Xavier Ortiz | DDDARQ #1 | Documents digitals d'arquitectura\nEstacions Transformadores, una “iniciativa de trobades regulars” per promoure l’intercanvi d’experiències, idees, recerques i treballs sobre l’arquitectura, la ciutat, i les disciplines afins, ha funcionat des de l’any 2008. Va iniciar la seva activitat per iniciativa de Jordi París, Eugènia Vidal i Pere Buil. Actualment la seva activitat està en stand-by, i les darreres convocatòries van tenir com a marc la Nau Ivanow de La Sagrera de Barcelona. Les trobades d’Estacions Transformadores són temàtiques, i les sessions tenien diferents formats: els projectes o treballs, les projeccions de documentals o ficcions, i les visites. En els anys 2011-2, Xavier Ortiz va ser-ne un dels responsables de l’organització i coordinació, juntament amb Assumpció Carrió i Àngels Llorenç. Xavier Ortiz Salazar (Barcelona,1973) és arquitecte per l’ETSAB. Ha treballat amb Foreign Office Architects a Londres i Japó, i amb Terrades Arquitectes a Barcelona. En aquest qüestionari, Ortiz parla tant del cicle de trobades com de la seva tasca d’investigador, i d’alguns aspectes (positius, negatius i irresolts) de la xarxa com a eina de recerca. Des de l’any 2007 desenvolupa la seva activitat com arquitecte de manera independent En l’actualitat també està escrivint la seva tesi doctoral centrada en la relació entre artistes lligats a les avantguardes i el jardí del de Ryoan-ji.a Kioto (final segle XV).\nLes possibilitats quan es fa recerca en un àmbit tant interdisciplinari com l’arquitectura s’han multiplicat exponencialment amb Internet\nLa trobada com a difusió: objectius de les Estacions Transformadores\nEstacions Transformadores va néixer amb la idea de crear un àmbit d’intercanvi de reflexions al voltant de l’arquitectura. La manera en què les Estacions Transformadores funcionàvem consistia a organitzar tres activitats durant un trimestre, centrades en un tema relacionat amb l’arquitectura. Alguns d’aquests temes eren més específics, com “Industrialització” o “Ecoeficàcia”, i d’altres eren més abstractes i genèrics, com “Límits” o “Transformació”. La intenció era, sobre aquesta base bastant flexible, fomentar un procés participatiu en què qui volgués pogués utilitzar aquesta plataforma per a difondre els seus treballs, opinions, idees…\nContenidor i continguts: formats diversos\nLes tres activitats que fèiem durant el trimestre eren: una projecció una presentació de treballs i una visita. La projecció consistia en el visionat d’un documental, com per exemple “Manufactured landscapes” (documental sobre el treball del fotògraf Edward Burtynsky) quan vàrem tocar el tema de la “Industrialització”, o també podia ser una pel·lícula com el clàssic de ciència-ficció “The incredible shrinking man” en el tema d’“Escales”, que servia de base per a un posterior debat. La segona activitat era una presentació de tres treballs diferents que tenien relació amb el tema tractat, i el més habitual era que diferents arquitectes presentessin els seus projectes, tot i que també van participar fotògrafs i artistes mostrant-nos el seu treball. Un cop finalitzada la ronda de presentacions, també hi havia un altre debat. L’última activitat consistia en la visita a un lloc. El nostre blog tenia dues funcions, d’una banda el fèiem servir com a lloc de difusió on comunicar les activitats que realitzàvem, però per l’altre també l’utilitzàvem de bloc de notes on recollíem les experiències de les activitats\nCom a investigador, ¿quin ús fas de les xarxes socials, i dels recursos digitals i plataformes online, en l’àmbit de l’arquitectura? ¿Quins temes, eines, zones grises i conflictes destacaries, de la recerca online?\nCrec que, en el cas de la recerca, és habitual que els arquitectes hagin de buscar informació dins d’àrees de coneixement molts diferents. Per això, les possibilitats quan es fa recerca en un àmbit tant interdisciplinari com l’arquitectura, s’han multiplicat exponencialment amb Internet, el que en la meva opinió hauria d’implicar necessàriament una manera diferent de concebre la investigació. Una qüestió de què m’he adonat per pròpia experiència és el fet que paradoxalment l’ús d’Internet implica la reavaluació dels llibres tradicionals de paper. La xarxa és un excel·lent índex bibliogràfic que treu a la superfície moltes fonts bibliogràfiques ocultes que d’una altra manera haguessin quedat completament amagades. A més, Internet ha facilitat l’accés a aquests llibres ja sigui perquè a moltes d’aquestes fonts bibliogràfiques es pot tenir accés directe, o bé pel fet què ara hi ha la possibilitat d’importar llibres de segona mà a un preu realment molt assequible, en existir empreses online dedicades a la compravenda de llibres antics i descatalogats. No hi ha cap biblioteca de paper que tingui la possibilitat de contenir la quantitat de llibres que un pot tenir accessibles a través d’aquest circuits. Un altre tema que crec que no està encara resolt són les implicacions legals de la utilització de recursos digitals Quin ús es poden fer de les imatges trobades a internet? És legítim manipular aquestes imatges i després publicar-ne el resultat? Suposo que és una mica la mateixa situació en què es va trobar la música en el moment en què es van començar a samplejar fragments musicals, i a recompondre el material per crear una nova peça. Crea conflictes aplicar conceptes rígids de propietat intel·lectual quan la informació és tan assequible i el concepte “fonts originals” no és sempre fàcilment definible.\nSi pensem també que la manera tradicional de construir textos acadèmics està basada en les cites d’altres llibres, ¿Per què hem d’assumir una posició jeràrquica d’un text publicat en paper enfront d’un text que només hagi aparegut online? Això crea el problema què si volguéssim citar un text aparegut en un blog, per exemple, no està clar com ho hauríem de fer. Perquè, a diferència d’un text aparegut en un llibre, que podem localitzar de manera clara, el text a internet està permanentment en un estat de flux sense una localització fixa (sovint es publiquen les adreces online, però a mesura que passa el temps aquestes van quedant obsoletes). Crec que en l’actualitat hi ha força confusió sobre el que és legítim o no, cosa que no existia quan l’única font d’informació provenia de llibres i articles amb uns drets de propietat intel·lectual clarament definits.\nUsos i oportunitats (per a l’arquitecte) dels nous mitjans de coneixement i plataformes de difusió i crítica\nCom en qualsevol altre àmbit, l’ús d’internet té d’una banda el costat a priori positiu que, igual que s’ha diluït el paper de les discogràfiques en l’àmbit de la música, o de les editorials en l’àmbit de la narrativa, per tal de difondre el treball de cadascú no s’ha de passar pels antics canals intermedis (revistes que publiquin els teus projectes, per exemple). Però d’altra banda crec que el fet que aquests filtres hagin quedat debilitats també té el seu costat negatiu. La informació es dispersa i acaba produint una sobreabundància en la qual és difícil navegar. Un altre aspecte, i això potser és una opinió molt personal, és que crec que a la xarxa l’explicació de projectes d’arquitectura no està ben organitzada, o almenys desconec que algú ho hagi fet amb èxit. Per tal d’explicar un edifici un necessita, simultàniament, tenir accés a plànols, fotografies, dibuixos, etc. Per tal d’anar construint mentalment la imatge tridimensional de l’edifici. En aquest aspecte, el paper compleix perfectament aquesta funció, però una vegada canviem el paper per la pantalla aquesta agilitat desapareix, i no podem examinar diferents documents amb un únic cop d’ull. Potser per això habitualment els projectes es presenten a Internet només com una sèrie de fotografies. Si es presenten plànols, és més per un valor testimonial que com a eina per a entendre espacialment el projecte, ja que en aquest sentit crec que la pantalla està tecnològicament per darrere del paper.\n←Older: Fredy Massad\nNewer: PFC Eva Prats→


Defensa del Projecte de Recerca - Universitat d'Andorra\nHome / Formació en recerca / Defensa del Projecte de Recerca\nDurant el segon semestre de doctorat, el doctorand ha de presentar el seu Projecte de Recerca avalat pel candidat a director de tesi.\nEl Projecte de Recerca haurà d’incloure la temàtica detallada de l’estudi de doctorat i també una planificació detallada dels dos anys següents.\nEl projecte haurà de ser admès per la Comissió de recerca i de doctorat de la Universitat d’Andorra i defensat davant d’un tribunal.\nEl tutor de tesi no podrà formar part del tribunal.\nDirectrius per a la presentació i la defensa del Projecte de Recerca\nProcediment del tribunal de defensa del Projecte de Recerca\nCriteris de valoració del Projecte de Recerca


L'erotofòbia o la por de mantenir el sexe amb la parella | Bezzia\nL'erotofòbia o la por de mantenir sexe amb la parella\nMaria Jose Roldan | 11/01/2022 22:24 | Sexualitat\nEncara que pugui semblar una cosa estranya i inusual, hi ha persones que poden desenvolupar una por de practicar sexe amb la parella. Aquest tipus de fòbia es coneix amb el nom d'erotofòbia i se sol produir de menys a més. La persona que pateix aquesta fòbia comença amb certes inseguretats a l'hora de mantenir relacions sexuals amb la parella i amb el pas del temps la por de tenir sexe es fa molt més gran i evident.\nAl següent article et parlem d'una manera més detallada de la fòbia al sexe i com repercuteix de manera negativa a la parella.\n1 L'erotofòbia o por del sexe\n2 Què fer si es té aquesta fòbia\nL'erotofòbia o por del sexe\nAquest tipus de fòbia o de por té a veure més amb el moment íntim que suposa mantenir relacions sexuals amb la parella que amb el fet del sexe en si. Una persona amb erotofòbia pot masturbar-se sense cap problema, sorgint el problema quan té relacions sexuals amb la parella. Hi ha una sèrie de senyals que poden fer indicar que una persona té tal fòbia, com és sentir-se incòmode a l'hora de tenir sexe amb la parella o posar excuses per evitar tal moment. La fòbia pot ser tan important que la persona pot optar per no tenir parella.\nQuè fer si es té aquesta fòbia\nLa persona que pateix aquest tipus de fòbia ha de saber en tot moment, que es pot arribar a superar aquesta por. No és una cosa fàcil ni senzilla d'aconseguir però amb ganes i paciència es pot tornar a gaudir del sexe amb la parella. Tot seguit et donem unes pautes que et poden ajudar a superar aquesta por:\nHi ha moltes persones que pateixen aquest tipus de fòbia, pel fet que les expectatives que tenia sobre el sexe no es corresponen amb la realitat. Per evitar això, és bo informar-se sobre tots els dubtes que es puguin tenir i sí que cal acudir a un professional com un sexòleg.\nCerts traumes relacionats amb el sexe poden ser altres de les causes més habituals de l'erotofòbia. En aquest cas és important posar-se en mans d'un bon professional que ajudi a resoldre aquest problema. En el cas dels traumes, la teràpia cognitivoconductual és perfecta per deixar enrere aquests problemes i poder gaudir del sexe amb la parella.\nEl sexe amb la parella ha de ser un moment per poder gaudir d'una manera plena i sense cap mena de por. És important saber tranquil·litzar-se i relaxar-se davant de mantenir aquestes trobades sexuals. El sexe tàntric pot ajudar a allunyar les pors ia gaudir de cada moment de la parella.\nEn definitiva, el tema de la fòbia al sexe és un problema que afecta una part important de la societat. Certes inseguretats o traumes del passat solen causar aquesta por a l'hora de mantenir relacions sexuals amb la parella. El sexe al costat de la parella no ha de ser vist com una cosa dolenta i si com una cosa plaent o satisfactòria. Si el cas va a més, sempre és aconsellable acudir a un bon professional que ajudi a resoldre aquesta por.\nRuta completa cap a l'article: Bezzia » Psicologia i parella » Sexualitat » L'erotofòbia o la por de mantenir sexe amb la parella\nPregorexia, la por a engreixar-se durant l'embaràs\nDescobreix el truc per convertir qualsevol plat en un crema greixosa


