L'Escola de Famílies de Mislata reunix pares i mares per a xarrar sobre educació positiva - Notícies - Ajuntament de Mislata\nLa xarrada servix com a inauguració de la tercera edició d'esta iniciativa municipal per a formar i reflexionar sobre l'educació\n‘Educar per a ser i fer feliç, l'educació positiva’, ha sigut la xarrada triada per a començar una nova edició d'aquesta iniciativa de les regidories d'Educació i Joventut i que ha impartit el Gabinet Psicopedagog Municipal en el centre sociocultural La Fàbrica de Mislata. Per tercer any consecutiu s'ha començat, amb gran èxit, este projecte municipal pensat per a millorar i optimitzar l'educació dels fills i filles, adaptat a les circumstàncies socials actuals.\nA través de diferents xarrades informatives, es pretén acostar la formació i l'aprenentatge en l'entorn familiar i aconseguir una criança positiva i afectuosa dels fills juntament amb els pares, mares i familiars. L'educació emocional l'optimisme, la creativitat, el sentit de l'humor, la motivació, l'autoestima o l'afectivitat, són, entre altres, les claus fonamentals d'esta filosofia.\nA esta primera xarrada van assistir la regidora d'Educació, Ana María Julián, i la regidora d'Infància, Lola Hortelano. Julián va voler destacar que Escola de Famílies “és un programa que està tenint un acolliment espectacular, no solament, com és lògic entre pares i mares que volen conéixer més sobre una criança saludable i xopar-se dels consells dels experts que impartixen les xarrades, sinó també avis i àvies que estan preocupats pel desenvolupament dels seus néts i nétes. Fins i tot tenim inscripcions d'adolescents que han vist en este programa temes que els interessen”.\nA més d'esta primera activitat, en esta tercera edició, es tractaran temes tan destacats i d'actualitat com l'educació de la sexualitat en l'adolescència, tema de la pròxima xarrada, el maneig de les emocions per a possibilitar una criança saludable, o la prevenció de conductes addictives. Tots ells coordinats i impartits per experts de reconegut prestigi en psicopedagogia. Esta tercera edició d'Escola de Famílies es tancarà del 31 de maig al 2 de juny amb les ‘Jornades lúdiques per a gaudir en família’ i la celebració del Dia Internacional del Joc.


Festes de Menorca: Història de les festes\nEl principal protagonista de les festes és el cavall. Els genets, caixers, vestits de blanc i negre, van sobre els seus cavalls pels carrers del poble, fins que una vegada recollits tots i després de la missa, se celebra el tradicional Jaleo.\nEn el Jaleo els caixers entren a la plaça del poble i passen entre la multitud demostrant les seves habilitats i fent saltar als cavalls al ritme de les típiques cançons d’aquestes festes, especialment una jota molt coneguda a la regió que s’interpreta per una banda de música local. L’esvalotada gentada fa saltar als cavalls com a símbol de poder i noblesa.\nUna vegada finalitzat el tradicional Jaleo del segon dia, es procedeix al lliurament de canyes per part de les autoritats, en el qual els caixers tornen a entrar a la plaça fent saltar als cavalls i finalment s’acomiaden. Després d’haver finalitzat el Jaleo i “ses canyes” la banda de música comença a tocar cançons típiques de Menorca o cançons que en el seu temps van ser molt escoltades.


El concert de l'Home del Principi tanca el cicle 'Música al Parc' amb un balanç general positiu - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El concert de l’Home del Principi tanca el cicle ‘Música al Parc’ amb un balanç general positiu\nJornada agredolça la de diumenge al Parc Nou d’Olot. El concert de l’Home del Principi va posar punt final al cicle ‘Música al Parc‘. Més d’un centenar de persones es van reunir al conegut espai de la ciutat per escoltar la nova proposta del cantautor Joan Bramon. El cantant i guitarrista olotí va repassar els seus últims treballs, acompanyat del violí d’Albert Dondarza.\nJoan Bramon, cantant i guitarrista: Els temes que una mica necessito expressar: temes quotidians i tranquils. Expresso la meva perspectiva de les coses amb això.\nEl mateix cantant i guitarrista va expressar la satisfacció que li produïa tocar a un espai com el Parc Nou.\nJoan Bramon, cantant i guitarrista: Aquí és fantàstic. És dels millors llocs on es poden fer concerts a Olot em sembla. Ara estàvem provant i ho dèiem. Perquè fa una acústica molt maca, reuneix unes condicions on la gent es relaxa i pel meu tipus de música, que és una música tranquil·la i amb una lletra que m’interessa que la gent escolti, es crea un bon clima.\nAquesta ha estat la darrera proposta de ‘Música al Parc’, un cicle de concerts totalment marcat per la pandèmia. Això sí, amb les mesures de seguretat corresponents, el balanç general ha estat positiu.\nLa Fundació Hospital d’Olot apel·la al seny i al sentit comú per reduir els casos de covid a la Garrotxa\nEn les darreres hores, eren 12 els afectats pel brot de covid a l’Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa, nou pacients i tres professionals, tots vacunats i amb simptomatologia lleu. Els pacients estan controlats a la unitat 1, amb restricció de visites,…


CiU i PP frenen al Parlament l'impost sobre la banca que proposava ERC\nEls republicans pretenien gravar els estalvis de caixes i bancs i crear un fons d'ajuda a les famílies hipotecades en risc de desnonament\n2 min. Barcelona 30/11/2011 18:08\n260x366 L'impulsor de la iniciativa, Pere Aragonès (ERC) / ACN L'impulsor de la iniciativa, Pere Aragonès (ERC) / ACN\nEls grups parlamentaris de CiU i PP han posat punt final aquesta tarda a la proposició de llei d'ERC per instaurar un impost sobre la banca i un fons d'ordenació hipotecària amb les seves esmenes a la totalitat. El diputat republicà Pere Aragonès ha presentat la iniciativa com una mesura per repartir "les càrregues de la crisi de forma equitativa". La proposició inclou un impost sobre els dipòsits de clients de caixes i bancs, que aportaria uns 592 milions d'euros anuals perquè s'aplicaria un tipus d'entre el 0,32 i el 0,56. Segons Aragonès, aquest impost ja s'ha establert a França, Alemanya, Portugal, Suècia i fins i tot Extremadura i Andalusia, i permetria reduir la magnitud de les retallades. Per altra banda, ERC també hi afegeix la creació d'un fons per ajudar que les persones hipotecades amb risc de desnonament puguin pagar els seus deutes a menor velocitat i sense perdre l'habitatge, com ja s'aplica als EUA.\nTanmateix, el portaveu econòmic de CiU, Antoni Fernández Teixidó, no s'ha oposat a l'essència de la mesura, però l'ha rebutjat perquè tindria "elements contraproduents" en una situació en què "les entitats financeres presenten necessitats de capitalització" i algunes han de ser intervingudes. Teixidó també ha apuntat que "un impost com aquest incrementa el cost del capital i repercuteix sobre la liquiditat i la inversió". Per la seva banda, el diputat popular José Antonio Coto ha presentat la seva esmena a la totalitat denunciant que l'impost "castigaria a qui estalvia" i ha coincidit a "penalitzar la inversió" perquè dificulta la concessió de crèdit. "El tripartit va apujar tots els impostos sobre els quals tenia competències i van deixar el deute i el dèficit més alts", va furgar Coto.\nPer la seva banda, PSC, ICV-EUiA i SI han votat a favor de la tramitació de la proposició de llei, però no han arribat a la majoria necessària a causa del rebuig de CiU i PP i l'abstenció de Ciutadans.


Biblioteca Pública Pompeu Fabra: Participar al nostre joc d'estiu "La Biblioteca a... bon ritme" té premi!\nParticipar al nostre joc d'estiu "La Biblioteca a... bon ritme" té premi!\nA la Pompeu tenim ritme, tenim tempo, tenim feeling, tenim savoir faire, i... et proposem un estiu ben musical.\nA l'estiu, les persones canviem el ritme de vida. Algunes perquè fem vacances i volem gaudir-les fent coses que no acostumem a fer i d'altres perquè és quan més treballem o estudiem. A la biblioteca pots trobar tot el que necessites per satisfer les necessitats d'aquest ritme de l'estiu: per desconnectar, per experimentar noves sensacions, per a portar a terme el que no pots fer durant tot l'any, per a descobrir nous móns, per deixar-te portar, etc.\nLa Biblioteca com a motora de canvi, de vida, de vides, de moviments, de ritmes. Ritmes col·lectius, ritmes personals, ritmes íntims, ritmes per compartir, ritmes per millorar, ritmes per descobrir, ritmes per escoltar.\nCom cada any la Pompeu comença la seva Mostra especial d'estiu i et proposa un tast de cada ritme. Per això, a partir del dia 15 de juliol trobaràs per tota la biblioteca diferents racons amb llibres, cd’s i dvd’s:\nVides amb ritme\nHistòries amb ritme\nContes amb ritme\nRitmes i veus de la música\nNovel·les amb ritme\nSi vols participar en el joc que et proposem a continuació només has de seguir les següents instruccions:\n1. A partir del 15 de juliol entra a http://www.facebook.com/lapompeu i fes-te seguidor de la nostra pàgina.\n2. Deixa’ns les teves dades per poder contactar amb tu en cas de resultar guanyador/a (nom i cognoms, telèfon i/o correu electrònic).\n3. Recomana el llibre, CD o pel·lícula que ha marcat el ritme del teu estiu.\nSi ho fas abans del 15 de setembre, entraràs en el sorteig d’un Xec Regal per gastar a la Llibreria Robafaves de Mataró!


Comunicat de les ONGs de defensa dels drets humans al Magrib (Marroc, Algèria i Tunísia) ia Catalunya que han pres part en la Segona Trobada de defensors i defensores dels drets humans al Magrib - IDHC\nComunicat de les ONGs de defensa dels drets[...]\nIncidència | Dijous, 22 de maig de 2008\nDrets Econòmics, Socials i Culturals Immigració Violència de Gènere Discriminació Privació de llibertat Tortura Llibertat de premsa Dret a la llibertat d'expressió Desaparicions forçades Catalunya\nLes ONG de defensa dels drets humans al Magrib (Marroc, Algèria i Tunísia) ia Catalunya que han pres part en la Segona Trobada de defensors i defensores dels drets humans al Magrib, organitzada a Barcelona els dies 21 i 22 de maig de 2008, pel Elcàlam (Comitè de defensa dels drets humans al Magrib), expressen les seves inquietuds relacionades amb el deteriorament de la situació dels drets humans al Magrib i de les violacions d'aquests drets que es continuen succeint a la regió, concretament:\n- La no explicació de la veritat sobre els desapareguts forçats dins dels països magribins i els límits plantejats en contra de la investigació d'aquests successos.\n- L'atac a la llibertat d'expressió ia la llibertat d'opinió: un gran nombre de presos i preses polítics continuen tancats als calabossos dels països del Magrib.\n- L'atemptat a la llibertat de premsa per la prohibició dels òrgans de premsa, l'arrest arbitrari de periodistes i internautes i la manera amb què s'apliquen els processos sense base ni garanties contra ells i elles.\n- L'assetjament i les detencions arbitràries dels defensors i defensores dels drets humans.\n- Les violacions dels drets lligats a les polítiques de la lluita antiterrorista, en què s'aplica la tortura, la detenció en centres il·legals, els segrestos, els processos injustos,. etc.\n- L'absència d'una justícia independent i imparcial.\n- La discriminació de les dones i la intensificació de la violència de gènere.\n- El deteriorament dels drets econòmics, socials i culturals i els efectes que provoca en el adquisitiu de la ciutadania magribí.\n- L'atac als drets dels emigrats així bé dins dels països europeus i dins dels països del Magrib, continuació de la política europea sobre les migracions ia la pràctica violenta i discriminatòria dels Estats del Magrib contra els i les immigrants subsaharians i magribins.\nLes ONG presents a la trobada de Barcelona fan una crida als països del Magrib a:\n- Ratificar les convencions internacionals dels drets humans, harmonitzar les legislacions nacionals (comprèn les Constitucions) amb aquestes convencions i vetllar pel respecte d'aquesta legislació.\n- Aclarir tots els casos de desaparicions forçades, alliberar tots els presoners polítics i acabar definitivament amb les pràctiques inhumanes i humiliants de detencions arbitràries, de segrestos, de tortura,\n- Posar fi a la situació d'impunitat de què gaudeixen els responsables de les greus violacions dels drets humans al Magrib.\n- Respectar les llibertats públiques, concretament: la llibertat d'expressió, d'opinió i de premsa.\n- Instaurar la igualtat entre dones i homes, i la protecció de les dones contra la violència.\n- Desenvolupar una justícia independent, integrada i competent i assegurar el dret a un procés just per a tots i totes les ciutadanes.\nLes ONG magrebines i catalanes anuncien la seva solidaritat amb totes les víctimes dels atacs als drets humans al Magrib i reiteren la seva determinació a actuar conjuntament per a la posada en marxa d'un Estat de Dret en els països del Magrib i el respecte als drets humans dins del seu globalitat. Les ONG acorden el seu suport a totes les sinergies de les lluites magrebines pel respecte dels drets i en particular a la coordinació magribina de les organitzacions de drets humans.


