedo, el tenor Marc Sala o la mezzosoprano Laura Vila, entre d'altres. L'objectiu principal és reunir diners pel desenvolupament de Xemio, una aplicació d'acompanyament, assessorament i ajuda a les dones malaltes de càncer de mama. Per acabar, com si d'una schubertíada es tractés, ens conviden a escoltar el 3r i 4t moviments de la Simfonia n. 5 en Si bemoll, D.485, de Franz Schubert, interpretada per l'Orquestra Acadèmia 1750, dirigida per Massimo Spadano.\nPrograma 26: Els homes clàssics\nAquesta setmana els "Homes clàssics" s'instal·len en el món de Giacomo Puccini, un dels grans compositors italians de tots els temps, però com hem de definir el seu estil i el seu cant com és? No et perdis el programa que li han dedicat.


La ja tradicional Jornada de Cuina, que enguany arriba a la 17a edició, tancarà novament el programa d’actes de les Fires i Festes aquest proper diumenge\nRestaurants, pastisseries i cellers ompliran la plaça de Ramon Llull de Manacor diumenge que ve. Servira de cloenda del programa d’actes de les Fires i Festes de Primavera d’enguany. A la mostra, hi participen sis restaurants, dues pastisseries, dos cellers locals i Cafès Samba. A més, el quiosc de begudes enguany anirà a benefici de l’entitat ‘Acompaña a un abuelo’ l’associació sense ánim de lucre que du a terme un programa de voluntariat d’acompanyament a la gent gran. Des de l’Ajuntament han animat els restauradors, pastissers i vinaters del municipi a participar en aquest esdeveniment «per mostrar tot el potencial gastronòmic que existeix a Manacor». I és que a més dels responsables dels establiments gastronòmics, els forns i els vinaters participants, en l’acte de presentació de la XVII Jornada de Cuina hi han assistit la batlessa Catalina Riera, la regidora de Comerç, Maria Isabel Bauzà; el regidor de Fires i Mercats, Antoni Sureda; i el regidor de Festes, Mateu Juan.\nLa ja tradicional Jornada de Cuina, que enguany arriba a la 17a edició, tancarà novament el programa d’actes de les Fires i Festes aquest proper diumenge.\nA la dessetena Jornada de Cuina hi participaran Finca Càtering, que oferiran pollastre amb curri thai, arròs basmati i salsa de coco; el restaurant Bari hi presentarà entrepans de carrer amb espatlla de porc amb salsa de mostassa d’albercoc; els cuiners de El Norte faran hamburgueses de vedella asturiana amb sobrassada, formatge i ceba confitada; des de la cafeteria sa Clova prepararan ensalades amb fruites seques, dàtils, fruita i broqueta calenta de pinya i gambes; des d’Es Claustre prepararan arròs negre i el Cafè Nou de Son Macià, que també participarà en la Jornada de Cuina oferirà pa amb oli amb tres tipus diferents de farciment de pollastre. Cal destacar que el programa de mà on s’especifica cada plat incorpora informació sobre els al·lèrgens que pot contenir cada proposta culinària. Així els al·lèrgics o intolerants al gluten, la lactosa, l’ou, la soja, la mostassa, el sèsam o el peix podran gaudir de la Jornada de Cuina que servirà per tancar els actes de les Fires i Festes 2019.\nEn l’apartat de dolços, tothom que passin per la Jornada de Cuina de diumenge podran tastar les Broquetes de fraules amb xocolata, l’assortiment de rebosteria i les picada d’abella que prepararan els pastissers de Ca’n Florit i també l’ensaïmada de crema amb brownie de xocolata que es prepararan a l’obrador de Ca’n Tòfol. Pel que fa als vins i escumosos, des del celler de Toni Gelabert oferiran els vins Son Fangos negre 2015, Son Fangos blanc i rosat ecològic 2018; el vi ecològic Eloi 2018 i el cava ecològic Albet i Noya. I Son Vell vinyes i vins oferiran els vins Corrent i Son Vell.\nNotícies relacionadesXVII Jornada de Cuina de Manacor


Tripuçol puja de nivell | Sense Límits Aventura\nHome » NOTICIES TRIATLO » Tripuçol puja de nivell\nTripuçol puja de nivell\nEscrit Per senselimitsaventura.com en Sep 29, 2014\nEl club de l’Horta puja a Primera en el Campionat d’Espanya de Clubs\nMontcada i Laboratorio Sys pugen a segona categoria\nEl C. T. Tripuçol ha centrat els princpals èxits del equips de la Comunitat Valenciana que este cap de setmana han competit en el Campionat d’Espanya de Clubs de Triatló que s’ha disputat a Santander.\nL’equip de l’Horta Nord ha aconseguit ascendir de segona a primera categoria tant en homes com en dones. En els dos casos quedaren en segona posició dins del seu grup de nivell, sumant així un éxit col.lectiu tant en homes com en dones per al Tripuçol. Ascens també per al C.T. Tragaleguas de Manises que en dones passa de segona a primera en acabar en sisena posició de la general.\nBons resultats també per al CDM Montcada i per al Laboratorio Sys que en homes han aconseguit ascendir des de categoria promoció fins a segona, després que els de Montcada acabaren segons i els de Laboratorios Sys en cinquena plaça de la general per clubs.\nEspecialment destacada va ser l’actuació d’Emilio Aguayo (CDM Montcada) que va guanyar la general individual en categoria promoció, per davant d’altre triatleta de la Comunitat com Víctor Benages (C.T. Huracan Valencia) que manté el bon estat de forma després de proclamar-se passat cap de setmana Campió Autonòmic de Triatló Sprint.\nVora 200 participants\nEixos són els resultats més destacats dels vora 200 triatletes que han estat desplaçats des de la Comunitat Valenciana i competint al circuit preparat a Santander on a més cal destacar la permanència aconseguida per CEA Bétera, Inelec Sueca i KomandoFisiojReig. Per la seua banda, tot i l’esforç Club Ilictano Triatlón i CTH Picassent baixen de segona a categoria promoció en dones i KomandoFisiojreig baixa de primera a segona en homes.\nMés dades: http://www.triatlocv.org/index.php/116-noticias-triatlon/1381-buen-papel-de-los-clubes-valencianos-en-la-liga-nacional-de-clubes-celebrada-en-santander\nFerris, relleu a la FEMECV Nov 29, 2018