Nero Marquina Marble Slab Fabricants i proveïdors i fàbrica - Preu a l'engròs Marble Slab Project - Yalitong Stone\nEl marbre de Nero Marquina, també anomenat Black Marquina, és un marbre de pedra negra d'alta qualitat extruido al sud de la Xina. És un dels marbres més importants de la Xina. És de gra fi i compacte, negre, amb venes blanques.\nTenim diferents tipus de marbres negres, el marbre Nero Marquina és un d'ells, amb un preu molt assequible.\nXina Losa de marbre polit Nero Marquina\nVores: 1 / 4bullnose, cascada, ogee, escocia, meitat torneig, top bullnose, doble escota, Flat, doble bullnose, doble dupont, doble dupont ple etc.\nGruix: 3/4 ", 1½", o es duana\nMolta qualitat per a les nostres lloses de marbre de Nero Marquina en existències disponibles, especialment amb gruixos de 18 mm. Et convido a seleccionar els paquets adequats per a la teva renovació.\nPer a qualsevol consulta sobre les nostres lloses de marbre de Nero Marquina per al vostre bany, poseu-vos en contacte amb nosaltres:\nHot Tags: llosa de marbre nero marquina, fabricants, proveïdors, fàbrica, venda a l'engròs, projecte, preu\nUn parell de: Xina Dark Emperador Marble Slab\nSegüent: Lloses de Onyx Gris Perla\nQuadres quadrats rectangulars


La consellera de Treball, Mar Serna, inaugura el primer Col·loqui Europeu sobre Coordinació de Seguretat a la Construcció\nDemà a les 09.00 hores al World Trade Center (Moll de Barcelona, s/n, Barcelona)\nDemà, DIJOUS 21 DE FEBRER, a les 09.00 hores, la consellera de Treball, Mar Serna, presidirà l'acte d'inauguració del primer Col·loqui Europeu sobre Coordinació de Seguretat a la Construcció. A l'acte també participaran la presidenta del Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Barcelona, Rosa Remolà, el president de la Fundació Laboral de la Construcció de Catalunya, Joan Santaeulària, el president de Gestió d'Infraestructures SA (Gisa), Xavier Casas, i el president del Consejo General de la Arquitectura Técnica de España, José Antonio Otero.\nAquest primer col·loqui, organitzat conjuntament pel Departament de Treball, el Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Barcelona, el Consejo General de la Arquitectura Tècnica de España i la Xarxa Europea Focus coïncideix amb el 15è aniversari de la creació, mitjançant una directiva europea, de la figura del coordinador de seguretat i salut.\nEl col·loqui tindrà lloc el dijous 21 i el divendres 22 de febrer, i en les seves ponències i taules rodones participaran personalitats en l'àmbit de la seguretat laboral com el director de l'Agència Europea per a la Seguretat i Salut en el Treball, el finlandès Jukka Takala, o l'impulsor de l'esmentada directiva europea i ex president de la Xarxa Europea Focus, el belga Pierre Lorent.\n09:00|.World Trade Center (Moll de Barcelona, s/n)|Barcelona (El Barcelonès)\nLa consellera de Treball, Mar Serna, inaugurarà el primer Col·loqui Europeu sobre Coordinació de Seguretat i Salut en la Construcció.


Una imatge molt i molt suggerent!\n30 de desembre de 2010, a les 17:23\nbella imatge i boniques paraules\n30 de desembre de 2010, a les 18:24\nEls nubols encesos; en tinc un munt de fotos, són meravellosos.\n30 de desembre de 2010, a les 18:49\nEl cel batega... és preciós! Començo a bategar amb el teu blog. Salutacions des de Mallorca!\n30 de desembre de 2010, a les 19:14\n30 de desembre de 2010, a les 22:43\n31 de desembre de 2010, a les 2:55\nLa claror del sol, els núvols en el seu esdevenir... fugaç imatge\nd'un batec que ara i adés renova\nl'esperança... sempre la bellesa!\n31 de desembre de 2010, a les 13:32


12 coeteres del delta de l’Ebre, Béns Culturals d’Interès Nacional\nCoetera de Buda (Sant Jaume d’Enveja).\nCoetera de Cámara (Amposta).\nPresentació declaració coeteres Béns Culturals d'Interès Nacional.\nLes 26 coeteres que es conserven avui a municipis deltaics constitueixen un element patrimonial singular en el paisatge català, perquè enlloc més de Catalunya existeixen.\nAprovada pel Govern de la Generalitat el mes de març passat, la declaració de les coeteres del delta de l’Ebre com a Béns d'Interès Nacional s’ha fet oficial aquest dimarts al Museu de les Terres de l’Ebre. El tràmit iniciat el 2013 ha culminat amb la declaració, en la categoria de Zona d’Interès Etnològic (ZIE) de dotze de les 26 construccions conservades a municipis deltaics que havien estat bases per a disparar coets granífugs contra les tempestes de pedra, servei que es va oferir als arrossaires fins a l’any 1985.\nLes coeteres del delta són el resultat de la lluita contra les pedregades o calamarsades que la Mutualidad Arrocera de Seguros, a través de la seva Delegación de la Zona del Ebro. El 1948, davant la negativa de les asseguradores privades del moment de cobrir el risc de perdre la collita d’arròs, va iniciar el programa Lucha Antigranizo, realitzat a base de disparar coets granífugs contra les tempestes de pedra, servei que va continuar oferint als seus mutualistes fins al 1985, quan es va liberalitzar l’obligació d’assegurar els cultius. Degut a l’èxit del programa, la Mutualidad va anar aixecant, per tots els municipis deltaics, a un i altre costat de l’Ebre, fins a un total de 38 coeteres, encara avui propietat de la companyia Mutualidad Arrocera de Seguros.\nLes coeteres constitueixen un element bàsic per a la interpretació i la valorització de la història i les antigues formes de vida pròpies del delta de l’Ebre, un espai natural d’elevat valor patrimonial. Sumen un element patrimonial singular en el paisatge català, perquè enlloc més de Catalunya existeixen unes construccions així.\nLa declaració garanteix la seva protecció, valorització i divulgació, tant de la pròpia construcció com dels seu entorn i del patrimoni immaterial (memòria oral) que hi estan vinculats. El reconeixement comprèn les coeteres de Pesigo (l’Ampolla), Piñol (Camarles), Ravanals (l’Aldea), Cámara (Amposta), Tario (Sant Carles de la Ràpita), Lluco (Sant Carles de la Ràpita), Buda (Sant Jaume d’Enveja), Montañana (Deltebre), Paredols (Amposta), Navarro (Sant Jaume d’Enveja), Bombita (Deltebre) i Llupia (Sant Jaume d’Enveja).\npatrimoni cultural, Delta de l'Ebre\nEntitats de promoció del patrimoni cultural i immaterial del Maresme es donaran cita a Cabrils\nDescobreix Josep Pla amb una ruta i un dinar a Pals


La Suite Al Mare Trapani Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLungomare Dante Alighieri 6, Casa Santa, Trapani, Itàlia, 91016 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, La Suite Al Mare està situat idealment a Erice; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix La Suite Al Mare asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, lloguer de cotxes, servei de bugaderia, ascensor, servei de llançadora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, mini bar, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de La Suite Al Mare la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Erice.


La cartellera de Recomana: desenes d’espectacles accessibles des de casa | Barcelona Cultura\nLa cartellera de Recomana: desenes d’espectacles accessibles des de casa\nAquest espai virtual inclou una fitxa de cada espectacle, la valoració dels seus crítics i els detalls per poder-ne gaudir en vídeo.\nRecomana, Associació per la Promoció de les Arts Escèniques, ha publicat a la seva cartellera un bon grapat vídeos d’espectacles, acompanyats de la valoració dels seus crítics.\nAmb l'objectiu de reconfortar durant aquests dies de soledat i estranyesa, derivats del confinament, moltes companyies han publicat vídeos dels seus muntatges. Recomana, sensible a la seva iniciativa desinteressada, els endreça i els posa a la disposició de tothom a través del seu web.\nEs pot accedir a les gravacions clicant la pestanya “Vídeo” de cada fitxa. Hi ha vídeos disponibles les 24 hores del dia i d’altres que ho estan en franges determinades. Els detalls per accedir-hi, com ara horaris de visionat o contrasenyes, es poden trobar també a la fitxa.\nEn total, durant aquestes setmanes, les companyies i Recomana han obert més de cinquanta espectacles de diferents disciplines i per a públics diversos. Ara mateix, encara hi ha disponibles propostes tan variades com els musicals “Scaramouche” i “La família irreal”, de Dagoll Dagom, o “Gente Bien”, de La Cubana, l’espectacle de dansa familiar “Simplicissimus”, de Roberto G. Alonso, l’obra de teatre “El príncep feliç”, d’Òscar Wilde, o l’espectacle de circ “Rhum”, entre molts d'altres.\nLa cartellera de Recomana, activa en aquest format fins que els teatres recuperin la normalitat, es pot visitar aquí.\nData de publicació: Dijous, 28 maig 2020\nRedescobrint la figura clau de sor Eulària Anzizu, la intel·lectual silenciada\nEl Monestir de Pedralbes obre canal a Youtube i inclou materials sobre la figura clau d’aquesta mecenes,...\nArrenca De Grec a Grec, amb una trentena de noves propostes teatrals que es podran veure fins a l'estiu del 2021\nLa iniciativa permetrà estrenar, durant els propers mesos i en diferents sales i espais, espectacles que...\nEl món de la cultura inicia la reobertura progressiva a partir del dilluns 23 de novembre\nCinemes, teatres, auditoris i sales de concerts podran reobrir la setmana vinent, i se sumaran a museus,...\nCom es diagnostica la covid-19?\nUna xerrada online sobre les tecnologies que s’utilitzen per analitzar la transmissió del coronavirus i la...\nCom afrontar la pandèmia?\nUn cicle de Visions de la Ciència estableix els pilars per conèixer més i conviure millor en temps de...\nIsabelle Bres i Maria Pau Pigem són dues amigues en hores baixes a 'Per un sí o per un no'\nEl Teatre Akadèmia recupera aquesta obra cabdal de la dramaturga francesa d'origen rus Nathalie Sarraute...


Vols barats de Melilla a Europa des de 218 € a Iberia\tQuan un visita Itàlia, és curiós veure als nord-americans passejar pels carrers de Roma o Venècia com si estiguessin a Disneyland. Aquestes ciutats, plenes d'art i història, se'ls semblen gairebé irreals,…\nVols barats de Melilla a Europa de Melilla a Europa Melilla-Europa Vols barats de Melilla a Europa\nOfertes de vols Melilla-Europa Melilla - Milà\nTrobat fa 79\nVols de Melilla a Milà, sortida el/l’ 11 de/d’ Octubre i tornada el/l’ 14 de/d’ Octubre des de 218 € anada i tornada\tMelilla - Bolonya\nVols de Melilla a Bolonya, sortida el/l’ 30 de/d’ Octubre i tornada el/l’ 5 de/d’ Novembre des de 230 € anada i tornada\tMelilla - Frankfurt\nVols de Melilla a Frankfurt, sortida el/l’ 11 de/d’ Octubre i tornada el/l’ 19 de/d’ Octubre des de 230 € anada i tornada\tMelilla - Brussel·les\nVols de Melilla a Brussel·les, sortida el/l’ 5 de/d’ Octubre i tornada el/l’ 6 de/d’ Octubre des de 235 € anada i tornada\tMelilla - Edimburg\nVols de Melilla a Edimburg, sortida el/l’ 29 de/d’ Novembre i tornada el/l’ 1 de/d’ Desembre des de 249 € anada i tornada\tMelilla - Viena\nVols de Melilla a Viena, sortida el/l’ 30 de/d’ Desembre i tornada el/l’ 5 de/d’ Gener des de 251 € anada i tornada\tMelilla - Londres\nTrobat fa 9\nVols de Melilla a Londres, sortida el/l’ 2 de/d’ Desembre i tornada el/l’ 6 de/d’ Desembre des de 273 € anada i tornada\tPreus finals: taxes ,despeses de gestió i càrrecs de l'operador Avui, completa el teu viatge amb increïbles ofertes exclusives\nConsulta l’oferta de vols de Melilla a Europa i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Melilla a Europa. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Melilla a Europa fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