Xavi Pascual: "La primera volta va ser extraordinària, però això va ser l'any passat"\nLa plantilla ha realitzat avui el primer entrenament des del Mundial\nL'entrenador del Barça Borges, que aquest dissabte juga a Torrevella, ha analitzat avui la segona volta de la Lliga ASOBAL\nREDACCIÓ Barcelona 03/02/2011 18:41\nL'entrenador del Barça Borges, Xavi Pascual, ha remarcat avui davant l'inici de la segona volta de la Lliga Asobal, on el seu equip jugarà dissabte que ve a Torrevella, que "la primera volta va ser insuperable, però això va ser l'any passat".\nEls blaugranes van finalitzar invictes l'equador de la lliga, quinze victòries les mateixes jornades: "El que ara em preocupa és que dissabte puguem guanyar a Torrevella, perquè són dos punts importantíssims, com tots els que ens jugarem fins al final sabent que ho farem en camps molt complicats i que no se'ns donen precisament bé".\nLa plantilla barcelonista ha realitzat avui el primer entrenament des del Mundial de Suècia, per marxar per via aèria cap a Alacant, on estaran concentrats fins dissabte abans del partit.\nDesprés de dues setmanes de dura competició al Mundial alguns jugadors han tornat 'tocats' i Juanín García estarà de baixa dissabte a causa d'una lesió fibril·lar al solear de la cama dreta.\nDe la mateixa manera presenta un dubte el pivot xilè Marco Oneto, que va tornar als entrenaments fa una setmana després que Xile no superés la primera fase del Mundial i té un hematoma a la cuixa, però no li impedirà jugar dissabte.\nEl pivot danès Jesper Noddesbo, de la seva banda, es va fracturar el nas al partit de semifinals de Dinamarca amb Espanya. Al mateix moment se li va reduir la fractura i diumenge ja va poder jugar la final contra França, mentre que el porter suec Johan Sjostrand, amb molèsties al genoll, també són un dubte per dissabte.\nEl doctor Gutiérrez ha comprovat l'evolució de la recuperació de Víctor Tomás, de baixa per una lumbàlgia. El procés és més lent del que s'esperava.\nPer completar la plantilla també han viatjat el porter Gonzalo Pérez de Vargas i l'extrem Aitor Ariño, de l'equip filial barcelonista.\nQuant a l'estat general de la plantilla, Pascual ha explicat: "hem pogut fer un bon entrenament, tenint en compte que els internacionals han arribat aquest matí. Els veig a tots molt posats ja en la feina de l'equip".\n"Ens concentrarem tots en Alacant, perquè duen gairebé un mes i mig sense tenir dinàmica d'equip. Aquí només érem quatre o cinc entrenant i hem preferit aïllar-nos una mica i fer pinya amb el grup, ha afegit.\nSobre el Torrevella, Pascual ha recordat: "no ha tingut deu jugadors al Mundial i això l'afavoreix a nivell físic, però l'únic que em preocupa és el meu equip ja que alguns jugadors no podran saltar a la pista".


Cuino ergo sum: Conill al romesco i albergínia. Vi La Moderna (Morenillo) (D.O. Terra Alta)\nConill al romesco i albergínia. Vi La Moderna (Morenillo) (D.O. Terra Alta)\nAmb el mig conill enorme que ens va quedar de la recepta que vam fer de conill al vermut (aquí, la recepta), hem volgut també de cuinar-lo d'una manera que encara no havíem fet mai i que teníem força ganes de tastar: al romesco. I ens ha encantat...\nI hi ha un vi molt especial que encara ens ha arrodonit més el plat: La Moderna, monovarietal de Morenillo, autòcton de la Terra Alta, i que vam conèixer per primer cop de la mà del seu viticultor, en Josep Maria, del Restaurant Nou Moderno, de Vilalba dels Arcs (aquí, el post del dinar que hi vam fer)\n- Mig conill de 2'5kg o un de "normal"\n- 2 cebes tendres\n- 3 pastanagues\n- 1 albergínia\n- 30ml. vermut\n- 400g de tomàquet\n- 3 nyores\n- 40g ametlles\n- 50ml. oli\n- 15ml. vinagre xerès\n- Fetge de conill\nPrimerament, comencem elaborant el romesco posant els tomàquets a escalivar a la xurrasquera (si no, al forn a 180º) durant una mitja hora, juntament amb un all encamisat. Quan ho tinguem a punt, pelem i turmitzem amb la fruita seca i les nyores que haurem tingut en remull un mínim de 12 hores (o bullides uns minuts). L'oli, l'anem incorporant a raig perquè emulsioni més bé.\nParal·lelament a la preparació del romesco, comencem marcant el conill a foc fort, prèviament salpebrat i enfarinat. Retirem i reservem.\nA la mateixa cassola, saltegem i potxem una mica les cebes, tallades en juliana. Hi afegim tres pastanagues tallades a rodelles prou gruixudes perquè no se'ns acabin desfent amb la cocció. Hi afegim també una albergínia tallada a bastons.\nQuan tinguem tot ben potxat, mullem amb 30ml de vermut, que ens aixecarà tots els sucres de la base de la cassola i, a continuació, hi reincorporem el conill.\nMullem amb el romesco (si no en tenim prou, hi afegim brou de pollastre o aigua), corregim de sal i pebre i deixem coure almenys una hora (en el meu cas força estona perquè és un conill molt grandot i de carn més dura).\nSi deixem reposar, encara queda més bo i gustós.\nEmplatem i gaudim d'un platàs, de debò, força bo. Imprescindible un pa de bona molla per sucar i no deixar-ne ni una engruna al plat.\nI maridem amb La Moderna 2014. Un vi que ens ha enamorat, sobretot a mesura que ha anat despertant del seu llarg temps d'ampolla (segurament, no ens podíem haver estalviat tant de temps de guardar-lo a la nevera de vins) però ha sigut un espectacle com a cada copa, a cada glop, s'anava despertant i cada cop s'anava fent més amable, més fruitós, sense abandonar un rerefons vegetal i balsàmic. Excel·lent companyia per al nostre conill al romesco.\nimatge agafada del blog d'en Ramon Roset\nPublicat per Albert Aragay a 20:02\nLa Cuina de l'Olga 28 de setembre de 2017 a les 23:40\nEl conill és una carn que m'agrada molt, Albert. Aquesta proposta teva m'encanta! Que bo ha de ser!\nAlbert Aragay 5 d’octubre de 2017 a les 7:37\nOlga, si t'agrada la carn de conill, t'aconsello que tastis la del "conillot" tal com li dic jo, un conill força gran que té un gust més pronunciat. Cal més cocció però finalment queda ben tendre.\nConill al romesco i albergínia. Vi La Moderna (Mor...\nTartar de sorell al miso amb cireres sobre carpacc...\nBodegas Finca Valpiedra (Fuenmayor, Cenicero, La R...\nCullereta de tartar de sorell amb figa\nLlesca al plat d'escalivada, bonítol i ou a baixa ...\n"Salmorejo" de pruna vermella\nBodegas Casa Primicia (Laguardia, Rioja Alavesa, À...\nCruixent de pit de xai rostit a baixa temperatura ...\nChutney de maduixa\nBodegas Murua (Eltziego, Rioja Alavesa, La Rioja) ...\nMandubiko Benta (Mandubia, Beasain, Goierri, Gipuz...


Entitats i associacions de Sant Andreu de la Barca signaran el Pacte de Ciutat a favor de la igualtat - Ràdio Sant Andreu\nHome / Actualitat Sant Andreu Barca / Entitats i associacions de Sant Andreu de la Barca signaran el Pacte de Ciutat a favor de la igualtat\nEntitats i associacions de Sant Andreu de la Barca signaran el Pacte de Ciutat a favor de la igualtat\nPosted by: Radio Sant Andreu in Actualitat Sant Andreu Barca, Destacats, Societat març 7, 2022\t137 Views\nL’acte de signatura de signatura serà el dimarts 8 de març a les 20 h al Teatre Núria Espert i comptarà amb la participació de les entitats i associacions de la ciutat, que signaran el document d’adhesió a les polítiques d’igualtat a les seves respectives organitzacions.\nL’acte estarà presidit per l’alcaldessa Ana Alba que destacat que “L’objectiu és reafirmar el compromís de la nostra ciutat en la igualtat de les persones i l’educació de gènere”.\nL’acte també es comptarà amb l’actuació de l’Escola Municipal de Música i Dansa. L’entrada serà lliure i no caldrà cita prèvia.\nEls acords del Pacte de Ciutat feminista i per a la igualtat són:\nPrimer.- Promoure accions i estratègies per a eradicar les desigualtats de gènere a tots els àmbits, defensant els drets de les dones i promovent la igualtat d’oportunitats de forma transversal.\nSegon.- Reafirmar l’aposta contra totes les formes de violència masclista, apostant per la prevenció i impulsant les accions de sensibilització i conscienciació comunitària amb iniciatives com el Pacte Municipal contra la violència masclista.\nTercer.- Avançar en el treball intergeneracional, apostant per visibilitzar nous models de masculinitats i potenciant que nens i nenes creixin lliures i iguals.\nQuart.- Apostar pel treball conjunt d’entitats, institucions i ciutadania en el foment dels valors de la igualtat i el bontracte. Sumant esforços i creant noves sinergies per impregnar tots els àmbits i espais d’una mirada igualitària.\nCinquè.- Vetllar per un ús de la imatge no sexista ni estereotipada de dones i homes en tots els àmbits d’actuació, fent ús d’un llenguatge inclusiu i no sexista.\nSisè.– Incorporar a les seves actuacions i activitats la perspectiva de gènere.\nPrevious: Xavier Artigas desè al GP de Qatar i suma els primers 6 punts de la temporada a MOTO3\nNext: L’INFOSAB – L’actualitat de Sant Andreu de la Barca, edició 7 de març de 2022


Studio apartment in private house Riga Letònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nStudio apartment in private houseApartamentLutriņu Iela 2, Riga Sud, Riga, Letònia, LV-1002 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en42comentarisStudio apartment in private houseVeure més fotos"Brilliant property and amazing host 😊"PrithviUnited KingdomVeure més fotosVeure totes les 33 fotos\nAl visitar Riga, vosté es sentirà com a casa a Studio apartment in private house, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Studio apartment in private house ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, servei de despertador, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Riga, faci de Studio apartment in private house la vostra llar.


