COSA by Petiso - 7-8-2009\nProgramació del dia 7-8-2009\nNomés a partir de la data 7-8-2009\n18:05 (tv3) Els que no perdonen\nELS QUE NO PERDONEN (The unforgiven)\nProducció: United Artists, 1960 (Estats Units)\nDirecció: John Huston\nGuió: Ben Maddow, basat en la novel·la d'Alan Le May\nFotografia: Franz Planer (Technicolor)\nIntèrprets: Burt Lancaster (Ben Zachari), Audrey Hepburn (Rachel), John Saxon (Johnny Portugal), Charles Bickford (Zed Rawlins), Lillian Gish (Mathilda), Audie Murphy (Cash).\nHistòria d'una família de ramaders, els Zachary: Mathilda, la mare, Rachel, la filla, i tres fills, dels quals Ben és l'hereu. Kelsey, un vell boig, passa de tant en tant prop de la casa i els amenaça cantant i brandant un sabre. Es descobreix que Rachel no és filla de Zachary, sinó que és mestissa. Els colons la discriminen I Kelsey vol assassinar-la, i per això Ben el mata. Els indis kiowa volen recuperar la noia, però la família està disposada a tot per defensar-la.\n21:45 (tv3) La jove de l'aigua\nLA JOVE DE L'AIGUA (Lady in the water)\nProducció: Warner Bros. Pictures, Blinding Edge Pictures i Legendary Pictures, 2006 (Estats Units)\nDirecció i guió: M. Night Shyamalan\nFotografia: Christopher Doyle (color)\nIntèrprets: Paul Giamatti (Cleveland Heep), Bryce Dallas Howard (Story), Jeffrey Wright (Dury), Bob Balaban (Harry), Sarita Choudhury (Anna Ran), M. Night Shyamalan (Vick Ran)\nCleveland Heep és un home que fa el manteniment d'un edifici d'apartaments. Una nit la seva vida fa un tomb: troba una misteriosa noia anomenada Story a la piscina del recinte dels apartaments. Cleveland s'adona que Story no és una dona normal i que té un missatge important per transmetre.\n23:40 (tv3) Ghost ship: vaixell fantasma\nGHOST SHIP: VAIXELL FANTASMA (Ghost ship)\nProducció: Park Castle Entertainment, Ghost Ship Films Pty. Ltd., NPV Entertainment, Village Roadshow Pictures i Warner Bros. Pictures, 2002 (Estats Units i Austràlia)\nDirecció: Steve Beck\nGuió: Mark Hanlon i John Pogue\nFotografia: Gale Tattersall (color)\nIntèrprets: Gabriel Byrne (capità Sean Murphy), Julianna Margulies (Maureen Epps), Ron Eldard (Dodge), Desmond Harrington (Jack Ferriman), Isaiah Washington (Greer), Alex Dimitriades (Santos)\nLa tripulació del remolcador de salvament Arctic Warrior té l'encàrrec d'investigar un vaixell desaparegut l'any 1962. El vaixell va a la deriva al mar de Bering, a prop de les costes d'Alaska. Sean Murphy, el capità de l'Arctic Warrior, i el seu equip troben el vaixell i es posen a treballar per reparar-lo i dur-lo a port, però aviat començaran a passar fenomens estranys.\n01:10 (tv3) La noia dels meus somnis\nLA NOIA DELS MEUS SOMNIS (Thank God he met Lizzie)\nProducció: Stamen Films Pty. Ltd., The Australian Film Commission i New South Wales Film & TV Office, 1997 (Austràlia)\nDirecció: Cherie Nowlan\nGuió: Alexandra Long\nFotografia: Kathryn Milliss (color)\nIntèrprets: Richard Roxburgh (Guy), Cate Blanchett (Lizzie), Frances O'Connor (Jenny), Linden Wilkinson (Poppy), John Gaden (doctor O'Hara), Genevieve Mooy (senyora Jamieson)\nGuy no havia conegut la seva dona ideal fins que troba Lizzie, una metgessa molt atractiva. Arriba el dia del matrimoni de Guy i Lizzie, però ell comença a tenir dubtes perquè no es treu del cap el record d'un antic amor de joventut.\nNúmero de programa: 1.144 9:17 Joan Carles GALLEGO, secretari gral. CCOO a Catalunya 9:35 TERTÚLIA Mar GIMÉNEZ Miquel PORTA-PERALES 9:58 Opinions espectadors - Anna MARTÍ 10:20 CONNEXIÓ PORTLLIGAT / ERNEST CAUHÉ Lead: Nou espai per visitar a la casa de Dali a Portlligat Gemma PUIG Carme GAMELL, psicòloga i "coach" Lead: Desconnectar a l'estiu i passar unes bones vacances Francesc SÒRIA Lead: Bassat analitza el Barça Lead: Analitzem les campanyes de captació de socis al futbol Lluís BASSAT, publicista Lead: Bassat, una passió desconeguda pel món de l'art 11:05 TEMA DIA Joan LOZANO, coord. Grup tabaquisme de la Societat Catalana de Medicina Familiar i Comuntària. Manuel VIDAURRAZAGA, pres. Fed. Catalana Pipa Club. Josep Maria CARRERA, gerent del Restaurant Botafumeiro. Juan Carles LOPEZ, delegat a Catalunya de l'Assocació nofumadores.org Lead: S'ha de prohibir totalment fumar als espais públics? Lead: Locals que han gastat molt en espais per a fumadors TRUCADES ESPECTADORS / ANNA MARTÍ 11:35 Olivier Fernandez, director de l'escola de Pastisseria del Gremi de Pastisseria de Barcelona. Lead: La pastisseria a l'estiu CONNEXIÓ CADAQUÉS / ERNEST CAHUÉ Lead: Els Taps de Cadaqués, durant tot l'any 11:45 ACTUACIÓ ESBART DANSAIRE Lead: Centenari de l'Esbart Dansaire Català 11:52 La NIT - Dario PORRAS Lead: Dos festivals amb ambients ben diferents\n12:05 Quin país - Cap. 14\n12:40 Majoria absoluta - Kòstia\nLa família Anglada al complet han preparat una sonada rebuda al Kostia, amb globus i cartell de benvinguda. Però la sobtada immersió de l'orfe rus en la nombrosa família catalana no resulta tan festiva com tothom s'esperava. I, mentre la Marta estrena de manera traumàtica la seva maternitat, l'Aïda viu de manera igualment traumàtica la sobtada aparició de la germana del seu company al seu niuet d'amor.\n13:35 Joking around\n13:55 Tinc un dubte\n14:20 El medi ambient - Grans cartells. Noves tintes, nous suports\n15:45 Les germanes McLeod - Cap. 15 Si et van bé les botes\nCap. 15 Si et van bé les botes\nClaire marxa a fer un curs i deixa Drovers Run en mans de Tess. Quan torna s'adona que en 24 hores poden passar moltes més coses de les que ella mai s'hauria imaginat o, almenys, de les que creia que Tess fos capaç de fer.