La ruta del Camí del Salto es pot fer a la petita població de Senet, que es troba dins el Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici. L'itinerari és de dos quilòmetres, només d'anada.\nLa ruta comença a la pista de terra que hi ha a la zona de lleure del poble, que porta directament cap a la cascada del Salto, el punt final de l'itinerari. El camí està senyalitzat en tot moment i els plafons informatius, escrits també en llenguatge braille, que faciliten el seguiment del recorregut. A més, els plafons també disposen d'il·lustracions adaptades que ajuden a comprendre les explicacions. El camí, però, només està parcialment adaptat i s'ha de fer amb acompanyant.\nAquest camí segueix el curs del riu Noguera Ribagorçana, que queda a la dreta al llarg del recorregut. De tornada, també es pot visitar el Centre d'Informació del Parc Nacional La Serradora, que ofereix una exposició permanent que reflexiona sobre la convivència entre els animals i els humans.\nDistància del recorregut: 2 km (anada)\nDesnivell positiu (m): 115\nAdministrador de la ruta: Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici\nOficines de turisme: Centre d’informació de Senet - La Serradora\nPunts d'interès: Cascada del Salto\nConsells: La jornada es pot completar amb una visita a l’exposició del centre d’informació de Senet\nAdreça:Carrer del Port, 10\nTelèfon:973 698 232\nFax:973 698 229\nE-mail:pnaiguestortes@gencat.cat / info.aiguestortes@oapn.es\nAdreça: Carrer del Port, 10


EL MONESTIR JA ÉS DO COSTERS DEL SEGRE - Monestir de les Avellanes\nEL MONESTIR JA ÉS DO COSTERS DEL SEGRE\nDes d'aquest setembre les vinyes del Monestir de les Avellanes i de tot el municipi d'Os de Balaguer ja formen part oficialment de la Denominació d'Origen Costers del Segre.\nEl Consell Regulador de la Denominació d'Origen Costers del Segre ha afegit de forma oficial diversos municipis productors de vi, entre els quals el d'Os de Balaguer, que a quedat inclòs dintre de la Subzona d'Artesa de Segre.\nDes del Monestir de les Avellanes feia temps que es treballava per incloure les seues vinyes i les del municipi d'Os de Balaguer dintre de la DO Costers del Segre, que és la que li pertoca per àrea geogràfica, així com per la tipologia de vins elaborats.\nCosters del Segre és una Denominació d'Origen singular repartida en 7 diferents subzones, agrupa a la gran majoria de les vinyes de la província de Lleida, és petita en agrupar sol a 30 bodegues embotelladores, i gran per la seva extensió, un territori ampli i dispers que ens porta de sud en nord, des de l'última serra del Montsant, amb vinyes a 750 metres, fins al Pirineu amb vinyes a més de 1.000, estenent-se des de les serres de Cervera fins a ponent de la província. Terres calcàries de plans, turons i muntanyes modelades per un clima entre mediterrani i continental, d'amplis contrasts entre el dia i la nit, amb hiverns molt freds i estius calents.


» Hey Studio\nHEY STUDIO és un estudi creatiu amb seu a Barcelona des del 2007. Treballem principalment en projectes de disseny gràfic i il·lustració per a clients de tot el món.\nCreem marques noves, campanyes de comunicació conceptual, il·lustracions úniques i altres coses creatives treballant estretament amb els nostres clients, establint relacions sòlides i tenint cura de tots els aspectes del procés de disseny. Estem en constant evolució i adaptació no només perquè el negoci i el disseny no es queden quiets, sinó també perquè ens agrada explorar noves idees.\nHo fem tot amb passió i detall perquè ens encanta el que fem i creiem realment en el poder de les imatges per canviar les coses i assolir els objectius de comunicació.\nLes imatges són com ens comuniquem. Imatges senzilles, directes i completes formen el nostre llenguatge visual. És un llenguatge que parla clarament a través de diferents suports, ja sigui imprès, digital o fins i tot artesanal. Les nostres imatges generen idees que travessen les fronteres internacionals amb facilitat i condueixen a solucions úniques per a clients grans i petits i, de vegades, només per a nosaltres.\nEls projectes paral·lels són imprescindibles a HEY. Pensar en el disseny, lliure de pressions comercials, ens ajuda a trencar els límits creatius i a seguir creixent. HeyShop és l’aparador més significatiu de les iniciatives personals i expressions gràfiques de Hey.


About: Rebuild of Evangelion\nRebuild of Evangelion (literalment Reconstrucció d'Evangelion) és una saga de quatre pel·lícules de la sèrie d'anime Neon Genesis Evangelion anunciada per Gainax per setembre de 2007. Se'ls pot definir com un "reboot" cinematogràfic de la sèrie, adaptada al format cinematogràfic d'alt pressupost i amb novetats significatives, i no és per tant un remake. Els seus creadors l'han descrit com una via d'accés a la franquícia per a nous espectadors, i és un projecte autosuficient al marge de la sèrie original, tot i estar estretament relacionat amb la sèrie. L'objectiu d'això és captar a nous fans que no s'haguessin senit atrets per la sèrie original. Al setembre de 2006, l'edició d'octubre de la revista japonesa d'animació Newtype, va anunciar que la nova sèrie de pel·lícules animades Rebuild of Evangelion comptaria amb quatre pel·lícules. Les tres primeres són una renarració de la sèrie de televisió (incloent noves escenes, personatges i històries secundàries), i la quarta serà un final completament nou de la història. Hideaki Anno va escriure el guió de la primera pel·lícula i serà el director general i manager del projecte. Kazuya Tsurumaki s'encarregarà de la direcció de les pel·lícules, Yoshiyuki Sadamoto dels dissenys de personatges i Ikuto Yamashita dels dissenys de les EVAs; Shinji Higuchi va realitzar els storyboards per el primer film. El primer film es va estrenar l'estiu del 2007, la segona es va estrenar el 27 de juny de 2009. D'acord amb un conjunt de detalls presents en els dos llargmetratges ja estrenats, s'ha estudiat la possibilitat que la nova saga no fos un "reboot" de la sèrie, sinó en realitat una continuació de la qual la seva naturalesa encara no ha quedat explicada. Les dues primeres pel·lícules han estat estrenades en català pel Canal 3XL. (ca)\nRebuild of Evangelion (literalment Reconstrucció d'Evangelion) és una saga de quatre pel·lícules de la sèrie d'anime Neon Genesis Evangelion anunciada per Gainax per setembre de 2007. Se'ls pot definir com un "reboot" cinematogràfic de la sèrie, adaptada al format cinematogràfic d'alt pressupost i amb novetats significatives, i no és per tant un remake. Els seus creadors l'han descrit com una via d'accés a la franquícia per a nous espectadors, i és un projecte autosuficient al marge de la sèrie original, tot i estar estretament relacionat amb la sèrie. L'objectiu d'això és captar a nous fans que no s'haguessin senit atrets per la sèrie original. (ca)\nRebuild of Evangelion (ca)\nfreebase:Rebuild of Evangelion


27 min. Barcelona 17/05/2013 16:15\n260x366 Exposició 'Viatge a la lluna', al Caixaforum Exposició 'Viatge a la lluna', al Caixaforum\nEls museus catalans han organitzat més de 200 activitats per la novena edició de la Nit dels Museus, celebrada a tot Europa, aquest dissabte 18 de maig. 3.000 museus de 40 països diferents obriran les portes, amb entrada gratuïta per als visitants, i oferiran la possibilitat de conèixer des d'una perspectiva diferent el seu patrimoni mitjançant animacions, teatre, concerts, visites virtuals, recorreguts inèdits i copes a la fresca. La "Joia del museu" és la peça central que els museus catalans han escollit per destacar en el seu centre durant la Nit dels Museus.\nLa celebració se suma a la 36a edició de l'esdeveniment mundial del Dia Internacional dels Museus, organitzat pel Consell Internacional dels Museus ( ICOM), que enguany gira entorn el lema 'MUSEUS (memòria+creativitat)=PROCÉS SOCIAL'.\nEl CaixaForum acull l'exposició més important sobre el pioner del cinema i autor de 'Viatge a la Lluna' (llegeix l' article de l'ARA).\nEl Caixaforum deconstrueix el desig amb una exposició per analitzar com el desig és una construcció ideològica i cultural i com diversos artistes ho han reflectit en els últims trenta anys. (llegeix l' article de l'ARA).\nEl CaixaForum de Barcelona analitza a l'exposició 'Seduïts per l'art' com els fotògrafs històrics i actuals s'han inspirat en la pintura (llegeix l' article a l'ARA).\nLa musa del setè art s'instal·la a la Fundació Miró en una exposició de cinema experimental (llegeix l' article de l'ARA).\n4. MAE. Centre de Documentació i Museu de les Arts Escèniques (Institut del Teatre)\n5. Museu d'Arqueologia de Catalunya ( MAC)\nEl visitant descobrirà els rituals de bellesa dels clàssics al museu, que ha convertit una de les seves sales en unes termes (llegeix l' article de l'ARA)\n6. Museu Nacional d'Art de Catalunya ( MNAC)\nEl Museu nacional exposa per primera la vegada tota la sèrie que el fotògraf va realitzar al Rif entre el 1909 i el 1916 (llegeix l' article de l'ARA).\nEl 1860, quan Marià Fortuny, només tenia 22 anys, la Diputació de Barcelona el va enviar a Tetuan perquè fes una crònica en imatges de la guerra hispano-marroquina (llegeix l' article de l'ARA).\n-Activitat: Jocs de pistes per a infants " Els enigmes del MNAC": "El robatori del bestiari" i "S'ha pintat un crim"\n8. Museu d'Història de Barcelona ( MUHBA)\nVisites comentades al refugi cada mitja hora, en el 75è aniversari dels bombardejos a la ciutat (llegeix l' article de l'ARA sobre els bombardejos de 1938).\nAnàlisi de l'obra de l'artista en diàleg amb la de 40 autors (llegeix l' article de l'ARA).\nEdició de bibliòfil de 1959 que conté els textos de José Delgado (àlies Pepe Illo) il·lustrats amb 26 aiguatintes de Picasso (llegeix l' article de l'ARA).\n- Activitat familiar: " Fotografia i xocolata"\n- Activitat: " Fotografia i xocolata"\nPresentació de l'eina creativa Cartes Barcelona i del fruit de la trobada d'un còctel de 14 estudis creatius (llegeix l' article de l'ARA).\nHomenatge a l'obra del l'escriptor en el desè aniversari de la seva mort (llegeix l' article de l'ARA).\nEls darrers esdeveniments relacionats amb la vida de l'artista flamenca Amaya (llegeix l' article de l'ARA).\nEulàlia Grau va ser una de les artistes catalanes més trencadores dels anys 70 i 80. Després va tenir una trajectòria més silenciosa (llegeix l' article a l'ARA).\nL'artista nord-americà Lawrence Weiner torna a l'escena artística barcelonina després d'instal·lar una escultura a la plaça del mercat de Santa Caterina de la mà de la fundació ArtAids (llegeix l' article de l'ARA).\nLa càrrega política de les imatges de la palestina Ahlam Shibli és tan continguda com punyent (llegeix l' article de l'ARA)\nMostra de treballs i descobriments del pare de la teoria de l'evolució (llegeix l' article de l'ARA)\n76 obres de l'artista de col·leccions catalanes (llegeix l' article a l'ARA)\nEl Museu Blau de Barcelona mostra una trentena d'escultures animals creades a partir d'objectes en desús en una exposició de Miquel Aparici (llegeix l' article a l'ARA).\nMostra de diferents éssers vius, i desconeguts del món microscòpic (llegeix l' article de l'ARA)\n54. Museu de Badalona. Casa Romana dels dofins\nTambé al Museu de Badalona es pot veure l'exposició "El sexe a l'època romana", plaers, vicis, transgressions i passions de fa dos mil anys (llegeix l' article a l'ARA).\nEls següents museus de Sabadell, han organitzat lectures de contes que van lligades a 'La gimcana de les joies' per a les famílies al llarg de tot el cap de setmana.Oferiran una actuació artística en cada espai de diverses companyies residents a l' Estruch, centre d'arts escèniques de Sabadell, el 18 de maig entre les 8 i les 11 de la nit, amb l'entrada gratuïta.\n78. Museu Episcopal de Vic ( MEV)\n80. Museu Nacional Arqueològic de Tarragona ( MNAT)\n81. Museu i necròpolis paleocristians de Tarragona\nEl Consorci del Museu de les Terres de l'Ebre i els ajuntaments d'Amposta, Alcanar i Santa Bàrbara, organitzen visites guiades i jornades de portes als equipaments patrimonials que formen part de la xarxa "EBRE, NATURA & CULTURA" .\nVisita teatralitzada a les exposicions permanents del Museu a càrrec de dos personatges de l'Amposta de principis del segle XX .\n87. Centre Cultural el Casino\n- Exposició: Joaquim Amat-Piniella: escriure contra el silenci (llegeix l' article a l'ARA)\n91. Museu Salvador Vilaseca de Reus\nFormada per 45 dibuixos i pintures amb aportacions del MNAC, el Museu de Montserrat, que ha cedit de manera excepcional l'aquarel·la ' El venedor de tapissos', del Museu de Reus, l'Institut Municipal de Museus de Reus, la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi i de diverses col·leccions particulars (llegeix l' article a l'ARA).