Programa amb Scratch - Portal d'Activitats Educatives de Catalunya\nScratch és un llenguatge de programació i una comunitat online on els nens i nenes poden programar i compartir les seves produccions multimèdia com històries, jocs i animacions amb gent d'arreu del món. Mentre creen amb Scratch, aprenen a pensar de manera creativa, a treballar en grup i a pensar de forma sistemàtica. Scratch està dissenyat i mantingut pel Lifelong Kindergarten group del MIT Media Lab.\nRequereix saber llegir i escriure encara que sigui de forma bàsica. Scratch és un llenguatge divertit i molt atractiu. Es pot anar fent prova i error arrossegant els blocs de colors i veient el resultat immediat. Es poden crear tota mena de jocs i invents a partir d’aquest sistema. Scratch dóna ales a la creativitat!\nLa versió 2 es pot fer servir en tot tipus de dispositius i existeix una versió de navegador i també una altra que es pot instal·lar a l’ordinador per treballar sense connexió, malgrat que aconsellem treballar en línia, per poder compartir i accedir a totes les creacions que estan compartides a la comunitat.\n- Scratch per a Windows\n- Scratch per a Android\n- Scratch per a MacOS\nScratch és un projecte GRATUÏT del Lifelong Kingergaten Group del MIT Media Lab.\nAmb Scratch pots programar les teves pròpies històries, jocs i animacions i compartir les teves creacions amb altres a la comunitat en línia.\n#robòtica i programació #STEM #scratch


Transmet música des del teu Raspberry Pi\nSi sou l'afortunat propietari d'un Raspberry Pi, crear el vostre propi sistema d'àudio en streaming és molt fàcil. Us mostrarem què necessiteu, com instal·lar el programari Pi MusicBox, com configurar totes les seves funcions i com controlar-lo.\nEn els anteriors tallers de Raspberry normalment hem fet moltes tasques d'instal·lació i configuració del propi programari, però per tancar aquesta sèrie ho posarem més fàcil. Wouter van Wijk ha creat Pi MusicBox, una versió fàcil d'utilitzar de Raspbian que converteix el vostre Raspberry Pi en un reproductor de música en streaming. A continuació, el vostre Pi transmet música des de Spotify Premium, Google Music o SoundCloud i la controleu des del vostre telèfon intel·ligent, tauleta o PC. Tot el que heu de fer és instal·lar la imatge a la targeta SD del vostre Pi. Llegiu també: 15 alternatives al Raspberry Pi.\n02 Descarregar imatge\nDescarrega la imatge de Pi MusicBox, a la meitat de la pàgina hi ha un enllaç sota l'encapçalament Instal·lació. En el moment d'escriure, era la versió 0.5. Extraieu el fitxer zip, després del qual veureu un fitxer img i el manual. El fitxer img té 960 MB i cap a una targeta SD d'1 GB. Inseriu la targeta SD al lector de targetes de l'ordinador. Baixeu el programa Win32 Disk Imager i executeu-lo. Afegeix Dispositiu la lletra de la unitat de la targeta SD i feu clic a la icona de la carpeta per seleccionar el fitxer d'imatge. Feu clic a la part inferior escriure per escriure la imatge a la targeta SD.\n03 Inicieu MusicBox\nTraieu la targeta de memòria i inseriu-la al Pi, que també connecteu a la xarxa amb un cable Ethernet. Si voleu utilitzar WiFi o una interfície d'àudio USB externa, connecteu-la a una ranura USB abans d'engegar el Pi. A continuació, connecteu el cable d'alimentació, després s'engega el mini ordinador de la targeta. Després d'un temps, el vostre Pi estarà en línia i visitarà //musicbox.local en un navegador de la vostra xarxa local. Si això no funciona, inicieu sessió al pi (nom d'usuari arrel, contrasenya Caixa de música). Trobeu l'adreça IP amb l'ordre nom d'amfitrió -I, i escriviu aquesta adreça IP al navegador del vostre ordinador o dispositiu mòbil.\nSo per defecte\nPi MusicBox és compatible amb les interfícies d'àudio estàndard del Pi. La sortida analògica no ofereix un so molt bo, però podeu utilitzar-la per provar la vostra configuració. El Pi també admet àudio mitjançant la sortida HDMI, però llavors necessiteu un televisor o una pantalla d'ordinador amb àudio. Així que està clar: el Pi no està fet per a la música.\nInterfícies d'àudio externes\nPer obtenir la millor experiència de so, amplia el teu Pi amb una interfície d'àudio externa. Hi ha moltes targetes d'àudio USB compatibles amb el Pi. Cerqueu una selecció a la pàgina de wiki del Linux incrustat. Una altra opció és la HifiBerry, una targeta filla per a la revisió 2 de Raspberry Pi, compatible amb Pi MusicBox. Hi ha una versió amb sortida analògica i una altra amb connector S/PDIF.\n04 Ràdio per Internet\nAra podeu controlar Pi MusicBox des del vostre ordinador, telèfon intel·ligent o tauleta mitjançant aquesta interfície web. Podeu escoltar estacions de ràdio per Internet i podcasts immediatament. Feu clic a l'esquerra per a això Navega, i després Sintonitzar o dirble per a ràdio per Internet o encès Podcasts si vols escoltar un podcast. A continuació trobareu tot tipus de categories, per exemple per a gèneres o temes musicals. Feu clic a una emissora de ràdio o un episodi de podcast per reproduir-lo al vostre MusicBox. fer clic a esquena per tornar a la carpeta anterior.


Podem diu que ha acordat una via de diàleg amb el PSOE si Rajoy fracassa | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nPablo Iglesias revela que aquests dies ha parlat per telèfon amb Pedro Sánchez\nPablo Iglesias saluda Pedro Sánchez, aquest dijous. ULY MARTÍN\nMadrid 18 AGO 2016 - 13:11\tCEST\nEl líder de Podem, Pablo Iglesias, ha reaparegut aquest dijous després de més de 20 de dies sense comparèixer públicament per revelar que en les seves setmanes d'absència ha reprès les converses amb el secretari general del PSOE, Pedro Sánchez. Tots dos, segons la seva versió, estarien d'acord a explorar la possibilitat de conformar un Govern progressista si Mariano Rajoy fracassa en la investidura. "Hem parlat que primer hi ha d'haver la investidura de Rajoy i, si fracassa, tots dos estem d'acord que caldria dialogar i que un Govern progressista és el que Espanya necessita", ha assegurat Iglesias en declaracions al Congrés. Poc després, el líder de Podem s'ha trobat amb Sánchez als passadissos de la Cambra baixa, on se l'ha vist apropar-se al líder socialista i convidar-lo a parlar aviat.\nIglesias ha sorprès recuperant una tesi que ell mateix havia descartat abans de marxar. Després que el PP aconseguís la presidència de la Mesa del Congrés amb el suport dels nacionalistes, el líder de Podem va enterrar la possibilitat d'un acord amb el PSOE, una hipòtesi que va descartar perquè era "impossible". "És una possibilitat que no existeix i no és viable", va dir el passat 21 de juliol.\nAquest dijous, no obstant això, quan Rajoy i Rivera mantindran una reunió clau per intentar desencallar la seva negociació, Iglesias ha tornat a donar recorregut a la idea d'un possible acord alternatiu al PP. El líder de Podem ha expressat que tots dos dirigents esperen que s'obri un segon temps de negociació si Rajoy no aconsegueix superar la investidura. "Pedro Sánchez i jo hem parlat per telèfon i coincidim que cal esperar a veure quins suports aconsegueix Rajoy. M'ha traslladat que ells votaran que no i quan Rajoy es presenti, si efectivament fracassa perquè feliçment el PSOE manté la seva paraula i el no a Rajoy, caldrà explorar altres alternatives i això serà el més assenyat", ha explicat Iglesias.\nIglesias entén que el PP només té el suport de Ciutadans "i ni tan sols està garantit" i que, per tant, "abans d'explorar unes terceres eleccions" cal "explorar l'alternativa d'un Govern progressista". El líder de Podem, en tot cas, ha pressionat els socialistes. "La decisió sobre si hi haurà unes eleccions o no, en última instància, l'ha de prendre el PSOE", ha resolt.


Química computacional fàcilment reproduïble gràcies a ESIgen - UABDivulga Barcelona Recerca i Innovació\nL'aplicació pot provar-se gratuïtament en http://esi.insilichem.com.\nEl progrés científic està íntimament vinculat a la comprovació constant dels resultats. Sense la validació d'altres membres de la comunitat, qualsevol avanç o assoliment pot quedar en res. Per a això, qualsevol comunicació científica ha d'anar acompanyada de dades que permetin reproduir els experiments realitzats.\nNo obstant això, un text replet de detalls tècnics pot convertir-se en un document pesat de llegir i seguir. Per això, la majoria de dades necessàries per a la validació dels experiments solen recollir-se en un document complementari denominat “Informació de suport” o, com se li coneix més comunament en anglès, “Supporting Information”.\nÀdhuc entre els investigadors més acurats, recopilar totes aquestes dades és un treball tediós que pot acabar consumint moltes hores. En química computacional, implica recórrer desenes d'arxius a la recerca dels valors adequats per després copiar-los i pegar-los en un altre document. És un treball necessari, però dolorosament ineficaç. Afortunadament, tota aquesta labor es redueix a una sèrie d'accions repetitives fàcilment automatitzables amb ajuda de programació.\nESIgen és una utilitat concebuda per alleujar tot aquest procés. L'usuari només necessita carregar els fitxers pertinents en la interfície web i el servidor s'encarregarà d'extreure i presentar la informació rellevant de forma totalment automàtica. Finalment, l'usuari pot triar entre exportar tota la informació generada a serveis d'emmagatzematge de dades científiques, com FigShare o Zenodo , o descarregar les dades que li interessin al seu PC. S'ha posat especial èmfasi a proporcionar formats fàcilment incorporables a la recerca, encara que també és possible obtenir documents PDF llests per imprimir.\nPer a usuaris avançats, ESIgen permet processar arxius en lot a través de la seva interfície de línia de comandos o mitjançant scripts en Python. Tot el codi és gratuït i està disponible en GitHub .


ZyCoV-D, aprovada la primera vacuna d'ADN\nZyCoV-D, aprovada la primera vacuna d’ADN\nL'Índia ha aprovat la segona vacuna de creació pròpia, desenvolupada per Zydus Cadila sota el nom de ZyCoV-D. Es tracta d'un vial d'ADN, la primera d'aquest tipus desenvolupada en el món per a éssers humans, ja que fins ara només s'utilitzava en animals.\nL'ADN entra dins el nucli, i allà, la informació es copia en un molècula d'ARN missatger, que a la seva vegada es converteix en les instruccions per a produir la proteïna Spike. En altres paraules, és un pas extra en la producció d'antígens en la cèl·lula en comparació amb les vacunes d'ARNm, com les de Pfizer o Moderna: així com amb aquestes darreres no era necessari accedir al nucli per a ensenyar a les cèl·lules a produir la Spike, amb les d'ADN si.\nLa vacuna ha superat assajos clínics de fase I/II i fase III, l'últim amb més de 28.000 voluntaris, 1.000 dels quals comptaven entre 12 i 18 anys d'edat. Els resultats provisionals, encara no publicats en cap revista científica (s'han fet públics a través d'un comunicat de l'empresa desenvolupadora), han mostrat una eficàcia del 66,6% enfront de la infecció simptomàtica, i del 100% enfront del desenvolupament de la malaltia moderada. En la nota també s'indica que no es van produir casos greus o morts per covid-19 després de l'administració de la segona dosi de la vacuna.\nLa injecció serà la primera a subministrar-se a menors d'edat al país (fins als 12 anys), i se suma a Pfizer, Moderna, Sinovac i Sinopharm com a fórmules que s'administren a nens menors de 16 en el món.\nEls resultats de la primera part de l'assaig de fase I/II, realitzat sobre 48 adults d'entre 18 i 54 anys d'edat, no van registrar segons la nota de premsa cap efecte secundari sever, i el doctor N. K. Arora, membre sènior del National COVID-19 Task Force, va explicar en el diari local The Hindu que “la reactogenicitat de la vacuna, això és, febre, dolor, i sensació de malaltia és molt de menor que amb les altres vacunes usades actualment a l'Índia” (que inclouen Moderna, Janssen, Astrazeneca, la local Covaxin, Covishield i Sputnik V). Ni el Govern Indi ni la pròpia empresa desenvolupadora han comentat més detalls sobre aquest tema.\nLa principal novetat del fàrmac, a més de ser la primera vacuna d'ADN per a fer front a la covid-19, resideix en què s'administra mitjançant l'aplicador PharmaJet, que no utilitza agulla, sinó que ‘injecta’ el contingut del vial a través d'un doll fi i precís que penetra la pell.\nLa vacuna s'administra en 3 dosis, cadascuna separada 28 dies de l'anterior, i pot emmagatzemar-se entre 2 i 8 °C de temperatura, segons ha informat l'empresa desenvolupadora en nota de premsa, precisant que es manté estable a 25 °C durant tres mesos. L'entitat explica que també ha demanat l'aprovació per a una versió de dues dosis.