\n16:40 Històries del cor - Cap. 15\nELS PERIS (TEMPORADA 7) Malaltia i mort de Cinta. La parella Àngela /Peris es consolida. Retorn a Sant Andreu, gràcies al sacrifici de Cinta.\n18:05 Tarda de western - Els que no perdonen\nEls que no perdonen\n20:10 Joking around\n21:45 La gran pel·lícula - La jove de l'aigua\nLa jove de l'aigua\n23:40 Pel·lícula - Ghost ship: vaixell fantasma\nGhost ship: vaixell fantasma\nLa tripulació del remolcador de salvament Arctic Warrior té l'encàrrec d'investigar un vaixell desaparegut l'any 1962. El vaixell va a la deriva al mar de Bering, a prop de les costes d'Alaska. Quan troben el vaixell i es posen a treballar per reparar-lo i dur-lo a port començaran a passar fenomens estranys.\n01:10 Pel·lícula - La noia dels meus somnis\n02:35 Els matins d'estiu - + info\n07:00 Viatges per la natura - L'Amazones al Rin\nL'Amazones al Rin\nActualment queden poques zones al·luvials a les vores del Rin, però les que queden constitueixen zones fascinants. Hi farem una visita per descobrir-hi un món exòtic amb una gran varietat d'animals i plantes. Les lianes que pengen dels arbres donen a la regió renana d'Alemanya l'aspecte de zona amazònica i ofereixen un lloc d'observació perfecte per als ocells pescadors.\n07:45 El regne salvatge - La frontera d'aigua\n08:15 Viure Catalunya - Masroig(priorat)\nDes d'aquest mes de març, Enric Nogueras pren el relleu de Griselda Guiteras al capdavant del programa "Viure Catalunya", de TV3. L'espai, que s'emet de dilluns a divendres a partir de les 13:40, ha visitat ja més de 200 pobles de la nostra geografia. "Viure Catalunya" proposa un complet itinerari a través dels paisatges, les persones i les tradicions que configuren els pobles i les ciutats catalanes. El programa, de nou minuts, dóna a conèixer en cada capítol els aspectes socials, econòmics i lúdics més destacats d'un municipi català a través del testimoni dels seus veïns. Des del dilluns 1 de març, el periodista Enric Nogueras és el responsable de guiar els espectadors en aquesta descoberta. Sovint és ell mateix qui s'acaba implicant en la pràctica de les activitats que el programa divulga. Així, aquests dies el podrem veure, entre altres situacions, fent escalada a Ulldemolins (El Priorat), cuinant trinxat a Alp (La Cerdanya) o torejant una "vaquilla" a Alfara de Carles (El Baix Ebre). "Viure Catalunya" es va estrenar a TV3 el setembre del 2002. Des de llavors s'ha emès de forma continuada. L'equip del programa ha recorregut en dos anys més de 60.000 quilòmetres i ha entrevistat més de 1.000 personatges. Amb la sèrie, els espectadors poden conèixer de prop la geografia, la història, les tradicions i els costums de la vida quotidiana de bona part dels municipis catalans. El programa mostra diversos processos industrials, agrícoles, ramaders, artístics i artesans. També participa en festes tradicionals i en un gran nombre d'activitats esportives i de lleure.\n08:30 Jardineria del segle xxI - Els jardins mòbils del Taller Alias\n08:55 Jardineria del segle xxI - Les selves privades de Patrick Blanc\n09:20 Tot un món - Viure amagat\nEl Youssef Boussaine no té papers i fa un any que gairebé no surt de casa per por de ser detingut si ho fa. Tot i que aquesta és una actitud que adopten alguns dels ciutadans que es troben en aquesta situació administrativa, d'altres com l'Aziz Baha, portaveu de l'ONG Cornellà sense Fronteres i amic del Youssef, creuen que amagar-se no és un bon plantejament, i que el millor és fer vida normal participant de les activitats dels llocs on viuen.\n09:30 Pedres vives - Cartago, la ciutat nova\n09:55 Els rius i la vida - El Ganges\n10:50 Un món en perill: Trilogia de Kenya - L'última cerimònia\nUn món en perill: Trilogia de Kenya - L'última cerimònia\n11:40 Gino D'Acampo: un italià a Mèxic\n12:10 30 Minuts, l'any dels 25 - Ramon Perera, l'home que va salvar Barcelona\nRamon Perera, l'home que va salvar Barcelona\nDescobrim la història desconeguda d'un heroi anònim: Ramon Perera, un enginyer que va veure com la seva vida canviava dràsticament amb els bombardejos feixistes sobre Barcelona. Perera haurà d'afrontar un repte professional que mai hauria imaginat: dissenyar i construir refugis sota terra per protegir la població. A Catalunya va aconseguir salvar milers de persones; a Londres no van fer cas dels seus consells i molta gent va perdre la vida.\n13:05 Herois quotidians - Cap. 6\n13:30 Un color nou - "El doble secret", de René Magritte\n"El doble secret", de René Magritte\nNens i nenes de cinc comunitats ben diverses analitzen el quadre "El doble secret", de René Magritte. Activitat: Retrat amb elements naturals En aquest capítol, els 50 nens i nenes protagonistes d'"Un color nou" fan un retrat amb elements naturals. La seva col·laboració, els seus debats i les seves reflexions sobre el procés d'elaboració complementen les aproximacions divertides i lúcides a l'obra de Magritte.\n13:50 City folk (versió curta)\n14:05 Ritmes poprock\n15:00 El planeta Terra - Cap. 2 La vida sota el glaç\nCap. 2 La vida sota el glaç\nAmb la Terra paralitzada per una edat de gel, els nostres ancestres microscòpics lluitaven per evolucionar.