el final feliç ja és aquí - Diari de Girona\nel final feliç ja és aquí\nALBERT SOLER ALBERTSOLER1@HOTMAIL.COM Hi va haver un temps en què era tan difícil veure un xinès al natural que algú va fer córrer la broma que tots eren de color groc i amb una ratlleta en lloc d'ulls, i ens ho vam creure. Ens haurien dit que eren verds i també ens ho hauríem cregut, però aquest color s'havia adjudicat als marcians -de Mart eren tots els extraterrestres-, en aquest cas amb tota la raó. Els nens d'avui tenen el problema invers, perquè vagin al bar, al basar, al restaurant, a la perruqueria o de putes, els atén sempre algú de la Xina. Amb l'agreujant que, en ser tots els xinesos iguals -en això no ens van enganyar- excepció feta de la diferència entre sexes, que no és altra que el color de les sabates, pensen que és sempre la mateixa persona, creant-los episodis d'angoixa.\nLa racista societat catalana va fer córrer que els xinesos servien els seus morts amb chop suey als restaurants, i que a les perruqueries ofereixen "final feliç", entenent com a felicitat el que hi entén tothom: sexe. Seria llegenda urbana però els xinesos van entendre què ens agrada aquí i ho van fer realitat. No en tots dos casos, ja que respectuosos amb els ancestres, a taula es conformen encara amb servir ànec laquejat. Però no cuinar avis no significa no poder-los usar en l'altre negoci, doncs cap poble com el xinès valora l'experiència dels ancians. Sé almenys de dues perruqueries que després d'un tallat de cabell low cut ofereixen massatge en sala privada. Massatge que efetua una anciana de mans de seda, excitant de tal manera el client que no pot evitar demanar massatge també a les parts nobles, tasca a la qual l'àvia hi aplica les mateixes mans de seda -xinesa-, previ desemborsament reclamat amb l'universal gest de fregar-se tres dits de la mà i dir "veinte eulos", ja que tampoc no ens van enganyar respecte a la seva curiosa pronunciació.\nÉs la guerra. Si els perruquers catalans volen subsistir hauran de demostrar habilitat manual amb alguna cosa més que la pinta i les tisores.


El cartell de la Patum esquiva la polèmica i no serà el “nazi” | Aquí Berguedà\nGeneral, Berga, Festes, Patum\nEl cartell de la Patum esquiva la polèmica i no serà el “nazi”\nLa regidora de Patum, Mònica Garcia, a l'esquerra, tapada amb el cartell guanyador de la Patum infantil, i l'alcaldessa, amb el de la Patum, obra de Pol Casadesús.\n28 maig 2017 13:56\nEl cartell que anunciarà les festes de Corpus del 2017 mostra la mà del gegant vell des de sota, i és obra de Pol Casadesús. L’obra, titulada “Dona’m la mà”, ha guanyat amb diferència la votació popular i ha obtingut 706 vots, la meitat de tots els emesos.\nEl cartell de la polèmica, de Jordi Plana, accèssit\nEl polèmic cartell titulat “Diàleg”, que alguns membres de la comparsa dels Plens van considerar que els comparava amb els nazis, ha resultat ser obra del fotògraf berguedà Jordi Plana. Ha estat el segon treball més votat, i s’ha endut l’accèssit. Quan s’ha anunciat, s’ha sentit algun xiulet escadusser a la sala de plens de l’Ajuntament, provinent de l’entorn de la colla dels Plens.\nPel que fa al concurs infantil, ha guanyat l’obra “Les maces salten”, d’Aina Garreta, alumna de 4t de primària de l’Escola Santa Eulàlia.\nCartells gegant vell Jordi Plana nazi Patum Pol Casadesús


Les declaracions de caps de dotacions i del Cap d'Informació de la Policia espanyola a l'Estat avalen la tesi de les defenses\nper Quico Sallés 09 d’abril de 2019 22:10\nLes policies espanyoles van desembarcar a Catalunya amb una idea prefixada: substituir els Mossos. I així ho van fer. Ho ha confessat entre d'altres el TIP 19.196, el comissari principal Cap de la Unitat Central d'Informació del Cos Nacional de Policia o bé els diferents operatius de la Guàrdia Civil que han testificat en les darreres jornades del judici del procés. Aquest dimarts s'ha reblat el clau del que els comandaments dels Mossos van concloure en una reunió al complex Egara el 13 d'Octubre de 2017. "Quan sigui el moment i estiguem en disposició de fer-ho, n'explicarem els detalls i especialment les trampes que ens estan fent", va sentenciar el Major del Cos Josep Lluís Trapero als membres de la prefectura de la policia catalana tres dies abans de tornar a declarar a l'Audiència Nacional.\nLa sospita del parany ha estat convenientment treballada per l'advocat de Joaquim Forn, Xavier Melero, i un dels advocats de Jordi Cuixart, Àlex Solà, que han descobert una extraordinària via d'aigua en el relat de les acusacions. Tots dos han dirigit la seva estratègia a acreditar que l'Estat va enredar els Mossos i aquests van caure en el parany. De fet, el mateix Trapero en aquella reunió va exposar que volien fer pagar al cos la seva gestió dels atemptats del 17A i amb el referèndum van veure l'oportunitat. L'exemple va ser l'operatiu del 20S que no es va avisar a la policia catalana fins que va començar tot i que el 19 de setembre la Guàrdia Civil ja va tenir problemes de concentracions en un escorcoll en el marc de l'operatiu contra el Primer d'Octubre.\n"Des del 6 i 7 de setembre, la Guàrdia Civil ja no es refiava dels Mossos, tenien por que delatessin als polítics els operatius judicials per destapar l'entramat del referèndum", detalla als passadissos del Tribunal Suprem, un dels arquitectes de la defensa. En aquest sentit, cal recordar el testimoni del Guàrdia Civil H11346M, que va emfatitzar que en un operatiu sempre calia avisar als Mossos abans, tot i el secret de les actuacions. Un criteri que topa de ple amb el desgavell dels avisos als Mossos en la quarantena d'escorcolls ordenats pel Jutjat número 13 de Barcelona el 20 de setembre.\nSi el 20S ja era una pista per on podien anar les coses, la prèvia del Primer d'Octubre va apuntar en la mateixa direcció. Les reunions de coordinació van servir perquè els Mossos ensenyessin les cartes de la seva actuació i, a la vista de les declaracions de Trapero i les seves mans, els comissaris de Coordinació Central i Territorial, Joan Carles Molinero i Ferran López, la coordinació policial contra el referèndum, amb el coronel Diego Pérez de los Cobos al capdavant, no només coneixia el 'pla Binomi' -enviar una policia uniformada a cada centre- sinó que ho avalaven. "Era un únic pla, nosaltres tancàvem escoles i si calia reforçar el demanaríem a la Guàrdia Civil i al CNP", van assegurar tots els comandaments dels Mossos davant el Tribunal Suprem. Una versió que no va compartir De los Cobos i per això resta pendent el cara a cara entre López i el coordinador que Melero va demanar a Manuel Marchena, i que encara no s'ha acordat.\nEn aquest sentit és clau la pregunta que va formular Melero a Pérez de los Cobos sobre si a la reunió que va mantenir amb Trapero i la magistrada del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya, Mercedes de Armas, el mateix 1-O al migdia, aquesta va fer cap retret al Major per l'operatiu. "No, cap retret", va respondre categòric De los Cobos. En el mateix interrogatori, el coordinador va assegurar que el pla B que tenien les Forces i Cossos de Seguretat era substituir els Mossos però que no ho podien fer de bon començament per no provocar més "contestació social". Però la realitat de les testificals apunta en direcció contrària: l'objectiu de l'Estat era actuar al marge dels Mossos i crear el relat de la seva passivitat. Aquest era el pla A.\nLa Instrucció de Seguretat de l'Estat\nLa intenció de l'Estat era fer creure als Mossos que actuarien coordinadament segons el pla establert. L'única correcció al pla inicial del Trapero va ser ampliar la plantilla d'efectius disponibles aquell dia. I així es va fer fins a mobilitzar el major nombre d'efectius que mai a la història havia activat el cos. Fins i tot, es van llogar 75 vehicles i es van uniformar unitats que ja ni tenien la roba de treball, com els agents d'Afers Interns. Paral·lelament el 29 de setembre, la Secretaria d'Estat de Seguretat va dictar la instrucció 4/2007 firmada pel seu responsable José Antonio Nieto. Aquest document és clau per entendre la teranyina que va estendre l'Estat.\nLa instrucció establia que "tota intervenció ha d'estar presidida per la premissa general de prioritzar la seguretat, tant dels efectius policials com dels ciutadans, sobre l'eficàcia, i preservar la pacífica convivència". I afegia: "Es farà un ús mínim i proporcionat de la força, evitant qualsevol excés en la seva ocupació". En un altre punt, advertia a les forces i cossos de seguretat de l'Estat que si veien problemes de concentracions s'havien de replegar i reclamar ajuda i intervenció dels Mossos.\nPerò els agents actuants, és a dir, la infanteria del Cos Nacional de Policia i de la Guàrdia Civil no tenien, a diferència dels seus comandaments superiors, ni la més remota idea d'aquesta instrucció. Així ho han fet saber, desacomplexament les desenes d'agents de la Guàrdia Civil i la primera desena de policies que han desfilat per l'estrada del Suprem. Melero els preguntava pel contingut d'aquesta instrucció i, en concret per aquestes dues ordres, i cap d'ells ha admès conèixer-la. És a dir, que els cossos policials van emprar la força sense tenir present les limitacions i els paràmetres que els posava la mateixa secretaria d'Estat de Seguretat.\nUn altre dels fets que han coincidit els testimonis és que les policies espanyoles van començar a actuar en constatar la "passivitat dels Mossos". Però en canvi, dels testimonis es desprèn que ningú sap ni quan, ni a quina hora, ni de qui va sortir l'ordre. Per exemple, el cap de la Unitat Central d'Informació del Cos Nacional de Policia, el TIP 19916, comissionat per l'operatiu a Barcelona, Sabadell i l'Hospitalet contra l'1-O, ha admès que a les cinc del matí ja van celebrar un bríefing i quarts de set van començar a actuar. Comandaments de la Guàrdia Civil narren fets similars. Aquest mateix dimarts, el cap de la dotació que va actuar a l'Empordà ha assegurat que van actuar a les set matí i que el dia abans van celebrar una reunió amb una llista de col·legis, però que els comunicarien un per un els que havien d'actuar.\nEn canvi, el coordinador i els caps policials van assegurar des de l'estrada que van certificar el fiasco de l'operatiu dels Mossos cap a les nou del matí i, per tant, van decidir actuar. Tot i així ja no acaba de quadrar amb el mail que va remetre López a De os Cobos demanant ajuda per més de 200 centres de votació, que era a les 9 i 11 minuts del diumenge. La voluntat de coordinació tampoc no quadra amb el fet que López -que va coincidir amb la testifical de Molinero- va assistir a la primera reunió que tenien prevista amb De los Cobos a les 10 del matí a la delegació del govern espanyol a Catalunya. "No es recordava de la trucada, vam enraonar un quart d'hora i em va dir que quedaven suspeses les previstes per les dotze, les dues i les quatre de la tarda", va testificar López. El gestor d'actes per coordinar no va funcionar, hi havia un centre de comandament a La Verneda amb el mateix Director Adjunt Operatiu de la policia i, en paraules de López. "hi havia 200 unitats de policia antiavalots per Catalunya que no se sabia què feien i on paraven".\nPerò l'explicació més clara de tot plegat, ha estat la del TIP 19916 que ha especificat sense estalviar detalls l'operatiu d'intel·ligència, informació i intervenció que la policia espanyola va fer a Barcelona des del 25 de setembre fins el Primer d'Octubre, fins i tot amb llistat de col·legis i estudis de viabilitat d'actuació en cadascun d'ells. El comissari principal ha estat concloent a preguntes de Melero: "No em van dir que m'havia de coordinar amb els Mossos". En canvi ha gosat dir que van actuar a quarts de set del matí perquè van constatar que l'operatiu dels Mossos no funcionava. Curiosa la constatació perquè ha negat conèixer quin era el pla dels Mossos i si no sabia quin era -el pla Binomi- tampoc sabia si havia fracassat.\nLa conclusió per les defenses és evident, van fer creure que farien cas a la coordinació però el CNP i la Guàrdia Civil van actuar sense requeriment, per sorpresa i sense respectar els principis de proporcionalitat. Una actuació absolutament premeditat per enfonsar els Mossos en el relat de la passivitat. Un parany que ja es va ensumar Trapero en la reunió de 13 d'Octubre a la Prefectura. L'estratègia de l'Estat ha funcionat com un rellotge amb l'amoixanament dels Mossos. De fet, les defenses no amaguen el seu astorament per la manera amb què els Mossos declaren a l'estrada, amb cert acomplexament generat per la por de la intervenció que s'ha traslladat a les decisions operatives del cos. Un exemple que, en certa manera, la repressió ha tocat un dels símbols de l'autogovern de Catalunya.