Néstor Querol recorda el gol de l'ascens un mes després: "Amb Edgar fem parets als entrenaments" - Diari de Sabadell\nNéstor Querol recorda el gol de l'ascens un mes després: "Amb Edgar fem parets als entrenaments"\nNéstor Querol sosté la foto del gol a Marbella que va suposar l'ascens / Lluís Franco\nAquest dimecres farà un mes just d’un moment inoblidable per als socis i seguidors arlequinats i el recordem amb l’autor del gol que va certificar l’ascens a Segona A: Néstor Querol. El seu nom ha quedat inscrit per sempre a la història del Centre d’Esports. El castellonenc parla d’èxit col·lectiu, però no amaga l’orgull que va significar marcar un gol d’aquesta transcendència. En plena estada de l'equip a la Vall d'en Bas (La Garrotxa), hem volgut recordar aquella tarda de Marbella. Amb més calma, reflexionant sobre els detalls i com es va viure des de dins.\nTens la percepció que ha passat un mes del partit contra el Barcelona o ho veus com una cosa més llunyana? Ara que hem tornat a entrenar sembla que fa molt de temps i, en realitat, només han passat 30 dies. És maco recordar-ho.\nDoncs, som-hi. Quantes vegades has vist el gol? Uf, no t’ho podria dir. Moltíssimes. És curiós: l’endemà gairebé no recordava que havia marcat el gol... i el vaig veure unes quantes vegades. A les vacances, a casa, amb la família i amics, no paraven de recordar el play-off i el gol.\nÉs evident que va ser feina de tota la plantilla i cos tècnic, però l’autor del gol decisiu sempre serà més recordat. Néstor Querol agafa el relleu de Marc Fernández, autor del gol a Eibar. N’ets conscient? Sí, és una anècdota i n’estic molt content, però l’èxit del play-off va ser mèrit de tots els companys i el cos tècnic, metges, tots els que formàvem l’expedició. A mi em quedarà per sempre la satisfacció de ser l’autor del gol.\nRecordem la jugada: l’inicia Grego Sierra i després ve la paret amb Edgar, una acció poc habitual en el futbol actual. Estava preparada o va ser pura intuïció? És cert que les parets no són gaire habituals, però l’Edgar i jo ens coneixem molt i aquesta jugada l’hem practicat moltes vegades als entrenaments. Ho parlem abans dels partits i va sortir perfecte. La passada va ser increïble i em va deixar sol davant del porter.\nVas tenir clar el que havies de fer en la definició? En aquell moment vaig veure el porter que venia a tapar amb les dues mans i les cames per fer-se gran i la primera opció va ser picar la pilota per sobre i va sortir bé.\nÉs difícil explicar què se sent en aquell moment, però què recordes especialment? Doncs recordo molta desesperació perquè la pilota va trigar a arribar a la xarxa. Per televisió sembla una jugada molt ràpida, però sobre la gespa aquells segons se’m van fer eterns. Deien que el defensa (Araujo) estava lesionat, però va fer una esprintada que gairebé treu la pilota... Un cop entra, felicitat màxima i bogeria col·lectiva.\nCuriosament, Néstor no és titular en el primer partit del ‘play-off’. Va ser una sorpresa? No, perquè jo arribava molt just al primer partit. Havia patit una lesió en la preparació del play-off i gairebé no havia pogut entrenar amb l’equip. En el segon i tercer partit em vaig trobar molt bé.\nEl ‘play-off’ va ser una ruleta d’emocions. En algun moment et vas veure fora? Va haver-hi moments molt complicats. L’empat de l’At. Madrid B a l’afegit per exemple. Ho vèiem guanyat i jo vaig pensar que ens tocaria patir moltíssim a la pròrroga. I el dia de la Cultural, després d’encaixar l’1 a 2 també ho vaig veure molt difícil. Però, en canvi, després d’empatar van canviar les sensacions i és el comentari que vam fer els companys que estàvem a la banqueta. L’equip va saber respondre davant les dificultats i també vam tenir una mica de sort, un factor necessari per pujar. L’equip va fer una feina bestial.\nFa un any vas viure l’angoixa d’evitar un descens de manera agònica. També es va celebrar amb alegria al vestidor. Però si compares Olot amb Marbella, quina diferència hi ha? Les coses difícils et fan més fort mentalment per superar els obstacles i el que vam patir la temporada anterior ens va ajudar per assolir aquest gran premi de l’ascens.\nEl que molts no s’expliquen és com pot canviar tant un equip que va fregar el descens a Tercera per pujar, un any més tard, a Segona A amb el mateix bloc. Tanta influència pot tenir l’entrenador i cos tècnic? Moltíssima, va tenir una importància molt gran per la forma d’encarar els partits, el sistema tàctic i també va influir la dinàmica de l’equip. Si comences bé, amb confiança i bons resultats, això et dona més motivació i et sents superior als rivals. Això va ser la clau.\nEl setembre fas 33 anys. T’hauries imaginat arribar a Segona A amb aquesta edat? Home, sempre ho he buscat i lluitat per arribar-hi, però la veritat és que no m’ho esperava. Ara ha arribat l’oportunitat i no la vull deixar escapar. Més que l’edat, el més important és tenir un bon rendiment al terreny de joc. Jo treballaré al màxim per estar bé físicament i preparat mentalment per quan hagi de jugar. Si no rendeixes, és igual tenir 20 o 35 anys.\nEl club ha decidit mantenir el bloc de l’ascens. Pot ser un avantatge per a la seva compenetració a dins i fora del camp, però l’exigència de Segona Divisió A també és molt alta. Com ho veus? Considero un encert mantenir el bloc essencial de l’ascens perquè ha rendit molt bé, proposa bon futbol i crec que serà un factor positiu. Hem format una gran família al vestidor i tots estem molt il·lusionats amb aquest gran repte. L’alegria ja ha passat, hem de viure el present i posar els cinc sentits en el treball i la constància per donar el màxim de cadascú. Els fitxatges que vinguin també ens ajudaran a millorar. És fonamental mantenir la calma. L’any passat vam començar amb una derrota a casa contra el Castelló i mira com vam acabar.\nEl Sabadell disputarà aquest dimecres (18 hores) el primer partit de pretemporada contra l'Andorra, de Segona B. El duel, a porta tancada, es jugarà a les instal·lacions de RoyalVerd a La Garrotxa i la idea d'Antonio Hidalgo és donar minuts a tots els jugadors disponibles que participen en l'estada a La Vall d'en Bas. Cal recordar que diumenge el rival serà un equip de Primera Divisió, la SD Huesca, també a les 18 hores, partit que oferirà en directe Esport3 i la Televisió Aragó. D'altra banda, el dijous es podria conèixer el primer rival del Centre d'Esports a la lliga SmartBank si LFP i Federació Espanyola desbloquegen les seves postures en una reunió d'urgència convocada pel Consejo Superior de Deportes (CSD) i es dona llum verda al sorteig del calendari 20/21.\nSoci número 1.000\nEl Centre d'Esports ja ha arribat al miler de socis. Marc Otero ha estat l'afortunat d'aquesta xifra rodona que s'ha aconseguit amb només sis dies de campanya, un rècord absolut. S'han triplicat, per exemple, el nombre de socis en el mateix temps respecte a la temporada passada. El repte del 5.000 que va dir el president, Esteve Calzada, sembla factible si es continua aquest ritme.\nTemes:CE SABADELL, gol, marbella, néstor querol, pretemporada


La bona gestió per part de la Residència Vila-seca en la intervenció d’una residència per a gent gran del Penedès\nPer encàrrec del Departament de Salut, la Residència Vila-seca per a gent gran del Grup Mutuam, va coordinar i dirigir una intervenció a la Residència El Colomer, situada a la Bisbal del Penedès. L’equip directiu de Vila-seca, format per Sílvia Mirete com a directora, Marta Calvet com a treballadora social i Eva Trujillo com a responsable higienicosanitària, van liderar amb el suport del seu equip d'auxiliars, la intervenció per a controlar el brot epidèmic. El centre en aquell moment es trobava en situació crítica, ja que els seus 27 residents i més de la meitat de la plantilla, estaven afectats per coronavirus.\nEl Grup Mutuam va prioritzar en tot moment l’assistència, incorporant de manera immediata personal, circuits i EPIs. Un cop coberta aquesta part, es van redefinir funcionaments amb els proveïdors i es va establir una comunicació amb els familiars cada 48 h, a través de videotrucades i missatges.\nLa intervenció va acabar un cop els residents es van trobar estables i el personal de la residència intervinguda recuperat. Un encàrrec del qual l’equip de Vila-seca es pot sentir orgullós, ja que demostra la seva professionalitat davant una situació crítica i que la confiança dipositada en ells és ben merescuda.\nCategories Els nostres centres Etiquetes Coronavirus, COVID-19, VilaSeca18 Navegació per les entrades\nLa Residència Vila-seca enceta la temporada de calçots


Paratext #39 per Gabriel Virgilio Luciani | Hangar\nParatext #39 per Gab...\nParatext #39 per Gabriel Virgilio Luciani\nArash Fayez (beca de producció 2019)\nGiulia Deval (residència internacional)\nVeronica Tran (beca residència lab d’interacció)\n_Perquè funcioni la màgia (i la comèdia) la puntualitat és clau. El timing.\n_A diferència de la majoria d’activitats a Barcelona, el Paratext va començar a les 19 h en punt.\n_Cada artista tenia 30 minuts per presentar la seva obra. Cadascú va ser estrictament fidel a aquesta norma.\n_Les transicions entre cada presentació només trigaven uns segons.\n_El terra de la Sala Ricson estava gairebé buit quan hi vàrem entrar. Tanmateix, després de la primera presentació, hi havia sobtadament quatre files de cadires per mirar-ne la segona.\n_En anglès, la paraula seamless s’aplicaria al fluix de l’experiència.\n_Els parèntesis que albergaven el contingut d’aquest Paratext, les perifèries entre cada presentació considerades en la planificació, varen generar una sensació de suspens temporal. Tot això gràcies a en Marc i més agents que treballen per assegurar un esdeveniment suau i sense interrupcions.\nSense aquests detalls considerats, no hi hauria un conjunt. No podríem endinsar-nos-hi suficientment. No seria pas una experiència.\nComenço el text per al Paratext #39 amb aquestes reflexions perquè m’agradaria entrellaçar l’experiència amb el concepte del “cub negre” i la performativitat de l’engany. Conversant amb l’artista Juan David Galindo fa mesos, em va explicar que estava formulant unes teories amb relació al “cub blanc”, el “cub negre” i el “cub gris”; una aproximació espectral a les estructures arquitectòniques que ajuden a mostrar obres d’art, siguin pel·lícules, quadres, instal·lacions, projeccions, etc. El cub blanc —sempre sota un escrutini odiós— cerca evidenciar cada subtilesa. És una estructura exhibicionista, abrusadora, enlluernadora. Cap persona ni cap objecte pot amagar-s’hi. El cub negre -utilitzat sobretot en el cinema i teatre- en canvi, neguiteja. És una estructura incerta, onírica i esotèrica fins i tot. Els seus confins no estan visualment definits; el recinte esdevé una atmosfera boirosa. Això excita, també.\nEntrem a la Sala Ricson, tot a fosques menys una taula il·luminada escassament amb un focus, plena de cables que semblaven heura. Veus tímides, trencades, xiuxiuejades emeses per altaveus ens envolten. Només veiem siluetes dels altres; la nostra identitat rostral està ofuscada. És delirant. No hi ha més remei que deambular pel cub negre sense esma. De sobte, algú m’empeny. “Qui ets?”, pregunto. “Sooc jo”, respon amb rialles. (La Giuliana Racco jugant amb aquest anonimat). Unes làmpades a l’altra banda de la sala s’encenen suaument, mentre les altres s’apaguen. La veu de n’Arash Fayez/Faeiz ens dona la benvinguda en mig castellà, mig anglès i unes paraules en català. Parlant de manera críptica, ens diu “follow the light”. De sobte, a dalt, al control room de la sala, s’encén una llum i veiem n’Arash assegut a una taula amb un micròfon i un focus. Tot i que sona la seva veu, els seus llavis no es mouen pas. És un estratagema antic, emprat en les cases de terror. Un joc de presència i absència; una discòrdia entre allò que veiem i allò que sentim. És cine, és teatre, és horror. En David Lynch al llarg de la seva carrera com a escenògraf feia servir la mateixa tècnica en les seves pel·lícules. Quan tothom puja les escales per apropar-se a l’escena, n’Arash s’aixeca bruscament i puja unes altres escales fins a una plataforma més amunt encara, on comença un slideshow amb dos projectors. Veiem imatges encavalcades; documentació que prové de processos d’immigració que n’Arash va haver de passar per quan vivia als Estats Units, junt amb captures de pantalla del seu mòbil; vinyetes aleatòries de la seva estada tumultuosa allà.\nAl cub negre, tothom és partícip. La manca de llum ens obliga a desvetllar-nos, a encendre els nostres sentits més atàvics. Els nostres trets, diferències, identitats i opinions es fonen en una massa col·lectiva; junts però a part, per citar el títol d’un projecte de n’Àlex Brahim. Tornem a la planta baixa de la sala. Files de cadires apareixen, com si creixessin com plantes de la terra (tornant als esforços sigils d’en Marc i d’altres). La taula plena de cables ara té cinc persones assegudes al voltant. La Giulia Deval introdueix el que estem a punt de veure. Explica que, fruit d’un jaciment fecund, n’han extret unes cintes antigues amb informació gravada que ajuden a entendre com eren els éssers humans d’aleshores. Ho presenta amb tanta fermesa que no s’hi pot discrepar. Els quatre “investigadors” que l’acompanyen dissequen les troballes sonores, narrant-nos el contingut, tot i que no se’ls sent gaire puix que s’emeten pels altaveus brots esmolats de so distorsionat d’aquestes cintes. Durant la presentació, hom s’oblida que és una presentació. Ni tan sols és una performance: és una escena, és màgia. La narrativa fictícia (si n’existeix una verídica) s’elabora davant els nostres ulls tal com passaria al cinema o teatre, però d’una manera encara més latent. Per un moment, el nostre ancoratge tossut i ferm a la realitat se suspèn, es qüestiona, es posa en pausa. Tal com el posicionament dels investigadors de l’Otolith Group, que consideren que de vegades hi ha més veracitat i historicitat en les narratives conspiratòries, la Deval manipula d’una manera gairebé diabòlica l’autoritat perceptiva.\nI al cap d’uns segons després de la segona presentació, la Veronica Tran apareix a l’escenari. Malgrat ser una presentació més convencional, el contingut és salvatgement experimental. Caldria parlar dels ‘hyperobjects’ d’en Timothy Morton, un dels pensadors principals dels estudis OOO (‘Object-oriented ontology’) que sostenen que, contràriament a les perspectives antropocentristes que han dominat el pensament al llarg de la història, els objectes contenen una agència pròpia i, tal com nosaltres, són contenidors d’informació i experiències. La Veronica ens explica —amb un llenguatge força opac a causa del nivell alt de tecnicitat— que ha estat duent a terme una investigació arran de la memòria dels objectes, cercant “la metadada” dins d’aquests i la semiòtica de l’arxiu; la manera més externa i mimètica que tenim per visualitzar com seria el nostre propi emmagatzematge cerebral. Projeccions de formes amèbiques, una mena de llim cromàticament molt viu, rellisquen damunt gerrets, circuits i altres recipients d’informació. No és pas estrany, doncs, que ella s’aprofiti dels cubs negres per realitzar aquestes exploracions nebuloses. Requereixen un espai on la ment tingui o bé la possibilitat o bé l’obligació de reconfigurar-se segons l’escassetat d’elements senyalètics/semiològics que normalment tenim: llum, explicacions, linealitat, indicacions clares, etc. És el regne de l’imaginari, de la traducció interrompuda.\nVull finir amb dues cites: una d’una entrevista amb Francisco “Pancho” Casas, unx performerx, artistx i investigadorx xilenx:\n“…si un tipo se va con un travesti que lo ‘confundió’ con una mujer, eso no es cierto, se está yendo con un hombre que está escondiendo su pene… y mientras este secreto esté más escondido, más lo va a estimular, y ese es el viejo juego de ‘si la presa no tiene miedo no hay cacería’. El miedo que le va produciendo en esos lugares.” (http://artishockrevista.com/2016/08/10/pancho-casas-la-censura-no-existe/)\nEns estimula ser “enganyats” i saber-ho. Per això seguim venint al cinema, a les cases de terror, als quartos foscos, als parcs d’atracció. Enyorem la incertesa. Desitgem l’experiència anònima. Ens excita el bondage identitari.\nI una altra de l’Erika Fischer-Lichte que escriu a Estética de lo performativo: “Éste es el momento más temido por el público y al mismo tiempo el más febrilmente esperado, el momento al que, llegue a hacerse realidad o no, se orientan sus miedos más profundos, su fascinación y su curiosidad morbosa.”\nQuan ens apropem a la vora entre assegurança i perill… quan entrem en un espai on rau el lleure i la seriositat…