reïna de pobres: 2016\n( entre poc i massa )\nFotos d' a vegades\nLa pseudoguia de muntanya. Nivell expert.\nPrometo prometre amor etern a les muntanyes i a tot el que les forma, des de les roques amb més experiència a les arrels menys bregades amb el tracte animal. I el prometo a les que habito ara, per les quals hi he fet quilometres, cims i col·lectes; i també m’hi comprometo amb les que habitaré i visitaré, perdent-m’hi molt o no tant; i no passo per alt a totes aquelles que no tindré la sort de poder tastar, empapar-me’n o demanar-hi asil per, ni que sigui, unes hores, dies o setmanes.\nEl petroli no m’agrada; l’asfalt no m’agrada; el quitrà no m’agrada. El trobo de mal gust quan no combina. Podríem dir que mai hem estat col·legues de confidències, poder coneguts d’aquells que comparteixen el mateix tren de cada divendres i cada diumenge, però el vincle no s’allarga gaire més. I per això vaig decidir que tornava a la muntanya, al poble i a respirar una mica més de cel, de blau i de verd. I de pas, una mica menys de derivats plàstics. Aquesta decisió comporta dos ports de muntanya i uns quaranta-dos quilòmetres d’asfalt de pujada (i de dipòsit de vehicle no prou elèctric, cert) i els mateixos de baixada per trobar-me amb les persones que sí que m’agraden i per satisfer unes vitalitats necessàries (que no vénen al cas avui). Dels pocs asfalts que tasto. I poder per això m’he fet força bel·ligerant amb aquells que fan quilòmetres de carretera –asfaltada– sense pensar en què hi ha al final del trajecte o el que amaguen les següents passes sense quitrà. O que, si més no, no tenen el respecte que elles ens han tingut des de sempre. I per això, m’he vist amb l’obligació de presentar-vos una pseudoguia pràctica de muntanya (per a gent experta).\n- El bosc. El bosc és un lloc poblat d’arbres. Així de simple ho defineix l’Institut d’Estudis Catalans. I tothom sap (o quasi bé tothom) que els arbres, arbustos i plantes necessiten terra per poder créixer i desenvolupar-se lliurement. Aire, aigua, la fotosíntesi i els nutrients que el sòl els hi proveeix.\n- Els animals. Els animals són éssers vivents dotats de sensibilitat i moviment voluntari. Que pel clima, la necessitat o les migracions els han fet habitar aquests boscos, alimentar-se’n i ser-ne els fidels propietaris. Sense demanar gaire cosa a canvi.\n- Els camins. Els camins són segons ciència forestal, una tira de terreny més o menys ampla que va d’un indret a un altre disposada expressament per a transitar-hi. De forma respectuosa i pensant que no serem els darrers en passar, ja que tampoc hem estat els primers. Respectant les marques, les recomanacions i els silencis.\n- Les pedres i roques. Roques que segons la geologia en general són massa considerable de matèria pètria, especialment la que s’alça a la superfície de la terra o del mar. I que pels que no tenim formació experta, no són pissarres, teles o superfícies habilitades per pintar-hi, rascar-hi o deixar les marques d’una intel·ligència absent o molt –massa– amagada. Mirar-les, que no volin. Escalar-les, que no volis.\n- Els bolets. Bolets que els biòlegs han catalogat com a cos fructífer d’un fong basidiomicet o ascomicet, carnós, suberós o gelatinós, que es forma a partir del miceli, gairebé sempre en contacte amb l’exterior. De verinosos i ben cridaners, de poc digestius i d’admirats per paladars selectes i butxaques ben alimentades. Però mai en cap dels possibles casos fets de llauna, vidre o petroli. El petroli.\nI un llarg etcètera de petites grans foteses que, si voleu, un altra dia us detallo. Que, de veritat, no costa tant estimar (sentir amor per algú o alguna cosa, amar) allò que ens envolta. Però, si ets del que penses que estimar és llaurar els boscos i les muntanyes, omplir-les dels teus residus, mostrar-li les teves baixes o endur-te-les sense respecte cap a casa teva, crec que t’has equivocat de definició. El lèxic comú t’ho especifica i deixa molt clar. Un ignorant és aquell que no sap res en general o amb relació a una cosa.\nPublicat per l'eduard a 16:50 0 comentaris\nnàixer, créixer, llegir, córrer, cridar, escoltar, aprendre, parlar, tocar, abraçar, riure, veure, beure, caminar, reproduir-se, musicar, escriure, vigilar, pensar, morir\nEstem al dia?\nchico probeta (+18)\n"Córrer és de covards"\nDisculpi'm, tens hora?