Quina diferència hi ha entre empreses incorporades i no incorporades?\nUna empresa constituïda o una corporació és una entitat separada del propietari de l'empresa i té drets naturals. Per contra, un propietari d’empresa i una empresa no constituïda en societat són el mateix, i el propietari té personalment tots els resultats de l’empresa. Les empreses sense corporació solen ser propietaris exclusius o empreses associades. La principal diferència entre una empresa incorporada i una no incorporada és la forma en què els propietaris assumeixen les activitats empresarials.\nResponsabilitat per obligacions comercials\nUna empresa incorporada protegeix els propietaris de les obligacions en què puguin incórrer en dirigir l’empresa, mentre que una empresa no constituïda no ho fa. Si l'empresa incompleix un deute, el pagament d'aquest deute ha de provenir de la inversió a l'empresa, no de la propietat personal del propietari.\nEl mateix passa amb les demandes contra l’empresa. Si una empresa incorporada perd una demanda, la corporació, no el propietari, és responsable del pagament. Per contra, els propietaris d’empreses privades són responsables personalment de qualsevol deute o demanda contra el seu negoci.\nDiferents tipus d’impostos i deduccions\nLes empreses paguen un tipus impositiu més baix que les persones físiques. A més, les empreses incorporades poden ajornar els impostos a una data posterior i, si l'empresa es qualifica com a petita, pot optar a una deducció fiscal per a petites empreses. Les empreses constituïdes han de presentar declaracions d'impostos empresarials separades, mentre que el propietari d'una empresa no constituïda pot presentar una declaració individual.\nUna empresa no incorporada també té certa flexibilitat a l’hora de tractar els impostos, ja que pot reclamar crèdits fiscals personals que una empresa incorporada no pot. A més, els propietaris d’empreses no incorporades poden utilitzar les pèrdues comercials per disminuir els seus ingressos personals.\nCostos per incorporar i operar\nEls costos inicials per constituir una corporació poden ser tan baixos com 60 dòlars per presentar els estatuts, però les taxes depenen de l’estat. Afegiu tarifes anuals de presentació per als consells governamentals i reguladors i els costos augmenten ràpidament. Els propietaris d’empreses també poden pagar honoraris considerables per assistència legal si contracten advocats per ajudar-los en la creació i manteniment de la corporació.\nA més, les empreses incorporades també han de pagar els costos de manteniment continuats, que poden incloure registres comptables més detallats, preparació d'estats financers i presentacions de declaracions federals i locals. Excepte l'assistència jurídica ocasional o l'assistència fiscal professional, els propietaris d'empreses de propietat individual normalment no suporten aquests costos.\nTràmits i arxius en curs\nA més de preparar informes trimestrals i anuals per a agències governamentals i reguladores, les empreses incorporades també han de convocar, organitzar i registrar reunions anuals d’accionistes i empreses. Aquests preparatius poden incloure un ampli tràmit de documents, ja que la invitació i els documents acreditatius s’han d’enviar per correu. Els tràmits addicionals poden incloure estats financers i altres informes que han de sortir als accionistes. Normalment, les empreses no incorporades no tenen aquestes preocupacions.\nAltres diferències entre els dos\nA diferència de les empreses no constituïdes en societat, les corporacions continuen fins i tot després de morir un propietari o un altre inversor compra la companyia. Les empreses no constituïdes han de tornar a titular i redactar noves escriptures per transferir propietats, mentre que les empreses només necessiten emetre accions per accions de la propietat. Les empreses incorporades també tenen una capacitat més gran per recaptar diners, ja que poden emetre més accions. Això, però, dilueix la participació dels propietaris originals a l’empresa.\nLes empreses han de ser transparents i han d’informar de les seves activitats als accionistes, al govern i, segons les seves indústries, a diverses comissions. Els propietaris d’empreses no incorporades normalment poden ometre aquests informes i mantenir privades les seves activitats comercials.


Una residència geriàtrica de Font de la Guatlla construirà una coberta verda com a eina terapèutica | EL3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc\nUna residència geriàtrica de Font de la Guatlla construirà una coberta verda com a eina terapèutica\nLa residència geriàtrica Gran Via Parc comptarà amb dos terrats verds a partir de la primavera de l'any vinent. Aquesta és una de les deu propostes guanyadores del concurs de cobertes verdes que s'ha fet al conjunt de la ciutat. D'aquesta manera s'aprofitaran els usos de les dues terrasses, d'uns 225 metres quadrats, que tenen a l'interior d'illa.\nLa residència geriàtrica Gran Via Parc del barri de Font de la Guatlla comptarà amb dos terrats verds a partir de la primavera de l’any vinent. Aquesta és una de les deu propostes guanyadores del concurs de cobertes verdes que s’ha fet al conjunt de la ciutat de Barcelona.\nSegons Natàlia Antoñana, directora de la residència, amb aquesta iniciativa s’aprofitaran els usos de les dues terrasses, d’uns 225 metres quadrats, que té l’edifici a l’interior d’illa: “L’objectiu és fer un aprofitament de les terrasses, volem que la gent surti a les terrasses perquè no surten, i ho facin amb una excusa terapèutica i lúdica”. El projecte tindrà un important impacte social, ja que s’espera que prop d’unes mil persones, entre residents, treballadors i famílies, puguin intercanviar experiències en aquest nou espai.\nLa terrassa que es troba al primer pis es destinarà a l’horta, des d’on els usuaris podran cultivar les seves hortalisses i verdures a través de mòduls de cultiu regulables i ergonòmics i taules adaptades perquè les persones amb mobilitat reduïda també puguin gaudir dels horts, fins i tot des d’una cadira de rodes. A més, també s’implantaran diversos nius i menjadores per ocells, així com un hotel d’insectes que ajudaran a pol·linitzar els cultius. També s’aprofitaran les aigües pluvials, i es projecta la construcció d’un petit hivernacle des d’on es podrà preparar el planter, així com un compostador per gestionar els residus orgànics.\nL’espai obert situat a la planta baixa serà més lúdic i paisatgístic. Aquí s’ubicarà un jardí ple d’espècies vegetals, com plantes i flors autòctones, enfiladisses caduques, xeròfiles o perennes. “Serà un espai sensorial, on els usuaris podran tocar, olorar i provar les plantes”, explica Fernando Garcia de l’equip tècnic Germina. El projecte s’eleva a uns 95 mil euros i preveu la construcció de 106 metres quadrats de zona verda.\nFinalment, per tal d’analitzar la capacitat terapèutica dels horts i avaluar el seu impacte sobre el benestar dels usuaris i familiars, es comptarà amb el suport del Grup Àgora de Recerca Psicològica de Sant Joan de Déu, que en farà un seguiment. Antoñana convida a tots els veïns i entitats del barri a participar del projecte hortícola: “Amb ells se’ns acudeixen moltes coses, com fer visites guiades, tallers de melmelades o fer quadres o mosaics amb flors, entre d’altres”.\nSants 3 Ràdio s’estrena a la xarxa social TikTok\nViu Sant Jordi amb Sants 3 Ràdio, els comerços i les entitats del barri\nSants 3 Ràdio participa de la iniciativa #TreuLaRàdioAlBalcó amb emissores de tot Catalunya\nPassejades per la història de Sants: "Guerra Civil i refugis"


Ser petit - Converses a Catalunya\n31 juliol, 2019 Simó AlianaConviureNo hi ha comentaris\nPotser la reflexió que em proposo fer tot seguit està distorsionada per una actitud personal molt recurrent. A casa sempre m’han recriminat que en la majoria de discussions i controvèrsies acostumi a posicionar-me d’entrada a favor de les opinions minoritàries, i acabi actuant més com a advocat del dimoni que com a defensor d’una postura autènticament personal.\nNo puc evitar que la tendència condescendent a favor dels que saben defensar-se menys s’estengui també respecte dels més desfavorits, en qualsevol dels desavantatges considerats com a tals: econòmics, de formació, de sort, físiques, emocionals,… Com que és una tendència no toca aplicar-li ara cap valoració moral, ni positiva ni negativa.\nSempre he cregut que un dels indicadors d’una societat seriosament desenvolupada i adulta era l’atenció que en conjunt prestava als més desfavorits que convivien en el seu si, sobretot als que no tenen cap responsabilitat directa en el seu estat d’inferioritat respecte a la majoria: minusvàlids, pobres, esgarrats, refugiats, nouvinguts,…\nPel poc que sé això també passa amb els teoritzadors i defensors dels Drets Humans. Un dels termòmetres de mesura de l’estat de respecte dels drets humans en una societat és justament el grau de consideració que es fa, majoritàriament, dels drets de les minories.\nSer petit es un terme relatiu, al menys en aquest context. Vol dir tant tenir pocs anys com formar part d’una comunitat menys nombrosa, formar part d’un col.lectiu especial. Vol dir tenir menys força, tenir menys poder, ser més dependent. I, en conseqüència, tenir moltes més possibilitats d’esser desconsiderat.\nLa democràcia, en el seu ultimíssim criteri de decisió de cada persona un vot per a qualsevol cosa, no és el millor mecanisme per a garantir la deguda atenció a les minories. La regla estricta de la majoria pot no arribar a ser el mecanisme més idoni. No és massa raonable deixar que dos guineus i una gallina votin què han de menjar.\nConsidero que la veritable altura de mires de les majories és saber tenir en compte, acollir, integrar si es vol, a les minories, als més petits en un sentit ampli. Quan alguna opció, o alguna persona, està legitimada pels vots directes d’una majoria de vots ho te molt fàcil per a exercir la direcció de les preferències que representa. Encara que la majoria no sigui contestable, és a dir, absoluta.\nEl recent fracàs de la formació d’un nou govern a Espanya també es pot mirar des d’aquest punt de vista. El rol del bàndol petit el jugava, en aquest cas, Podemos. Amb la paradoxa de que el bàndol gran, a més, necessitava el petit. Se’ns ha presentat la negociació com un joc de repartiment de cadires, és igual si és en funció dels vots, dels escons o del pes específic de cada cadira. Es evident que el gran sempre en tindrà més que el petit, de cadires i de poder. En darrer terme, un president de govern sempre té el poder suprem de canviar els seus membres si li convé. Els petits, ja ho sabem, no són angelets. Però he ensumat mesquinesa, massa por del gran respecte al potencial empipador del petit. Un exemple menys per al foment de la convivència, un exemple més per al culte dicotòmic del guanyar o perdre.\nEn l’àmbit de la organització de la vida col.lectiva, el ser petit no hauria de ser una aposta quasi segura cap a la irrellevància. La clau per a que això no passi la tenen els grans. I Catalunya, dit sia de passada, és un país petit.