Porcelànic vs Ceràmic\nEls dos són bons materials, però per saber quina és la millor opció cal analitzar quin és el que millor s'adapta a les necessitats que requereix l'espai. Per una banda, el porcelànic es pot trobar en diferents mides, des de molt grans fins a rectangulars i de mides diferents al ceràmic, ja que aquest últim acostuma a ser més petit tot i que admet una alta gamma de colors.\nPer altra banda, el ceràmic és més manejable i és més fàcil de tallar, però si disposes d'unes mans expertes i un disc de diamant per a porcelànics aquest aspecte no suposarà un problema. Un altre de les desventatges del ceràmic és que té una major absorció de l'aigua que el porcelànic, la qual cosa fa que s'hagi de descartar en espais exteriors.\nSi el teu cas és per un espai poc transitat, l'opció en ceràmic serà encertada, però si es tracta del contrari, el porcelànic es convertirà en una alternativa més adequada. Encara que tots dos materials estan creats a partir d'argila i altre materials naturals, l'argila que s'utilitza pel porcelànic es cou a una temperatura més alta i és més refinada i purificada, cosa que la fa més resistent i de més durabilitat.\nFinalment, un dels punts que també cal tenir en compte és el preu, en el cas del ceràmic trobarem una opció més econòmica, ja que el porcelànic tendeix a tenir un preu més elevat.


Un Girona competitiu s'emporta un punt davant l’Atlètic de Madrid - El Gerió Digital\nUn Girona competitiu s'emporta un punt davant l’Atlètic de Madrid\nGriezmann ha avançat els locals i Portu ha fet el gol de l'empat\nDissabte, 20 de gener de 2018 18:15h\nEl Girona FC ha empatat contra l'Atlètic de Madrid en un partit molt competit per part dels dos conjunts. Els de Simeone s'han avançat a la primera part amb un gol de Griezmann però, a la segona, Portu ha igualat el marcador. El conjunt gironí ha mostrat maduresa sabent aguantar el resultat i s'emporta un punt d'or del Wanda Metropolitano.\nPer afrontar el partit, el tècnic del Girona ha introduït un únic canvi a l'onze titular. L'habitual referent en atac Christian Stuani, que està lesionat, s'ha perdut el partit i, en el seu lloc, ha entrat Olunga, el protagonista del partit contra la UD Las Palmas.\nA l'inici del matx, els dos equips han optat per no arriscar i esperar un error del rival. Per part del conjunt gironí, la presència en atac ha estat nul·la. De l'Atlètic de Madrid, Correa ha tingut la primera ocasió clara en un mà a mà amb Bono, que el porter ha aturat amb una gran intervenció.\nAl minut 34, ha arribat el gol pels locals. Ha estat després d'un error defensiu dels gironins en què Thomas ha rebut la pilota i ha centrat cap a Diego Costa. Aquest ha entregat a Griezmann i el francès ha rematat superant Bono i avançant els matalassers. Després del gol, el Girona ha fet un pas endavant i Portu ha tingut la primera dels visitants, però Oblak ha atrapat l'esfèrica.\nA la represa, Bono ha estat substituït per lesió i ha entrat Gorka Iraizoz per defensar la porteria visitant. Als primers minuts Borja Garcia ha tingut un xut que ha marxat fora i, per part de l'Atlètic, Carrasco ha pogut fer el segon en un mà a mà que Gorka ha resolt de manera excel·lent.\nEls de Machín han intentat plantar cara, però s'han topat amb un rival arreplegat a la seva àrea que aturava les oportunitats en atac. Aday ha tingut un xut que ha atrapat Oblak, però, al minut 73, ha arribat el gol de l'empat. D'un mal refús de Koke, ha sorgit una assistència de Bernardo cap a Portu i aquest ha rematat superant el porter local i fent el gol de l'empat.\nAl tram final del matx, Pablo Machín ha volgut donar oxigen al centre del camp i ha fet entrar David Timor per Àlex Granell. Als últims minuts, Borja García ha tingut un xut que ha topat amb la defensa matalassera. Un madur Girona, conforme amb l'empat, ha aguantat el resultat i s'emporta un punt del Wanda.


