El parc automòbil creix un 2,3% i arriba als 91.355 vehicles al 2020 - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl parc automòbil creix un 2,3% i arriba als 91.355 vehicles al 2020\nCal destacar l’augment continuat que mostren els elèctrics 100%, els quals ja suposen el 0,5% del total\n18/02/2021 (11:27 CET)\nCotxes aturats a l'avinguda Consell d'Europa. Altaveu\nEl parc automòbil d’Andorra a 31 de desembre de l’any 2020 és de 91.355 vehicles, xifra que representa un augment de 1.911 unitats, és a dir, una variació del +2,1% respecte als 89.444 vehicles existents el 31 de desembre de l’any 2019. Per tipus de vehicle, el nombre de turismes presenta l’increment en valor absolut més elevat (+1.224 unitats), assolint la xifra de 61.622 turismes.\nAixò equival a un +2% més que l’any anterior. Cal destacar l’augment continuat que mostren els vehicles elèctrics 100%, els quals ja suposen el 0,5% del total del parc, i que a l’any 2020 ha elevat el seu nombre en +66 unitats, amb un augment del 18,0% respecte l’any 2019.\nRespecte dels vehicles híbrids, tant els endollables com els que no ho són, creix el nombre en +272 unitats, és a dir, una variació del +45,9% en relació l’any anterior. L’antiguitat mitjana del parc automòbil se situa en els 15 anys al 2020, el que suposa un increment del +2,7% respecte de l’any 2019, continuant en la tendència d’augment progressiu enregistrada en els darrers anys.\nAtenent a les dades del final de l’any 2020, hi ha 790 turismes, 213 motocicletes o ciclomotors i un total de 1.171 vehicles per 1.000 habitants, i totes tres ràtios experimenten tendències a l’alça en els darrers anys. D’altra banda, la ràtio dels vehicles de mobilitat elèctrica s’ha incrementat en els darrers anys i ja se situa en 7,8 vehicles de mobilitat elèctrica per 1.000 vehicles, un augment del 14,5% en relació a l’any 2019.\nPer altra banda, durant el 2020 també va augmentar fins a les 50.565 el nombre de persones que es van treure el carnet de conduir; el que representa un creixement del 0,5% respecte al 2019. El nombre de dones amb permís de conduir baixa un 0,1, fins a les 21.858, el que suposa un total de 43,2%. Les dades han estat facilitades aquest dijous pel departament d'Estadística del Govern.


La xarxa viària recupera la normalitat, amb petites retencions a la Massana i al centre - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa xarxa viària recupera la normalitat, amb petites retencions a la Massana i al centre\nHi ha densitat de circulació per travessar el poble i a l’avinguda Tarragona, així com un quilòmetre a l’N-145 abans d’arribar a la frontera del riu Runer\n07/12/2021 (12:17 CET)\nCotxes fent cua al seu pas per la Massana. MOBILITAT\nDesprés del caos viscut dilluns a la xarxa viària, aquest dimarts, per ara, la situació està sent força més tranquil·la. Això sí, no exempta de problemes en alguns punts concrets. Així, l’avinguda Tarragona i la travessa de la Massana són les dues zones de més intensitat. També hi ha petites retencions d’entrada a l’N-145, tot i que tot just el darrer tram abans de la frontera del riu Runer.\nEvidentment, per ara, lluny del col·lapse gairebé absolut -o sense el gairebé- que es va viure pel festiu de la Constitució a Espanya. Hi ajuda el fet que al país veí és laborable, tot i que hi hagi molta gent que aprofiti per fer pont. Per ara, les dificultats s’assemblen força a les que es viurien durant una jornada normal al Principat.\nAixí, els dos principals punts de tensió circulatòria són, per un costat, el centre del país. A l’avinguda Tarragona hi ha força densitat de circulació, amb cues puntuals. També cal tenir certa paciència per travessar la Massana, principalment en direcció a les valls centrals.\nDe cara a entrar al país, també hi ha cua a la frontera del riu Runer. Tot i això, tampoc res d’espectacular. Tot just un quilòmetre, segons s’informa des del Servei Català del trànsit.


Aquest matí, el regidor de Medi Ambient i Canvi Climàtic, Josep Crespo, s'ha reunit amb el director del Parc Natural del Montgó, Joseba Rodríguez, per tal de tractar la problemàtica viscuda el passat estiu amb la Cova Tallà, així com per a prevenir i adequar la zona de cara al bon temps. Per això, han realitzat la ruta sencera fins a l'enclavament, junt amb la regidora de Medi Ambient de Xàbia, Doris Courcelles; el coordinador ambiental Marí i de Pesca, Toni Martínez; diversos agents mediambientals; i amb representants de bombers i d'empreses de turisme d'aventura.\nDurant la reunió, s'ha realitzat un recorregut que ha permet conéixer in situ alguns dels perills existents i s'han buscat els punts més conflictius en els diferents accessos per tal d'establir les necessitats de reparació i millores en les pròximes obres a efectuar. A més, s'ha valorat la ubicació de les diferents senyals informatives i de risc que s'instal·laran pròximament, i el lloc on es col·locarà una caseta informativa, la qual servirà de punt de referència, informació, control i vigilància de la ruta cap a la cova.\nEstà previst que durant la pròxima setmana se celebre una nova reunió amb els representants d'empreses de turisme d'aventura per tal de consensuar postures i millorar la gestió i ús de la zona marina de la cova, així com per a coordinar els accessos i evitar les aglomeracions viscudes ja el darrer estiu.


La Policia Local de la Llagosta evita l'ocupació de 5 pisos i una nau industrial en els últims 15 dies - somlaLlagosta\nLa Policia Local de la Llagosta evita l'ocupació de 5 pisos i una nau industrial en els últims 15 dies\nDes de principis d'any i fins al setembre s'havien fet 20 actuacions relacionades amb l'ocupació d'immobles\nDivendres, 16 d'octubre de 2020 | 10:49h\nLa Policia Local de la Llagosta ha evitat durant la primera quinzena del mes d'octubre l'ocupació de cinc pisos i una nau industrial. Quatre d'aquestes actuacions policials es van iniciar gràcies a la col·laboració de la ciutadania, mentre que en els altres dos casos, els avisos els van donar els sistemes d'alarma instal·lats als habitatges.\nEn totes les actuacions s’han pogut evitar les ocupacions gràcies a la ràpida intervenció de la Policia Local i s’han obert diligències per un presumpte delicte d’usurpació.\nLa Policia Local té muntat un operatiu especial per evitar ocupacions i fa un seguiment periòdic de diferents immobles susceptibles de ser ocupats. Des de principis d’any i fins al setembre s’han fet 20 actuacions relacionades amb la problemàtica de les ocupacions il·legals de pisos i s’han evitat vuit ocupacions, que se sumen a les realitzades aquest mes d’octubre.\nEn aquest sentit, la Policia Local de la Llagosta recorda que la col·laboració ciutadana és molt important per evitar una ocupació. Cal actuar ràpidament i, per això, demana a la ciutadania que avisi quan sospiti que un habitatge està sent ocupat.


Cecot demana al Govern central que revisi els criteris per distribuir els fons europeus entre les comunitats\nPublicat 30/12/2020 17:16CET\nTERRASSA (BARCELONA), 30 des. (EUROPA PRESS) -\nEl president de Cecot, Antoni Abad, ha demanat aquest dimecres al Govern central que revisi els criteris per distribuir els recursos del Fons REACT-EU entre les comunitats autònomes.\nAbad ha considerat que no són proporcionals, estan per sota del PIB que genera l'economia catalana i no s'equiparen al pes de l'impacte del coronavirus, "segueix els de la UE amb els estats membres per fer front a les conseqüències de la pandèmia", ha afirmat en un comunicat.\nAixí mateix, el president de Cecot ha subratllat que no té en compte "l'impacte de la pandèmia sobre l'atur en general, ni el juvenil en particular, i molt menys amb el nombre d'ERTO" que presenten les empreses.\nHa recordat que aquests fons "són una oportunitat única per reactivar el teixit productiu, bàsicament autònoms, microempreses i pimes", i ha advertit que faran un seguiment dels ajuts que es destinin a projectes amb pocs gestors i que deixin de banda una tipologia de companyies que suposa el percentatge més gran de la demografia empresarial, les pimes.\nTambé ha suggerit que es faci una "proporcionalitat en la territorialització" dels fons, i ha precisat que a Catalunya de cara al 2021 estan per sota del PIB que genera la seva economia i, fins i tot, per sota del criteri de distribució per població.\nEl Ministeri d'Hisenda ha estimat traspassar 596 milions d'euros, un 14% dels 4.253 que es preveu preasignar a les comunitats autònomes, als pressupostos generals de l'Estat (PGE) de l'any vinent i 1.706 dels 10.000 milions del Fons REACT-EU, un 17% del total.\nEl projecte de llei de pressupostos del 2021 es publicarà en el BOE el dijous 31 de desembre i entrarà en vigor a partir del divendres 1 de gener.