Ajuntament de Cardedeu - Actualitat - Notícies - Cardedeu contracta 9 persones mitjançant una subvenció del Servei d'Ocupació de Catalunya\nEts a Inici > Actualitat > Notícies > Formació i ocupació\nNotícies Formació i ocupació\nCardedeu contracta 9 persones mitjançant una subvenció del Servei d'Ocupació de Catalunya\nEls contractes tenen una durada de sis mesos.\nL'Ajuntament de Cardedeu ha contractat 9 persones aturades a través dels Plans extraordinaris d'ocupació subvencionats pel Servei d'Ocupació de Catalunya (SOC). Set d'aquets contractes són per fer actuacions a la brigada municipal (manteniment d'edificis municipals i de la via pública, i senyalització viària), un contracte és d'auxiliar de la llar per fer neteja a domicilis a persones amb dependència, i l'altre és d'integradora social per a dur a terme un projecte d'acompanyament a la recerca de feina de persones aturades.\nLa selecció del personal aspirant s'ha fet a través de la borsa de treball municipal amb la conformitat de l'Oficina de Treball de la Generalitat de Granollers-Perifèria, ja que era requisit indispensable que les persones contractades fossin aturades inscrites al SOC i que haguessin esgotat la prestació o subsidi d'atur.\nAl llarg del 2011, l'Ajuntament va contractar un total de 14 persones aturades mitjançant Plans d'ocupació. Aquests plans tenen com a finalitat fomentar l'ocupabilitat de les persones en situació d'atur, i millorar la seva qualificació i competències professionals mitjançant l'adquisició de l'experiència laboral i la formació.


Batalla pels arxius legals de Megaupload\nMilers d'usuaris denuncien que no tenen accés a documents privats\nDeu dies després que l'FBI clausurés Megaupload continua sense resoldre's el cas dels arxius que s'hi van penjar legalment i que ara no es poden recuperar. Els afectats s'han unit per denunciar-ho.\nALBERT CASTELLVÍ ROCA BARCELONA Actualitzada el 29/01/2012 00:00\n260x366 EL 'HACKER' MILIONARI L'excèntric hacker alemany Kim Schmitz, conegut com a Kim Dotcom, és el fundador de Megaupload i és considerat per l'FBI el principal responsable de la "xarxa de pirateria informàtica mundial" que ara s'ha desarticulat. / TOBIAS SCHWARZ / REUTERS EL 'HACKER' MILIONARI L'excèntric hacker alemany Kim Schmitz, conegut com a Kim Dotcom, és el fundador de Megaupload i és considerat per l'FBI el principal responsable de la "xarxa de pirateria informàtica mundial" que ara s'ha desarticulat. / TOBIAS SCHWARZ / REUTERS\nL'ús més generalitzat de Megaupload era la descàrrega de pel·lícules i sèries de manera il·legal, de les quals es vulneraven els drets d'autor. Això no treu, però, que molts internautes fessin servir la pàgina amb una altra finalitat, la d'emmagatzemar-hi arxius privats per poder recuperar-los des de qualsevol lloc o intercanviar informació personal o empresarial amb altres usuaris. L'FBI, però, no va tenir miraments, i per evitar més descàrregues va tirar pel dret i va bloquejar del tot l'accés a la pàgina.\nDes del moment que es va conèixer la clausura del portal, els usuaris van alertar que això els impediria recuperar els arxius que, de manera legítima, hi havien penjat, i el cert és que, més d'una setmana després, la situació d'aquests documents és incerta, i les possibilitats de recuperar-los, remotes. Tot i que associacions de consumidors com FACUA insisteixen que els usuaris tenen dret a recuperar els arxius, el consultor Genís Roca, expert en xarxes socials, ja va mostrar el seu pessimisme a l'ARA des del primer dia: "Tenen raó, però estan perduts".\nMalgrat tot, els afectats no es donen per vençuts. Més de 2.000 usuaris de l'Estat -la meitat, catalans- s'han adherit a la denúncia que promou el partit Pirates de Catalunya, en col·laboració amb els seus homòlegs d'altres països, per reclamar el retorn dels arxius perduts als seus legítims propietaris. En un comunicat, l'organització assegura que l'FBI ha provocat "danys incalculables" i lamenta que el tancament de Megaupload ha estat "ineficaç", ja que el material amb copyright "segueix estant disponible en altres serveis" i, en canvi, "s'ha impedit l'accés a milions d'arxius de particulars i organitzacions i s'ha ocasionat greus danys personals, econòmics i d'imatge a milions de persones".\nParal·lelament, FACUA ha obert la via política fent arribar al president del govern espanyol, Mariano Rajoy, i al portaveu socialista al Congrés, José Antonio Alonso, una carta en què els insten a actuar perquè els EUA "adoptin les mesures necessàries que garanteixin la recuperació dels arxius privats dels usuaris espanyols clients de Megaupload". L'entitat remarca que el seu objectiu no és "defensar els interessos de Megaupload ni de les multinacionals de la indústria cultural", sinó els "drets fonamentals dels ciutadans", i cita la Declaració Universal dels Drets Humans, que estableix que "ningú serà objecte d'intromissions arbitràries a la seva vida privada o la seva correspondència".