\n15:50 Baby planet - Canviar el curs de la natura\n16:40 Secrets de la natura - La medusa daurada de Palau: el misteri de les esferes daurades\n17:10 Psicopatologia digital - El correu electrònic\n17:15 Mares - + info\nRESUM PREMSA CAPÍTOL 8 En el capítol d'aquesta setmana, una malaltia farà canviar el rumb de l'embaràs de la Sali i en Jimmy. A la Sali li detectaran preeclàmpsia, una malaltia materna molt greu que la durà a un control mèdic estricte. La Sali està de 33 setmanes, però els metges decidiran avançar el naixement del seu primer fill. L'Àngels acaba de ser mare per primer cop i ara s'enfronta a la tornada a casa, al canvi de vida i a les noves rutines de mare. Seguirem l'Àngels en un postpart ple d'inseguretats. I coneixerem la Montse, una mare amb molta passió pel futbol. La Montse està esperant el primer fill i vol que el sexe de la criatura sigui sorpresa fins al moment del part. Té clar, però, que, sigui nen o nena, el farà soci del Barça així que neixi.\n17:45 Veterinaris - + info\nARS VETERINÀRIA, CLÍNICA D'ANIMALS PETITS El "Juk", el gos a qui l'equip d'Ars va diagnosticar càncer, ha recaigut. L'ecografia que li fa en Josep Maria Closa, el veterinari que se n'ocupa, i la citologia verifiquen que la malaltia és greu i els amos decideixen practicar l'eutanàsia a l'animal. ZOO DE BARCELONA En Jesús treu la cadena del desaigüe de les banyes d'un cérvol que s'hi ha embolicat. L'equip del zoo deixa soles amb la seva família biològica les dues goril·letes que van ser criades pels cuidadors del zoo. Les mares no accepten les cries, però tampoc les rebutgen. Al cap de tres setmanes, les mares les rebutgen i coneixen el pare, del qual les han de separar perquè les agredeix. Una goril·la de quatre anys els fa de mare, però els seus jocs són massa agressius per a les goril·letes. Les tornen a ajuntar amb una de les mares biològiques, que les tolera. CRAM, CENTRE DE RECUPERACIÓ D'ANIMALS MARINS Uns pescadors entreguen una tortuga marina que han capturat accidentalment i que està ferida a la Sara, biòloga del CRAM. L'equip del CRAM se l'emporta al centre, on en Ferran, el veterinari del CRAM, li treu un ham que té a l'esòfag. 24 hores després, l'equip del CRAM li dóna antibiòtic i la tortuga es recupera. HOSPITAL DE GRANS ANIMALS DE BELLATERRA La Marta, cirurgiana de l'hospital, fa una artroscòpia al "Talismán", un cavall que va coix.\n18:20 El senyor de Tumuc-Humac - El senyor de Tumuc-Humac\nEl senyor de Tumuc-Humac\nLa regió de Tumuc-Humac, al cor de la selva amazònica, és una àrea de difícil accés on suposadament ningú no hi ha viscut mai. Però, si fem cas de la llegenda local, en aquesta zona va viure Kailawa, un guerrer i xaman poderós que va unificar i governar la comunitat dels Wayanas. Una expedició científica va dedicar un mes a investigar el misteri d'aquesta llegenda amazònica.\n19:10 Gino D'Acampo: un italià a Mèxic\n19:30 Cànon Lletres - Els anys perduts\nA la recerca de Shakespeare (Capítol 2: Els anys perduts)\n20:30 Jardineria del segle xxI - Els jardins experimentals de Vladimir Sitta\n20:55 Jardineria del segle xxI - Els jardins zen de Shunmyo Masuno\n21:25 Psicopatologia digital - El correu electrònic\n21:30 Karakia - El camí del temps\nDes de fa milers d'anys els grecs han anat arribant al nostre país: els foceus a Empòrion, els bussos grecs que venien a buscar esponges marines o els restaurants, que sota l'aparença d'una taverna s'han convertit en un referent a l'hora de triar una cuina estrangera. El caràcter mediterrani, a cavall d'orient i occident i amb una gran influència àrab, es dibuixa perfectament a la seva cuina, gens pretensiosa i plena de sabor. Un més dels plaers de què els grecs saben gaudir. Tot desfent el cabdell de la comunitat grega a Catalunya, ens aproparem a la seva cultura de la mà d'un grec de tercera generació, en Constantí Kontos. Veurem també què s'amaga al rebost de les cases de la Setty Kaliakouda o d'en Thanásis i l'Imma, sense oblidar-nos dels restaurants i els àpats-celebració en què es troba tota la comunitat.\n22:10 10 cites - Cap. 9 Yamha i César\n22:25 Thalassa - Turquia i Grècia: l¿hora de la reconciliació. El veler dels somnis.\nTurquia i Grècia: l¿hora de la reconciliació. El veler dels somnis.\nAl primer reportatge, "Turquia i Grècia, l'hora de la reconciliació" verem com el conflicte entre Turquia i Grècia al mar Egeu fa uns noranta anys que dura, des que aquests dos països comparteixen el mar i les illes. Abans no hi havia fronteres: ni gregues, ni turques. Aquesta regió era un gran territori que, fins al principi del segle vint, estava sota l'autoritat de l'imperi otomà. Després, veurem el reportatge "El veler dels somnis": El dissenyador naval nord-americà Sam Crocker va construir el Mercury per encàrrec el 1938, en una drassana de Dorchester, Massachussets. Va ser el disseny número 191 i un dels seus projectes més reeixits. El Mercury, un iot de fusta de poc més de 15 metres d'eslora i 120 metres quadrats de superfície vèlica, acaba de complir 70 anys.\n23:15 Sputnik - + info\nDiari de Woodstock (Capítol 2: Un festival desbordat) És dissabte 16 d¿agost de 1969. El festival de Woodstock supera totes les expectatives de públic. Per problemes de temps, l¿organització ha hagut de triar entre construïr l¿escenari o les tanques del recinte. Ha escollit fer l¿escenari, de manera que el públic assisteix als concerts gratuïtament. Woodstock és una festa. L¿organització fa aigües, però la música no s¿atura. Santana, The Who i Janis Joplin són només alguns dels protagonistes del segon capítol de la sèrie ¿Diari de Woodstock¿, que fa una crònica de la jornada de dissabte del festival.