Més de 2.150 empreses abandonen Catalunya des del 2 d'octubre\nLa setmana passada van traslladar la seva seu 331 empreses.\nMés de 1.800 empreses surten de Catalunya des del 2 d'octubre\nUn total de 2.152 empreses van traslladar seva seu social des Catalunya a altres regions d'Espanya entre el 2 d'octubre i el 3 de novembre, segons dades del Col·legi de Registradors Mercantils d'Espanya.\nAl llarg de la setmana passada van sortir un total de 331 de la comunitat autònoma.\nEn l'última setmana els moviments de seu van ser inferiors als registrats en setmanes anteriors, el que podria estar relacionat amb l'entrada en vigor de les mesures de l'article 155 i la convocatòria d'eleccions el 21 de desembre.\nDel total d'empreses que van abandonar Catalunya des del passat 2 d'octubre, 1.924 d'elles tenien la seva seu a Barcelona, mentre que 45 la tenien a Girona, 85 empreses a Lleida i les 98 restants a Tarragona.\nEl divendres 27 d'octubre, un total de 140 empreses van traslladar la seva seu social a altres punts de la geografia espanyola, el que va suposar gairebé duplicar la xifra de dijous dia 26 (78).\nNo obstant això, el dilluns 30 van disminuir significativament les sortides (62), el nombre més baix des que es tenen registres, ja que només es té constància que entre el 2 i el 9 d'octubre van sortir un total de 219.\nDimarts 31 van tornar a augmentar, fins als 99 trasllats, i després es van moderar amb 84 sortides el dijous 2 i 86 el divendres 3 de novembre.\nEl divendres 13 d'octubre s'havien comptabilitzat un total de 632 trasllats de seu, mentre la següent setmana les sortides van ascendir a 1.302 i la posterior, a 1.821. Amb els moviments de la passada setmana, els trasllats totals se situen en 2.152.\nEls dies amb el major nombre de sortides de seu de Catalunya van ser el passat 19 d'octubre, amb 268 companyies; el 9 d'octubre, amb 212 entitats sortints, i el dia 10 d'octubre, amb 177 empreses.\nSense tenir en compte caps de setmana ni festius, gairebé quatre empreses traslladen la seva seu social fora de Catalunya cada hora des del passat 2 d'octubre.\nPer la seva banda, un total de 83 empreses de fora de Catalunya van traslladar les seves seus a la regió catalana en l'últim mes, 69 d'elles amb destinació a la província de Barcelona.\nAquest moviment va ser secundat per 16 companyies entre el 2 i el 9 d'octubre.\nEls dies posteriors, van traslladar la seva seu social des d'altres punts d'Espanya a la regió sis empreses el dia 10, vuit el dia 11, sis el dia 13, dos el dia 16, cinc el dia 17, sis el dia 18, tres el dia 19 i dos el dia 20.


De teatre i altres arts: Poderós repartiment a 'La gaviota' d'Àlex Rigola i un gran plaer d'obra\nPoderós repartiment a 'La gaviota' d'Àlex Rigola i un gran plaer d'obra\nEspectacle molt lliure centrat en l'obra La gaviota d'Anton Txékhov. Representat en castellà, amb algunes referències puntuals en valencià (com un gest amable a la platea), està muntat com si es tractara d'una improvisació on el contacte directe amb el públic busca la complicitat amb la intenció de fer-lo reflexionar a través de la provocació o la sorpresa. La dramatúrgia i l'encertada direcció corre a càrrec d'Àlex Rigola. Per al dramaturg, La gaviota és una “proposta escènica que trenca les fronteres de l'art i la vida en aquest espai àgora que per a mi ha de ser el teatre”. L'escenari representa un espai obert on assajar, una nau on treballar la performance sobre l'obra del clàssic rus, on el paisatge del llac està reflectit en una pantalla i la casa amb una ceràmica que descansa sobre la taula.\nAvui s'ha presentat al Teatre Principal de València, des d'una aparent semblança amb la realitat, aquesta peça teatral on actors i actrius entren amb roba de carrer però des del fòrum d'un escenari; conversen amb el públic a partir de la quotidianitat de la salutació cortés però segueixen les directrius d'un director; parlen o reflexionen sobre les seues pròpies vides com a companys, amics, amants, creadors, artistes, actors i transiten pels fragments d'un text clàssic: el teatre dins del teatre amb un repartiment poderós que navega entre la realitat i la ficció creada per Anton Txékhov/Àlex Rigola, entre el que proposa Txèkhov i la contemporaneïtat dels mateixos temes vists a través de la moderna mirada d'Àlex Rigola. Així, si en el text original Treplev i Trigorin s'enfronten, ací són Nao Albet i Pau Miró, que els representen, els que es caregen parlant d'ells mateixos en un enfrontament generacional no exempt de gelosia per aconseguir el reconeixement i l'estima de l'actriu Irene Escolar.\nPer a Rigola, el teatre, ha de ser un “lloc en què el públic és interpel·lat per les persones que hi ha sobre l'escenari per remoure allò que reconeixen en ells mateixa. Un espai en què els que estan dalt de l'escenari barregen la seua vida amb la dels personatges d'una peça clàssica com és La gaviota”. Rigola, un dels dramaturgs més innovadors del segle XXI, com ha demostrat al front del Teatre Lliure, Teatros del Canal o de la Bienal de Venècia, s'acosta de nou a Txékhov després d'haver-ho fet ja amb les sorprenents Vania (Escenas de la vida) o amb Ivànov i convenç el públic a través de l'emoció que provoquen actors i actrius.\nAquest nou acostament al text d'un dels autors més destacats de la literatura russa i exponent del naturalisme modern ens parla sobre amor, sobre creació i sobre l'ofici d'actor i d'autor teatral. Per això, tres actrius (Mónica López, Irene Escolar i Roser Vilajosana), un actor (Xavi Sáez), un actor-dramaturg-director (Nao Albet) i un autor-director (Pau Miró), parlen a l'escenari sobre els seus desitjos i sobre el seu amor pel teatre, sobre les lloances i els judicis dolents sobre les obres, sobre l'èxit i l'admiració. Els sis protagonistes apareixen en escena sense cap voluntat de simular que són russos del segle XIX, però mantenen les trames i els conflictes principals que proposa el text original de Txèkhov. I així, ens parlaran de l'amor no correspost i de la frustració de la recerca utòpica del fet artístic últim.\nUna proposta atrevida sobre un clàssic i molt interessant; teatre europeu de qualitat que mira la societat actual des de formes contemporànies sense oblidar la brillant herència dels clàssics. Un espectacle que no us deuríeu perdre.\nPublicat per Francesc J. López a 14:51\nEtiquetes de comentaris: Teatre Principal\nLa màgia del teatre: la paraula. Nadal a casa els ...\nTorna 'Nadal a casa els Cupiello'\nPoderós repartiment a 'La gaviota' d'Àlex Rigola i...\nEntreteniment amb 'El gat de Schrödinger' al Teat...\nExcel·lent representació: "La fiesta del chivo"


Passejada per les Ribes del Ter\nLa sortida del dia 20 de març, va transcòrrer per unes zones molt conegudes per nosaltres. Vam sortir del passeig del carrilet i vam arribar a Colldegria. Aquesta vegada però, vam agafar embranzida i vam enfilar cap a dalt de tot del que anomenem "poblat ibèric". En la pujada, vam observar un seguit de parets de feixes però sembla que no corresponen a una construcció feta pels ibers sinò per alguna població més moderna, relacionades segurament a treballs agrícoles. En aquesta zona, s'hi han fet varies excavacions, sense destacar cap troballa rellevant.\nLa caminada va seguir fins a les Coves del Pasteral. Aquestes coves van servir com a sepulcre als morts durant el neolític, però actualment estan tancades per unes portes reixades. Tal i com s'explica en el llibre "La Cellera de Ter" (Quaderns de la revista de Girona), es va deduir que hi havien sepultats almenys 22 individus, dels quals 19 eren adults, 1 adolescent i 2 nens.\nEl final del trajecte va transcòrrer per les ribes del Ter, on hi vam poder veure les conseqüències de les pluges de la setmana anterior. Tot plegat va resultat un dia esplèndit, que amb bona companyia vam descobrir una mica més del nostre poble.


Hunguest Hotel Fenyõ Miercurea-Ciuc Romania - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nN. Bãlcescu Nr. 11, City Center, Miercurea-Ciuc, Romania, 530132 - Veure al mapa\nMés informació sobre Hunguest Hotel Fenyõ\nConvenientment situat a Miercurea-Ciuc, Hunguest Hotel Fenyõ és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Hunguest Hotel Fenyõ asseguren una estada plaentera als seus clients. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, mini bar, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, centre esportiu, sauna, spa, massatge. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Hunguest Hotel Fenyõ.


Dues aules més amb alumnes confinats per culpa del coronavirus - Altaveu el diari digital d'Andorra\nDues aules més amb alumnes confinats per culpa del coronavirus\nEl sistema escolar és ara el punt de més tensió d’una pandèmia que es manté sota control, amb tot just tres nous positius en les darreres hores i quatre altes\n23/09/2021 (16:46 CET)\nEntrada esglaonada a l'Escola andorrana d'Escaldes.\nAra mateix, el sistema escolar continua sent el punt que més tensió -relativa això sí- genera pel que fa a l’evolució de la pandèmia. L’inici de curs ha comportat que hi hagi aules amb casos detectats i confinaments. En total, n’hi ha deu, dues més que dimecres. Més enllà d’això, els nous positius continuen sota control: tot just tres.\nAixí es desprèn de l’actualització sanitària que ha facilitat el Govern. Aquest dijous, hi ha fins a deu aules en situació de vigilància activa. És a dir, amb tots o alguns alumnes confinats al seu domicili. Quatre ho estan de forma total i sis amb una afectació parcial.\nVàries d’aquestes pertanyen a l’escola andorrana d’Escaldes, on al llarg d’aquest dijous s’ha realitzat un cribratge als alumnes de sisè. En ser proves TMA, els resultats no es tindran fins divendres.\nEs tracta del punt on més atenció posa ara Salut davant una pandèmia que, en línies generals, es troba sota control. En les darreres hores, només s’han diagnosticat tres nous positius mentre que s’han pogut donar quatre altes. Per tant, hi ha certa estabilitat pel que fa als casos actius. N’hi ha 61. Cap d’ells a l’hospital.


Sant Hipòlit continua lluitant contra Diemen - Canal Taronja Osona i Moianès\nIniciNotíciesGeneralSant Hipòlit continua lluitant contra Diemen\nL’Ajuntament de Sant Hipòlit de Voltregà vol continuar avançant en la lluita contra l’edifici de l’empresa Diemen, un espai que fa anys que el poble vol eliminar del centre i que, com que és propietat de diverses entitats bancàries no ha pogut eliminar. Els últims consistoris que han passat pel poble han intentat eliminar aquest espai sense èxit, i el poble encara no es rendeix en aquesta lluita\nL’edifici de Diemen ha comportat molts problemes al poble, des d’accidents amb persones que hi han entrat il·legalment o focus de plagues com les rates o els coloms, fins a abocaments de residus tòxics.\nL’Ajuntament ha començat els tràmits per fer viable l’eliminació de diemen, sense cap termini temporal ni cap projecte de poble a l’espai que deixi.\nDiemen va tancar l’any 2008 deixant sense feina a 70 persones.\n#TotAniràBé 💪🏼 – Carla\nLa vida és Taronja (programa 49) – Com aprofitar la situació actual


Qui és Fisiomum – FISIOMUM Per a la dona / Judit Capa\nQui és Fisiomum?\nEm dic Judit Capa Pradell\nQui és Fisiomum\tmoon\t2017-10-09T17:54:39+00:00\nJudit Capa Pradell\nmare i dona compromesa amb la meva família i la meva professió\nLlicenciada en Activitat Física (Col·legiada 11.383), especialitzada en salut i en activitat física i salut perinatal\nDiplomada en Fisioteràpia (Col·legiada 11.356), especialitzada en obstetrícia\nPer saber més sobre el meu currículum consulta el meu perfil a LinkedIn.\nSegueix-me si et ve de gust!\nM’encanta l’esport, la vida sana i gaudir de la meva feina.\nSóc partidària de que el nostre cos necessita ser premiat per tots els excessos que li estem demanant constantment i per això crec molt en la fisioteràpia i la seva manera de cuidar les persones a través de les mans i els coneixements.\nL’esport m’ha aportat grans moments a la vida\nL’esport m’ha aportat grans moments a la vida i també alguna que altre decepció però estic molt orgullosa d’estar-hi implicada com hi he estat i hi estic a l’actualitat. L’esport – salut és bàsic en qualsevol persona que vulgui trobar-se bé i és necessari que es faci de manera planificada i amb un bon assessorament professional.\nEls estudis demostren que la dona durant la seva gestació provoca molts beneficis en el seu cos i en els del seu bebè a través de l’activitat física i mantenir-se en forma farà que pugui afrontar el dia del naixement del seu fill/a d’una manera molt més plena.\nLa fisioteràpia m’ha aportat molts coneixements\nLa fisioteràpia m’ha aportat molts coneixements per aplicar en l’activitat física per la salut i gràcies a ella m’he endinsat en aquest món de la obstetrícia i la uroginecologia (que m’apassiona).\nHe tingut la sort de ser mare\nHe tingut la sort de ser mare i de poder experimentar a la meva pell la importància d’anar ben preparat en un moment tant important com és el de donar a llum una nova vida, per això ho recomano plenament i us convido a que les dones que estigueu en aquest moment tant especial us envolteu dels professionals necessaris per poder viure l’experiència amb garanties i disfrutant del moment (segurament un dels moments que més recordaràs de la teva vida).\nFer activitat física per cuidar cos i ment\nGaudir de la família i dels amics amb tots els meus sentits\nAjudar a través de les meves experiències personals i professionals a tothom que em demana consell i ajuda