Anna MarondaCastells de vent\nArchivo del Autor: Anna Maronda\n- 01/02/2011 - 8:06 h\nPilars a la plaça del Blat dels Xerrics d'Olot i els castellers de la Sagrada Família\nNo recordava haver vist mai tant color en una sola plaça, i és que, a més de les lluminàries que engalanen tota la vila, ahir a Valls, el bressol casteller, hi havia més de 10.000 camises castelleres de colles d’arreu dels Països Catalans.\nLes festes decennals, que se celebren cada deu anys, ja prenen per tradició aquesta trobada que edició rere edició ens mostra la força i les ganes d’aquestes més de 10.000 persones que sempre que poden vesteixen els pantalons blans, la faixa, el mocador i la camisa del seu color.\n- 25/10/2010 - 12:01 h\nA l’assaig de divendres tot semblava bé: poca gent però proves bones que ens donaven, per fi, una alenada d’aire fresc per encarar Santa Úrsula, la nostra diada, amb certes garanties. Volíem començar fort per poder fer la gran diada per la qual portàvem tota la temporada treballant.\nDiumenge tot comença al matí amb les tradicionals matinades a les que van els castellers més valents, són les 8 i ja comencen a fer ambient per animar la diada. Quan tornen al local, i després de l’esmorzar comença a arribar tota la resta de castellers amb cares d’entre il·lusió i nerviosisme. Un últim assaig, un recordatori de com ens hem de col·locar a l’hora de fer aquest castell o aquell altre i la canalla ja es col·loca per començar la cercavila fins a la plaça del Blat.\nL’entrada a plaça emocionant com sempre. Posa la pell de gallina. Ràpidament ens diuen que el sorteig ens ha anunciat com a la Colla que obriria la diada. Comencem a lligar el cinc de nou. En fem un peu però el desmuntem perquè no acabava de quadrar bé. El segon peu tira amunt i les veus de la plaça sonen fort: el castell no deu acabar d’anar bé però els castellers de la pinya no ho podem mirar. La canalla tira amunt valenta tot i el bellugueig que ja anunciava que la cosa no podia arribar a bon port. Amb els aixecadors col·locats i amb l’enxaneta a punt de passar ens cau el castell. Les cares de decepció són importants. Hi confiàvem amb aquest castell que ja havíem carregat unes setmanes abans al concurs. Repetim amb un tres de nou amb folre, per donar confiança a tothom però just quan el carregàvem també cau. No ens en podíem avenir. Un castell que hem descarregat en set ocasions aquesta temporada ens cau just quan el carregàvem a la nostra diada. Ara sí, que les cares de decepció són importants.\nQuatre de nou amb folre i més celebracions\nLa Colla Joves per la seva banda encara la diada amb més precaució però potser de manera més intel·ligent i menys arrauxada. Tiren en primera ronda un tres de nou amb folre amb que firmen el primer castell.\nNosaltres, en segona ronda i amb moltes lesions, decidim tirar el dos de vuit amb folre. Un castell massa senzill per una diada tan important però no tenim cap altra opció. Estrenem aixecador i ho fa molt bé. La gent, però, ja queda desanimada veient clar que no podríem tirar cap castell de nou pisos.\nLa Colla Joves ens carrega el cinc de nou amb folre que els cau quan la canalla ja sortia, però òbviament la felicitat omple les seves cares en què ells complien objectius. Nosaltres, en canvi, només intentàvem sortir del pas amb certa dignitat. Tercera ronda, el quatre de vuit. Ells, el quatre de nou amb folre i més celebracions.\nAixò ens demostra que no tot ho hem fet bé aquest any perquè tot i el treball, tot i la gent nova que últimament havia vingut per la Colla, tot i el munt d’actes socials que hem fet… hi ha coses que hem fet malament i que haurem d’esmenar amb celeritat abans d’iniciar la temporada vinent. I tenim poc temps per fer-ho: les festes decennals són al febrer i allà ja hem de demostrar els canvis i les reflexions que ens toca fer ara. Esperem que de les derrotes se’n aprengui i se’n aprengui molt. Ara és a les nostres mans.\n- 04/10/2010 - 12:08 h\nDúiem molts dies d’assaig. Cada dia que s’aproximava més el concurs veies més i més cares noves que s’afegien a les que ja estàs avesat a veure cada divendres. Les proves anaven bé. La nit abans, tot i ser dissabte, intentes anar a dormir d’hora i per molt bona voluntat que hi posis els nervis t’acaben traint i veus les manetes del despertador com giren i giren.\nQuan et trobes amb la gent diumenge al matí, els saludes contenta i, tothom, malgrat els nervis, porta un somriure d’orella a orella: les papallones de l’estomac paren d’aletejar tant ràpidament com ho feien abans de veure els ànims dels companys. A l’entrada a plaça només t’interessa saber quanta gent som, quants clics ha fet el noi de la porta. Aquest any gairebé arribàvem als 800, és llavors quan et veus capaç de tot i més. La Vella dels Xiquets de Valls som els últims i el concurs comença. Les colles grans tiren el tres de nou amb folre i a totes, òbviament, els surt bé ja que és un castell que és al seu abast. Vilafranca, l’etern rival, tira el quatre de nou amb el pilar que, com de costum, no comet ni un sol error i descarrega amb solvència.