\n00:15 Tinc un dubte\n00:25 Ritmes concert - La Brigada\nLa Brigada és una de les noves realitats de la música pop a Catalunya. El grup, format a Vilanova i la Geltrú, on també viuen els seus components, ha editat un sol elapé, anomenat "L'obligació de ser algú", aparegut l'any 2007. Amb clares influències del pop anglosaxó, com ara The Kinks, The Band, Morrissey i The Magnetic Fields, dels quals acostumen a incloure versions en els seus concerts, La Brigada ha perfilat un so propi en què destaquen els arranjaments de trompeta.\n00:55 Territoris Dansa - + info\nDiuen els que han fugit d'algun lloc que hi ha poques sensacions tan estimulants com la fuga. Avui, a Territoris Dansa, dos intents de fuga: veurem si surten bé.\n01:25 Cànon Lletres - Els anys perduts\n02:20 Cases ecològiques - Ombrel.la solar\n02:45 10 cites - Cap. 9 Yamha i César\n03:00 Thalassa - Turquia i Grècia: l¿hora de la reconciliació. El veler dels somnis.\n03:45 Ritmes concert - La Brigada\n04:25 Territoris Dansa - + info\n04:55 Ritmes poprock - + info\nEl Ritmes Pop Rock vol fer un cop d'ull a una escena que va molt més enllà del pop o del rock, arribant a mesclar-se amb moltes altres tendències, com l'electrònica, el jazz o la música negra. En el capítol d'avui veurem a: PONI HOAX; ELVIS PERKINS; CAMPING; JEREMY ENIGK; ROISIN MURPHY; DEATH CAB FOR CUTIE; PREFUSE 73, SCOTT HERREN; METALLICA; KATY PERRY; AVENGED SEVENFOLD; SERJ TANKIAN; ONIRIC; ANIMAL COLLECTIVE.\n05:45 Expedients de l'espai\n06:05 El medi ambient\n06:10 El planeta Terra - Cap. 2 La vida sota el glaç\n07:00 Els Fruittis - La gran piràmide\nLa gran piràmide\nEl Dr.Figa va a Egipte a buscar una medecina que, segons expliquen els llibres antics, cura totes les malalties. Un cop a Egipte, entra a la gran piràmide i es troba una mòmia que vaga per l'interior. En Gaspatxo i els seus inseparables amics aniran a la gran piràmide per esbrinar el misteri de la mòmia errant i ajudar el Dr.Figa a trobar la seva medecina.\n07:24 Els Fruittis - La selva en perill\nLa selva en perill\nLa pau i el silenci del bosc dels Fruittis es veu trencada un dia per l'estrepitós soroll de les sirenes mecàniques. Un darrere l'altre, tots els arbres van caient abatuts davant la sorpresa dels animals que fugen aterrats. Els Fruittis preparen un pla per allunyar del bosc els llenyataires furtius abans que destrueixin tota la vegetació.\n08:00 El teatre de l'Isop - El feix de branquillons\nEl feix de branquillons\nAvui l'Isop ha trobat una clariana perfecta per representar-hi l'obra. La pega és que les Cabres Negres diuen que l'havien vist primer. Per evitar més discussions, decideixen que qui faci rodolar una bola gegant més de pressa, es quedarà amb el lloc. Per guanyar han de treballar en equip, però els Boletes van massa a la seva. Sort que l'Isop els farà aprendre la lliçó... No t'ho perdis!\n08:10 Les tres bessones bebès - Sabates noves\n08:20 La Franny i les sabates màgiques - Nervis a l'estrena\nNervis a l'estrena\nAvui, en ple assaig d'un espectacle de màgia, la Franny coneixerà en Nervis, el conillet que ha d'aparèixer del barret. De seguida s'adonarà que a en Nervis no li fa cap gràcia, això de la màgia. I menys haver-se de ficar dins d'un barret! En realitat, el que li passa és que li fa por la foscor... Vols dir que no el pot ajudar, la nostra amiga?!\n08:35 Una mà de contes - Els ulls de Taüll\n08:45 Club Super3\n08:45 Zoe Kezako - Cap. 33 La inspectora Zoe\nCap. 33 La inspectora Zoe\nLa Jenny ha perdut el seu robot Transformador i està desfeta. La Zoe, que sap on és, o almenys s'ho pensa, li farà el numeret de la inspectora, a l'estil Jackie, per fer-se la fatxenda i fer veure que de fer de detectiu en sap una estona! Però, què passa si el Transformador ha desaparegut de veritat? Ara sí que li tocarà fer d'inspectora... i de valent!\n09:00 Els barrufets - Animals de companyia / Senyals de saviesa\nAnimals de companyia / Senyals de saviesa\nQui se l'endurà el premi del concurs d'animals de companyia que han organitzat els barrufets? El més menut? Ves que la mascota que guanyi no sigui creació d'en Gargamel...! L'Ulleres vol de totes totes convertir-se en un barrufet tan respectable com el Gran Barrufet. Com s'ho farà? Vols dir que n'hi ha prou amb una loció pels cabells? Toca rumiar, Ulleres!\n09:30 Doraemon - Volem saber-ho tot de tu / La ronyonera de la Quarta Dimensió\nVolem saber-ho tot de tu / La ronyonera de la Quarta Dimensió\nVolem saber-ho tot de tu - La ronyonera de la quarta dimensió\n09:52 Doraemon - Lupa per fer deduccions / Els peus informatius\nLupa per fer deduccions / Els peus informatius\nLa lupa per fer deduccions - Els peus informatius\n10:25 Espies de veritat - Una cerimònia de graduació terrible\n10:50 Spirou i Fantàstic\n11:20 Hattori el ninja - L'inspector\n11:40 En Matt i els monstres\n11:55 Els increïbles germans Adrenalini - Les guitarres del destí\nLes guitarres del destí\nDesprés d'una petita confusió, l'Enk, en Xan i l'Adi acaben tocant en un estadi de Nova York davant d'un públic molt exigent... i ben aviat, molt enfadat! En adonar-se que no són la seva banda de rock, sinó uns impostors, els fans comencen la persecució. Els Adrenalini només es poden salvar amb un miracle, com ara un cocodril sortit de les clavegueres!