El Liceu tanca la temporada 2019/20 convençut de tornar amb més força | Liceu Opera Barcelona\nEls greus efectes de la crisi han portat a la Fundació a una desviació pressupostària pel que fa els ingressos de 10,2 milions d’euros que s’està equilibrant gràcies a l’esforç col·lectiu dels abonats, clients, proveïdors, mecenes, artistes i del personal del Teatre, així com al compromís incondicional de les administracions\nL’esperit de resiliència inherent a la història del Liceu i l’esforç titànic del seu equip ha permès mantenir viva la flama, oferir alternatives al tancament i generar esperança de cara al retorn de l’activitat\nAbans del tancament forçat, la celebració del vintè aniversari estava assolint unes xifres rècord deixant grans resultats com el 97% d’ocupació de la ‘Turandot’ inaugural o el 98% d’’Aida’ amb els telons de Mestres Cabanes, amb 15 ‘sold out’ entre totes dues\nL’ocupació d’òpera de la temporada 2019/20 va ser del 91% en el període entre setembre i febrer, un 10% més que les xifres del mateix període en la temporada anterior\nEl Liceu no ha descansat durant l’aturada artística, que ha servit per realitzar nombroses tasques de revisió i manteniment abans de retornar a l’activitat, com per exemple la restauració del sostre de la sala i els seus elements ornamentals\nEl tancament temporal del Liceu tampoc va impedir seguir oferint òpera a tota la ciutadania gràcies a iniciatives com El Liceu a Casa, Moments Liceu 20 o el vídeo viral Hora de Vèncer que animava la societat a iniciar el camí a la normalitat\nLa col·laboració amb els principals festivals de Catalunya ha permès també reprendre l’activitat en viu durant el mes de juliol dins la programació del Liceu d’estiu\nLa temporada d’estiu ha posat a prova el múscul de l’Orquestra Simfònica del Liceu, que ha protagonitzat 8 concerts en 6 festivals, tots ells amb programes diferents, a més de nombroses actuacions en col·laboració amb el F.C. Barcelona, l’Hospital Clínic o entitats socials del Raval\nEnguany es tanca també la celebració del 20è aniversari, que es va iniciar el desembre de 2016 i que ha facilitat l’adhesió de nombroses empreses que han volgut donar suport al projecte artístic del Liceu\nBarcelona, 30 de juliol de 2019 . El Gran Teatre del Liceu clou una temporada 2019/20 marcada per la celebració del 20è aniversari de la reobertura i per la crisi sanitària que ha obligat al tancament temporal del Teatre. Una programació que venia plena de títols emblemàtics, veus de primer nivell i produccions històriques del Liceu i que malauradament s’ha vist truncada quan es trobava en un dels millors moments dels darrers anys, amb unes xifres d’ocupació d’òperes entre setembre i febrer per sobre del 90% (un 10% més que el mateix període de l’any anterior). La temporada que commemorava la capacitat de superació del Liceu després del fatídic incendi de 1994 ha acabat posant a prova de nou l’esperit de resiliència i d’esforç col·lectiu del Teatre i del seu entorn, sense el qual no hauria estat possible superar aquesta nova crisi.\nL’estat d’alarma decretat el 14 de març va obligar al tancament de teatres de tot l’estat i la suspensió d’activitats col·lectives que concentressin més de 1.000 persones. Aquestes mesures excepcionals van forçar al Liceu a cancel·lar totes les activitats de la temporada 2019/20, generant una reducció en els ingressos previstos de 10,2 milions d’euros, una previsió d’ingressos de 38.915.570 euros respecte els 49.173.406 del pressupost inicial. Per pal·liar aquest desequilibri, la direcció del Teatre va haver de dissenyar i executar un pla de mesures d’estalvi que afectava a totes les partides del pressupost i que s’ha assolit gràcies al compromís dels abonats, clients, mecenes, proveïdors, artistes i del personal del teatre, que ha estat al capdavant gestionant aquesta situació, així com al compromís incondicional de les administracions. Amb el conjunt de mesures aplicades i el suport de tot l’entorn Liceu es preveu no generar dèficit en aquesta temporada. Per garantir l’estabilitat financera de la Fundació durant el període COVID i post-COVID s’ha sol·licitat un préstec ICO-Covid de 4,5 milions.\nEl suport dels abonats i les empreses mecenes\nEl suport de les empreses, els benefactors i els abonats també ha estat clau per a superar aquests mesos. Malgrat la crisi econòmica generada per la pandèmia, s’ha aconseguit recaptar prop de 350.000 euros per part dels abonats fruit de la donació realitzada a banda dels seus abonaments i 6,1 milions per part de les empreses, xifres que demostren un cop més la confiança i el suport que any rere any aquests agents dipositen en la cultura i en el projecte artístic del Liceu.\nEnguany també clou la celebració del 20è aniversari, que va iniciar-se el desembre de 2016 i que gràcies als beneficis fiscals associats ha permès al Liceu gestionar durant aquests tres anys més de 20 milions d’euros en aportacions de mecenatge. Les properes temporades el Liceu gaudirà de nou d'un caràcter fiscal avantatjós per el seu 175è aniversari i s'espera que, tot i la situació actual d'incertesa, els ingressos per mecenatge es mantinguin i incrementin. En aquest punt, s'estan treballant fórmules d’acord amb el nou projecte artístic i de Teatre que incrementin el compromís i participació de la societat. Així mateix es reforça el Consell de Mecenatge com a òrgan de govern i la seva participació en la captació amb la nova presidència de Luis Herrero.\nAbans del tancament forçat del Liceu, els resultats que reflectia la temporada del vintè aniversari feien preveure unes xifres de rècord. Gràcies a l’èxit de grans títols com el Turandot dirigit per Franc Aleu o l’Aida amb els telons de Mestres Cabanes, que entre tots dos sumaven 15 sold out, les xifres d’ocupació i espectadors superava en escreix el mateix període de la temporada anterior. Més de 173.000 espectadors van assistir a alguna de les funcions del Liceu entre setembre de 2019 i febrer de 2020, un 34% més que els mateixos mesos de la temporada 2018/19 (129.000 espectadors). L’ocupació també duia un avantatge de 10 punts respecte l’exercici anterior. No obstant, l’aturada artística derivada de la crisi sanitària va provocar una davallada que va deixar els resultats finals en un 37% menys d’espectadors, respecte els 278.000 que van venir al Teatre durant la temporada 2018/19.\nEl Liceu en el confinament\nMalgrat aquesta important pèrdua d’espectadors, el Gran Teatre del Liceu no va voler perdre el contacte amb tots ells i va insistir en seguir oferint òpera durant el confinament. La primera de les iniciatives per aconseguir-ho va ser El Liceu a Casa, que va obrir de franc un ampli contingut audiovisual amb alguns dels èxits de les darreres temporades. Gairebé 140.000 vegades es van reproduir els 14 títols d’òpera habilitats a les plataformes My Opera Player, ARTE Concert, TV3 a la carta o RTVE a la carta, i els 5 espectacles d’El Petit Liceu allotjats al canal de Youtube del Teatre. Durant els mesos d’aturada el Liceu va seguir acostant l’òpera a les cases de tothom amb altres campanyes com Moments Liceu 20, on membres de l’Orquestra i el Cor del Liceu, des de les respectives llars, van compartir vídeos on interpretaven alguns dels moments més significatius dels darrers vint anys d’història del Liceu; o el vídeo viral que sota el lema Hora de Vèncer va encoratjar la ciutadania a afrontar el desconfinament amb esperança i il·lusió, i que actualment va camí de les 800.000 reproduccions a Youtube.\nLes mesures imposades durant la nova normalitat no han estat impediment perquè el Liceu i alguns dels festivals més importants de Catalunya teixeixin aliances per seguir oferint música en viu durant l’estiu. Gràcies a la col·laboració del Festival Cruïlla XXS, Castell de Peralada, Jardins de Pedralbes, Grec i l’Auditori de Girona, el Liceu ha pogut donar continuïtat al diàleg amb el públic, però també amb la natura i l’art.\nEl Liceu d’estiu és un pas més en el camí per construir un projecte artístic que, a més d’entretenir, participar del joc i gaudir, ens convidi a pensar, dialogar amb l’entorn i créixer. Un centre de les arts i pensament on el subjecte és l’òpera i la música, però on també hi tenen cabuda moltes altres disciplines que alimenten aquesta reflexió, com és el cas dels artistes visuals Santi Moix, Eulàlia Valldosera o Eugenio Ampudia, que amb el seu Concert pel biocè va donar la volta al món, apareixent a mitjans d’arreu, com The New York Times, The guardian, la CNN o la BBC entre molts d’altres.\nLa temporada d’estiu ha posat a prova el múscul de l’Orquestra Simfònica del Liceu, que ha protagonitzat 8 concerts en 6 festivals, a més de nombroses actuacions en col·laboració amb entitats com el F.C. Barcelona, en record de les víctimes de la Covid-19 des del Camp Nou, l’Hospital Clínic, amb una actuació per al personal sanitari a la UCI o entitats socials del Raval, amb nombrosos concerts de petit format al Foyer del Teatre, tots ells amb programes diferents.\nEl Teatre es prepara per la tornada\nEl tancament temporal no ha fet aturar l’activitat interna del Liceu, que ha aprofitat per engegar nombroses tasques de manteniment i restauració que permetran tornar a l’activitat a la tardor en les millors condicions possibles. Una de les més necessàries era la restauració del sostre de la Sala, concretament del cel ras i els seus elements ornamentals. Les tasques de condicionament han requerit el muntatge d’una bastida de 21 metres de llargada per 20 metres d’amplada i 18 d’alçada que ocupa gran part de la platea i que permetrà retornar el sostre al seu esplendor original. El tancament temporal del Teatre ha permès també dur a terme altres projectes i tasques de manteniment necessàries com la renovació de la climatització de la Sala, diferents reparacions de l’àrea d’edificació i la reparació i modificació de sistemes de maquinària escènica, entre moltes d’altres.\nLa temporada d’aniversari del Gran Teatre del Liceu començava amb el mateix títol que 20 anys enrere havia reobert el Teatre després de l’incendi: Turandot de Puccini. Una nova producció high tech dirigida per Franc Aleu i conduïda per Josep Pons que servia per donar el tret de sortida a una programació plena de títols emblemàtics, veus de primer nivell i records de la història del Liceu. El 97% d’ocupació i l’entusiasta resposta del públic vers aquesta Turandot feia presagiar una temporada plena d’emocions. I així va ser, gràcies a produccions com Doña Francisquita d’Amadeu Vives, amb la memorable actuació de Lucero de Tena, o la cinematogràfica versió de  Damiano Michieletto de Cavalleria Rusticana de Mascagni i Pagliacci de Leoncavallo, amb les veus de Roberto Alagna i Aleksandra Kurzak. Posteriorment arribava un dels títols més estimats pel públic del Liceu, Aida de Verdi, que va assolir el 98% d’ocupació i va permetre veure per darrer cop els històrics telons de Mestres Cabanes, que celebraven 75 anys des de la seva primera estrena. La darrera òpera que va poder gaudir el públic presencialment va ser La clemenza di Tito dirigida per David McVicar. Una temporada operística que duia un camí espectacular, traient un avantatge del 10% d’ocupació a la temporada anterior en el mateix període (un 91% d’ocupació en les òperes).\nMalauradament, degut al tancament temporal del Liceu arran de l’estat d’alarma la resta de la programació prevista va quedar cancel·lada. No obstant, la majoria d’aquests títols han pogut ser reprogramats en futures temporades, com és el cas de Carmen de Bizet amb producció de Calixto Bieito i la nova producció d’ll Barbiere di Siviglia de  Rossini amb l’Staatstheater am Gärtnerplatz  (Munic) i el Théâtre du Capitole (Toulouse), que seran estrenades al llarg de les 4 properes temporades.\nUn altre moment destacat de la temporada era l’esperada producció de Lohengrin de Wagner sota la posada en escena de Katharina Wagner, que es va cancel·lar durant els darrers assajos i que també es podrà veure en un futur pròxim. La resta de reprogramacions afecten a l’últim concert del 20è aniversari amb la gran veu de  Juan Diego Flórez, previst el 26 de maig i que es veurà el proper 30 d’octubre, així com el nou espectacle de dansa De Scheherazade a  Yo, Carmen la bailaora Maria Pagés, que ja ha estat confirmat per la temporada 2021/22.


Un cadet del Sant Pau pateix un infart durant un partit contra el CD La Floresta\nL'entrada de l'Estadi Ortega Parejo de Campclar.\nEl jove va desplomar-se després del duel, disputat a Campclar, i està en estat greu a Bellvitge\nActualitzada 27/04/2021 a les 17:36\nTragèdia a l'Estadi Ortega Parejo de Campclar, on aquest dilluns un jove que juga en categoria cadet va patir un infart. Segons ha pogut saber Diari Més, el jove es troba en estat greu a l'Hospital de Bellvitge.\nJugaven un partit ajornat l'Escola Sant Pau Apòstol, on pertany el jove afectat, i el CD La Floresta. El noi va disputar els vuit últims minuts de l'enfrontament i va acabar-lo sense cap problema. Va ser després del partit, mentre realitzava els estiraments, quan va desplomar-se sobre la gespa. Va començar a tremolar i després va quedar estès a terra.\nSegons testimonis que hi havia al camp, la gran sort que va tenir el jove va ser què hi havia un metge, que era pare d'un jugador. Entre ell, responsables dels dos clubs i una mare d'un altre nen, que era auxiliar d'infermeria, van donar un massatge cardiovascular i van oferir els primers auxilis al jove.\nQuan les ambulàncies van arribar al camp, van confirmar que es tractava d'un infart. El club al qual pertany el jove es troba molt afectat i espera la seva ràpida recuperació.\nComenta el contingut : Un cadet del Sant Pau pateix un infart durant un partit contra el CD La Floresta


L'Ajuntament de Massamagrell convoca als grups de treball de transparència - Nou Horta\nDimarts, 20 Octubre 2020 15:56\tEscrit per Redacció Publicat en Massamagrell-VAL Vist 102 vegades\nL'Ajuntament de Massamagrell, en el marc de l'Estratègia de creació i difusió del nou Portal de Transparència, ha convocat determinades taules de treball de caràcter intern, amb la finalitat de conéixer les febleses de l'actual plataforma d'informació pública, així com identificar aquells aspectes a millorar de cara al disseny i creació del pròxim Portal.\nA aquestes reunions, han assistit tant l'alcalde de Massamagrell, Paco Gómez Laserna; com la regidora de Govern Obert, Raquel Gómez Laserna; a més del personal especialitzat en transparència de la consultora encarregada del projecte, i el funcionariat responsable de la gestió i supervisió de la informació allotjada en el programa de diferents àrees que conformen el consistori: Secretaria d'Alcaldia, Personal, Urbanisme, Secretaria General, Intervenció i Contractació.\nDurant les diferents trobades, les persones allí reunides van dialogar entorn a l'esdevenir de la iniciativa, van compartir les seues opinions i suggeriments respecte a les característiques del futur Portal de Transparència i van consensuar una sèrie d'accions a fi de millorar la seua accessibilitat, senzillesa i estructuració.\nEn paraules de l'alcalde de Massamagrell, Paco Gómez Laserna: “per a l'Equip de Govern local, la promoció i garantia de la transparència pública, el dret d'accés a la informació governamental i la rendició de comptes han constituït, des del començament de la legislatura, principis rectors de tota l'activitat consistorial, perquè totes elles s'erigeixen com a forces dinamitzadores de la legitimitat i qualitat democràtica del consistori”.\nPer part seua, la regidora de Govern Obert, Raquel Gómez Laserna, ha destacat “l'enorme compromís mostrat per totes les persones participants en les taules de treball. Aprofite per a agrair i posar en valor tots els esforços realitzats fins hui per part de la plantilla al servei de l'Ajuntament que, en conjunt, estan permetent fer de Massamagrell un poble més obert i transparent”.\nMés en esta categoria: « Massamagrell celebra per primera vegada de manera telemàtica la Junta Local de Seguretat\tObra Social La Caixa finançarà amb 5.000€ el Programa d'Atenció Primària de Serveis Socials de Massamagrell »


Mascherano penja les botes als 36 anys - CATzona\nMascherano penja les botes als 36 anys\nJavier Mascherano ha anunciat la seva retirada del futbol professional. El futbolista argentí penja les botes amb 36 anys després d’una llarga i profitosa carrera que l’ha portat a vestir la samarreta de clubs com ara el Barça, el Liverpool, el West Ham, el Corinthians i el River Plate. La seva última samarreta ha estat la de l’Estudiantes de La Plata. I el seu últim partit, una derrota en la tercera jornada de la copa de la lliga contra l’Argentinos Juniors. “Vull anunciar que em retiro del futbol professional. Vull agrair a aquest club que em va donar l’oportunitat d’acabar aquí la meva carrera”, ha manifestat en una roda premsa. “És el moment d’acabar. Per les sensacions que tinc, per un munt de coses que m’han anat passant en aquests mesos, a nivell personal. Havent-ho pensat , el més correcte és acabar avui”, ha dit el jefecito.\nMascherano ho deixa amb un palmarès envejable: una lliga argentina (River Plate), una lliga Brasilera (Corinthians), cinc lligues espanyoles, cinc copes, tres supercopes d’Espanya, dues Champions, dos supercopes d’Europa i dos mundials de clubs amb el Barça i, amb la selecció argentina, dues medalles d’or en els Jocs Olímpics.