\nAra ens toca a nosaltres i apostem fort. Per un castell que no hem intentat aquest any tot i que un llunyà 1996, quan jo només tenia 9 anys, vam descarregar per primer cop en 113 anys. Recordo amb claredat el retall de diari que va penjar, durant anys, de la porta de la meva habitació que deia això mateix. Avui, el tornem a provar. El problema dels castellers és que no acostumem a veure els castells, només els sentim. La sensació era bona. Feia temps que no teníem una pinya tant gran. Vam sentir l’aleta i semblava que la cosa anava bé. Però es va trencar a la sortida de la canalla. Tot i això, estàvem contents ja que és el primer gamma extra de la temporada i no suposava la pèrdua del guardó.\nCaiguda i triomf de Vilafranca\nLes altres colles tiren el quatre de nou amb folre en segona ronda i ningú té problemes. Els Castellers de Vilafranca, el pilar de vuit amb folre i manilles que els cau a la descarregada. L’alegria s’apodera del nostre sector de plaça. Ells que no cauen mai, que tenen aquella gentada inimaginable, a ells també els cauen els castells. Nosaltres tirem el mateix castell. Tot va fantàstic. Feia temps que no el teníem tant parat i sembla que el folre i les manilles treballen a gust. L’enxaneta s’ens fa enrere quan el castell ja era gairebé tot dalt. Hem perdut una ronda i els ànims comencen a decaure però el castell estava perfecte.\nLa Colla Joves Xiquets de Valls, els nostres convilatans, tiren el cinc de nou amb folre amb un peu molt més petit que el nostre però igual d’efectiu. El tenen ben parat fins a les aletes de l’enxaneta. Els cau quan l’anàven a descarregar. Els Castellers de Vilafranca també el proven i el descarreguen com si fos un castell menor, amb una solvència increïble.\nNosaltres optem per puntuar i asserenar ànims amb un tres de nou amb folre. Mai havia fet un tres de nou amb tanta pinya: és fantàstic treballar amb tanta gent! El tres de nou ni es mou. És ràpid i segur. Les altres colles ja tenen els seus tres castells. Els intents «extres» de la Jove de Tarragona i dels Capgrossos de Mataró no han tingut èxit en la ronda anterior i en aquesta proven els mateixos castells però amb un pis menys. Vilafranca ara tira un gran castell: el dos de vuit sense folre. Un castell dificilíssim que només s’ha pogut carregar. Cau a l’entrada dels dosos.\nNosaltres hi tornem amb el pilar de vuit. Ara, canviem l’enxaneta, una de més petita però que sabem que no dubtarà ni un segon a tirar amunt. Al principi tot va bé. Comença a patir quan només queda ella per arribar a dalt. L’enxaneta posa un peu a l’espatlla de l’aixecador i quan va a posar-hi l’altre es trenca el pilar. Ràbia. El pilar se’ns resisteix per un segon. L’hem bastit gairebé fins dalt en dues ocasions i quan no és una cosa és l’altra. Ara ja només ens queda lluitar per la segona plaça i per això en cinquena ronda, quan ja gairebé ningú prova altres castells, nosaltres intentem l’únic castell que ens pot donar la segona plaça del premi: el dos de nou amb folre i manilles. Encara que tot ens surti malament decidim no abaixar el cap. Decidim lluitar fins al final, però les ganes no ho són tot i aquest any perdem el segon lloc, que després de força temps és queda la nostra rival de tota la vida: la Colla Joves Xiquets de Valls. La seva alegria és grandiosa, la nostra frustració també.\nPerò només hem perdut una batalla de la guerra: Santa Úrsula, la nostra diada, és a menys d’un mes i les ganes de plantar tot el que ens ha sortit malament avui són infinites; ara només ens queda assaig i més assaig per fer un somni realitat.\nNota: Això són les sensacions que em deixa el concurs a mi: una castellera individual i no a tota la Colla. Pel que fa a l’ordre dels castells de les altres colles hi poden haver errors. En demano disculpes per endavant.\nA Hanghzou el tres de nou\n- 31/05/2010 - 8:46 h\nHem anat a una colònia tèxtil, a prop de la ciutat de Hanghzou, a uns dos-cents quilòmetres al sud de Xangai. Resulta que allà també hi ha una colla castellera, impulsada per l’amo de l’empresa, un apassionat als castells i els seus valors.\nArribar a Hanghzou i veure dues-centes persones en fila, esperant que entris a plaça, tots vestits amb la seva roba de casteller, no té preu. Veure les ganes que hi posen i els seus castells, encara en té menys. Avui dissabte, a més, hem descarregat el primer tres de nou amb folre fora dels Països Catalans, i ho hem fet, ni més ni menys que a la Xina.\nHem escrit una altra línia, no només a la història de la Colla Vella dels Xiquets de Valls, sinó també a la història dels castells portant estructures d’una emberguedura tan gran a un país tan llunyà com la Xina. L’alegria de tota la gent de la plaça, tant catalans com xinesos, ha estat impressionant.