\n12:00 Els pirates robacalçotets - Els calçotets de la mina\n12:05 Angus i Cheryl - Proposició impacient\nUn berenar romàntic amb espelmes, un cotxe ple de globus de colors. Que romàntics que estan, tots els nois, avui! Però, per què tu no, Angus?\n12:15 Rantaro - El dia dels pares / El guerrer de les verdures / Una pila de diners\n12:40 Angus i Cheryl - Aparcant\nAlguns diuen que és física. D'altres que és química. Els científics diuen que hi ha una veritable explicació: les noies no han nascut amb destresa per aparcar un cotxe.\n12:45 Valérian i Laureline - En un altre temps\nEn un altre temps\nAny 2416. Punt Central. Capital de la Galàxia. En Valérian és l'únic testimoni del judici que està a punt de començar contra en Zag Mordan, un dels criminals més perillosos de la Galàxia. El seu pla és segrestar en Valérian, reprogramar-li la memòria i abandonar-lo en un asteroide desèrtic amb una imatge hologràfica de París. Ho té complicat avui la Laureline...\n13:15 Bo-Bobo - En Bo-Bobo i l'arròs. Trenta minuts a la cuina! Senyores, què els sembla el menú d'aquest vespre?\nEn Bo-Bobo i l'arròs. Trenta minuts a la cuina! Senyores, què els sembla el menú d'aquest vespre?\nEl combat amb en Rice, el rei dels lluitadors bojos, tot just acaba de començar, però en Beauty es troba en perill. Caldrà derrotar en Rice abans que es compleixi la seva amenaça. És possible que sigui l'hora que els lluitadors bojos tinguin un nou rei.\n13:40 Angus i Cheryl - L'ascensor\nEll es tira un pet a l'ascensor però te'n donen les culpes a tu? Per a la Cheryl la venjança es paga amb la mateixa moneda... i amb màscara de gas.\n13:42 Angus i Cheryl - El paquet\nQuan la Cheryl rep un paquet embolicat immens de part de l'Angus, comença a sospitar. Per què s'està disculpant o quin pèrfid pla hi ha al darrere?\n13:50 El detectiu Conan - Les màscares embruixades riuen fredament (1)\n14:13 El detectiu Conan - Les màscares embruixades riuen fredament (2)\n14:40 One piece - La mansió del caos. El Don enfadat i la tripulació empresonada\n15:05 One piece - Torna el Fènix. El somni d'una bandera pirata jurat a un amic\n15:25 Angus i Cheryl - L'arbre de Nadal\nBoles brillants, garlandes, terçanell i un avet ben verd. Si l'Angus i la Cheryl volen un bon arbre de Nadal aquest any s'hi hauran d'esforçar una mica més.\n15:30 Get Backers - Duel a l'alba. L'emperador llampec contra el Dr. Xacal\n15:55 Somnis d'estiu\n16:20 Club Super3\n16:20 Equip Galaxy - H20? Nooo!\nDesprés de rebre tot de senyals de socors de diversos planetes, en Kirkpatrick, director de l'institut Galaxy, ha enviat uns quants equips a investigar l'afer. Un cop a les seves destinacions, descobriran que els planetes, a més d'estar abandonats, han quedat totalment secs. Pot ser que es tracti d'alienígenes aquàtics? I d'on vénen? El misteri està servit!\n16:45 La màgica Do-Re-Mi - La meravellosa màgia dels bessons!\nLa meravellosa màgia dels bessons!\nEn Yoko i en Junji són dos bessons idèntics. No sabries qui és qui, encara que t'ho diguessin ells. Segurament t'enredarien. En Yoko, que és una mica murri, es farà passar pel seu germà amb l'objectiu de poder compartir la seva afició pels avions amb un altre nen.\n17:10 Lucy: quina mandra! - Trineu amunt\nEn Tom i la Jasmine estan fent curses de trineu amb la Lucy i en Paul. S'ho estan passant d'allò més bé, però la Lucy de seguida s'ha adonat que si cada cop ha d'empènyer el trineu fins a dalt del turó, es cansarà moltíssim! Hi ha d'haver una manera més còmoda de fer-ho! Potser ho poden provar amb el Flinki... O potser amb una màquina...!\n17:15 Zoomix - + info\nL'estrella de mar Àster viu contenta al fons del mar. Fa servir els cinc braços que té per desplaçar-se entre el coral i les roques. Menja musclos, cargols de mar, i fins i tot peixos! Té la boca a la part inferior del cos i fa servir els braços per obrir els musclos. Vols saber com s'ho fa per cruspir-se'ls?! Doncs en Zoomix t'ho explica! No t'ho perdis!\n17:19 Zoomix - + info\nÉs una nit d'estiu clara i tranquil·la... Tranquil·la?! Qui és el que fa tant soroll?! És clar! És el grill Pepe, que aquesta nit ha decidit buscar companya! No el podem veure perquè els seus colors es confonen amb la terra i les fulles, però si cal, no pararà de cantar en tota la nit! De fet, l'únic que el pot veure és en Zoomix. I tu també, si l'acompanyes!\n17:25 L'Ava, en Riko i en Teo - + info\nÉs ple hivern i està tot nevat. L'Ava, en Riko i en Teo tenen moltes ganes de passar-s'ho bé, i per això han despertat en Dodo, un liró que els ha dit que abans de jugar amb ells farà una bona migdiadeta, fins a la primavera, més o menys. Però a la primavera ja no hi haurà neu! Ho han d'aprofitar ara! Com s'ho poden fer perquè no s'adormi a tot arreu, en Dodo?!\n17:35 Bob, el manetes - Carbassot, el pilot\nCarbassot, el pilot\nEn Bob, que està arreglant la llar de foc de la senyoreta Cartipàs, se'n va al magatzem d'en J.J. i se'l troba jugant amb una avioneta teledirigida. En J.J. perd l'avioneta i la troba el Carbassot, que per voler fer de pilot en farà de tots colors.\n17:50 Una mà de contes - Vull una corona\n18:00 Club Super3\n18:00 Pau, la petita guineu roja - Al cim del món\nEn Pau, sempre tan atrevit, vol demostrar a l'Eixerit que és capaç d'escalar més amunt que ell. Faran una competició! Segur que serà molt divertit... i potser una mica perillós. Sobretot si en Pau s'enfila al campanar de l'església! Com s'ho farà per baixar? Ai, que en Pau ja s'ha ficat en un altre embolic dels seus! Qui l'ajudarà, ara?!