Cronologia (Notes biogràfiques)\n1925 Neix a Barcelona el 2 de novembre, fill de Joan Cuixart i Maria Tàpies.\n1940 Mor el seu pare.\n1941-42 Primeres pintures i dibuixos. Inici de l’amistat amb René Metrás a Sant Celoni.\n1944 Seguint la tradició familiar, ingressa a la Facultat de Medicina; dos anys després abandona els estudis per dedicar-se íntegrament a la pintura.\n1947 Realitza collages amb deixalles de la guerra civil.\n1948 Exposa al Saló d’Octubre. Funda la revista Dau al Set amb Joan Brossa, Joan Ponç, Antoni Tàpies, Arnau Puig i Joan Josep Tharrats, mític grup que, des d’una posició protestatària i avantguardista, va sacsejar el erm panorama artístic de la postguerra espanyola. Aquest mateix any coneix Juan Eduardo Cirlot, que va ser estret col·laborador de la revista i excel·lent analista de la seva obra, i el també poeta i crític Rafael Santos Torroella.\n1949 Visita del grup a Joan Miró. Realitza monotips i gravats experimentals al taller d’Enric Tormo i col·labora en la gestació de la Primera Setmana de l’Art de l’Escola d’Altamira amb Mathias Goeritz. Contacta amb el crític Sebastià Gasch i fa amistat amb Cesáreo Rodríguez-Aguilera i Joao Cabral de Melo, entre altres intel·lectuals i artistes. Participa al II Saló d’Octubre i en una mostra organitzada per Cobalto 49. Exposa amb els altres pintors del grup, Joan Ponç i Antoni Tàpies, a l’Institut Francès, que els concedeix una beca per anar a París.\n1950 Convidat per Eugeni d’Ors, participa al VII Saló dels Onze, a Madrid, juntament amb Salvador Dalí, Joan Miró, Joaquim Torres García, Jordi d´Oteiza, Joan Ponç i Antoni Tàpies. Participa activament als col·loquis de la II Setmana de l’Art, organitzada per l’Escola d’Altamira de Santillana del Mar, on contacta amb Willy Baumeister i Eduardo Westerdahl, entre d’altres. Al desembre es trasllada a París amb el seu cosí Antoni Tàpies.\n1951-52 Exposició de Dau al Set a la Sala Caralt. Des de París viatja per diversos països europeus. Davant la impossibilitat de subsistir a la capital francesa es trasllada a Lió, ciutat que marcarà el canvi del magicisme “daualsetià” a l’informalisme matèric.\n1953 Es casa amb Mariona Goday Barba, amb qui tindrà tres fills: Marc, Judit i Noemí. Aquest any té lloc l’exposició col·lectiva Art Fantàstic a la galeria Clan a Madrid, organitzada per Antonio Saura.\n1955 Participa en la creació de l’efímer grup Taüll i realitza la primera exposició individual a Barcelona a les Galeries Laietanes, a més d’una retrospectiva (1946-55) al Museu de Mataró. El crític Alexandre Cirici Pellicer coneix la seva obra i des de llavors hi dedica plena atenció, considerant-ho el veritable renovador de l’informalisme a escala internacional.\n1956 Aprofundeix en el seu contacte amb l’ambient avantguardista de París i de Lió, on exposa a la galeria que dirigeix el poeta Marcel Michaud. El crític Jean-Jacques Lerrant s’interessa vivament per la seva obra. Contacta amb Roger Planchon, Jean Aster i Gisèle Tavet, entre d’altres activistes del teatre d’avantguarda i descobreix l’obra de Bertolt Brecht. Mentrestant, Michaud presenta al destacat galerista parisenc René Drouin, que l’inclou entre la seva cartera d’artistes.\n1957 És convidat a l’I Saló de Maig de Barcelona. Presenta les seves Construccions heteroplàstiques (Galeria Jardí, Barcelona), que incorporen a la tela tubs, cables i altres materials.\n1958 Rep el Premi Torres García. Torna a París, on per primera vegada exposa de forma individual a la Galerie René Drouin. Visita a Picasso amb els seus amics Leopoldo Pomés i Pere Portabella. És Convidat a la XXIX Biennal de Venècia i participa a la Pittsburgh Bicentennial International Exhibition of Contemporary Painting and Sculpture del Carnegie Institute. Apareix la monografia que li dedica Juan Eduardo Cirlot, que designa la seva obra amb l’apel·latiu “transinformalisme”. A partir d’ara s’inicia una etapa de gran activitat expositiva nacional i internacional.\n1959 Arriba al màxim reconeixement internacional en obtenir el Primer Premi Internacional de Pintura de la V Biennal de São Paulo (queden com a finalistes Francis Bacon i Alberto Burri) i la Medalla d’Or del Premi de Pintura Abstracta de Lausana, certamen en què Lucio Fontana obté la de plata. Participa en mostres com la Documenta de Kassel, Treize peintres espagnols del Musée des Arts Décoratifs de París. Es multipliquen les exposicions individuals i col·lectives a galeries de tot Europa, Amèrica i Japó.\n1960-61 És seleccionat per a exposicions d’art avantguardista al Guggenheim Museum de Nova York, la Tate Gallery de Londres i el Museum of Modern Art de Washington, entre molts altres. Exposició individual a la galeria Bonino de Buenos Aires. René Drouin presenta una exposició de Cuixart al Théâtre des Champs Elysées de París —sota el patrocini del Théâtre de la Cité fundat per Planchon— dedicada a personatges i temes de Bertolt Brecht, autor que influeix poderosament al pensament de l’artista català.\n1962 Exposa a la Galerie René Drouin de París Sept personnages d’exorcisme. Participa a les exposicions Antagonismes al Musée des Arts Décoratifs de París i Modern Spanish Painting a la Tate Gallery de Londres.\n1963 Provoca un gran impacte amb els seus “Nens sense nom” (tràgiques composicions sobre tela amb nines destrossades), exposades a la galeria René Metras; aquestes peces s’acompanyen d’altres plenament tridimensionals basades en la manipulació i l’acoblament d’objectes. Es tracta de la seva particular aportació a moviments com el New dada, el Pop art i el Nouveau Réalisme. El director i crític de cinema Jean-André Fieschi roda un curtmetratge a la línia del cinema verité sobre el procés creatiu de l’artista. Exposició al Guggenheim ia la seu de la UNESCO. Participa a l’exposició col·lectiva Le Dessin a París juntament amb Karel Appel, Max Ernst, Jean Fautrier, Alberto Giacometti, Robert Rauschenberg, Mark Tobey, Joan Miró i Pablo Picasso, entre d’altres. Intensifica la seva faceta de col·laboració amb les arts escèniques (decorats, escenografies i vestuari de El perro del hortelano de Lope de Vega a l’Auditori Nacional de Mèxic), activitat que es consolida durant els dos anys següents (Fando et Lis de Raval i Antigone a els Ballets Moderns de París [BMP]).\n1964 Exposició-homenatge a Bertolt Brecht a la galeria René Metras, prohibida pel règim franquista i on presenta configuracions d’objectes i assemblages. Realitza una exposició individual de gran repercussió a la galeria Bonino de Nova York, que marca l’inici d’un gir intel·lectualista cap a la figuració: s’obre un cicle singular que combina el grafisme i la matèria en estranyes composicions d’accent orgànic, eròtic i sinistre.\n1966 La ruptura amb l’informalisme i el seu nou llenguatge queden patents a l’exposició Realisme pictòric actual a la galeria René Metrás, comissariada per Arnau Puig i que suscita un desmesurat atac del crític Cirici Pellicer, a més d’una intensa polèmica. Refusa la invitació de representar Espanya a la Biennal de Venècia. S’estrena l’obra Fando et Lis, de Fernando Arrabal, amb decorats i vestuari de Cuixart, al Théâtre de la Croix Rousse de Lió, a la casa Batlle a Riudellots de la Selva i al Teatre Romea de Barcelona.\n1967 Publica la carpeta Rostros de Arkaim composta per cinc aiguaforts i realitza els cartells per a l’estrena mundial de diverses obres del compositor José Luis de Delás a Riudellots.\n1968 És seleccionat per participar a la històrica exposició The Art of Organic Forms de l’Smithsonian Museum of Natural History de Washington, pionera a mostrar concomitàncies entre art i ciència.\n1970 Participa al Saló Internacional d’Art de Basilea.\n1971 S’estableix a Palafrugell amb Victoria Pujoldevall, la seva parella des de llavors i amb qui tindrà el seu fill Joan el 1980. Coneix l’escriptor Josep Plà. Comença una etapa de creativitat efusiva caracteritzada per una figuració que fluctua entre el lirisme, el barroquisme i el biaix sinistre, la qual, tot i que perdent progressivament vigor creatiu des de mitjans dels 70, es prolongarà fins a finals de la dècada dels 80.\n1972 Exposició al Palau de Congressos i Exposicions de Madrid.\n1975 Convidat d’honor a la XIII Biennal de São Paulo.\n1976 Convidat a la Fira Internacional d’Art de Basilea. Exposició Antològica 1945-75 a la galeria Dau al Set de Barcelona. Exposició a la Galeria Rayuela de Madrid.\n1977 Es publica el llibre monogràfic Cuixart de José Manuel Caballero Bonald, amb pròleg de Baltasar Porcel.\n1978 Antològica de Cuixart i presentació del llibre de Caballero Bonald dedicat a l’artista a la galeria René Metras.\n1980 Exposició al Museu d’Art Modern de Caracas. Exposicions a Gran Canària i Tenerife.\n1981 Exposició col·lectiva al Palau de la UNESCO, a París. Reedició de la Revista Dau al Set.\n1982 Exposició a l’Auditorium Maurice Ravel a Lió. Participa amb la donació d’una obra a l’exposició itinerant per Universitats dels Estats Units i el Canadà de la North American Catalan Society.\n1983 Rep la Creu Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya i la Clau d’Or de la Ciutat de Barcelona. Periple pels Estats Units amb l’Institut de Cooperació Iberoamericana.\n1984 Rep del rei Joan Carles I la Encomienda de l’Ordre d’Isabel la Catòlica.\nExposició al Museu d’Art Nacional de Mèxic i al Center for the Fine Arts de Miami.\n1986 Exposició de treballs ceràmics al Museu Espanyol d’Art Contemporani, amb itinerància. La seva pintura en aquesta època tendeix a l’excés, amb colors i formes agressives.\n1987 Antològica a la galeria Dau al Set de Barcelona.\n1988 Antològica a Kobe i Tòquio, al Japó. Exposició Els Cuixart de Can Batlle a Salt (Girona). Exposa els seus “mòrfics”, estructures constructivistes que enllacen amb els objectes heteroplàstics del 1956.\n1989 Col·lectiva de pintors catalans històrics des de Goya a Kobe: Goya i els pintors de Barcelona. Després d’una breu etapa d’un expressionisme salvatge provocat per la mort del gran amic Ramon de Batlle, retroba el llenguatge abstracte. Inicia un rellevant cicle pictòric marcat per la introspecció a la naturalesa atàvica i subterrània a partir de l’abstracció, els signes i la geometria.\n1990 Exposició de la col·lecció Juana de Batlle a la Sala del Govern d’Andorra. Col·lectiva The Second Vanguard al Baruch College Gallery de la Universitat de Nova York, itinerant a San Francisco, Estrasburg, Viena, Nova York, Osaka i Tòquio. També té lloc l’exposició L’Informalisme a Catalunya, al Centre d’Art Santa Mònica.\n1991 Exposició antològica (1941-1991) al Palau Robert de Barcelona, patrocinada per la Generalitat de Catalunya.\n1992 S’exposen obres seves al pavelló de Catalunya de l’Exposició Universal de Sevilla. Exposició al Hall del diari Midi-Libre de Saint-Jean-de-Védas, a Montpeller. Ciudad de ceniza: el surrealismo en la posguerra española al Museu de Terol.\n1993 Exposició itinerant Cuixart. Obra recent, organitzada pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.\n1994 Retrospectiva al Palais des Rois de Majorque de Perpinyà. Exposició a la Fontana d’Or de Girona.\n1995 Antològica al Centro Cultural de la Villa de Madrid amb motiu del seu 70è aniversari.\n1998 Participa en diversos actes commemoratius del 50è aniversari de Dau al Set; entre d’altres, a les exposicions organitzades al Centre d’Art Santa Mònica (El foc s’escampa) i al Museu d’Art Contemporani de Barcelona MACBA (Dau al Set). Es crea la Fundació Cuixart, amb seu a Palafrugell.\n1999 Concessió de la Medalla d’Or al mèrit a les Belles Arts del Ministeri de Cultura.\n2000-2001 Exposició monogràfica-retrospectiva Cuixart, mitologia de la natura al Museu de Mataró i Can Palauet, organitzada pel Patronat Municipal de Cultura de Mataró; itinera al Centre Cultural Porta Reial de la Fundació Caixa General de Granada i a Almeria. Exposició retrospectiva al Museu Camón Aznar-Ibercaja, a Saragossa. Exposició Cuixart, paisatges enigmàtics al Centre Cultural Torre Vella de Salou (Tarragona).\n2002 Exposicions Cuixart a Joan Ponç a Céret, Cuixart, geometries al Museu del Suro i Sala del Teatre Municipal de Palafrugell. Inauguració de la Plaça Modest Cuixart de Palafrugell i del Taller Cuixart BCN, seu de la Fundació Cuixart a Barcelona, amb un selecte recorregut antològic i museogràfic, però que tancaria tan sols tres anys després.\n2003 Exposicions Cuixart ara a la Sala Verdaguer de Barcelona i l’antològica del Museu d’Art Contemporani Unión Fenosa (MACUF) de La Corunya. Abandona gairebé totalment l’activitat pictòrica.\n2004 Exposició al Château Bellegarde de Le Perthus (França). Exposició Cuixart, elogi de la geometria a la Fundació Caixa Tarragona.\n2005 Exposició Cuixart, màgic i surreal a l’Antic Casino Societat L’Amistat de Cadaqués.\n2006 Exposicions Cuixart, cirurgia humana al Museu d’Art de Girona i Cuixart, retorn a la Mediterrània al Museu de la Mediterrània de Torroella de Montgrí.\n2007 Exposició Cuixart, el desig de la forma a la Fundació Vila Casas de Palafrugell. Mor a Palamós el 31 d’octubre, a punt de fer 82 anys.


STEPV avisa Marzà que mobilitzarà el professorat interí si el nou acord rebarema les borses - Diari La Veu\nEscriba el número 166453\nSTEPV avisa Marzà que mobilitzarà el professorat interí si el nou acord rebarema les borses\nEl conseller Marzà anuncia un nou acord "sense consultar la Mesa Sectorial i obri la possibilitat a la rebaremació".\n29 setembre 2015 01:00h\nD'acord amb la notícia de la compareixença de hui del conseller d'Educació, Vicent Marzà, la Conselleria pretén negociar aquest curs un nou acord de professorat interí, que obri la possibilitat de la reordenació de les borses.\nAquest anunci s'ha fet "sense consultar la Mesa Sectorial d'Educació ni sense que el conseller s'haja reunit amb STEPV (sindicat amb majoria absoluta en la Mesa Sectorial) tal com s'està sol·licitant des del mes de juliol, en meses sectorials i per escrit" apunta el sindicat.\nLa proposta del conseller és “equilibrar l'experiència i la nota d'oposició”, indicava aquest matí, “la qual cosa significa a la pràctica reordenar les borses” apunta STEPV. “Si el que pretén el conseller és que tot el món treballe, tal com sembla que ha afirmat, el problema no és l'ordenació actual de les borses, sinó els cinc anys de retallades de plantilles de l'anterior govern”.\nPer tant, diu STEPV que “allò en què cal treballar és en la recuperació dels llocs de treball i no en tornar a obrir el meló de l'ordenació de les borses. I més després de dos anys de lluita del col·lectiu de professorat interí que s'ha resolt feliçment gràcies a la sentència guanyada per STEPV”. Sobre això, STEPV també considera que “no és el moment d'encetar aquesta negociació i tornar a mobilitzar el col·lectiu de professorat interí, si la concreció del nou acord comporta la reordenació de les borses. En tot cas, cal negociar urgentment l'ampliació de les plantilles, per tal de començar a recuperar immediatament els llocs de treball retallats. Recordem que s'ha demanat en les diferents meses de negociació que hi ha hagut aquest mes de setembre, la convocatòria urgent de la Junta de Portaveus per a tractar el calendari de negociació d'aquest curs, demanda que tampoc s'ha atès per part de Conselleria”.\nEscriba el número 371013