Calaf ha renovat amb èxit el programa de la festa major - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCalaf ha renovat amb èxit el programa de la festa major\nEl concert de La Raíz, amb 3.500 persones, ha estat el més destacat\nredacció | manresa 11.09.2016 | 07:55\nEl concert, multitudinari, dels valencians La Raíz, amb la plaça plena ajuntament de calaf\nCalaf, arran dels canvis a l'equip de govern i, per tant, a la regidoria de Festes, havia renovat de forma considerable el programa de la festa major, amb la inclusió de més actes popular i d'una fira dedicada al sector agrícola. La valoració de l'Ajuntament és positiva i indica que aquest serà el camí que caldrà seguir en properes edicions.\nEl camp, l'agricultura, la pagesia, la qualitat del que es produeix i el producte de proximitat i reconegut per al consumidor és un dels braços sobre els quals se sustenta la nova dinamització econòmica de l'Ajuntament, i aquesta voluntat de potenciar aquest sector com a senyal identificador del territori es va veient en la programació festiva i de fires que fa l'Ajuntament. La fira agrícola, l'Agro Alta Segarra, va donar el tret de sortida de la festa major el passat dia 2. Les apostes fetes per l'Ajuntament de Calaf com a novetats "han funcionat molt bé i han obtingut molt bona resposta dels calafins i també de visitants d'altres poblacions", segons han explicat fonts municipals. Les Barraques, una altra de les novetats, l'Agro Alta Segarra i el teatre professional són tres de les novetats que més bon resultat han tingut.\nTambé la tria de concerts ha tingut un èxit més que notable. Portar a Calaf La Raíz, el grup valencià que està triomfant en tots els concerts que fa, va ser clau. La nit de dissabte, unes 3.500 persones van omplir a vessar la plaça dels Arbres per gaudir de l'espectacle d'aquest grup de fusió rock, ska i reggae. Abans hi havia actuat el grup The Penguins, que durant la tarda també havien animat els més petits amb el Reggae per a xics.\nAquesta i la resta de propostes per als més petits, amb La plaça dels jocs, la cercavila amb els Gegants de Calaf i els espectacles d'animació com La Gran Família i The Wheel Man, també han estat molt ben rebudes. Igual que els actes més tradicionals, com la Metredansa, una dansa religiosa pròpia de la vila i recuperada recentment, i les danses dels joves balladors del grup de Caramelles de Calaf.\nL'edició d'enguany també ha servit per consolidar apostes iniciades un any enrere, com El Gran Disbarat, que disposava de la novetat que els grups cantaven acompanyats del grup Karaokes Band. També s'ha vist el potencial que tenen actes com el cinema o el campionat de FIFA per a Play Station4. "Un dels ingredients fonamentals que han contribuït que els actes hagin estat molt reeixits ha estat la implicació de les entitats del municipi", expliquen fonts municipals. Una vintena d'elles han participat en l'organització d'actes o bé han col·laborat a l'hora de definir-los. "L'objectiu final del consistori és que siguin els ciutadans mateix els que dissenyin la festa perquè són els que hi participen i en gaudeixen", assegura el consistori.


L’Ajuntament de Bunyol llança concursos en xarxes socials per a les paelles, gaspatxo i mojete 2020 – tucomarca.com\nHomeSeccióAgendaL’Ajuntament de Bunyol llança concursos en xarxes socials per a les paelles, gaspatxo i mojete 2020\nCom ja sabem aquest any, a causa de la situació sanitària propiciada pel coronavirus, els esdeveniments festius de Bunyol han estat anul·lats i amb ells els tradicionals concursos de paelles, mojete i gaspatxos que se celebren en aquesta setmana.\nNo obstant això, l’Ajuntament ha volgut que aquesta setmana de fires tan atípica de “ni fires ni festes” els bunyolers segueixin amb les tradicions i participin en els esdeveniments gastronòmics de manera diferent\nPer això, l’Ajuntament ha llançat tres concursos online, un per a cada esdeveniment, que se celebrarà a través de les xarxes socials.\nPer participar els usuaris hauran de pujar una foto a Facebook o Instagram amb el Hashtag #PaellasBuñol2020 per a les paelles, #mojetebuñol2020 per al mojete i #gazpachobuñol2020 per al gaspatxo. Les fotos es podran anar pujant a les xarxes socials anteriorment citades al llarg de la setmana i el termini finalitzarà el mateix dia en què s’hagueran celebrat aquests actes. És a dir, per a les paelles el termini finalitza el dilluns 24 d’agost a les 23:59, el del mojete el dijous 27 a les 23:59 i el del gaspatxo divendres 28 a les 23:59. La millor foto de cada modalitat guanyarà 200 € per consumir en comerços de la localitat, ajudant així a l’economia local que patirà un dur pal aquestes festes.\n“Aquest any toca gaudir dels esdeveniments gastronòmics d’una altra manera, les xarxes socials substituiran la recta de l’Planell, a la plaça de la vila i de l’avinguda de l’institut; i la fotografia i la creativitat a la bona mà dels i les cuineres. Sens dubte no serà el mateix, però Que la pandèmia no ens impedisca gaudir nostra tradició seguint totes les mesures de seguretat!”, han manifestat des de la regidoria de Cultura Popular que administra Rafael Pérez.


2008, l’any de Manel; 2009, l’any d’Anna Roig i L’ombre de ton chien.\n22 de juny de 2009 Músiques\nTot i que ja he dit unes quantes coses -totes en sentit altament positiu (vegeu aquí)- sobre el disc de debut d’Anna Roig i L’ombre de ton chien, per acabar de confirmar el valor del seu treball em faltava encara veure com el defensaven en directe. Un requisit que el divendres passat vaig complir tot assistint al seu tercer -i penúltim- concert a Llantiol. (n’hi ha més)\nEls seguidors fidels d’aquestes Totxanes em diran que això que acabo d’escriure no és del tot exacte. Que, precisament, el meu primer contacte amb aquest grup va ser en una actuació en directe a l’Auditori de Vilafranca del Penedès l’octubre passat amb motiu del lliurament del premi El Lector de l’Odissea.\nÉs cert, els diré. Però cal tenir en compte que entre aquell concert i el de Llantiol hi ha, a part de vuit mesos de creixement i consolidació com a grup, dues diferències importants. Primerament, el repertori d’aquell dia corresponia a l’etapa anterior del grup centrada en la interpretació dels grans clàssics de la cançó francesa. Segonament, no hi ha punt de comparació entre les dimensions de la sala de l’Auditori vilafranquí i la proximitat que ofereix una sala petita com Llantiol. Sobretot si es contempla l’espectacle des de la primera fila com vaig fer jo.\nEl concert comença amb puntualitat europea i amb la sala gairebé plena. El primer tema és el mateix que obre el CD: “Mon monde”, una cançó delicadíssima que no dubto que figurarà en un lloc ben alt en les llistes de les millors cançons de 2009. Anna Roig s’acompanya al piano elèctric i canta amb una expressió al rostre entre enigmàtica, introspectiva i solemne que lliga perfectament amb el que descriu la lletra.\nDesprés d’aquest inici d’alt voltatge una cançó que no surt al disc sobre una dona tímida que somnia que es converteix en superwoman. En acabar una magnífica introducció de l’Anna sobre els anuncis per paraules dels diaris dóna pas al tercer tema de la nit: “Dolces nits de somnis curts”. N’hi haurà unes quantes més, d’introduccions, al llarg del concert. Totes mesurades i ben pensades.\nSegueixen “Punt de creu”, amb ritme de valset, i així fins a esgotar gairebé tots els temes del disc. Entremig dues insercions molt especials: “La chanson des vieux amants”, de Jacques Brel, i una energètica versió del “Poupée de cire, poupée de son”, de Serge Gainsbourg, que a la secció carrossa del públic ens torna a les èpoques heroiques que escoltàvem la senyoreta France Gall i el Festival d’Eurovisió.\nUna altra cançó inèdita sobre una princesa i un mariner -amb Anna Roig al piano- i, en la recta final del concert, tres cançons que demostren l’esplèndida capacitat dramàtica de la cantant: “Robert et Viviane”, en la que interpreta dos personatges al llindar de la tercera edat que s’han conegut gràcies a una agència matrimonial, “Triní Sánchez Mata” -una corrosiva barreja entre Betty la Fea i la Lady Veneno de Massiel en una versió més extensa i tremebunda que la del CD- i “Corro sota la pluja”, al meu parer l’altre punt àlgid del disc conjuntament amb “Mon monde”.\nLa tanda de bisos comença amb un detall que demostra l’amor del grup per la bona cançó francesa i que a mi m’arriba al fons de l’ànima: “Une petite fille”, del gran Claude Nougaro. Els desesperats “Je t’aime, je t’aime…” amb què acaba el tema de Nougaro serveixen per fer un pont molt efectiu (un altre cim de la nit) amb, precisament, “Je t’aime”, la cançó del primer videoclip del nou disc.\nAmb la tercera i darrera cançó del concert també la claven: “Comment te dire adieu”, el tema que va popularitzar Vera Lynn els anys 50, en la versió juganera -la lletra és plena de jocs de paraules al voltant de la síl·laba “-ex”- que Serge Gainsbourg va escriure per Françoise Hardy i que Jane Birkin va enregistrar fa pocs anys al seu esplèndid “Arabesque”.\nEn acabar, el grup munta paradeta damunt del mateix escenari per vendre el seu disc als assistents. Jo, que ja el tinc, compro un parell d’exemplars i demano a l’Anna Roig sengles dedicatòries. Li fa molta gràcia que siguin per a la parisenca C. i la bretona J., les dolces enamorades del dos nois de casa.\nDesprés d’aquesta breu ressenya em sembla bastant clar que la irrupció d’Anna Roig i L’ombre de ton chien és, ara com ara, la notícia més important que ha generat enguany el nostre petit planeta musical. Tant pel que representen ja ara mateix com pel seu potencial de futur. Un grup amb un repertori esplèndid i amb una cantant -ep, i compositora de tots els temes- que, amb senzillesa i convicció, sap fer de cada cançó un espectacle ple d’autenticitat.\nPer això crec que, de la mateixa manera que 2008 va ser l’any de Manel, el 2009 portarà el nom d’aquesta formació plena de gust, sensibilitat… i carregada amb bala que es diu Anna Roig i L’ombre de ton chien.\nI recordeu-ho: divendres vinent l’últim concert a Llantiol. No m’estranyaria gens que m’hi tornessin a veure…


L’Ajuntament d’Arbúcies aprova per unanimitat la moció de rebuig a la sentència\nPOLÍTICA - 15/10/2019\nDos autocars es desplaçaran demà fins a Sils per participar a la Marxa per la Llibertat\nEls grups municipals de l’Entesa, Esquerra i la CUP han aprovat per unanimitat la moció proposada per l’Associació de Municipis per la Independència i l’Associació Catalana de Municipis. Una moció de resposta a la sentència del Tribunal Suprem i per demanar l’amnistia de les persones preses polítiques i en defensa del dret a l’autodeterminació.\nLa moció s’ha aprovat durant la celebració del ple extraordinari que ha tingut lloc després de la concentració a la plaça de la Vila de les 8 del vespre. Una concentració que ha tingut com a objectiu seguir amb la mobilització permanent i recordar els dos anys que farà demà de l’empresonament dels Jordis. Ahir, molts arbuciencs es van desplaçar a Santa Coloma de Farners i Girona a les mobilitzacions que s’havien convocat arreu del territori català.\nI demà, dimecres, ja hi ha dos autocars que sortiran d’Arbúcies per participar a la Marxa per la Llibertat que ha convocat l’Assemblea. El bus sortirà a les 3 de la tarda de la placeta de Can Reus i arribarà a Sils, on començarà el tram fins a Malgrat de Mar. Encara hi ha places lliures al segon autocar que s’ha posat a disposició aquesta tarda de dimarts.