\n18:10 Tinc un coet - Fins que el coet ens separi\nFins que el coet ens separi\nEn Vinnie ha quedat aparellat amb la Frankie Ducky pel treball de mates-arts que els ha encarregat l'Stern. Però això de passar-se 24 hores amb els germans Ducky ha afectat en Vinnie més del que es pensava. Fins i tot s'ha tornat pitjor que ells! Avui el Coet té una missió molt important: tornar a fer que en Vinnie sigui el d'abans!\n18:30 Kiteretsu, el cosí més llest d'en Nobita - A en Tongari se li trenca el cor i es converteix en mejar pels taurons\n19:30 En Matt i els monstres\n19:45 Mandarina & Cow\n19:50 Angus i Cheryl - Proposició impacient\n19:55 Angus i Cheryl - Aparcant\n20:00 One piece - La batalla decisiva roent. En Ruffy contra el Don roent\n20:25 One piece - Ens espera el Nou Món. Adéu al pirata valent\n20:45 Angus i Cheryl - L'arbre de Nadal\n20:50 Dawson's creek - Reunits\nEl sopar romàntic de Dawson i Joey queda esguerrat per la presència dels pares d'ell; Pacey sospita que Andie s'està veient amb un altre.\n21:30 Històries del cor - Cap. 15\n22:30 Ventdelplà - Cap. 195\nLa Roser creu imprescindible que la Teresa es posi en contacte amb el David tan aviat com sigui possible. L'Enric es disculpa amb la Isona per com la va tractar l'últim dia i li explica els seus motius. L'Enric s'assabenta que el seu pacient, el Lluís Clusa, ha mort d'un atac de cor. La Mònica ha deixat la feina i la Nicole l'anima a trucar al Carles Colomer. Falta un tema pel suplement i el Martí proposa que tractin algun assumpte relacionat amb l'agricultura.\n23:25 Extres Coproduccions - Alló era vida\n23:30 Ventdelplà - Cap. 196\nEl Roger diu al Genís que avisarà del seu comportament incorrecte el seu cap. L'Enric està enfonsat i no vol quedar amb la Isona, que està preocupada. El Manel explica al Jaume que el seu fill mitjà, l'Esteve, vindrà a passar una temporada al poble. La Nicole, decidida a anar-se'n, queda amb el comprador dels cavalls l'endemà. La Mònica convida el Julià a sopar al seu pis.\n00:25 Laberint d'ombres - Telenovela-98\nEl Guillem explica a la Gemma el que ha vist. Ella no el creu. El Salvador prepara la seva coartada. Ara li toca al Guillem. Els Pedrós descobreixen el significat de l'enigma de la senyora Cèlia. Es troba a faltar l'Alba.\n01:00 Laberint d'ombres - Telenovela-98\nEl Víctor està a punt d'arribar al final, però... Violent enfrontament entre la Gemma i el Guillem. Ella ha pres partit. El Salvador consuma el seu engany. Però el Guillem anirà a veure l'Aguiló.\n01:35 Beverly Hills - M'aprofito de tu perquè m'agrades\n02:16 Beverly Hills - Sòl fèrtil\n03:00 Riviera - + info\nLaurent explota en el dinar. Christophe paga el preu per haver enganyat el seu pare. Sybella revela un sorprenent secret en el dinar.\n03:50 Ventdelplà - Cap. 195\n04:45 Ventdelplà - Cap. 196\n05:35 Beverly Hills - M'aprofito de tu perquè m'agrades\n06:16 Beverly Hills - Sòl fèrtil


BLOC DE JOANCOACH : 09/06/2011\nNO HE TROBAT UN TÍTOL A L'ARTICLE\nEs conegut que en aquests mesos jugadors i entrenadors busquen les millors opcions per fer estar en un equip.\nEs lícit que qualsevol esportista valori les diverses opcions que pugui tenir i que finalment prengui l’opció mes equilibrada en tots els sentits.\nHi han clubs que busquen jugadors i opten per fer una batuda amplia de jugadors de diferents posicions per tal d’escollir, o com a mínim d’omplir les fitxes que li son necessàries.\nHi ha d’altres clubs (i jo estaria mes en aquesta opció), que no diversifiquen tant i focalitzen mes el jugador que els interessa, si aquest finalment declina l’opció, el club contacte amb un altre jugador fins que troba l’adient. Aquesta opció es mes lenta, però crec que te mes criteri, i potser em sembla més ètica.\nEls entrenadors, encara que propers als jugadors, també ens sentim d’alguna manera vinculats a les expectatives del club. Sabut es, que els “càrrecs” intermedis reben la pressió dels dos costats.\n1. Hi ha una cosa que m’ha fet reflexionar....Us imagineu que un club truques a un jugador per fitxar-lo i li digués: “mira jugador “x”, ens agradaria fitxar-te, però ens agradaria saber si l’altre jugador “Y”, està disponible. Si aquest jugador no vulgues venir, et fitxaríem a tu.\n2. Ara fem-ho al inrevés: Vols fitxar un jugador “x”. I aquest et diu que depèn d’un altre equip, si aquest equip li diu que no o no l’interessen les condicions, fitxarà per tu.\nQuina proposta hores d’ara us sembla mes fora del normal??. Estaríeu d’acord amb mi que l’opció 2 es dona quasi sempre?\nLa meva reflexió es que si els clubs, al final de temporada (que no un tall a mitja temporada) prescindeixen del jugador, aquests moltes vegades ho viuen malament, i a més es comprensible, per que el jugador potser si sentia bé dins el club ,potser tenia vincles emocionals amb d’altres jugadors, etc...però en tot cas sempre es una situació complicada per el club.\nPerò quan un jugador al finalitzar la temporada ( i alguns abans de que s’acabi) deixen el club per anar a un altre, o fan esperar setmanes per prendre una decisió de renovació, per que n’estan valorant d’altres, com es queda el club? Alguns fins i tot ho comuniquen per móbil o per correu electrònic i no de paraula com seria desitjable.