\nGairebé no ens podíem creure el que havíem fet. Un tres de nou amb folre, molt al principi de la temporada, i a la Xina. Aquests dos dies també hem fet dues vegades el dos de vuit amb folre, el tres de set aixecat per sota, el quatre de vuit i el cinc de set.\nL’hospitalitat dels xinesos de Hanghzou, que ja coneixien els nostres castells, i els èxits castellers han valgut molt, moltíssim, la pena. Dos dies, simplement, impressionants.\nAnant de camí a l’Expo miro per la finestra de l»autobús: els edificis tan alts envoltant totes les carreteres; l’Scalextric que conformen les rondes d’enllaç entre un punt i un altre de la ciutat. Miro el trànsit i m’impressiona.\nMentrestant, la canalla, tranquil·la, es col·loca el casc just abans de pujar a qualsevol castell. Els grans, trobem a faltar el cinturó de seguretat als automòbils i ens estranya haver de passar la motxilla per la seguretat abans de pujar al metro. També ens incomoden, o ens estranyen, les altes mesures de seguretat que hi ha a l’entrada de l»Expo.\nEl primer castell a l’Àsia\n- 25/05/2010 - 12:41 h\nViatjar més de 10.000 quilòmetres per aire travessant tota la geografia que, algun dia ja llunyà, vaig estudiar a la classe de geografia, és impressionant. L’olor d’una nova ciutat, d’una nova cultura i d’un nou menjar també ho és. Hi ha moltes coses que ens estranyen o ens desperten interès quan passegem per Xangai: els cables d’electricitat desendreçats i els generadors al mig del carrer; la circulació del trànsit poc ordenada i, tot i els semàfors gegants, les motos que passen quan volen; el volum dels paquets que els xinesos són capaços de portar damunt de les seves bicicletes o fins i tot la gent que pot anar sobre una sola bicicleta; els gratacels que solquen la ciutat a cada metre quadrat plens d’aparells d’aire condicionat per fer més suportable l’estiu que els espera. Però el més impressionant és, sens dubte, la relació que hem tingut amb els ciutadans xinesos.\nAvui, 23 de maig de 2010, hem fet la primera actuació: hem aixecat castells de vuit pisos a la Century Plaza, al centre de Xangai, durant una hora i mitja. Per primer cop a l’extrem orient s’han vist castells. La gent s’ha tornat boja: eren centenars de persones mirant la nostra actuació, aplaudint-nos, fent-nos fotos i fent-se fotos amb nosaltres. Ens hem sentit com estrelles del rock. Ha sigut, simplement, impressionant.\nEl significat de ser casteller\nA la zona de transit de l’aeroport de Zurich, vaig tenir temps per pensar en el camí que estem fent i en el que ens queda per fer: som camí a la Xina, a l’altra banda del món per fer castells a l’Exposició Universal de Xangai. Anem a ensenyar-los qui som i per què som així. A ensenyar que, a Catalunya, la passió i els valors són primordials. Els castells són, sobretot, passió. Ens apassiona agrupar-nos amb un objectiu comú al cap: homes i dones de totes les edats, i cada vegada més, de provinences diferents. Ens apassiona la superació personal i l’esforç: saber que ho podrem fer una mica millor i que cadascú hi posa el seu granet de sorra amb el seu esforç personal. Ens apassiona la tradició.\nSer casteller és més que posar-se una camisa d’un color determinat. És sentir-se part d’un grup, sentir-se integrat en una gran família que saps que no et decebrà. És tenir il·lusió i esforçar-se perquè cada castell sigui un nou somni. És compartir amb gent tan diferent a tu un objectiu i saber que tots hi posarem el coll per aconsseguir-lo. És sentir-se part de la història i adonar-se que, a cada pas, escrivim una altra línia d’aquesta història. I aquell dia, mentre veia com la gent de la colla es passejava per la terminal tot esperant l’hora de tornar a pujar a l’avió, no vaig poder evitar somriure i estar orgullosa de ser castellera.


4 min. Seül (corea Del Sud) 18/04/2019 23:04\n651x366 Kim Jong-un supervisant dimarts un exercici militar en una imatge facilitada per l’agència de notícies estatal nord-coreana, la KCNA. / EFE Kim Jong-un supervisant dimarts un exercici militar en una imatge facilitada per l’agència de notícies estatal nord-coreana, la KCNA. / EFE\nKim Jong-un va exhibir ahir una nova joguina i, al fer-ho, va mostrar com està tornant a créixer la tensió entre Corea del Nord i els Estats Units. El règim de Pyongyang va confirmar que ha provat un nou tipus d’“arma tàctica guiada” davant la “presència i el guiatge” del líder nord-coreà en un lloc que no ha volgut precisar. A més, a través de l’agència estatal KCNA, l’encarregada d’informar sobre aquesta maniobra armamentística, Kwon Jong-gun, el portaveu nord-coreà, va donar una altra exclusiva. “En cas que les converses es reprenguin en el futur”, al règim de Pyongyang li agradaria que se substituís com a negociador el secretari d’Estat dels Estats Units, Mike Pompeo, per “algú que mostri més tacte i maduresa a l’hora de comunicar-se” amb Pyongyang. Segons Corea del Nord, cada cop que Pompeo “hi ha posat el nas el diàleg no ha avançat”.