Cartes a la presó: Carta a Jordi Sánchez – els científics, per la independència\nSr. Jordi Sànchez\nM’adreço a tu, encara que no et conec personalment, com si et conegués de tota la vida. Suposo que és per haver-te vist tantes vegades, a la televisió o en directe en diversos actes, com a President de l’ANC, entitat de la que sóc sòcia des de fa anys. Pertanyo a la sectorial d’Universitats i Recerca, que bé coneixes. Com ja saps, des de la Sectorial fa anys que impulsem diverses iniciatives per lluitar per la independència, per la República, i, ara, per la vostra llibertat i per la del vice-president i els Consellers del nostre govern, democràticament escollit pel poble català.\nAhir, junt amb companys i companyes de la Sectorial, vaig assistir a l’acte que es va fer al Paranimf de la Universitat de Barcelona, justament pel vostre alliberament. Una Universitat de Barcelona que, malgrat que el seu Rector no s’ha posicionat clarament a favor de la defensa de la República Catalana, va obrir les seves portes per un acte que ha desbordat la seva capacitat. Paranimf i Aula Magna plens a vessar, i molta gent fora que no va poder entrar.\nUn resum de com vaig viure l’acte: emoció, molta emoció quan, durant una llarga estona, tots els assistents vam cridar llibertat, mocadors grocs enlaire. Ressonava el Paranimf. Alegria, en veure com els estudiants, agrupats a Universitats per la República, prenen de nou la iniciativa en la defensa de les nostres llibertats, la democràcia i el govern legítimament escollit. Sensació de retorn al passat amb la reactivació de la Crida a la Solidaritat en Defensa de la Llengua, la Cultura i la Nació Catalana, que justament va néixer en aquest Paranimf i de la qual vas ser dirigent. I molta tristesa en sentir la teva dona i la d’en Jordi Cuixart i posar-nos a la pell de les vostres famílies i entendre el seu patiment.\nLa teva dona ens va demanar que no us oblidéssim. I ben cert que no us oblidem, us tenim presents cada dia des que us van empresonar, tan injustament. Avui, fem vaga per demanar, per exigir la vostra llibertat. Cridarem tan alt com calgui, tallarem carreteres i vies de tren, ocuparem places i carrers pacíficament, tal com tu i en Jordi Cuixart heu fet tantes vegades per reclamar la independència del nostre país. Mai us deixarem sols perquè ens representeu a tots nosaltres, al poble que hem lluitat i lluitem pels nostres drets. Sou nosaltres empresonats. I no defallirem fins a aconseguir la vostre llibertat, que és la nostra, i la República de tots.\nUna forta abraçada. Salut i República!\nMarta Alegret i Jordà\nMarta Alegret és Llicenciada i Doctora en Farmàcia. Professora de Farmacologia del Grau de Farmàcia, Universitat de Barcelona. La seva recerca se centra en l’estudi dels mecanismes moleculars que relacionen el consum de dietes riques en sucres amb les malalties metabòliques.\nPublicat el 11 de novembre de 2017 11 de novembre de 2017 Autor editorCategories General\nAnterior Entrada anterior: The origins of today’s declaration of independence in Catalonia\nSegüent Entrada següent: El blog continua: Els científics, amb els presos polítics per la defensa de la república


La presidenta Susana Mora ha iniciat avui la ronda de contactes amb els principals operadors britànics amb l’objectiu de tractar d’atenuar l’impacte de la fallida de Thomas Cook a curt i mig termini.\n“Estan sent dies molt intensos. La caiguda de Thomas Cook ha suposat un cop dur per a empreses i treballadors, i nosaltres, com a Govern de Menorca, tenim el deure de fer tot el que estigui a les nostres mans perquè l’impacte a curt i mig termini sigui el menor possible. Sabem que el mercat té les seves pròpies regles i farà els seus reajustaments, però també sabem que hi ha decisions que demanen la màxima agilitat. La connectivitat i les accions de promoció turística són qüestions que no poden esperar. I amb això tenim clar que hem d’anar tots junts, administració i agents econòmics i socials”.\nS’ha de tenir en compte que aquesta revisió es farà a partir d’una operativa ja assegurada que, tal com es va anunciar el passat mes de maig, començarà a principis d’abril de 2020 i suposarà habilitar 26 nous vols i prop de 10.000 places (arribades i sortides) des dels aeroports de Londres-Stansted, Birmingham i Manchester.\nLa reunió mantinguda avui matí amb responsables de Jet2 forma part de la ronda de contactes que s’han programat des del Consell i la FFTM amb els principals operadors britànics amb l’objectiu de mitigar l’impacte de la fallida de Thomas Cook a curt i mig termini.\nMaó, 3 d'octubre de 2019.


UNIÓ ESPORTIVA d’HORTA - Notícies de la secció de 28\nPer vuitè any consecutiu el Comitè Català de Patinatge Artístic organitza la Gala de Campions de Patinatge Artístic. Aquesta vegada la Gala es farà a Reus el dissabte dia 1 de desembre al Palau d’esports del Reus Deportiu (Antoni Gaudí 66, Reus).\n150 patinadors catalans, entre els quals alguns dels millors del món, participaran aquest dissabte a la Gala de Campions de patinatge artístic organitzada per la Federació Catalana. Una gala que cada any te assegurada una gran presència d’espectadors.\nNo faltaran, els reconeixements a als millors esportistes de la temporada en la modalitat de Figures Obligatòries i les exhibicions dels millors patinadors i patinadores, tant en les modalitats individuals, parelles o grups de les diferents categories.\nTindran un espacial reconeixement els patinadors catalans que van participar al mundial 2012 a Auckland (Nova Zelanda): Kevin Bordas, campió junior en combinada, i també el Reus Deportiu i el CPA Olot medalla de or i plata, respectivament, en la modalitat de Grup Xou Gran.\n15:45 h Obertura portes al públic (Accés pel carrer Escornalbou)\n16:30 h INICI GALA DE CAMPIONS 2012.


Pàgina d'inici Notícies Comença la cinquena edició de la Ruta del Bacallà Comenta\tComença la cinquena edició de la Ruta del Bacallà\tAlbert Om agafa el relleu a Bruno Oro com a 'bacallaner novell'\tDivendres, 10 de març de 2017\nActe de presentació a l’Antiga Fàbrica Estrella Damm\tEl bacallà ha estat present a la cuina catalana des de fa segles, i més encara a l’època de Quaresma. De fet, l’ofici de bacallaner existeix des del segle XIII i és un dels més antics a Catalunya. Aquest mes de març el bacallà agafa el protagonisme, ja que del 9 al 26 de març té lloc la cinquena edició de la Ruta del Bacallà. El Gremi de Bacallaners de Catalunya, que avui dia agrupa gairebé 40 artesans del bacallà, amb la col·laboració d’Inedit de Damm, proposa un mapa gastronòmic per gaudir de les propietats, el sabor i la versatilitat del bacallà. La Ruta del Bacallà\nLa proposta aplega elaboracions per a tots els gustos i busca promocionar l’ús del bacallà a la cuina. També pretenen donar a conèixer les possibilitats de l’autèntic bacallà d’Islàndia, únic des del punt de vista nutricional per les seves característiques organolèptiques. El Gremi de Bacallaners de Catalunya vol reivindicar aquest peix com a opció nutritiva, adequada per a qualsevol moment de l’any. Albert Om, ‘bacallaner novell’


La negociació entre Govern i sindicats fracassa\nL'executiu aprova unilateralment els ajustos, que inclouran la retirada dels tiquets restaurant\nEl govern de la Generalitat i els sindicats de la funció pública estan abocats a la confrontació oberta. La negociació de les retallades de les condicions laborals es va donar ahir per acabada i fracassada.\nARA BARCELONA. 17/12/2011 00:00\n260x366 PROTESTES Els representants sindicals van protestar dijous contra les mesures que prepara el Govern. Les negociacions d'ahir van fracassar. / FERRAN FORNÉ PROTESTES Els representants sindicals van protestar dijous contra les mesures que prepara el Govern. Les negociacions d'ahir van fracassar. / FERRAN FORNÉ\nArtur Mas va anunciar dos dies després del 20-N una retallada significativa de les condicions de feina dels treballadors públics, sobretot dels seus beneficis socials. Les mesures havien d'afectar els treballadors de la Generalitat, els de l'administració local i els de les empreses públiques. Uns 300.000 en total. El president va afirmar que tothom havia d'assumir sacrificis en temps de crisi. I per això l'administració i els sindicats van obrir un procés de negociació amb propostes i contrapropostes. Ahir uns i altres van constatar que les posicions són irreconciliables. El diàleg social va fracassar i el Govern imposarà de manera unilateral els ajustos, que, entre altres mesures, redueixen la jornada laboral dels interins o els beneficis com el fons de pensions i els tiquets restaurant.\nLa negociació s'havia vist, a més, enrarida aquesta setmana per l'anunci de la Generalitat que, per "tensions de tresoreria" arran de l'impagament dels 759 milions que l'Estat deu al Govern per la disposició addicional tercera de l'Estatut, s'endarrereix uns dies el cobrament del 80% de la paga extra de Nadal. El Govern espera pagar el 20% restant la primera quinzena de gener.\nLa reunió d'ahir, la setena des de l'anunci de Mas, va acabar amb retrets. CCOO, la UGT i la IAC van considerar "inacceptables" les pretensions del Govern i van titllar de "farsa, pantomima i teatre" el procés de diàleg. Malgrat tot, es va acordar que les mesures concretes que afecten el sector de l'ensenyament i el de presons es debatin en les respectives taules sectorials.\nAl seu torn, l'executiu de CiU va considerar una "oportunitat perduda" el fracàs de les negociacions, i va lamentar que no hagi estat possible arribar a cap a acord. La Generalitat calcula estalviar el 2012 més de 600 milions amb aquestes mesures, 300 dels quals procedents directament dels sous. L'objectiu és retallar 1.000 milions la despesa global, però per a això s'apujaran algunes taxes i es vendrà patrimoni públic.\nEn aquest context, el Govern va confirmar ahir que tornarà a retallar el pressupost de solidaritat (el 2011 ho va fer un 33%) i va confirmar l'expedient d'ocupació a l'Agència Catalana de Cooperació al Desenvolupament. ,20 dels 42 treballadors seran acomiadats en el que consideren una "caça de bruixes".


L’entusiasme als concerts contrasta amb la mala gestió de les cues\nPublic al Canet Rock durant el concert de Miki Núñez. David Borrat\nBarcelonaSí, el públic d’Oques Grasses va rebre el sol de diumenge a Canet Rock i les ganes de ballar a l’aire lliure es van escampar pel Vida Festival dijous, divendres i dissabte. Un cop dins el recinte dels concerts tot era gairebé igual que abans de la pandèmia, tret que el públic havia de dur posades les mascaretes FFP2 facilitades per l’organització (a la pràctica, l’ús en va ser més aviat relaxat). Feia mesos que es treballava per crear entorns segurs des del punt de vista sanitari i l’experiència del concert pilot al Palau Sant Jordi va convèncer el Govern, que amb l’autorització del Procicat va donar el vistiplau als tres festivals amb cribatge d’antígens previ (el tercer és el Cruïlla). Però no tot va sortir com s’havia previst.\nEl Vida i el Canet Rock van contractar AINA Group, una empresa del sector de la tecnologia per a esdeveniments per dur la gestió de l’aplicació que recollia i comunicava la informació dels tests d’antígens. La mateixa empresa també s’encarregava del personal sanitari i logístic necessari per fer el cribatge. L’aplicació va fallar el primer dia del Vida, la qual cosa va generar cues de més de tres hores. També hi havia problemes de connectivitat. El festival vilanoví, que comptava amb un centenar de sanitaris per fer uns 10.000 tests al dia, va canviar el sistema d’accés per a les dues jornades següents, que es van desenvolupar sense incidències i amb cues més raonables d’entre quinze minuts i una hora.\nAmb l’experiència del Vida, el Canet Rock va descartar l’aplicació i va adoptar a correcuita un altre sistema en què el personal sanitari feia el test i comunicava directament el resultat a cada espectador; si era negatiu, li posaven una polsera que, juntament amb l’entrada, garantia l’accés al festival. El Canet Rock havia contractat a AINA Group mig miler de persones per als quinze cribatges repartits per tot Catalunya: 149 de personal d’infermeria, 78 auxiliars d’infermeria, 21 sanitaris per a incidències i més de 200 en logística, coordinació i control d’accessos. Al pavelló d’esports de Canet de Mar havien de funcionar 42 punts de tests però, segons expliquen fonts del festival, només se’n van obrir 30. I al cribatge muntat a Tàrrega, de “les nou persones que estaven compromeses en el servei contractat només se n’hi van presentar tres”. El punt més delicat va ser Canet de Mar, també perquè hi va haver espectadors que no van respectar l’hora de cita prèvia o bé hi van anar tot i haver fet la reserva en altres punts. En tot cas, el festival no va preveure un sistema més eficient ni va organitzar la cua per hora de reserva. Al final, més de tres hores d’espera.\nPel que fa al resultat dels cribatges, dels 22.330 tests d’antígens fets al Canet Rock, 152 van ser positius. El Vida comunicarà les dades aquest dilluns.\nCanet Rock Vida Festival cribatges massius