Curriculum Domènec Puig | Maria Jose Figueras\nCandidat a Vicerector de Programació Acadèmica i Docència\nÀrea d’Arquitectura i Tecnologia de Computadors. Departament d’Enginyeria Informàtica i Matemàtiques.\nEscola Técnica Superior d’Enginyeria.\nNascut a Reus el 1968, es va llicenciar i doctorar en Informàtica a la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) el 1992 i el 2004, respectivament. El 1992 es va incorporar al Departament d’Enginyeria Informàtica i Matemàtiques de la URV, on és catedràtic d’universitat des del 2017. Des de l’any 2013 dirigeix l’ETSE.\nDes del 2006 és investigador principal del grup de recerca de Robòtica i Visió Intel·ligents de la URV. Les seves línies de recerca són processament d’imatges, reconeixement de patrons, visió per computador, anàlisi d’imatges mèdiques, aprenentatge automàtic, models de percepció, anàlisi d’escenes, robòtica mòbil i robòtica assistencial social.\nEl Dr. Puig ha participat com a investigador en més de 35 projectes de recerca relacionats amb els seus temes d’interès, finançats per administracions públiques (autonòmiques, estatals i europees). Així, ha estat investigador principal en 22 projectes i també ha participat en més de 25 contractes, acords o projectes d’R+D+I amb administracions o entitats públiques o privades, dels quals ha estat l’investigador principal en 23.\nPel que fa a publicacions, en té més de 150 sumant revistes especialitzades, capítols de llibres i conferències. Entre aquestes publicacions, més de seixanta en revistes indexades en el Journal Citation Reports de l’ISI Web of Knowledge. Cal destacar les publicacions en algunes de les revistes internacionals més prestigioses del seu àmbit: IEEE Transactions on Pattern Analysis and Machine Intelligence, International Journal of Computer Vision, IEEE Transactions on Image Processing, Pattern Recognition, Computer Methods and Programs in Biomedicine, Image and Vision Computing i Computer Vision and Image Understanding.\nÉs investigador principal del projecte europeu GABLE, finançat per la Comissió Europea dels del programa marc Horitzó 2020, i també forma part de l’equip investigador del projecte europeu SOCATEL. A més, ha estat investigador principal a la URV del projecte GAME-ABLING, finançat per la Unió Europea dins del VII Programa marc.\nRecentment ha liderat els projectes P-BreasTreat i IA-BioBreast, finançats pel Govern espanyol. Aquestes recerques pretenen desenvolupar mètodes de visió per computador per ajudar a diagnosticar el càncer de mama a partir de l’anàlisi d’imatge mèdica.\nHa dirigit nou tesis doctorals en els últims anys (sis amb menció europea o internacional), relacionades amb els seus temes d’interès en robòtica, visió per computador, processament d’imatges i reconeixement de patrons.


Apartament Giżycko Gizycko Polònia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 98 allotjaments a Gizycko.\nul.Unii Europejskiej 16a, Gizycko, Gizycko, Polònia, 11-500 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartament Giżycko\nAl visitar Gizycko, vosté es sentirà com a casa a Apartament Giżycko, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Apartament Giżycko asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Apartament Giżycko.\nCal que informeu el Apartament Giżycko de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 300 PLN per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nAllotjaments a Warmian-Masurian\nAllotjaments a Gizycko


Sant Jordi a Ca la Maria Bed and Breakfast\nHome » Sant Jordi a Ca la Maria Bed and Breakfast\nIn Arte, Blog, Hotel botique en Barcelona\nSant Jordi a Ca la Maria Bed and Breakfast2014-04-152017-07-10https://www.calamariabarcelona.com/wp-content/uploads/2017/03/logo-2-calamaria.pngCa la Mariahttps://www.calamariabarcelona.com/wp-content/uploads/2014/04/santjordi_calamaria.jpg200px200px\nDesprés de caminar per Les Rambles de Barcelona, entre una multitud, el que ve de gust és gaudir d’aquest dia. Ca la Maria Bed and Breakfast ha organitzat un acte especial pel 23 d’abril, un dels més bonics que es fan a la nostra ciutat.\nEl dia de Sant Jordi obrirem la nostra terrassa per a tots aquells que vulguin passar la tarda en un lloc especial, prop del bullici però molt lluny del soroll. I per acabar-ho d’arrodonir, l’Albert Pijuan, amb diverses publicacions i obres de teatre a la seva esquena, presentarà la seva primera novel·la: El Franctirador, un relat ambientat a Polònia; així que nosaltres hi ambientarem la terrassa i també uns aperitius.\nAixí que us esperem el dia 23 a les 18h a la terrassa, i si voleu veure la presentació del llibre, podeu venir a les 20h 😉\nCa la Maria Bed and Breakfast, sant jordi


A PEU: Caminant a poc a poc s'observa millor la vida: El correu arriba tard\nEl correu arriba tard\nRajoy sembla que visqui al segle passat, quan les cartes trigaven dos i tres mesos per anar d’un lloc a l’altre. Les comunicacions avui són i han de ser molt més ràpides si no es vol fer el ridícul. Tampoc calia potser que Rajoy ens fes esperar tant per dir el que ens dirà. A no ser que en aquesta llarga espera hi hagi una –per a mi- evident segona intenció: deixar ben clar a tothom que el qui manen són ells i que els “tempos” els marquen ells i ningú més. Les majories absolutes poden tenir un problema: són prepotents i no saben escoltar les minories. En política, tant dolenta és l’actitud de tancar la porta als morros, com la del silenci. La política és l’art de negociar i es veu que hi ha polítics que no en saben o que només ho fan quan es veuen entre l’espasa i la paret.\nAls catalans ja ens han tancat la porta al morros vàries vegades en els darrers temps: van retallar fins a no deixar-hi res un Estatut que podia haver donat sortida a molts problemes; van donar un No rotund a un nou finançament i ara segueixen tancat portes apel·lant a una Constitució que podria ser interpretable i modificable sense massa esforç. Però aquí no es mou res i sembla que no passi res. Però està passant. I tant que estan passant coses!. Entretant hi va haver una manifestació massiva l’any passat i una Via Catalana fa quatre dies. Però sembla que no ho veuen i quan se n’adonin hauran arribat tard. Fa molt temps que adopten actituds tancades i prepotents i sembla que han volgut desconèixer tant la realitat que ara ja és igual el que contestin ara en una carta que no espera ningú. Una carta que arriba tard. La carta del President Mas ja és igual si la contesten o no perquè nosaltres hem anat fent via i ja estem en una altra fase. Hem anat cremant etapes, anirem buscant tots els forats i farem tots els intents legals possibles. Però, siguem clars, el que preval en el fons és la voluntat i les interpretacions que es vulguin fer de les lleis. Tot és possible si hi ha voluntat.\nPer tant, arribats en un previsible atzucac, què preval: la legalitat constitucional d’un estat o la voluntat democràtica d’un poble?. Hi ha un Dictamen del Tribunal Internacional de justícia de l’Haia de 22 de juliol de 2010 que ens dóna una total cobertura per una declaració unilateral d’independència, si és que al final s’hi ha d’arribar. La Cort Internacional de Justícia (CIJ) o Tribunal Internacional de Justícia (TIJ), conegut col·loquialment com a Cort Mundial, és el principal òrgan judicial de les Nacions Unides i va ser establerta per la Carta de les Nacions Unides el 1945.\nEls dictàmens, juntament amb les decisions en assumptes contenciosos, formen part de la jurisprudència internacional, que té com a principal funció la de servir com a element essencial i imprescindible d’interpretació del Dret Internacional. A la pràctica, la Cort Internacional de Justícia ha fet un ús indistint com a precedents dels seus dictàmens i sentències, tractant tots dos tipus de resolucions en peu d’igualtat. Ambdues, per tant, són igualment jurisprudència.\nDictamen de la Cort Internacional de Justícia de 22 de juliol de 2010 sobre la legalitat de la declaració unilateral independència\nPublicat per Jaume Pubill Gamisans a 16:31


Woodys Peacoock - OPTICLIC\n> Ulleres de Graduat>Woodys Peacoock\nUllera de vista femenina amb forma panthos. Realitzada amb frontal d´acetat italià de tonalitats negres, blanques i transparents i amb pont de metall. Les seves varetes son de fi metall amb fundes d´acetat on trobem el logo flotant dins de l´acetat transparent.\nUllera de vista femenina amb forma panthos. Realitzada amb frontal d´acetat italià de tonalitats negres, blanques i transparents i amb pont de metall. Les seves varetes son de fi metall amb fundes d´acetat on trobem el logo flotant dins de l´acetat transparent. Inclou estoig i camussa.


Medusa (Leonardo da Vinci) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nVersió de Caravaggio de l'obra de Leonardo (1597)\nLa Medusa és un dels dos quadres desapareguts que Giorgio Vasari atribueix a Leonardo da Vinci.\nEn la seva Vida de Leonardo (1568), Vasari descriu com un Leonardo molt jove va representar Medusa al frontal d'un escut de fusta.\nEncara que els historiadors d'art han dubtat de la veracitat d'aquesta anècdota, s'ha afirmat que l'escut de Leonardo va inspirar diversos pintors de principis del segle xvii que ho podrien haver vist en la col·lecció de Ferran I de Mèdici. Rubens i Caravaggio van pintar les seves pròpies versions del personatge, però el seu deute cap a la pintura de Leonardo és incert.\nCap de Medusa, la pintura atribuïda a Leonardo i actualment reconeguda com una obra d'un pintor flamenc del 1600. Galeria dei Uffizi\nEl 1782, el biògraf de Leonardo Luigi Lanzi, mentre feia una cerca de les seves pintures a la Uffizi, va descobrir un retrat del cap de Medusa que erròniament va atribuir a Leonardo, basant-se en la descripció de Vasari.\nEn el període del romanticisme, la fama de Leonardo aconseguí molts elogis. Els seus gravats a tota pàgina, produïts per primera vegada a Florència el 1828, es van estendre per tot Europa, fent de la pintura una de les més populars del corpus de les obres de Leonardo. El 1851, Jean Baptiste Gustave Planche va proclamar: "No dubto a afirmar que en la Medusa de la Uffizi es troba el germen del que admirem a la Gioconda del Louvre". Percy Bysshe Shelley va escriure el poema A la Medusa de Leonardo da Vinci a la Galeria Florentina, obrint amb les línies memorables:\nEs menteix, contemplant el cel de mitjanit,\naobre els núvols dels elevats cims;\na continuació, es veuen llunyanes terres tremolant;\nel seu horror i la seva bellesa són divins.\nSobre els llavis i les parpelles sembla mentir\nbellesa com una ombra, des que brillen,\nardents i esgarrifoses, lluitant per sota,\nl'agonia de l'angoixa i la mort.\nCap al 1868, Walter Pater, en El Renaixement, va destacar la Medusa como una de les obres més cridaneres de Leonardo.\nPerò, al segle xx, Bernard Berenson i altres destacats crítics van argumentar en contra de l'autoria de Leonardo de la pintura dels Uffizi. Ara es creu que és obra d'un anònim pintor flamenc actiu cap al 1600.\nTurner, Richard Almond. La invenció de Leonardo. Universitat de Califòrnia Press, 1994.\nVasari, Giorgio Le Vite Arxivat 2012-12-12 at Archive.is, 1568.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Medusa_(Leonardo_da_Vinci)&oldid=29147094»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 gen 2022 a les 08:29.