Llagostera Ràdio - Urbanisme aixeca la moratòria de noves construccions a la Vila Vella de Tossa de Mar i al nucli antic de Cadaqués\nUrbanisme aixeca la moratòria de noves construccions a la Vila Vella de Tossa de Mar i al nucli antic de Cadaqués\nUn carrer del nucli antic de Cadaqués. / Foto: Urbanisme\nArticle Anterior Salut Empordà i la UOC creen un protocol per detectar i tractar el dolor abdominal recurrent en menors\nSegüent Article SOS Costa Brava demana al Govern crear un organisme que compri terrenys al litoral amb la taxa turística i els protegeixi\nLa Generalitat ha decidit excloure alguns sòls urbans de quatre municipis del litoral gironí de la moratòria de noves llicències urbanístiques en considerar que ja estaven prou protegits.\nEls casos que ara s'han exclòs estan regulats per una normativa amb mesures de protecció per ser teixits històrics.\nEs tracta del nucli antic de Cadaqués, la Vila Vella de Tossa de Mar i la zona de cases de pescadors del Port de la Selva. També s'ha aixecat la moratòria en tres sòls urbans, La Lloia i Els Eucaliptus d'El Port de la Selva i Cala Margarida de Palamós per aquest mateix motiu.\nEl passat 17 de gener es va aprovar una primera suspensió de tramitacions de nous instruments de planejament i de gestió, així com de la concessió de llicències d’obra nova. Afecta tots els sòls urbans i urbanitzables sense edificar situats en la franja de 500 metres del litoral gironí i ubicats majoritàriament en terrenys amb pendents superiors al 20%.\nPosteriorment, el 13 de febrer, es va aprovar una segona suspensió de llicències. Afectava 80 dels 165 sectors de sòl urbanitzable que examinarà el Pla director. També s’hi van afegir 8 nous sectors de sòl urbà no desenvolupat situats en primera línia de mar que no s’havien inclòs en la primera moratòria.\nAquestes dues moratòries han rebut una cinquantena de recursos administratius que s’estan analitzant i responent. D’altra banda, s’han atès 25 consultes a través de correu electrònic i s’estan duent a terme reunions periòdiques al territori.\nL’aprovació de les moratòries permet al Departament de Territori i Sostenibilitat treballar en el Pla director Urbanístic (PDU) de revisió de sòls no sostenibles del litoral gironí. És l’instrument de planejament que permetrà revisar tots els àmbits on encara es podria construir però que no s’han arribat a desenvolupar i proposarà, si cal, l’estratègia més adequada, que pot passar per la seva desclassificació, per la reducció de l’àmbit a urbanitzar o pel canvi de model.\nLa comissió territorial d’Urbanisme de Girona en va aprovar l’avanç el 13 de febrer, que es va sotmetre a informació pública i a consulta dels ajuntaments afectats durant un mes. El termini va finalitzar el 15 de març. En total, s’han rebut 40 suggeriments que s'estudiaran i que s’incorporaran, si s’escau, al document que es portarà a aprovació inicial de la comissió d'Urbanisme.\nUn cop aprovat inicialment, el PDU se sotmetrà un segon cop a informació pública perquè tant la ciutadania com els ajuntaments afectats puguin presentar les al·legacions que considerin.\nUn cop estudiades les al·legacions i incorporades, si s’escau, al text, la comissió d’urbanisme de Girona en farà l’aprovació provisional i elevarà el document a la Comissió de Política Territorial i d’Urbanisme de Catalunya per al seu preceptiu informe final. El conseller de Territori i Sostenibilitat signarà l’aprovació del Pla director, que es publicarà al DOGC i entrarà en vigor al dia següent.


El conseller Marzà proposa mesures per a minimitzar la LOMCE - VilaWeb\nDivendres 17.07.2015 13:06\nEl conseller d'Educació i Cultura, Vicent Marzà, continua amb la ronda de contactes amb la comunitat educativa. I els ha exposat tot de mesures concretes per a minimitzar l'aplicació de la LOMCE per al curs vinent. Així, aquesta setmana ha convidat els equips directius dels centres educatius d'Infantil, Primària, Secundària i Batxillerat de tot el País Valencià.\n'Es tracta de testar de primera mà les valoracions que es facen de les nostres propostes als equips que s'encarreguen de dur el funcionament de cada escola i cada institut', ha explicat Marzà i ha continuat: 'Hem passat de l'etapa de les inauguracions i grans esdeveniments a l'era de l'enriquiment pedagògic, el diàleg, el treball a l'aula i la dignificació de la tasca del professorat i les famílies'.\nMarzà ha proposat tot de mesures per a elaborar un decret que modifiqui l'aplicació de la LOMCE, com ara, ampliar les classes de 45 minuts a 60 si els centres així ho volen; modificar la coordinació docent; reduir les proves diagnòstiques; concretar els programes per a lluitar contra el fracàs escolar a secundària; ampliar els horaris de les assignatures troncals específiques de 1er de batxillerat per garantir una millor base de coneixement.\nD'una altra banda, la Conselleria ha volgut desmentir el missatge transmès per part d'un tribunal d'oposicions, que anunciava la modificació en la puntuació de mèrits del punt 242. Un mèrit que equival al nivell avançat de valencià i es correspon a un 0,5 de puntuació. 'Les persones afectades pel tribunal o els tribunals que han modificat este criteri, a les quals no se les ha puntuat el mèrit, han de presentar un recurs a la Direcció General de Centres i Personal Docent', explica la conselleria, que resoldrà els casos aviat i assegurarà la puntuació correcta.


Com es fa el compost? – Aresta\nCom es fa el compost?\narestacoop\t2017-03-12T12:16:51+00:00\tmarç 12th, 2017|\nAquest dissabte hem fet un taller infantil de compostatge a Albinyana, on hem experimentat amb terres diferents, observat la fauna del compost i plantat en torretes fetes amb material reciclat!\nA més, els dos agents medioambientals del poble, l’Alba i l’Àlex, a qui l’Aresta està duent a terme la seva formació i seguiment des del novembre de l’any passat, han fet un taller adreçat al públic adult per analitzar les bosses d’escombraries i insistir en la importància de la recollida selectiva.\nEl proper dissabte tornem a repetir el taller a Bonaterra. Així que si en teniu ganes, reserveu la vostra plaça al 977 68 78 18 o a cultura.ajalbinyana@gmail.com.