Síndrome de Rett – Fundació Caixa Rural Vila-real\nSÍNDROME DE RETT escrit per Estela Ferrero Marco, Psicóloga de XiCaEs\nLa síndrome de Rett és un trastorn genètic neurològic i del desenvolupament poc freqüent que afecta la forma en què es desenvolupa el cervell i causa una pèrdua progressiva de les habilitats motores i de la parla. Aquest trastorn afecta, principalment, a les xiquetes.\nLa majoria dels bebès amb síndrome de Rett semblen desenvolupar-se normalment durant els primers 18 mesos d'edat i després, perden habilitats que tenien, com la capacitat de gatejar, caminar, comunicar-se o usar les mans. Amb el pas del temps, els xiquets amb síndrome de Rett tenen cada vegada més problemes amb l'ús de músculs que controlen el moviment, la coordinació i la comunicació. També pot causar convulsions i discapacitat intel·lectual.\nEl tractament actual s'enfoca a millorar el moviment i la comunicació, tractar les convulsions i brindar atenció i suport als xiquets i adults amb síndrome de Rett, així com també a les seues famílies.\nLa majoria dels xiquets amb síndrome de Rett creixen i es comporten de manera normal durant els primers sis mesos de vida. A partir d'ací, els signes i els símptomes comencen a aparèixer. Els canvis més forts, generalment, es produeixen entre els 12 i els 18 mesos d'edat, en un període de setmanes o mesos.\nEntre els signes i símptomes de la síndrome de Rett s'inclouen els següents:\nCreixement alentit: desacceleració del creixement cerebral (microcefàlia).\nPèrdua del moviment i la coordinació normals.\nPèrdua de les capacitats de la comunicació: es desenvolupen habilitats de comunicació no verbal.\nMoviments anormals de les mans.\nMoviments estranys dels ulls.\nProblemes de respiració.\nEscoliosi (curvatura anormal de la columna vertebral).\nRitme cardíac irregular: pot tindre conseqüències com la mort sobtada.\nLa síndrome de Rett és un trastorn genètic poc comú. La síndrome de Rett clàssic, igual que diverses variants amb símptomes més lleus o més greus, pot ocórrer a causa de la mutació genètica específica. La mutació genètica que causa la malaltia ocorre a l'atzar, generalment en el gen MECP2. Només en uns pocs casos aquest desordre genètic és heretat. Sembla que la mutació causa problemes amb la producció de proteïna que és fonamental per al desenvolupament del cervell. No obstant això, la causa exacta no s'entén per complet i encara s'està estudiant.\nEstadis de la síndrome de Rett\nEstadi I: aparició primerenca. Els signes i símptomes són subtils i és molt fàcil que passen desapercebuts durant aquest primer estadi, que comença entre els 6 i els 18 mesos d'edat i que pot durar alguns mesos o un any. Els bebès en aquest estadi poden mostrar menys contacte visual i començar a perdre interès en els joguets. També poden tardar a aprendre a asseure's o gatejar.\nEstadi II: deterioració ràpida. Comença entre 1 i 4 anys d'edat, els xiquets perden la capacitat de realitzar les activitats que abans podien realitzar. Aquesta pèrdua pot ser ràpida o més gradual i pot produir-se en setmanes o mesos.\nEstadi III: altiplà. Aquest tercer estadi sol començar entre els 2 i els 10 anys d'edat i pot durar molts anys. Encara que continuen els problemes amb el moviment, les millores en el comportament poden ser limitades, amb menys plors i irritabilitat i s'aconsegueixen algunes millores en l'ús de les mans i en la comunicació. En aquest estadi poden aparèixer convulsions, les quals no solen ocórrer abans dels 2 anys d'edat.\nEstadi IV: deterioració motora tardana. Aquest estadi sol començar després dels 10 anys d'edat i pot durar anys o dècades. Es caracteritza per mobilitat reduïda, feblesa muscular, contractures articulars i escoliosis. En general, la comprensió, la comunicació i les habilitats manuals romanen estables o milloren lleument i les convulsions poden presentar-se amb menor freqüència.\nQuan has de consultar amb un metge?\nEls signes i símptomes de la síndrome de Rett poden ser subtils en les primeres etapes. Consulta amb el metge del teu fill immediatament si comences a notar problemes físics o canvis en el comportament després d'un desenvolupament aparentment normal com:\nCreixement lent del cap o altres parts del cos del teu fill.\nDisminució de la coordinació o mobilitat.\nMoviments repetitius de les mans.\nDisminució del contacte visual o pèrdua d’interès en el joc habitual.\nDesenvolupament de la parla retardat o pèrdua de les habilitats de la parla prèviament adquirides.\nComportament problemàtic o canvis marcats en l'humor.\nQualsevol pèrdua clara de fites prèviament adquirides en motricitat global o motricitat fina.


Valoració Enquesta Població Activa 1r trimestre de 2018 | Unió Sindical Obrera de Catalunya\nMaria Recuero, secretària general de l’USOC, afirma que l’EPA demostra que hi ha motius de sobres per sortir al carrer l’1 de maig.\nLa recuperació econòmica que demostren les grans xifres macroeconòmiques segueix sense traduir-se en la millora de l’ocupació a Catalunya, tal com reflecteix la primera onada de l’EPA d’aquest 2018. L’atur ha baixat en 20.600 persones i en tèrmits interanuals s’ha reduït en 118.000 persones.\n“Tot i que s’ha reduït l’atur a Catalunya i augmentant en la resta d’Espanya, la temporalitat ha pujat respecte a la de fa un any, el que significa que no s’ha creat ocupació de qualitat i que aquest creixement no ha arribat als salaris i a una creació d’ocupació estable”, analitza Maria Recuero secretària general d’USOC.\nLa majoria dels que han perdut el seu lloc de treball eren contractats temporals, “reflex d’un mercat laboral on més del 26% dels treballadors pateixen la precarietat d’una temporalitat que es tradueix en encadenament de contractes per dies o setmanes”, reitera Maria Recuero, ja que “trimestre rere trimestre ens arriben dades similars, problemes ja endèmics del mercat laboral espanyol, com les jornades parcials involuntàries per a dones o l’augment de l’atur entre els majors de 55 anys, que es traduirà en jubilats a la vora de la pobresa”.\nSegons la secretària general de la USOC, “a les portes de l’1 de Maig, no podem deixar de dir que hi ha motius de sobres per sortir al carrer a protestar per la falta d’ocupació, per uns salaris que segueixen sense recuperar-se a l’una que creixen els beneficis de les grans companyies de l’IBEX. Ja està bé que el deute de la crisi segueixin pagant-la els mateixos. Per això en aquest Primer de Maig des de la USOC volem remarcar que el deute milionari que s’ha pagat encara és un deute pendent amb els treballadors en matèria d’ocupació de qualitat, salaris i pensions”. Maria Recuero afirma: “tenir gairebé 3,8 milions d’aturats i fregar el 17% de taxa d’atur deu anys després de l’inici de la crisi no és compatible amb sortir dia rere dia a anunciar que estem en plena recuperació. Això demostra que segueixen sense escometre les polítiques i reformes que realment fan falta”.\nÈxit d’assistència a la manifestació… →