Màrius Fuertes Mateu - Els vins de casa | Cupatges\n«Per una qüestió de deformació professional habitualment el primer que faig assegut a la taula d'un restaurant és obrir la carta de vins...»\nMàrius Fuertes Mateu | 02/12/2015 a les 12:16h\nLes ben fetes són atractives ja vistes a les mans que les acosten. Són polides, físicament belles. De ben segur aquest meu costum serà infreqüent pel què fa al moment de fer-lo, però és comú en l'objectiu principal, que no és altre que escollir un vi que sigui part integrant de l'àpat immediat.\nObert davant nostre el document ha d´oferir una classificació clara de quins productes podem triar. No pot ser un simple llistat sense to ni so. Ha d´estar en plena relació amb la carta de plats, sense estar-hi subjugat, i cal trobar-hi el resultat de la tasca feta pel propi establiment. D'altra manera la seva funció falla de base. Després de copsar què ens diu hem de disposar de la informació necessària, sempre ampliada i adaptada pel sommelier o la persona responsable d´aquesta feina, per a decidir quina ampolla demanarem que sigui portada a taula.\nMés enllà de la pròpia selecció de producte, una carta de vins també és reflex del local que l'acull, i hauria de representar un bon grau d'identitat des del punt de vista de cultura autòctona. Dit d´una altra manera, ha d´incloure els vins que es fan a la terra on viu el restaurant o casa de menjars. I ha de fer-ho en un lloc prioritari. Que ningú faci servir aquí arguments capciosos ni sofismes per dir que no és així. En un país com el nostre, amb milers d'anys d'història vinícola i una producció tan variada, és indefensable la postura de no tenir vins de la terra en una carta. Amb això no vull dir que no hi siguin els més coneguts d´altres zones, fins i tot els de més qualitat i els més comercials (un restaurant és una empresa), però la preferència ha de ser per les referències elaborades més a prop. Qui vulgui un altre vi ja el trobarà a còpia de passar pàgines o el demanarà directament. Una carta territorialment concèntrica de dins cap a fóra és la més equilibrada, alhora que indica seguretat i defensa del producte propi. De fet, sortint dels nostres confins són les més habituals de trobar i personalment, quan les tinc a les mans sento un cert enaiguament pensant en la majoria de les que trobo a la vora de casa, i noto que els meus vins estant mancats sovint del respecte i l'atenció que, pel sol fet de ser meus (nostres), es mereixen. I veig que, en meva opinió, això és un defecte de molta consideració, més important inclús que les deficiències en qualitat que sempre hi pot haver (a tot arreu), perquè aquestes són de solució més tangible.\nLa feina em porta a viatjar sovint. Admiro les cartes de vins de països amb menys pes vinícola que el nostre, des de la vessant de la defensa que fan dels productes propis, segurament sabedors de que molts d'ells són de qualitat objectiva inferior que els forasters i més difícils de vendre per la manca de prestigi. Però són els seus.\nMalauradament aquesta admiració se'n fa encara difícil de sentir quan no estic lluny. Em sap greu no saber on sóc quan llegeixo l'oferta de vins d'un restaurant. Si en faig cas pot ser que m'indiqui un indret a mil quilòmetres d'on realment em trobo. Els vins, i els productes en general, fets al nostre país freturen d'una estima forta i diàfana amb caràcter d'urgència que en garanteixi una identitat inequívoca a nivell tècnic, qualitatiu, cultural, comercial, etc. I és qüestió de tots, productors i consumidors. Si no ho fem el risc és elevat i potser caldrà recórrer a panegírics i lloances desmesurades quan tinguem l'aigua (el vi) al coll.\nmancança de personalitat\nManuel Duran, 02/12/2015 a les 14:57\nEls vins catalans no tenen gaire interès degut a que las nostres Denominacions d'Origen semblen un Basar Xino on pots trobar mil paladars diferents gracies a 35 varietats de raïm. Rioja no crea confusió gracies a haver-se dedicat al Tempranillo en lloc de las varietats franceses\nAnònim, 02/12/2015 a les 22:43\nVivim de una publicitat de un vi industrialitzat per un determinat clients avui mols desconeixen que a Catalunya tenim una D.O.Q el mal es que mols cellers utilitzen aquesta D.O.Q però no elaboren vi del Priorat


Oriol Asensio, curses de muntanya i triatló d’hivern | Santvi Sant Vicenç dels Horts\nOriol Asensio, curses de muntanya i triatló d’hivern\nActualizat: Dj, 05/07/2012 - 9:50pm\nL’Oriol Asensio és un jove esportista vicentí que està destacant entre els millors d’Espanya, i fins i tot d’Europa, en les seves especialitats, curses de muntanya i triatló d’hivern. En l’actualitat es prepara al centre d’alt rendiment en alçada de Font Romeu (França), el mateix lloc on s’ha preparat Kilian Jornet: qui sap si el pròxim Kilian és dirà Oriol i serà de Sant Vicenç! De moment, és el Sub-campió d’Espanya júnior 2012 de Triatló d’hivern (córrer-bicicleta-esqui de fons) i 7è d’Europa júnior 2012 en la mateixa especialitat i el 5è d’Espanya junior de curses de muntanya 2012, a més d’haver aconseguit el 3r lloc d’Espanya junior de cronoescalada 2010.\nAquest jove de Sant Vicenç dels Horts es va iniciar en l’esport als 10 anys, amb l’atletisme, fent ruta i cross. Als 15 anys es va passar a les carreres de muntanya on les seves aptituds esportives van destacar encara més i va entrar al centre de tecnificació de Catalunya i a formar part de la Selecció catalana. Segons ell mateix explica, “l'ambició de cercar un major rendiment esportiu em va dur a viure al Centre d'Alt Rendiment en alçada de Font Romeu, d'allà en tenia referents com el Kilian Jornet o la Mireia Miró. D'aquesta manera tinc un pla d'estudis universitaris fet a mida per tal de poder fer vida al voltant de l'entrenament”.\nSobre Font Romeu, l’Oriol explica que “viure allà m'ha obert moltes portes, la més destacada -a part de l'adquisició d'un idioma nou per mi- ha estat la descoberta del triatló d'hivern, un esport on malgrat haver estat el primer any de practica, ja n'he obtingut grans resultats”. I de fet, l’Oriol ha estat internacional amb la Selecció espanyola de triatló d’hivern.


Sitges acull la primera prova esportiva de l’any — Esports\nSitges acull la primera prova esportiva de l’any\nSitges acull la primera prova esportiva de l’any 50 persones participen en la Travessia i l’Aquatló, organitzada pel Club Natació Sitges. La prova, celebrada al Port d’Aiguadolç, s’ha desenvolupat amb tota normalitat i amb un dia assolellat, tot i la temperatura de l’aigua al Mediterrani. https://www.sitges.cat/serveis/esports/actualitat/noticies/sitges-acull-la-primera-prova-esportiva-de-l2019any https://www.sitges.cat/@@site-logo/ajun-lat-color.jpg\n50 persones participen en la Travessia i l’Aquatló, organitzada pel Club Natació Sitges. La prova, celebrada al Port d’Aiguadolç, s’ha desenvolupat amb tota normalitat i amb un dia assolellat, tot i la temperatura de l’aigua al Mediterrani.\n50 persones han participat a la Travessia / Aquatló d'Hivern al Port d'Aiguadolç de Sitges organitzada pel Club Natació Sitges. Una prova que s'ha desenvolupat sense incidències, en un matí assolellat i amb una participació lleugerament inferior a l'edició de fa un any.\nEls participants han hagut de superar un recorregut de 220 metres dins el Port d'Aiguadolç, en unes aigües que rondaven els 11ºC.\nA les deu del matí es donava puntualment la sortida a la prova d'iniciació. 50 metres de recorregut, on els més petits debuten en aquesta prova de característiques tan particulars. La primera nena classificada ha estat Carla Carbonell, del Club Natació Sitges, i el primer nedador ha estat Eric Atienza també nedador del Club Natació Sitges.\nUn quart d'hora més tard, sortia la prova mitjana de 75 metres. Robert Becerra de la Unió Esportiva Horta va encapçalar la competició, seguit en la classificació pels sitgetans Marc Roch i Adrian Villalba.\nA dos quarts d'onze del matí s'iniciava la Travessia gran, en la que es va imposar Nora Arilla del Club Natació Tarraco, en categoria femenina, i Raul Roch del Club Natació Sitges en masculina.\nFinalment a un quart de dotze del migdia, començava la prova de l'Aquatló. Els participants a més de nedar els 220 metres corresponents a la Travessia, van haver de superar una cursa d'un quilòmetre. Quim Sánchez de Vilafranca i Ivette Molino del Natació Sitges, han estat els més ràpids.\nAquesta és la primera prova esportiva del calendari esportiu anual sitgetà que serveix als participants per preparar la Triatló Sprint del mes de maig i la Travessia d'Estiu del mes d'agost. Ara la segona cita esportiva i la més multitudinària serà el proper cap de setmana amb “XXX Mitja Marató de Sitges” i el “II Quart de Marató de Sitges”.


En defensa d’un salari mínim més alt (Miquel Puig)\n4 min. 02/08/2014 00:00\nGairebé tots els països europeus tenen un salari mínim. En uns el fixa la llei i en d’altres uns sindicats extremadament forts (els països nòrdics). Grosso modo, i excepte a l’Europa mediterrània, aquest salari se situa al voltant dels 1.500 €/mes. Un cas especial és Suïssa, que no en té però que restringeix la immigració de personal amb baixa qualificació, amb el resultat que gaudeix dels “salaris baixos” més alts d’Europa.\nEl salari mínim equivalent (12 pagues) a Espanya ve a ser d’uns 750 €/mes. Caldria apujar-lo? Sí.\nLes raons perquè el salari mínim sigui baix, o fins i tot perquè desaparegui, es basen en tres supòsits. El primer és que hi ha un nombre determinat de treballadors que convé que tinguin feina; el segon, que els empresaris només estaran disposats a contractar-los si el salari és igual o inferior al valor que la seva feina aportarà a l’empresa, el qual disminuirà com més treballadors contractin (la mal anomenada “llei de la productivitat marginal decreixent”). Al seu torn, aquest segon supòsit es basa en un tercer: que els preus dels productes que venen els empresaris són independents dels seus costos. La idea és que si els empresaris es veuen obligats a pagar molt als treballadors, hauran de plegar o passar a produir amb moltes màquines.\nCap d’aquests tres supòsits es dóna en els mercats on es paga el salari mínim, que són els serveis de baixa qualificació: domèstic, hostaleria, restauració, neteja, distribució, etc.\nEn aquests serveis no hi ha una població fixa a qui calgui proporcionar un lloc de treball perquè la massa d’immigrants potencials per ocupar-los és virtualment il·limitada; de fet, la immensa majoria dels llocs de treball generats per aquests sectors en la darrera dècada han estat ocupats per estrangers.\nEn aquests serveis no té sentit el concepte de productivitat marginal perquè no existeix un preu del servei en qüestió independent del cost: si el salari mínim fos 10 € per hora en comptes de 5, qui volgués contractar una hora de neteja hauria de pagar el doble que abans.\nFinalment, en aquests serveis no hi ha una capacitat real de substitució de mà d’obra per màquines.\nConsiderem ara els arguments a favor del salari mínim. El més convencional és que es tracta d’un instrument per reduir les desigualtats, i és un argument al qual som sensibles els qui creiem que una societat equitativa és superior a una de desigual.\nPerò l’argument realment important hauria de ser que l’eficiència de la nostra economia exigeix un salari mínim de l’ordre d’uns 1.200 €/mes. La raó és la següent: en una economia de mercat, l’eficiència només pot aconseguir-se si els preus dels productes reflecteixen correctament el que realment costen, i en una societat amb sanitat, educació i altres sistemes de protecció social universals i gratuïts, els treballadors que cobren salaris molt baixos no paguen prou impostos per finançar el que la societat es gasta en ells. En conseqüència, el consumidor dels seus serveis està pagant menys del que costen, que és un altra manera de dir que està sent subvencionat per la resta de la societat, i és difícil justificar que la societat hagi de subvencionar les famílies que contracten servei domèstic o els clients dels bars.\nÉs indubtable que l’augment del salari mínim faria disminuir l’ocupació. Menys famílies contractarien servei domèstic (de fet, és molt més freqüent a Espanya que al nord dels Pirineus), es prendrien menys copes i potser tindríem menys hotels, però seria perquè el servei domèstic, els bars i els hotels estarien carregant preus que reflectirien els costos reals.\nLa subvenció actual podria estar justificada si l’alternativa fos l’atur, però no si qui es contracta gràcies a aquesta subvenció encoberta són majoritàriament immigrants, perquè la contribució que pot fer Espanya a l’ocupació mundial serà en qualsevol cas insignificant.\nÉs més, no és impossible que, amb un salari més alt, més espanyols es decidissin a treballar en uns sectors que actualment els resulten poc atractius (un fenomen d’aquesta naturalesa es va observar als fast-food de Nova Jersey després que s’apugés el salari mínim en aquell estat).\nEn resum, si el que perseguim és la creació del màxim nombre de llocs de treball, no hi ha dubte que el salari mínim ha de ser molt baix. Ara bé, tenint en compte el nombre d’estrangers susceptibles d’ocupar-los, es tracta d’una mala estratègia per combatre l’atur. Si el que perseguim és una societat més eficient i més equitativa, aleshores hem de comprendre que els salaris baixos constitueixen un mal a eradicar.