El full de ruta de Junts pel Sí preveu eleccions constituents en 18 mesos - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl full de ruta de Junts pel Sí preveu eleccions constituents en 18 mesos\nPi-Sunyer afirma que el procés s'ha fet "amb tot detall i rigor" per evitar "salts al buit"\nDiferents membres de la llista de Junts pel Sí van presentar ahir el seu full de ruta alejandro garcía/efe\nJunts pel Sí va defensar ahir que el seu full de ruta cap a la independència està elaborat amb "rigor" per evitar "salts al buit", i que no és "inamovible", sinó que està obert a modificacions si les circumstàncies canvien i l'Estat accedeix en el futur a celebrar un referèndum vinculant a Catalunya.\nJunts pel Sí va presentar el seu full de ruta, que busca la secessió en un termini màxim de 18 mesos, en un acte al Col·legi d'Advocats de Barcelona en el qual van intervenir sis membres de la candidatura: el coordinador general de CDC, Josep Rull, la secretària general d'ERC, Marta Rovira, les expresidentes d'ANC i Òmnium, Carme Forcadell i Muriel Casals, el jurista Carles Viver Pi-Sunyer i el president de l'Associació de Municipis per la Independència, Carles Puigdemont (CDC).\nPi-Sunyer, exmagistrat del Tribunal Constitucional, va assegurar que el full de ruta s'ha planificat "amb tot detall i rigor" per assegurar que no hi haurà "salts al buit" en la seva aplicació.\nA més, va indicar que no és un "document petrificat o inamovible", sinó que és un text "viu" que caldrà adaptar a "circumstàncies canviants" amb "intel·ligència política", encara que va puntualitzar que caldrà tenir "molt clar" el "nucli dur" del full de ruta per "preservar-lo amb coratge i tossuderia", sense distreure's pel "soroll", que va augurar que serà "enorme". El jurista va assenyalar que el full de ruta s'executarà si hi ha primer el "mandat democràtic" d'una majoria absoluta al Parlament, encara que no s'exclou la possibilitat de canvis si l'Estat ofereix "un hipotètic referèndum": "estarem expectants", va afegir.\nEn el cas d'una majoria absoluta independentista, el pla de Junts pel Sí inclou una declaració solemne d'obertura del procés d'independència, amb apel·lació al diàleg a l'Estat i a la comunitat internacional, seguida de la creació d'un Govern de concentració i l'inici d'una primera fase del procés constituent per recollir aportacions ciutadanes. Posteriorment, arribaria la "proclamació de la independència", per la qual es crearia l'Estat català després d'una "desconnexió" legal de l'Estat espanyol aplicada amb una "llei de transitorietat jurídica", a la qual seguiria la llei del procés constituent per regular el tràmit parlamentari i referendatari de la nova constitució, i per encaixar les aportacions de la ciutadania. Més endavant, es convocarien eleccions constituents, després de les quals culminaria el procés amb l'aprovació d'una "constitució catalana" i la seva ratificació per referèndum.\nRull va destacar la "càrrega extraordinària de democràcia" de cadascun dels punts que seguirà el procés sobiranista, que estarà "comandat pel poble de Catalunya". "Mentre altres confien en tribunals i lleis que prohibeixen, nosaltres confiem en les urnes i la democràcia", va apuntar.\nDe la seva banda, la secretària general d'ERC, Marta Rovira, va assenyalar que actuaran amb "legitimitat i legalitat" per avançar cap a un país independent, després de constatar que l'Estat espanyol, segons el seu parer, "dóna l'esquena" a Catalunya i "es burla" del procés.


Errors que et fan engreixar mentre cuines - Diari de Girona\nSi t'has posat a dieta hi ha certs hàbits que has de controlar\nv.s.m. 11.05.2018 | 06:56\nEvita les temptacions a la cuina. Getty Images\nEstem en mesos en què les dietes estan a l'ordre del dia. Davant l'arribada de l'estiu són moltes les persones que es posen a dieta. Si no vols caure en errors que poden fer saltar pels aires el teu mètode per perdre pes, evita certs hàbits en els quals tots incorrem quan estem cuinant.\nMentre preparem el menjar, les temptacions arriben per tot arreu. La proximitat d'aquests aliments, juntament amb els seus sabors i olors, et farà caure en certs hàbits d'allò més perillosos quan es vol controlar el pes.\nSi estàs dieta, la disciplina serà un dels teus principals aliats. Per això, evita els següents errors que et fan engreixar mentre cuines.\nControla les porcions\nLes quantitats de menjar que consumim són molt importants quan s'està a dieta. Cal controlar la quantitat de menjar que s'ingereix per no incórrer en errors. És important no caure en l'error de preparar porcions molt petites, ja que això pot fer que de seguida es torni a tenir gana. Per contra, no s'ha d'optar per porcions exagerades ja que t'ompliràs en excés.\nProvar els àpats\nQuan estem cuinant un dels passos més habituals és provar com està quedant. Es tracta d'un pas necessari per evitar sorpreses posteriors. No obstant això, evita les repeticions en aquest hàbit i prova petites quantitats simplement per controlar els sabors i les textures.\nNo picar entre hores\nUna de les temptacions més perilloses quan s'està a dieta és picar entre hores. Aquest hàbit pot ser molt recurrent si estàs cuinant. Evita preparar-te aquest entrepanet i aguanta fins a l'hora de dinar evitant aquesta temptació. Si realment tens gana, opta per menjar una peça de fruita, un iogurt o fruita seca sense sal.\nTallers gastronòmics Receptes d'avantguarda a base d'alga amb aliments de proximitat