\nVull intentar ser objectiu, però fins ara en les categories en les que havia entrenat, pràcticament no tenies dificultats, més enllà de competir en prestacions de club o de preu amb un altre club. També han ajudat molt els representants, S’ha criticat molt aquesta figura mediadora entre jugador i club, però sincerament ara la trobo a faltar, per que en aquesta época era fàcil connectar amb ells, et deien quina era la situació, les expectatives, les opcions, etc...Estem generalitzan, i evidentment trobariem casos menys agradables.\nAra no veig res d’això. Veig jugadors que davant una oferta dilaten la resposta amb mitges veritats. Et diuen que et trucaran en un parell de dies i potser ha passat una setmana i no son capaços de dir-te res. Fins i tot m’he trobat amb algú de quedar personalment i no presentar-se,. Per cert que aquest fet especialment, diu molt d’aquest jugador. Alguns costen molt de que t’agafin les trucades, d’altres t’utilitzen per un altre club, d'latres et tenen com l'última opció, etc...\nUs imagineu que un club, un entrenador, un director tècnic, us digui que us trucarà en un parell de dies i no sigui capaç de trucar? Que us donarà una resposta en breu i tarda tres setmanes en fer aquesta trucada?\nNi els jugadors tenen tota la raó ni la tenen els clubs. Els clubs son lliures de fitxar a qui vulguin, i els jugadors d’anar al club que desitgin, sense valorar el perque ho fan i a més ens toca respectar aquesta decisió. Però cal una mica d’educació esportiva per part de tots. Si un club s’interessa per tu, per el teu perfil de jugador i persona, has de demostrar la deferència en ser honest i no dilatar una resposta quan la tens clara.\nPer que aquí si que surt guanyant, el director tècnic espavilat que llença la xarxa i escull els peixos que mes l’agraden, i els altres els tira al mar.\nSóc un romàntic...i seguiré amb la canya de pescar vora la mar, escoltant el seu só i el vent tocant-me la cara, i qui vulgui acompanyar-me en aquest viatge, el faré seure al costat i parlarem de compartir, de l’esforç, del treball, i de divertir-nos junts.....Els individualismes, el no saber estar, la manca de confiança, no entren en aquesta foto.\nPublicado por Anònim en 18:22 Cap comentari:


Pensions: 'winter is coming' - Germà Bel\nPensions: 'winter is coming'\nGent gran i infants. GETTY\nAvui toca pensions, puix s’han convertit en l’exemple més gràfic de l’emergent conflicte intergeneracional a Espanya (no l’únic), que s’intensificarà a mesura que augmenti l’explotació dels més joves per la resta de població, més ben protegida pels governs de torn.\nEls canvis en la regulació de les pensions poden acabar sent un dels pitjors llegats que deixarà l’actual govern de PSOE-Podem (P+P, en endavant) en l’àrea econòmica. El govern P+P va equivocar-se suprimint la garantia de sostenibilitat introduïda pel govern del Partit Popular (PP), en lloc d’ajustar-la, si volia fer-la menys regressiva en els seus efectes, atès el nivell de les pensions més baixes a Espanya. Així mateix, es va equivocar reintroduint l’actualització automàtica per IPC de les pensions de forma generalitzada; podria haver-ho fet de forma limitada a les pensions més baixes, cosa que hauria tingut un efecte progressiu. Però ho va fer per a totes les pensions, també per aquelles que superen els salaris mitjans d’entrada dels nous cotitzants, que són els que paguen les pensions que ara es cobren.\nTants teòrics del populisme com volten, caldria que expliquessin, si això no és populisme, què és doncs el populisme\nDerogar les reformes de pensions del PP no va ser el problema. Les reformes es poden derogar; és qüestió de tècnica legislativa. El problema va ser derogar la reforma sense un mecanisme alternatiu per aconseguir els seus objectius: reduir el desequilibri a llarg termini entre ingressos i despeses del sistema de pensions. A més, s’accentuà el desequilibri amb el retorn a l’actualització automàtica per IPC.\nAltra vegada: el govern P+P podria haver aplicat altres fórmules –més progressives– de contenir la despesa futura, o d’augmentar els ingressos del sistema, però no ho va fer. Equivocació? Van ser decisions dirigides a conservar i eixamplar els vots dels pensionistes, ja la gran fracció electoral d’interès particular a Espanya (i a Catalunya), i creixent. Per cert, tants teòrics del populisme com volten, caldria que expliquessin, si això no és populisme, què és doncs el populisme.\nEn resum: la política electoral del govern P+P ha provocat un augment sobrevingut (electoral) de despesa en pensions equivalent a 1,6 punts del PIB a 2030, i 3 punts del PIB a 2050, segons ha calculat el mateix govern d’Espanya (vegeu p. 46 de l’informe Ageing Report 2021. Country fiche Spain ). Retinguin la dada; hi tornem més avall.\nResulta que els dolentots europeus ens obliguen a retallar les pensions, igual que ens obligaven a retallar despeses socials fa 10 anys. És fals\nI ara arriba el comodí "excusa europea": resulta que els dolentots europeus ens obliguen a fer retallades de les pensions, igual que ens obligaven a retallar despeses socials fa 10 anys. És fals. La UE obliga a mantenir una perspectiva equilibrada entre despeses i ingressos (en general), i en pensions contributives (en particular), perquè els països que transfereixen rendes no volen subsidiar desequilibris eternament.\nS'hi pot estar més o menys d’acord (generalment, depèn de si s’espera rebre o transferir subsidis). Però el fet és que l’equilibri no és obligatori via retallada de despesa; es pot aconseguir via augment d’ingressos. Per això hi ha molts països a la UE que tenen despesa pública superior a Espanya, però també ingressos superiors. Ara bé: si el govern d’un país s’entesta a no reduir el desequilibri via ingressos (generalment perquè els impostos amb gran potencialitat recaptatòria –IRPF i IVA– castiguen electoralment), algú acaba demanant què es fa per reduir la despesa... i en aquestes estem les darreres setmanes.