«Quan s'encaixen molts gols, és el porter el qui sempre té la culpa» - Diari de Girona\n«Quan s'encaixen molts gols, és el porter el qui sempre té la culpa»\nBounou admet que amb «tanta competitivitat» com té la plantilla Machín pugui fer canvis defensius el diumenge a Palma\nvilablareix | carles rosell 15.09.2016 | 16:15\nYassine Bounou, durant el Girona-Elx de fa unes jornades a l´estadi de Montilivi. aniol resclosa\nYassine Bounou ha trencat el seu silenci. Breu, però, al cap i a la fi, silenci. Diumenge, després d'encaixar tres gols contra l'Almeria i de rebre algun xiulet per part del públic, es va escapolir el més ràpid que va poder de la zona mixta. Dilluns, després de l'entrenament, tampoc se'l va sentir i el dimarts era dia de descans. Fins ahir, a les instal·lacions de Vilablareix, que va atendre els mitjans. Amb el seu to calmat habitual, va admetre no només que el Girona té un problema a l'hora de defensar, sinó també que entén que totes les mirades se situïn al seu damunt quan els gols encaixats s'acumulen. «El porter sempre té la culpa», resumia, repetint una i altra vegada que tant ell com els seus companys estan «treballant» a consciència per millorar-ho al més aviat possible. I?amb la boca petita, també va deixar entendre que comprendria que Pablo Machín fes algun canvi aquest proper cap de setmana, a tenor de la «plantilla competitiva i preparada» que hi ha per afrontar qualsevol mena de situació.\nVan ser tres gols a Sevilla, un contra l'Elx i també tres aquest passat diumenge amb l'Almeria. Una setmana abans, René n'havia rebut dos a Valladolid. En total, nou gols han encaixat els gironins en tan sols quatre partits i les alarmes s'han encès. Aquesta darrera jornada, tot i acabar empatant, va quedar ben clar que al darrere l'equip fa aigües i la plantilla s'ha abonat a l'autocrítica. Ahir va ser el torn de Bounou, assenyalat per una part de l'afició, que fins i tot el va arribar a xiular en algun tram de l'últim partit. «Encaixem molts gols per falta de concentració. També en marquem i això està molt bé, però necessitem equilibri i en això estem treballant. El Girona darrerament s'havia caracteritzat per ser ferm al darrere i rebre pocs gols. Ara això no és així i si volem estar a dalt i lluitar per Pujar, hem de millorar. Som conscients i treballem en aquest sentit», apuntava el marroquí.\nAmb 5 punts de 12 possibles i tot i ser l'equip més golejador, la sensació és que les coses no acaben de rutllar. «Ho veiem així perquè el Girona és un club amb objectius ambiciosos i no com el d'anys anteriors, que es conformava sempre amb la mateixa meta. Ara hi ha més exigència i per això mateix sabem que hem de fer-ho millor. Estem tots endollats per revertir aquesta situació», s'esplaiava. Bounou deia comprendre que hagin pogut néixer els primers dubtes entorn al seu rendiment i ho justificava amb el fet que «el porter, sigui com sigui, sempre és el que rep el gol. I quan se n'encaixen molts, se li sol donar totes les culpes. Està clar que tot l'equip juga, però és el porter el que els encaixa. Sempre és bo tenir-ho en compte i analitzar què és el que es pot fer per millorar. Sobretot perquè estic al punt de mira en aquesta mena de situacions».\nEll ho considerava com un problema, com han fet d'altres companys de vestidor i per això no deixava de repetir que «estem treballant cada dia en aquesta línia. A dalt estem bé, per la qual cosa hem d'intentar repetir aquest bon rendiment de la davantera en defensa. Estic convençut que ho tirarem endavant», deia.\nQue Pablo Machín opti per canviar alguna peça defensiva a Palma o que fins i tot assegui Bounou per donar entrada a René és una possibilitat que el porter no descarta. No ho va dir obertament, però va reconèixer que amb «tanta competència» i futbolistes «tan preparats» al vestidor el tècnic té molts ingredients per mirar de revertir qualsevol situació negativa. «Ell té la batuta perquè és el que mana. Nosaltres treballem i mirem d'aprofitar les oportunitats. Després, les coses ens sortiran millor o pitjor».\nEl Mallorca s´encomana a l´«optimisme» per guanyar «sí o sí» . Girona FC\nEs recluten 28 soldats a Girona\nEL PGA de Caldes inicia la construcció de 56 nous habitatges residencials de luxe\nFuig de la Policia Local en ser enxampat venent droga a Palafrugell i després s´entrega\nQuè és el somnambulisme sexual?\nPaga extra: Quan i quant es cobra?\nEls CDR ocupen la conselleria de Treball per reivindicar la "independència efectiva"\nLa versió de Valtonyc de l´himne antifeixista ´Bella Ciao´ triomfa a les xarxes\nL´Empordà viu una nit tropical amb una mínima de més de 25 graus a Roses\nMarta Negre recupera la memòria històrica en una exposició de fotografies de la Guerra Civil\nEnfrontament entre veïns de Palamós per la retirada de llaços grocs\nRecta final per presentar la declaració de la Renda 2017\nConcentració de suport a Figueres pels investigats del tall de l´AP-7 i l´N-II el març


LED Projector o paisatge llum LED pal de llum superior làmpada 400W HPS exterior o MH Bulb Equivalent fàbrica i proveïdors - fets la Xina - FIREFLIER\nExterior LED Projector o paisatge llum LED pal de llum superior làmpada 400W HPS o MH Bulb Equivalent\nLa sèrie compacte és ideal per a il·luminació rètol gran, edifici de façana d'il·luminació i altres grans estructures arquitectòniques. 100 ~ 295 operació VAC w / UL construït en reconegut conductor actual significa bé constant. Resistent a la intempèrie classificació amb protecció IP65. Disseny tèrmic fiable compacte. Suport de muntatge adjunt...\nLa sèrie compacte és ideal per a il·luminació rètol gran, edifici de façana d'il·luminació i altres grans estructures arquitectòniques. 100 ~ 295 operació VAC w / UL construït en reconegut conductor actual significa bé constant. Resistent a la intempèrie classificació amb protecció IP65. Disseny tèrmic fiable compacte. Suport de muntatge adjunt inclòs. Disponible en blanc fresc amb patrons de feix de 110 grau gran inundació.\nEspecificacions del producte (sèrie Honor portava llum inundació)\nAC100-240V(andlt;100W) AC100-277V (≥150W amb Meanwell conductor)\nVidre + alumini\nBenvinguts a comprar la llum exterior projector portat o paisatge llum PORTAT lloc llum superior 400w hps o mh bombeta equivalents de la fàbrica. Som un dels principals fabricants i proveïdors de diferents productes d'il·luminació fets la Xina. Vostè pot estar segur per contactar amb nosaltres.\nHot Tags: exterior LED projector llum o paisatge llum LED correu superior làmpada 400W HPS o MH bombeta equivalent, fet a la Xina, fabricants, proveïdors, fàbrica, comprar


Elegant Vila en lloguer de 4 habitacions i piscina en un ampli canal a Empuriabrava\nHome Select International té aquesta casa moderna de lloguer i es troba al canal Ebre de Empuriabrava.\nPer accedir a la vila, hi ha una porta corredissa i una porta petita, quan s’entra, hi ha espai per estacionar més d'un cotxe. A l'esquerra, hi ha una altra porta petita per accedir a una terrassa on hi ha una taula amb 6 cadires. A la dreta, hi ha la porta principal.\nEntrant a la dreta, hi ha un bany amb lavabo i dutxa. Després hi ha un dormitori amb dos llits individuals (90x190) i aire condicionat.\nA l'esquerra, hi ha la sala d'estar i la cuina. La cuina està oberta i equipada amb rentaplats, forn, torradora, nevera, congelador i liquadora. Al menjador hi ha una taula per a 8 persones. A la sala d'estar, dos sofàs, una taula de cafè, TV i aire condicionat. Per sortir hi ha una porta al menjador que dóna accés a la rentadora, l'assecadora i una dutxa exterior.\nQuan surts per la sala d'estar, trobem una terrassa coberta on hi ha una taula per a 6 persones, hi ha un jardí a l'aire lliure a l'esquerra (dos sofàs i una taula de cafè), també hi ha una piscina (8x4) i un amarratge de 12m.\nQuan puges les escales, hi ha un dormitori amb un llit (150x190) amb tauleta de nit, llums i aire condicionat. Després a la dreta hi ha un altre dormitori amb llit doble (150x200), una tauleta de nit, llums de nit i aire condicionat. Davant hi ha un bany amb wc, dutxa i lavabo. A la fi del passadís hi ha una suite amb llit doble (180x200), tauleta de nit, llums de nit, aire condicionat i bany amb wc ,dutxa i lavabo. La suite té una terrassa amb vista sobre el jardí i els canals. La casa compta amb wifi i es permeten mascotes.\nPersones: 8 Amarre: 12,5 m


L’arxiver de l’Església del Pi parla de l’il·lustre escultor vilafranquí, Adrià Ferran | RTVVilafranca\nL’arxiver de l’Església del Pi parla de l’il·lustre escultor vilafranquí, Adrià Ferran\nAdrià Ferran va ser un escultor important del neoclassicisme molt conegut a Mallorca però gairebé desconegut a Catalunya.\nAmb motiu de la festivitat de Sant Jocund, aquest dimecres al vespre, la Sala Mossèn Vinyeta acollia la conferència “Adrià Ferran Vallés, il·lustre escultor vilafranquí” a càrrec de l’arxiver i conservador del museu i tresor de l’església de Santa Maria del Pi de Barcelona, Jordi Sacasas.\nAdrià Ferran va ser un escultor important del neoclassicisme molt conegut a Mallorca però gairebé desconegut a Catalunya. Ferran era una persona molt compromesa amb el sentiment romàntic i preromàntic i a Mallorca ja se’l va començar a estudiar des dels anys 20. Malgrat ser desconegut a Catalunya també té obres aquí. De fet, l’interès per estudiar-lo des de l’Església del Pi va sorgir perquè Adrià Ferran era feligrès de la parroquia i li feien molts encàrrecs. És així com van localitzar una de les seves obres més importants i, en conseqüència, es va generar un gran interès per estudiar-lo.\nJordi Sacasas creu que la festivitat de Sant Jocund és un bon moment per donar a conèixer als vilafranquins la vida i obra d’aquest il·lustre escultor.\nActualment des de l’Església del Pi se segueix treballant en la investigació d’aquest personatge i es creu que hi ha moltes altres obres seves desconegudes i que segurament estan atribuïdes a altres escultors.\nAdrià Ferran, Jordi Sacasas, Sant Jocund