Presentació II Mostra del Llibre Anarquista, Barcelona 17/06/06\nXerrada de Sergi Rosés\nHola, bona tarda. El motiu d’haver programat aquesta xerrada és el fet, com ja sabeu, que en els darrers temps estem assistint a un renovat interès sobre Salvador Puig Antich per part dels mitjans de comunicació.\nD’un costat tenim el tema de la revisió del seu consell de guerra, i de l’altra, la imparable producció literària sobre els aspectes de la seva vida que es poden convertir en espectacle. Als incomptables articles que rememoren contínuament la seva detenció, judici i execució es va afegir fa cinc anys el llibre de Francesc Escribano Compte enrere, editat per Edicions 62. Aquest llibre representa la culminació de la producció literària mitificadora de Puig Antich, mitificadora perquè no mostra un Puig Antich històric, sinó que ofereix un mite, escrivint un relat que s’interessa només pel "drama humà" que representa l’assassinat legal d’aquest revolucionari i que passa només de puntetes sobre el seu combat polític. D’aquesta manera es falsifica el compromís de Puig Antich amb un projecte de revolució social lligat al moviment obrer i s’ofereix un simple combatent antifranquista per la democràcia, recuperant d’aquesta manera a qui no els pertany i creant un producte per al consum d’un gran públic còmode o ignorant. Aquest llibre d’Escribano ha estat la base per fer l’últim producte de la marca "Puig Antich", ofert per la productora MediaPro de Jaume Roures: la pel·lícula Salvador, dirigida per Manuel Huerga amb guió de Lluís Arcarazo. Sembla que un mite de la cultura popular no acaba de ser un mite complet si no té un film de ficció al darrere, amb les seves passions, el seu noi maco i les noies que l’envolten; si a més hi ha trets, atracaments i fins i tot un judici i un mort per garrot tant millor! Roures ho va entendre molt bé i va veure clar en llegir el llibre d’Escribano que per fi es podia elaborar el guió per crear el producte final de la saga Puig Antich: una pel·lícula en la qual, segons les pròpies paraules de Huerga "no se trata de poner el peso en la ideología" (El País, 19-X-03). Hi pot haver falsificació més gran? un Salvador Puig Antich desposseït del seu autèntic combat polític? què dóna sentit a les decisions i accions de Salvador Puig Antich, aquelles que ell sabia que li podien portar a la mort, com així malauradament va ser, sinó la seva opció política per la revolució contra el capitalisme? Aquesta indigna recuperació i mercaderia no s’ha acabat en Puig Antich. D’altres han vist que, a fi de comptes, el MIL dóna per a més, perquè el MIL va tenir un altre mort, Oriol Solé Sugranyes. Així que aquests altres han decidit que també calia recuperar l’Oriol Solé, en una operació especialment perversa. Per què especialment perversa? Perquè si de Puig Antich no interessa mostrar el seu veritable combat polític i es desdibuixa aquest ficant-lo dins del sac genèric de l’"oposició antifranquista", en l’Oriol Solé recuperat la falsificació dóna una volta més de cargol al reconvertir el revolucionari anticapitalista no en un genèric "opositor a la dictadura" com Puig Antich, sinó específicament en un lluitador nacionalista. Josep Maria Solé Sabaté, catedràtic d’història i ex-director del Museu d’Història de Catalunya, és l’inspirador d’aquesta nova "visió", Joaquim Roglan l’artífex amb el seu llibre Oriol Solé, el Che català, i les sempre perspicaces Edicions 62 en venen el producte. No seria estrany que, depenent de com vagin les vendes tant d’aquest llibre com de la pel·lícula Salvador, també tinguem properament una pel·lícula sobre Oriol Solé; de fet, a internet ja hi ha jovent nacionalista que la demana. Abans d’exposar el mètode i la tesi de Roglan en el seu llibre sobre el "Che català", diré un parell de coses sobre aquest autor. Qui és Joaquim Roglan? Roglan és un periodista i també professor universitari, un escriptor prolífic que, a banda de les seves col·laboracions habituals a La Vanguardia, ha escrit un bon grapat de llibres, entre els quals cal destacar títols com Esade : 40 anys, en commemoració d’aquesta escola de formació de futurs empresaris, Consorci Zona Franca de Barcelona : fundat el 1916, escrit en coautoria, i també per commemorar les excel·lències d’aquest consorci de negocis, o Golf, natura i paisatge : 40 anys de golf a Pals, un llibre de làmines sobre un dels camps de golf més preuats de la burgesia catalana. De les seves col·laboracions a La Vanguardia cal destacar especialment el seu article del 31 d’octubre del 2004 titulat "El paseíllo de los olvidos", que amb l’excusa de criticar la "ruta de l’anarquisme" inclosa a la programació cultural de l’ajuntament de Barcelona, és tota una diatriba contra l’anarquisme, presentat com un moviment que es dedicà a llençar bombes, assassinar, cremar esglésies i profanar cadàvers de monges. Bé, doncs una persona com aquesta, un portaveu claríssim de la burgesia catalana, un propagandista de les seves escoles, associacions empresarials i mode de vida, que demostra una fòbia especial a la revolució en general i a l’anarquisme en particular, ens escriu la biografia ni més ni menys que d’un revolucionari com Oriol Solé: no se li pot escapar a ningú que difícilment pot sortir quelcom de bo en el seu relat. Però a més de l’inadequat que és el fet que Roglan es converteixi en el biògraf d’un revolucionari com Oriol Solé, que dóna com resultat evident la difusió d’un missatge falsificador en aquesta pseudobiografia, l’operació que s’ha fet amb el llibre de Roglan és també barroera, perquè el llibre de Roglan està ple –i quan dic ple, vull dir ple- d’inexactituds i falsedats històriques concretes: hi ha confusions de noms de persones, de publicacions, de dates (com per exemple, quan diu els noms d’alguns membres del MIL, o el nom complet de la revista CIA, o quan relata un atracament, que situa un any abans de quan va ser fet realment), també hi ha falses atribucions d’accions a persones que no són les autores (com per exemple, quan esmenta el cas Scala, l’incendi del qual l’atribueix a una persona que no va tenir res a veure amb els fets), i fins i tot hi ha pura invenció (com per exemple en el paràgraf que dedica a la relació d’Oriol Solé amb un intel·lectual militant del PSUC, on tot són errors en la descripció, el context i la interpretació). I això són només tres petits exemples; el llibre és ple d’aquestes petites falsificacions, com ja he dit. Però tant de bo aquest llibre només estigués farcit d’aquesta ineptitud; malauradament, en aquest llibre Roglan demostra que tampoc és honest. Al seu llibre s’hi diu que ha comptat "amb documents inèdits", però com que no ha posat cap nota en el seu text, és impossible saber quins dels documents que ha inclòs són realment inèdits i quins no. Roglan juga així amb l’ambigüitat quan, de fet, uns quants d’aquests documents ja havien aparegut fa quatre anys en el meu llibre sobre la història del MIL, entre els quals precisament les cartes que Roglan utilitza per sustentar la tesi central del seu llibre sobre el catalanisme d’Oriol Solé, cosa de la qual parlaré més endavant.\nEl mètode de recerca de Roglan no s’acaba en l’ambigüitat dels "documents inèdits", va més enllà i passa per la cita de documents que en realitat no ha consultat ni llegit. Així, en dues ocasions els fragments de cites de documents que ell inclou coincideixen exactament amb la mateixa cita que jo ja vaig extractar en el meu llibre. La coincidència exacta de les mateixes línies dels documents potser no prova res per sí sola, però el fet és que en aquests dos casos jo vaig haver de traduir les cites al castellà des dels originals en català; en el cas del llibre de Roglan, com que està escrit en català, no hauria calgut per tant traduir aquests documents: resulta, però, que els seus dos extractes de documents no coincideixen exactament amb els documents originals perquè òbviament els ha retraduït al català des de la meva traducció al castellà. Només un petit exemple per no allargar-me massa i perquè veieu que no m’estic inventant res: una de les cites originals, una carta de Santi Soler, deia:\n"Després del silenci còmplice dels revis, el "1.000" ha esdevingut un petit mite […] una festa del martirologi" i la cita de Roglan és, en canvi "Després del silenci còmplice dels revisionistes, el "1.000" s’ha convertit en un petit mite […] una festa martirològica", etc., etc., demostrant d’aquesta manera que, per fer la seva biografia, Roglan no ha llegit sempre documents originals sinó, com a mínim en aquestes ocasions, els treballs d’altres, sense prendre’s la molèstia d’indicar-ho. Al no donar la referència de la font que ha utilitzat i presentar només el fragment del document, Roglan no és honest, però al presentar la seva re-traducció com el document original , Roglan a més està enganyant els lectors. Finalment, i per acabar aquesta part dedicada a aquest mètode deshonest de fer un llibre, Roglan no ha aplicat el seu mètode només als documents originals sinó també a la meva recerca, utilitzant-la profusament sense mencionar-la. D’aquesta manera es troben al seu llibre un mínim de tretze fragments que s’assemblen extraordinàriament als que jo vaig escriure, alguns quasi idèntics excepte per petits canvis de paraules (per exemple, jo dic "Euskadi Norte" i Roglan "País Basc francès", o bé jo dic que el MIL va intentar "la difusión de concepciones políticas prácticamente desconocidas hasta el momento en Barcelona y España" i Roglan prefereix escriure que "van difondre concepcions polítiques quasi desconegudes aleshores a Catalunya i a l’Estat espanyol"). No vull aborrir-vos amb la lectura d’aquests fragments, amb aquestes dues petites mostres ja us podeu fer una idea d’aquesta reutilització fraudulenta del meu llibre. En fi, com podeu veure, el cas no és només falsificar el sentit del relat històric, sinó falsificar-ho tot: les dades, les fonts, i la pròpia recerca. Tot i això, el més greu d’aquest llibre no és aquesta barroeria en el mètode de recerca del periodista i professor Roglan, sinó el fet que constitueix un intent de construcció d’un nou mite per al nacionalisme català mitjançant la recuperació d’algú que no els pertany.\nLa tesi de Roglan és clara: Oriol Solé va ser un revolucionari catalanista que va lluitar per aconseguir una genèrica "llibertat", segons Roglan, "a Catalunya i a altres indrets del món"; per a Roglan, i cito textualment, la seva recerca mostra "que Oriol està interessat en la lluita per l’alliberament dels Països Catalans, i que no és ni serà mai un anarquista internacionalista". Bé, això cal aclarir-ho. Anar repetint, com fa Roglan, contínues referències a la catalanitat i el catalanisme d’Oriol Solé (augmentades a més amb tot un anecdotari del sector nacionalista de l’oposició antifranquista) és distorsionar completament el compromís polític d’Oriol Solé; contraposar en Oriol Solé l’"alliberament dels Països Catalans" a l’"anarquisme internacionalista" és pervers, perquè si Oriol Solé no era certament cap anarquista encara menys era cap catalanista. Roglan diu, en una de les tres vegades que em cita al seu llibre, que jo "admeto" la disparitat de criteris d’Oriol Solé amb la resta del MIL sobre la qüestió nacional i que "no nego" que no abandonarà aquestes concepcions mentre existeixi el grup. Bé, de fet no calia que jo "admetés" i que "no negués" això: senzillament ho vaig fer públic en el meu treball, sense haver de fer cap acte de contrició i admetre no sé quines coses. Vaig mostrar les concepcions nacionalistes d’Oriol Solé respecte la qüestió nacional i la seva contradicció amb el discurs del MIL, i vaig fer públics els documents, citant-los i reproduint-ne parts d’alguns, que Roglan utilitza ara per "demostrar" el seu fantàstic descobriment de que Oriol Solé era en realitat un lluitador per les llibertats nacionals dels Països Catalans. No em calia "admetre" i "no negar" res d’això; el que calia fer quan escrivia la història del MIL, i el que caldria fer quan s’escriu la biografia d’un dels seus membres, és mostrar la veritat tal com és, o al menys tal com la mostra la documentació disponible. I aquesta documentació, malgrat la insistència contínua de Roglan, no converteix en catalanista a Oriol Solé. Clarament, Roglan agafa una part -important però secundària- de la política d’Oriol Solé i la canvia pel tot. Definir algú políticament significa destacar la seva característica més específica per damunt de les altres. Evidentment, en política, i en tantes coses, poden coincidir més d’una característica en un mateix subjecte, però si sintetitzem, si anem a la definició bàsica, llavors caldrà destacar els trets essencials, i no els secundaris. En Oriol Solé, una caracterització acurada l’hauria d’haver presentat com un revolucionari comunista no leninista, amb les seves contradiccions, per suposat, especialment en la qüestió organitzativa i en la qüestió nacional, però bàsicament un comunista revolucionari. Significa això que Oriol Solé no tingué actituds i respostes nacionalistes? En absolut, però de la mateixa manera que seria una aberració qualificar Oriol Solé d’estalinista perquè a l’època del MIL no havia trencat del tot amb les concepcions organitzatives estalinistes, és una aberració presentar-lo com catalanista. Les cartes escrites per Oriol Solé que utilitza Roglan per justificar la seva tesi només indiquen un discurs nacionalista-frontista en un moment determinat davant una situació concreta, però no converteixen Oriol Solé en un militant nacionalista; indiquen que s’inclina cap a una solució nacionalista respecte el problema de l’opressió nacional de Catalunya, però no que això sigui el centre del seu combat polític. Són, a més, unes cartes escrites abans de l’estiu del 1973, quan el MIL va fixar la seva línia respecte la qüestió nacional; no sabem, per tant, si Oriol Solé va seguir defensant aquestes posicions després d’aquell estiu, encara que ens inclinem a pensar que no ho va fer.\nPer què pensem això? perquè si les coses fossin com Roglan presenta, què feia llavors Oriol Solé al MIL, Movimiento Ibérico de Liberación? per què no hi era a les FAC, o al PSAN, o millor encara, a l’OLLA, el grup armat autònom sorgit del PSAN? La resposta és ben senzilla: perquè la política de l’OLLA no era la d’Oriol Solé, perquè les desitjades Ediciones Mayo 37 del MIL eren inexistents a l’OLLA, perquè les prioritats polítiques de l’OLLA no eren les seves. A Oriol Solé no l’importava en absolut que el nom de "MIL" ni totes les seves publicacions fossin en castellà; no es plantejà mai que no pogués passar literatura prohibida per la frontera perquè estigués escrita en castellà (cosa que li sorprèn molt a Roglan); no utilitzà mai la senyera -estelada o no- quan va crear els logotips i segells del grup; no va presentar cap oposició ni crítica quan el MIL va decidir reproduir un article a la seva revista CIA amb el títol prou expressiu de "Contra el nacional-socialismo del I.R.A."; no va escriure cap document sobre la qüestió nacional a la seva estada a la presó (Roglan arriba a dir que és perquè "no té temps de centrar-se "en el problema de Catalunya""), però, què curiós, en canvi sí que en va tenir per escriure sobre el comunisme, el marxisme, l’anarquisme, els aspectes militars, la repressió, el capitalisme; quina cosa més estranya, no? un lluitador nacional que no escriu sobre l’alliberament nacional però sí sobre els aspectes teòrics i pràctics de la revolució comunista… Amb la pseudobiografia d’Oriol Solé escrita per Roglan ens trobem, per tant, davant d’un clar cas de falsificació de la història, falsificació de la història que també es dóna en la pel·lícula Salvador, de la qual us parlarà seguidament en Ricard. Encara que jo repeteixi coses que ell també us dirà, voldria emfatitzar ara les dues raons que considero essencials en l’explicació de tota aquesta operació i que tots hauríem de tenir clares.\nD’una banda, es tracta de fer diners venent un producte, i de l’altra, de recuperar dos revolucionaris per a la mitologia democràtica de la transició, afegint-hi a més un component nacionalista. L’assassinat de Puig Antich va ser un shock tan brutal que va commoure moltíssimes persones. Però aquest shock es va quedar en el primer pas de rebuig a la brutalitat del franquisme, sense aprofundir per res en l’orientació política de Puig Antich. Donat que en un o altre grau gran part de la població catalana, especialment del jovent de llavors, era "antifranquista", tots podien sentir el drama humà i interessar-se per tot el que estava relacionat amb l’aspecte espectacular que acompanyà l’assassinat de Puig Antich: les armes, els atracaments, el tiroteig, la detenció, el judici i l’assassinat. D’aquesta manera van començar a aparèixer ben aviat "productes Puig Antich", des de pòsters a llibres passant per innombrables articles i enganxines, creant un mite com el del Che Guevara, llavors només en pòsters però que continua ara en samarretes; al principi segur que hi havia una "bona intenció" en aquells pòsters i articles, però això donà pas a una literatura de gènere negre que ha culminat ara en el cinema, l’espectacle modern per antonomàsia, acompanyat en aquests temps de segle XXI, com no podia ser d’una altra manera, d’un domini internet: www.salvadorpuigantich.com: un revolucionari convertit en una marca comercial. Amb Oriol Solé es pretén fer el mateix: donat que Puig Antich ja ha arribat al cinema, que representa aparentment el sostre de l’espectacle, es passa del silenci d’anys a l’aparició d’una pseudobiografia, que bé podria ser, com ja he assenyalat abans, el pas previ a una altra pel·lícula; és seguir mimèticament l’estela del "producte Puig Antich". El segon element de l’operació és el de construir un relat històric acord amb l’època i el règim en el qual vivim: Puig Antich és reconvertit en un "bon noi" antifranquista, una mena de Robin Hood que venia a ajudar els obrers i acaba tràgicament per la brutal dictadura; Oriol Solé és presentat com un hiperactivista mogut per la seva oposició a totes les dictadures i pel seu amor a Catalunya i a una genèrica llibertat, i que acaba d’una manera igual. Es tracta d’adaptar la veritat a un determinat discurs ideològic imperant avui dia, el discurs de la "democràcia" i de "la construcció nacional". Tant la política com la concepció espectacular de la vida d’aquests manipuladors necessiten herois, i si no els tenen perquè els lluitadors i els morts de la transició no els va posar la burgesia, llavors s’apropien dels revolucionaris amb cognoms catalans en un moment polític on la qüestió nacional, amb el tema de l’estatut, està ben present. A mi no em sorprén gens, per tant, que en la pel·lícula Salvador sigui l’actor Joel Joan qui interpreti Oriol Solé: per a ells, efectivament, aquest actor tant compromés amb la "causa nacional catalana" és qui millor pot representar el revolucionari comunista. Ambdós casos, la pel·lícula de Huerga i el llibre de Roglan, són autentiques falsificacions històriques, però que no són innocents: en el fons, la negació que fan del sentit profundament revolucionari anticapitalista de Puig Antich i d’Oriol Solé serveix per crear un relat històric on allò que va passar (la transició) era el que tenia que passar, amb els dolents –Franco i els franquistes- i els bons, que eren tots els que se’ls hi oposaven i que volien tots el que tenim avui: "llibertat", democràcia, nació. Amagant la lluita a la que es van dedicar Puig Antich i Oriol Solé, una lluita contra el capitalisme i per l’emancipació de la classe obrera, es vol amagar que continuen existint ara alternatives revolucionàries a l’actual ordre socioeconòmic. Hauria de fer reflexionar el fet que, mentre grans grups audiovisuals, premsa, partits polítics, etc., rememoren contínuament Puig Antich i ara Oriol Solé, Jann-Marc Rouillan, empresonat a perpetuïtat, no obté cap cobertura mediàtica en la seva lluita per aconseguir l’excarceració. Com és possible reivindicar Puig Antich i Oriol Solé i ignorar Rouillan? La resposta és òbvia: falsificant la història. I abans d’acabar, voldria fer una reflexió, a títol exclusivament personal, sobre un tema que està lligat a aquesta campanya mediàtica de mercaderia i recuperació. Em refereixo a la revisió del judici a Puig Antich, a la qual la pel·lícula Salvador vol ajudar, segons les pròpies paraules dels promotors del film. Es parla molt, amb motiu d’aquesta petició de revisió del procés, de que aquest va estar ple d’irregularitats, de que el cadàver del policia tenia bales de diferent calibre, etc. Tot això no és només possible, sinó altament probable, però des del meu punt de vista, aquí hi ha dues qüestions a considerar: la primera, que res d’això nega l’evidència de que Salvador Puig Antich realitzà conscientment una acció, que va ser disparar a un policia enmig d’una baralla per evitar ser detingut: intentar presentar Puig Antich com un bon noi que es va trobar amb l’embolic del policia mort contra la seva voluntat és falsificar els fets. Un pot pensar el que vulgui sobre si era adequada o no la seva actuació, justificar-la políticament o criticar-la, però el que és evident des d’un punt de vista històric, per sobre de les nostres consideracions polítiques sobre la violència armada, és el fet que Puig Antich era un lluitador anticapitalista que entenia que la lluita passava per utilitzar aquesta violència revolucionària contra els agents del capital, i que per això va disparar amb la segona pistola que portava amagada. La segona qüestió a considerar respecte aquesta sempiterna petició de revisió del judici, de la qual alguns professionals de la política s’han convertit en fidels consellers, és que si analitzem això des del punt de vista polític al qual s’adheria el MIL, aquesta revisió judicial no té cap sentit, perquè com s’ha de demanar a l’estat burgès que sancioni si Puig Antich va ser injustament assassinat? Plantejar així les coses es quedar atrapat en les tenalles de l’antifranquisme, pensar en termes de règim (franquista contra democraticoburgès), quan el MIL plantejava les coses en termes de lluita contra l’estat burgès, independentment del seu règim polític. Dit en altres paraules: Salvador Puig Antich no necessita ser rehabilitat per l’estat burgès. I dit això, és el torn ara del company Ricard.


28 d'octubre de 2017 28 d'abril de 2018\nMostra Solidària - 28 octubre 2017\nCom cada any, l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú organitza la Mostra Solidària amb la coordinació i presència de les Entitats de Cooperació.\nAquesy any el lema de la Mostra i que anirà acompanyat d’un Manifest és: PobresaZero.\nCOOPERAVIDA estarem presents como sempre, i presentarem en la nostra carpa-stand el Projecte Solidari amb els nens i nenes orfes de Nepal, i tindrem a la venta articles i artesania budista i tibetana.\nEsperem la vostra presència i complicitat.\nLloc: Plaça de les Neus, Vilanova i la Geltrú\nDia: dissabte 28 octubre\n10 de juny de 2017 4 d'abril de 2018\nJornada d'Apadrinament del Projecte Solidari amb l'Orfenat DCH de Nepal\nLloc: Centre Social COOPERAVIDA\nC/ Canuda 26, 3er 2A\nDia: dissabte 10 juliol\n6 d'abril de 2017 4 d'abril de 2018\nReunió amb l'Ajuntament de Vilanova i la Geltrú\nEl departament de Cooperació i Participació ciutadana de l’Ajuntament de Vilanova organitza aquest encontre amb les entitats i ONG’s de cooperació de la ciutat.\nAquestes reunions són periòdiques i tenen per objectiu tractar temes de subvencions, activitat i projectes, organitzar la mostra solidària…\nDia: Dijous 6 d’Abril\nLloc: Centre Cívic de la Geltrú


fragments i textos - Cristina Santmartí i Torruella.: d’octubre 2011\nCuando no salen los números...\nJ.Perich: " L'esclavitud no s'ha abolit pas, sinó que s'ha posat en nòmina"\nSer mecenes de la immersió.\n- Per fer-nos arribar això:\n"Alguna nit d'estiu, tard\nquan m'ho tanquin tot\nquan no estigui amb tu\ni vegi ploure estels en pols i mar de lluna en mel blau fosc i ben tocat\nSom previsibles cireres que encisen tothom."\n- Per la qualitat poètica en les seves lletres i per la professionalitat.\n- Perquè canten en la nostra llengua.\n- Perquè ens fan resseguir els PPCC amb els seus directes farcits d'entusiasme.\n- Per expressar que se senten "recompensats i acompanyats fent allò que ens agrada, i a més portant-nos-ho tot d'una manera autogestionada (valenta, romàntica, feinera...) amb el nostre segell Gat Records ( segell discogràfic independent )".\n- Per mullar-se: per les accions solidàries, pels versos entre les cançons, per escollir el camí dels qui fem les coses d'una altra manera, sense agafar la dreçera, acaronant els somnis d'un demà que ha començat avui.\n- Perquè la gent que s'arrisca és la que viu.\n- Perquè diuen SÍ A LA IMMERSIÓ, PÚBLICAMENT... el camí per continuar amb el compromís dels que no volem deixar de ser ni volem deixar d'ensenyar la llengua que ens uneix a tots.\n* Verkami: mecenatge.\nAprendre a viure la vida sense tu.\nCallar i gaudir de la felicitat.\nPublicat per Cristina a 19:39 Cap comentari:\nDormint t'agafarà la mà.\nProvaré d'entendre el món en un cafè,\nTrobaràs segur, tot el que no t'he donat.\nTrobaràs algú que et doni tranquil·litat, morirà per tu.\nMal de cap cantat.\nPublicat per Cristina a 6:05 Cap comentari:\nParacetamol i llit.\nLes estacions que tenim a casa meva\nno són estiu hivern tardor o primavera\nsón el temps que passa\nentre cefalea i mal de cap.\nI és que el perill està a cada cantonada\ncompte amb el que menges\nbeu molta aigua, relaxa't.\nUna migranya sempre pot estar a punt d'atacar.\nQue n'és de trist tenir mal de cap\nper què t'agafa? ningú no ho sap.\nVeiem venir què ens dirà la gent:\ngelocatil o neobrufen.\nEl teu consell pot ser un gran ajut\nsi tens el mal, benvingut al club!\nParlar del tema ens mola molt.\nIboprufen o paracetamol.\nPublicat per Cristina a 6:45 Cap comentari:\nQue plogui més.\nPublicat per Cristina a 7:11 Cap comentari:\nBetter days, Eva.\nEl plaer d'adormir-se mentre la veu t'arriba al cor i el clamor al cap.\n"Has omplert el cor amb la disciplina i l'ensenyança. El futur es construeix amb dies millors. Corro cap el dia, ben desperta, tu ets l'home que puc necessitar, però tot i així seré lliure." Eddie Vedder.\nPublicat per Cristina a 6:27 Cap comentari:\nTravessar la mirada.\nSense fer res, mirant-te el mar.\n"Vull continuar pensant que estaré uns dies més sense fer res." Clara Andrés.\nPorta'm al cel.\n"La idea és pujar al cel i no conformar-se amb viure en una vall de llàgrimes. Podem fer el cel a la terra i disfrutar de la vida cada dia." Amaral.\nLo que nunca he tenido ahora es olvido.\nReformulació de Cernuda: "El olvido se encuentra en los jardines sin aurora, allí donde puedo esconderme debajo de una piedra sobre la cual el viento escapa a sus insomnios. El olvido es el lugar donde el nombre deja al cuerpo que designa en los brazos, el rincón donde no existe el deseo. Es el espacio donde las penas se convierten en nombres, las personas son recuerdos, donde puedo ser realmente libre y convertirme en ausencia...\npor eso a veces es mejor irse allá, allá lejos; donde habite el olvido."\nPublicat per Cristina a 6:18 Cap comentari:\n12-10: SABADELL ANTIFEIXISTA.\nEn Bob Marley cantava "les cançons lliures" i els Inadaptats ens les feien arribar en català, perquè "cercant la llibertat per tots els pobles, regalem el més gran tresor, l'amor de pares a fills. S'escolten al vent les cançons lliures que s'estan escrivint amb les seves vides. Ningú no pot fer sentir-te lliure, has de fer-ho tu mateix."\nDiverses entitats de Sabadell han convocat una manifestació antifeixista per a aquest dimecres, 12 d'octubre, per mostrar el rebuig al concert neonazi previst a la ciutat i per mirar d'impedir-lo. Associacions de veïns, moviments socials, i diferents partits s'oposen a que Sabadell torni a acollir un concert neonazi, com va passar l'any passat, i per això han demanat a l'ajuntament que 'ho impedeixi i que tanqui la sala en què s'hagi previst de fer-lo'.\nMentre a la plaça de la Vila, les entitats feien públic aquest comunicat, el batlle de Sabadell, Manuel Bustos, deia, en declaracions a Rac1, que l'ajuntament faria tot el possible per impedir que es faci el concert i que, si calia, precintarien prèviament els locals on s'hagin programat els actes. Segons Bustos, l'ajuntament té una prioritat: impedir un concert 'que no té com a objectiu compartir llibertats i el respecte per la convivènci>a' i evitar que Sabadell surti als mitjans per acollir encontres neonazis i ser 'tolerant amb els intolerants'.\nLa manifestació antifeixista ha estat convocada per a dimecres a les quatre de la tarda a la plaça de l'Ajuntament.\nEXTRACTE DEL MANIFEST.\nL'any passat, el dia 30 d’octubre, es va celebrar un concert a la sala Kon-fusion (ubicada a la zona d'oci de la Zona Hermètica) que va aplegar unes 250 persones d'ideologia neonazi. L'acte es va organitzar amb motiu de la festivitat de la Hispanidad.\nEls continguts de les lletres dels grups que hi van actuar són marcadament racistes, antisemites i d'apologia al nazisme. Com a conseqüència del concert es van obrir diligències contra els organitzadors per demostrar que el contingut de les lletres de les cançons era penalitzable. Actualment no se sap en quin estat es troba el cas i no sembla que hi hagi hagut conseqüències pels organitzadors.\nEl concert de l'any passat, en un inici, s'havia de celebrar en un local del barri del Poble Nou de Barcelona. Els responsables de la sala en conèixer el caràcter neonazi dels grups que hi havien d’actuar el van suspendre. Immediatament el grup de caps rapats va decidir celebrar el concert a la sala Kon-fusion ubicada a Sabadell.\nAquest any encara no se sap en quin local se celebrarà el concert, però el que sí que se sap és que es farà a Sabadell.\nM'he despertat catalana i grega.\nNo ho accepto.\nAvui se m'ha esquerdat la cremor del cor quan he vist ploure mentre de sobte, el soroll s'ha amagat en el silenci d'una nostàlgia que m'ha fet caure derrotada. La il·lusió arribarà però ara és el moment de deixar espai.\nLlibertat de poder escollir el meu futur.\n"Ells em veuen com un rang superior al seu... que procuro que no sigui així, perquè al final si treballes amb gent i no hi ha aquestes complicitats de tocar-se, d'estar amb ells, és absurd...\nNo hi ha dia que no pensi que demà me'n vaig, en els llocs en els que un dirigeix, algú ha d'estar amb la idea que demà se'n pot anar i que tinc la llibertat de poder escollir el meu futur. Això dels contractes i d'estar molt temps lligats i a disgust i que has de seguir estant, m'agobia.\nSóc incapaç de planificar alguna cosa a més temps de mig any o un any em canso... el més meravellós de la meva professió és imaginar el partit que passarà demà, somiar el que passarà, somiar això, planejar el dia abans com fer-ho i transmetre-ho a gent com tu, fer-ho ara es ara el motor de la meva professió.\nSi allò que ha passat i que he aconseguit transmetre a la meva gent durant el partit, està passant o no està succeint, aquest és el moment de més plenitud i quan no està succeint és que t'havie equivocat.\nL'eina més educativa que he tingut, ha estat a partir de l'esport. He acceptat la derrota, a aprendre que l'altre és millor, a aixecar-me... al final m'he de relacionar."\n5 d'octubre: Dia mundial dels docents.\nJaume Cela: "La millor ajuda que pot rebre és que l’alumne/a ha de notar que el mestre-professor passa hores al seu costat l’estima i l’acull i que no li tancarà mai cap porta i que, a mida que el va coneixent, pot anar detectant les necessitats que té i, el mestre, amb el contrast i l’opinió de tot l’equip, pot anar trobant maneres perquè el noi/a superi les dificultats, que poden ser diverses.\nUn mestre es fa estudiant i treballant. La feina del mestre consisteix en conèixer les matèries curriculars, en saber educar didàctiques, metodologies i cal que tingui facilitat per establir relacions. La base està en la relació que sap establir amb els alumnes, amb la capacitat de saber crear un ambient a classe que permeti que tots puguin aprendre i millorar les seves capacitats. Els nivells que s'han d'assolir no han de ser els mateixos per a tothom.\nAl llarg de la vida professional passes alts i baixos. Hi ha moments fàcils i d’altres que no ho són tant. Hi ha equips que ajuden i hi ha escoles on el mestre es troba ben sol. És important tranquil.litzar-se, analitzar i objectivar el que va passant. Hem d’aprendre a entendre i a acceptar i a perdonar i a perdonar-nos. No tot ho farem bé, ni tot ho encertarem. L’important és treure suc dels errors."\nEtiquetes de comentaris: gabriel celaya, jaume cela, poesia\nSalvatge però el més lliure de tots.\nSALVATGE: No domesticat, que creix sense la cura de l'ésser humà, inhabitat, inculte, incivilitzat, esquerp, rude, intractrable, brutal... però MÉS LLIURE QUE TOTS NOSALTRES."\nPublicat per Cristina a 20:17 Cap comentari:\nSempre a la meva ment.\nPublicat per Cristina a 8:19 Cap comentari:\nAlfabetitzar a través de la bellesa cal·ligràfica.\nEtiquetes de comentaris: escriptura, llegir, llengua\nEl rosec d'un corc davant l'absència de l'estimada.\nExplica la relació entre el poema "Posseït" de Gabriel Ferrater i els versos següents d'Ausiàs March corresponents al poema:\n"Així com cell qui en lo somni es delita."\nGabriel Ferrater. Posseït.\nAusiàs March. "Així com cell qui en lo somni es delita.\nPlena de seny, quan l'amor és molt antic,\nl'absència és un corc que el va rosegant,\nsi no s'hi oposa la fermesa\ni no es creuen gens les murmuracions de l'envejós.\nSalvador Iborra, "Els cossos oblidats."