De gats i altres amistats: de gener 2012\nEl pas dels anys, pels gats, no tenen importància; nosaltres vivim set vides i esdevenim més savis, acumulem experiències que duem a terme en el següent renéixer, per a seguir mirant el món des d'una distància prudencial. Vosaltres, els homes, us mireu cada dia al mirall i aquest us retorna el rostre d'una vida que encara no ha complert el mig segle i us encaparreu en cercar aquelles arrugues de més que els anys hagin pogut cisellar a la vostra pell.\nEls homes sou, per defecte, ingenus i vanitosos, però aquest és un binomi commovedor que us perdono perquè només viviu una sola vegada i heu d'esmenar els errors a contra rellotge. En el vostre cas no hi ha marxa enrere per a reconvertir una vida, que considereu insatisfeta o errònia en una altra que, per força, hauria de ser millor, no. Les segones oportunitats sempre són la il·lusió d'allò que haurieu volgut des del principi i que les circumstàncies no us van dur en aquella direcció.\nÉs per aquesta raó que si volguéssiu sentir la veu i el consell d'una gata negra d'ulls verds que ha viscut sempre a l'ombra de la nit, us diria que visqueu amb la tranquil·litat de saber-vos independents i estimats pels qui us acompanyen en el dia a dia, i que us mireu al mirall en comptes de jutjar-vos i d'auto flagelar-vos. Heu de viure satisfets amb el que teniu i anar complint anys amb alegria i satisfacció per anar a dormir sense tenir l'esperit angoixat; i, finalment, i per sobre de tot... heu de posar un gat a la vostra vida! Viureu molt millor!!!\n(L'autora del blog demana disculpes per l'última ratlla del post, en que la meva gata no ha pogut evitar escombrar cap a casa ni el fet de fer proselitisme a favor de la causa felina. Sota aquest avís, no em faig responsable de les opinions dels possibles lectors que pugui tenir). Ah, i evidentment, PER MOLTS ANYS I FELIÇ ANIVERSARI!!!\nPublicat per Elara Pi a dilluns, de gener 30, 2012 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amistats, Gats, Temps\nEl meu estat d'ànim\nAvui no tinc gaires ganes d'explicar anècdotes extenses, simplement després d'haver vist una frase al facebook en que l'amic Pep Prieto afirmava que "La felicitat és un estat d'ànim al que s'arriba quan aprens a fer servir amb propietat aquesta expressió tan gràfica que és Me la sua", no puc sinó fer altra cosa que dir:\n1- Me la sua\n2- Me la sua sobiranament\n3- Me la sua completa i absolutament\n4- I me la seguirà suant in saecula saeculorum\nPublicat per Elara Pi a divendres, de gener 27, 2012 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nCapvespre a la ciutat\nEs passejava, sovint, per les teulades anònimes d'una ciutat massa gran.\nEs sentia sola, evidentment, però caminar més amunt de la línia d'equilibri dels homes la feia segura i discreta.\nEls ulls de gat i les quatre potes li donaven l'eterna estabilitat envejada pels altres; ella mai renunciaria al privilegi d'observar el món d'esquitllentes i a distància.\nQuan havia de sadollar el buit de companyia baixava a terra i feia ús de la receptivitat felina, tan variable i seductora, fins que els seus impulsos solitaris la cridaven, de nou, al buit de les teulades rogenques.\nPublicat per Elara Pi a dilluns, de gener 23, 2012 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Gats, Girona, Soledat\nEn un moment d'inspiració, es va decidir crear un equip de rem professional per a competir en unes Olimpíades que es celebrarien pròximament; en primer lloc es va contractar un remer, l'entrenador que vigilaria els progressos i els resultats del remer, un ajudant per a l'entrenador, un secretari que hauria d'encarregar-se de fer els pertinents contactes polítics i burocràtics per a l'evolució de l'equip de rem, un president d'equip i el tresorer.\nUna vegada van començar les competicions eliminatòries, l'equip va de rem va patir una derrota estrepitosa i es va decidir despatxar el remer professional per falta de productivitat.\nUS FA PENSAR EN RES AIXÒ?\nPublicat per Elara Pi a dissabte, de gener 21, 2012 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amistats, Humor, Política\n-Je suis là, dit la voix, sous le pommier...\n-Les hommes, dit le renard, ils ont des fusils et ils chassent. C'est bien gênant! Ils élèvent aussi des poules. C'est leur seul intérêt. Tu cherches des pules?\n-Non, dit le petit prince. Je cherche des amis. Qu'est-ce que signifie "apprivoiser"?\n(Le petit prince, Antoine de Saint Exupéry).\nFou llavors que aparegué la guineu.\n-Hola, bon dia- digué la guineu.\n-Bon dia- respongué amb finesa el petit príncep, que es girà però no veié res.\n-Sóc aquí- digué la veu-, sota la pomera...\n-Qui ets?- digué el petit príncep-; ets força bonica.\n-Sóc una guineu- digué la guineu.\n-Vine a jugar amb mi- digué el petit príncep-: estic molt trist...\n-No puc- digué la guineu-, no hi puc jugar, amb tu. No estic domesticada.\n-Ah! perdona- va fer el petit prícep.\nPerò, després d'una reflexió, afegí:\n-Què vol dir "domesticar"?\n-Tu no ets d'aquí- digué la guineu-; què cerques?\n-Cerco els homes- digué el petit prícep-. Què vol dir "domesticar"?\n-Els homes tenen escopetes- digué la guineu- i cacen. És ben empipador! També crien gallines. És l'únic que tenen d'interessant. ¿Cerques gallines, tu?\n-No- digué el petit príncep-. Cerco amics. Què significa "domesticar"?\n-És una cosa molt oblidada -digué la guineu-. Per ara només ets per mi un noi molt semblant a d'altres cent mil nois. I jo no tinc necessitat de tu. I tu tampoc no tens necessitat de mi. Jo no sóc per tu sinó una guineu semblant a cent mil d'altres. Però, si em domestiques, tindrem necessitat l'un de l'altre. Tu seràs per a mi únic al món. Jo seré per a tu única al món.\n(El petit príncep, Antoine de Saint-Exúpery).\nPublicat per Elara Pi a divendres, de gener 20, 2012 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amistats, Llibres de lectura\nEstà decidit, marxem de viatge, i marxem sense la pesada motxilla viatgera que ens havia acompanyat tota la vida, com a turistes de pocs recursos però amb moltes ganes de conèixer la cultura, el patrimoni i el paisatge. Aquesta vegada, però, hem decidit treure els diners d'on sigui. Potser no ho mereixem, segurament no és el millor moment per a permetre'ns un viatge d'aquestes característiques, però els estalvis serveixen per a invertir en qualitat de vida i tranquil·litat, i jo, per sobre de tot, necessito tranquil·litat d'esperit i d'ànima, i la necessito com el pa que menjo.\nQuin és el destí? Grècia, evidentment. No només perquè és un país que ha passat a la història de finals de la primera dècada del segle XXI per la caiguda del sistema econòmic enmig d'aquesta crisi, sinó perquè sóc historiadora i estimo a distància els vestigis d'una cultura mil·lennària que ens ha deixat el pòsit per a subsistir actualment. La meva professió en condiciona el gust i l'amor per les pedres venerables, però el meu jo també està marcat pel nom que va triar la meva mare per mi, ja fa 27 anys, i que, evidentment, encara porto amb satisfacció i amb l'orgull de saber-me gairebé única. "Elara" és un nom que pertany a la mitologia grega, malgrat que és molt minoritari i no apareix a tots els diccionaris, però la meva mare tenia claríssim que el meu nom havia de tenir un origen grec i quan el va veure escrit per primera vegada li va semblar ben sonant i melòdic i de seguida va tenir la decisió presa.\nPer aquestes i per moltes altres raons, Atenes i Santorini ens acolliran uns dies de juliol, i només espero gaudir de les postes de sol i de la brisa guaridora, com només els paisatges mediterranis saben curar les ferides més profundes.\nPublicat per Elara Pi a dimecres, de gener 18, 2012 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nLa meva ciutat texeix la Història dels immortals i rumors vagues que les pedres grises escampen en quatre direccions, però jo, formant-hi part, no en podria marxar.\nEl sol de gener que banya la meva ciutat convida al record dels morts i al plor de les absències dels vius, malgrat tot, he deixat de vessar llàgrimes i he acomiadat als qui havien fet el decés.\nAdéu siau, flors de joventut, esperança del futur, adéu siau! Mentre no em falti l'alé ni un bri de força, aquesta és i seguerà essent la meva ciutat de pedra, amb els vius i els morts i amb la història del present i del passat.\nPublicat per Elara Pi a diumenge, de gener 15, 2012 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Girona, Soledat\nEl capital salvatge afaiçonà, amb mans àvides,\nídols, com a l'antic país de Canaan.\nPerò, al voltant del santuari,\navui no hi ha bosquets sagrats,\nsinó planures ermes i silenci.\nExecutius de Nova York celebren,\ndamunt l'altar de Wall Street,\nel seu triomf inapel·lable.\nS'han mort, les utopies,\ni la Terra Promesa no s'endevina enlloc.\nLlet i mel són un clam que s'estronca a la gola\ndels afamats del Tercer Món.\nAvui, del cel, no cau mannà;\nles mans fenyen la pasta, agra, del desesper.\n(Jordi Pàmias, La veu de l'àngel).\nPublicat per Elara Pi a divendres, de gener 13, 2012 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nVerí al carril bici de Girona\nL'autora d'aquest blog aprofita les amistats que té a algunes de les xarxes socials on es mou per a denunciar la lamentable notícia de l'enverinament dels gats que vivien prop de La Creueta, en el carril bici de Girona. Precisament ahir, quan feia una mica d'exercici vespertí, se'm va glaçar el cor per culpa del mal averany que em va semblar veure la casa antiga on residien aquells animals completament isolada, només en la distància un gat negre m'observava pacientment.\nPenjats de les branques dels arbres propers hi havia cartells on es denunciava l'enverinament dels gats i on es demanava que finís una pràctica tan cruel, a més d'un parell de fotografies on es veien els gats morts o agonitzants.\nVergonya, senyors i senyores! Mentre encara existeixin especímens que creguin en enverinar els animals, no viurem en un país millor. Ja podem anar cridant en contra de tot allò que ens retallen o ens sembla injust perquè tenim allò que ens mereixem; subsistim en una societat dominada pels tòpics i pels prejudicis. (Els gats fan brut, crien en massa i fan nosa... d'acord si es tracta en barris urbans, però totalment a les afores de Girona?!)\nMolt bé, senyores i senyors, seguim així que de ben segur arribarem ben lluny!\nPublicat per Elara Pi a dijous, de gener 12, 2012 6 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nTiretes per l'ànima en forma de gat\nSense paraules, sense descripcions prosaiques i sense drames, la gata negra ha entès, per fi, que no podem retenir allò que no vol ser retingut.\nPublicat per Elara Pi a diumenge, de gener 08, 2012 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amors i desamors, Gats\nNo acostumo a llevar-me amb ressaca, tinc bons hàbits que fan del beure una pràctica puntual i frugal, però les ciutats sembla que es despertin amb la recança del qui ha dormit dies i dies, embriagades de festa, xivarri i colors. No em desagrada, el consumisme i les posades en escena donen vida a qualsevol ciutat provinciana, fins i tot a la meva, que estimo per sobre de les altres, siguin les més cosmopolites del moment; m'és absolutament igual.\nA casa no hem sigut de celebrar massa els Reis; els meus pares consideraven que durant el període de vacances de Nadal, en que jo havia d'anar a l'escola i ells a treballar, hi havia moltes hores mortes que no només s'omplien fent els deures que els mestres ens havien manat fer, ni tampoc s'omplien mirant la tele o sortint a passejar. És per aquest motiu, o també perquè part de les vacances les passava a l'alta muntanya tancada en una casa amb els meus cosins, que el pes gros dels regals ens arribava pel Tió: pel·lícules, llibres, caixes de colors, roba i jocs de taula ens ajudaven a partir del dia 26 de desembre, en que les tardes es fan molt llargues a muntanya, a fer dels dies una mica més amens i entretinguts.\nPer aquest motiu, també, a casa no fem Reis, sobretot des que la meva germana ha descobert la trista realitat de la identitat de ses majestats i que afrontem, tard o aviat, tots els nens quan ens hem de fer grans, sense que ningú ens hagi preguntat si, en realitat, ens volem convertir en adults.\nPublicat per Elara Pi a dissabte, de gener 07, 2012 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Nadal, Records d'infantesa\nFrase de tràmit\n"Si per alguna cosa serveix la burocràcia espanyola i és eficient, és per tocar els collons a Catalunya"\n(Lluís Buscató, en relació al procés de Fresno).\nPublicat per Elara Pi a dijous, de gener 05, 2012 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amistats, Política\nPluja que cau el segon dia de l'any dotze a Girona, i que m'ofrena amb una tarda de recolliment, sense llibres, sense manta ni gata, i sense infusió.\nPluja intermitent que degota d'un cel plumvi i que es resisteix a transformar-se en aigua clara.\nAigua clara en la meva vida,... quina tranquil·litat hi hauria en les tardes de sol i pluja si tota la realitat fos transparent, sense enganys ni patiments, i sense fantasmes que travessen les parets de la nostra història!\nPublicat per Elara Pi a dilluns, de gener 02, 2012 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Amors i desamors, Pluja