El risc d'inundacions disminueix all centre i sud d'Anglaterra\nEls temporals continuats que han afectat el Regne Unit al llarg de les últimes setmanes han provocat fortes inundacions.\nAlberto Alcántara 12/01/2014 - 12.21 Actualitzat 12/01/2014 - 14.00\nEls temporals continuats que han afectat el Regne Unit al llarg de les últimes setmanes han provocat fortes inundacions, tal com proven les imatges que acompanyen aquesta notícia, que corresponen al comtat de Surrey. Les pluges reincidents han fet pujar el nivell dels rius, i alguns d'ells, com ara el Tàmesi, s'han desbordat.\nSegons l'Agència de Medi Ambient, el nivell del Tàmesi deixa d'augmentar aquest diumenge. El Servei Meteorològic britànic (Met Office) ha rebaixat el nombre d'alertes per inundació, però encara manté activats més de 150 avisos, amb diferent nivell de risc, al centre i sud d'Anglaterra i al País de Gal·les.\nEl temps previst es complica pel pas d'un front que escombrarà les illes Britàniques durant la segona part de la tarda de diumenge, acompanyat de vents del sud-oest moderats. No serà un front molt actiu, però travessarà un territori molt saturat d'aigua, després del mes de desembre més tempestuós des de 1969, i d'un nou episodi de ciclogènesi explosiva el passat 3 de gener.\nLes previsions per la nova setmana indiquen una pausa en les precipitacions, si més no una moderació de la seva intensitat. En canvi, es preveu un descens de les temperatures que portarà glaçades i possibles nevades.\nEl Tàmesi es desborda


Brussel·les informarà en breu si Espanya ha complert les seves recomanacions sobre l'Ebre ~ EbreDigital.cat\nLa Plataforma en Defensa de l’Ebre ha estat aquest dijous al Parlament Europeu per fer seguiment de la queixa que van interposar l’any 2016 contra el Pla de Conca de l’Ebre. Tres anys després que les institucions europees fessin una sèrie de recomanacions al govern espanyol, en poques setmanes, la Comissió Europea donarà a conèixer el seu grau de compliment i deixa la porta oberta a possibles sancions.\nUna de les principals recomanacions que feien des del Parlament – i que la Comissió va adoptar – és l’augment dels cabals ecològics al tram final del riu o la confecció d’estudis tècnics independents. En aquest punt ha fet incís una de les portaveus de la PDE, Matilde Font.\nL’experta en polítiques ambientals de la Comissió Europea, l’espanyola Elisa Vargas, també ha intervingut durant la sessió per informar que la CE ha fet seguiment de la implementació de les seves recomanacions i que en poques setmanes publicaran un informe fent avaluació del grau d’implementació. Des de la Comissió no descarten aplicar sancions a l’Estat espanyol en cas d’incompliment.\nEn aquest sentit, la Comissió ha iniciat un procediment d’infracció contra el govern d’Espanya per l’incompliment de la directiva dels hàbitats al Parc Natural de Doñana. En tot cas, fins que el Tribunal Suprem no resolgui el recurs al Pla de Conca, la Comissió Europea no podrà intervenir directament contra l’Estat espanyol. Una situació que, per la PDE, farà que les recomanacions europees no s’incloguin fins al següent pla de Conca de l’Ebre.


Actualitzada 04/03/2021 a les 14:54\n© Presentació de "Fem Coop", el nou projecte de la Paeria de Lleida i Ponent Coopera.\nL'Ajuntament de Lleida i Ponent Coopera han presentat Fem Coop, un projecte de nova creació que té com a objectiu impulsar l'emprenedoria i l'autoocupació dels joves a través de la creació de cooperatives a la ciutat que fomentin valors de justícia social, consum responsable, sostenibilitat i que proposin solucions innovadores per als reptes socials actuals. La iniciativa inclou una formació pràctica adreçada a joves d'entre 18 i 35 anys que estiguin interessats en crear una empresa d'aquestes característiques. També atorgarà ajuts directes a aquelles cooperatives que han iniciat la seva activitat econòmica a partir del 2020. En total, la Regidoria de Joventut, Festes i Tradicions hi destinarà 15.000 euros del pressupost per aquest 2021.\nEl regidor de Joventut, Festes i Tradicions de la Paeria, Ignasi Amor, i el tècnic de Ponent Coopera, Marc Brugulat, han presentat la nova iniciativa que pretén que les cooperatives siguin una alternativa laboral per al jovent. Amor ho ha qualificat d'un "projecte prioritari per a la Paeria", i ha indicat que es tracta d'una iniciativa "pionera" a la ciutat i "molt necessària" en un moment com l'actual "amb una crisi que està afectant molt a la població jove, amb un atur juvenil del 40%". Per la seva banda, Brugulat ha explicat que Fem Coop inclou una formació pràctica i de finançament en forma d'ajuts directes. Pel que fa la formació pràctica, constarà de nou sessions de dues hores de durada que realitzaran setmanalment a partir del dijous 15 d'abril de 2021.\nEn total s'hi podran apuntar 30 participants i, l'objectiu final, és que aquests joves coneguin els principis i valors del cooperativisme, com funciona i quins tipus de cooperatives hi ha i com es constitueix i es finança. També inclou un part adreçada al màrqueting i publicitat. Tot plegat, amb l'objectiu que els interessats redactin un pla d'empresa realista que doni resposta a les necessitats de la ciutat de Lleida. El treball l'hauran de fer a casa i també podran comptar amb tutories amb Ponent Coopera. El curs està preparat per poder-lo passar a la modalitat en línia en cas que la situació sanitària derivada de la pandèmia així ho requereixi.Així mateix, la Regidoria de Joventut, Festes i Tradicions de la Paeria destinarà 15.000 euros del pressupost 2021, per cedir-los en forma d'ajuts a cooperatives que han iniciat la seva activitat econòmica a partir de l'1 de gener de 2020. En aquest, s'hi podran presentar tant joves que han realitzat el curs formatiu i el pla d'empresa com cooperatives ja creades. La convocatòria per accedir a aquests ajuts s'obrirà el proper mes de juliol.


Publicado por Mar Sánchez Jorge en 17:36\nrampoinera 21 de junio de 2010, 22:19\nfins ara no t'ho havies plantejat?! ai ai ai...\nMar Sánchez Jorge 22 de junio de 2010, 17:41\nBé això no es del tot veritat, faig reciclatge a casa, que així tinc l'eixidor, ple de cubells amb diferents classes de brossa, hi ha de vegades que miro un objecte amb dubtes de on el tinc que abocar.\nPerò referent a les rampoines selectes ja fa anys llum que no em dedico a tafanejar, i això que he vist coses sorprenents, el Carlo Sampietro es un exemple, a fet una feina increïble de rampoinare al seu loft de Nova York, oi?\nrampoinera 22 de junio de 2010, 21:27\ncert! ja saps que a mi també en va una miiiiica el tema rampoinero i m'agrada trobar nous usos a objectes que trobo pel carrer.\nMar Sánchez Jorge 24 de junio de 2010, 11:31\nDoncs ja pots posar al teu blog aquestes petites troballes.\nAlma Matrix en la Tàpies\nLa bibilioteca de Pedro


Ròdope - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Rhodope)\nPer a altres significats, vegeu «Ròdope (província romana)».\nRòdope (llatí: Rhodope; grec: Ῥοδόπη, 'vermellós'; búlgar: Родопи, Rodopi, o Родопите, Rodopite; també Родопа, Rodopa o Родопа планина, Rodopa planina) és una serralada muntanyosa de Bulgària i de Grècia (a la moderna regió de Tràcia).\n41° 36′ 04″ N, 24° 34′ 27″ E / 41.6011°N,24.5742°E / 41.6011; 24.5742Coord.: 41° 36′ 04″ N, 24° 34′ 27″ E / 41.6011°N,24.5742°E / 41.6011; 24.5742\n100 ( ) × 240 ( ) km\nGolyam Perelik (en) (2.191 m )\nroca metamòrfica, gneis, marbre i quars\nEl seu cim més alt és el Golyam Perelik (2.191 m).\nForma la frontera natural entre Tràcia i Macedònia des de temps antics. En època clàssica, hi vivien els satres (satrae) i els bessi; i hi havia un temple dedicat a Dionís. El riu Estrimó neix en aquestes muntanyes. El 294, el nom de Ròdope fou donat a una província romana formada amb la part sud de Tràcia.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Ròdope\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ròdope&oldid=26349822»\nDarrera modificació: 14 feb 2021 a les 18:03\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 feb 2021 a les 18:03.