\nD’ací les giragonses del ministre Escrivá, que sap de què va l’assumpte, i mira que els problemes no esdevinguin ingestionables mentre hi sigui ell. O la vicepresidenta Calviño, que també sap bé de què va l’assumpte. Per això han aprovat l’augment del període de còmput per calcular les pensions; una mesura que redueix les pensions de forma agregada, però beneficia les persones que han tingut la seva història de cotitzacions truncada els darrers anys, una situació cada cop més freqüent.\nAmb l’augment de les cotitzacions socials s’ha comès un error\nAra, amb l’augment de les cotitzacions socials s’ha comès un error, vist en perspectiva. El canvi és molt petit: tant, que no resoldrà cap problema. Apujar les quotes un 0,6% recapta un 0,16% del PIB ; és no res comparat als 1,6 i fins a 3 punts percentuals que es deia més amunt. Però ho fa apujant el cost del treball. En les darreres dècades ha costat molt desplaçar tributació des del treball a altres impostos generals. Per què fer-ho? Doncs perquè els països que carreguen sobre impostos generals en lloc de sobre el treball tenen productes més competitius, cosa que afavoreix la producció local i l’exportació.\nEl govern del P+P ha estat irresponsable en matèria de pensions: ha agreujat els problemes en lloc de buscar altres formes de resoldre’ls. Ara, la necessitat punxa, i s’han començat a posar pegats. Però això només ha començat. I cada cop serà més complicat embridar els problemes, puix l’entrada dels baby-boomers a la jubilació tindrà uns efectes electorals importants.\nLes reformes de veritat arribaran quan la cosa no aguanti més, amb més trauma del que hauria estat necessari, i també amb més conflicte intergeneracional que si s’hagués reconegut fa temps una cosa ben senzilla: els jubilats han cotitzat el que els van manar... però el que els van manar cotitzar està lluny del que es necessita per finançar les pensions. Tothom n’és conscient, per cert. I desplaçar tot l’ajustament als que arribaran després, avui és pa però demà serà fam (i molt injust). Continuarà.\nPENSIONS sistema de pensions boomers


Les esperances (amb sordina) del 2008\nTenir esperan�a surt (de moment) de franc. No s� si el tripartit, sector Joan Saura, s'inventar� alguna llei que tamb� reguli el desig i l'anhel, per� mentre ens quedi la llibertat de poder esperar el que ens vingui de gust l'hem de practicar fins que ens posin cartells de "prohibit", com a bons �muls dels seus mestres marxistes.\nA nivell de Girona ciutat, espero que les obres del TAV comencin b� i s'inici�n havent incorporat tot el que la ciutat ha demanat. Espero que l'equip de govern es desdigui de fer un pavell� d'esports a la Devesa. Espero que no augmentin els impostos, que es circuli millor i que la ciutat millori en neteja. Desitjo que les previsions econ�miques no incrementin la bossa de gironins que necessiten els serveis socials, i que l'educaci� inverteixi la seva tend�ncia a la baixa.\nA nivell nacional, certament els temps no s�n bons. L'espanyolisme del PSC ha refinat la seva efici�ncia i ara avan�a de la m� d'un determinat independentisme, que li fresa el cam� d'una manera servil i desproporcionada. L'espanyolisme del PSC ha ent�s que per desmuntar la identitat nacional catalana no cal fer-ho de front, com en els bons temps en qu� feien lleis com la Loapa, ni tan sols de manera expl�cita com quan convidaven l'Alfonso Guerra a fer campanya a Caralunya. Ara ens volen indolents davant les desgr�cies que ens plouen, que �s la preparaci� discreta d'un estat d'�nim nacional que obri el cam� a la rendici� definitiva. Ara ens volen desmobilitzats, emprenyats, abstencionistes, perqu� la uni� del catalanisme sincer no guanyi suports parlamentaris. De moment se'n surten perqu� compten amb l'ajut d'uns cam�lics inesperats, i mentre duri el servei en trauran tot el profit que puguin.\nMalgrat tot aix�, conservo l'esperan�a que el 2008 sigui un gran any per al catalanisme. Si el catalanisme, en totes les seves expressions democr�tiques, guanya suports i pot enviar a Madrid un nombre de diputats major del que t� ara, potser comen�arem a anar b�. Per� si la t�ctica socialista fa efecte (indolents, que vol dir indiferents, i emprenyats, que vol dir absents de les urnes) confirmarem la nostra deriva decadent. Necessitem diputats independents de qualsevol grup parlamentari espanyol. Els diputats socialistes no serveixen Catalunya: serveixen la idea d'Espanya que defensa el PSOE i per aix� renuncien a presentar-se sols a les eleccions i tenir grup parlamentari. Fa trenta anys que aix� �s aix�, de manera que no s� ni per qu� en parlem. Si en trenta anys no han canviat, per qu� han de canviar ara que tenen tot el que volen?\nEns calen m�s diputats de CiU i d'Esquerra que no pas del PSC i del PP. Ja s� que els vots dels diputats d'Esquerra s�n habitualment pels seus socis socialistes, per� aix� �s un error que podran rectificar de forma sobirana quan ja no puguin ignorar m�s temps el desastre que han provocat.\nEl 2008 pot ser l'inici de la recuperaci� de l'autoestima nacional i del projecte col�lectiu que ha estat sempre el catalanisme, o pot agreujar la falla tect�nica que va produir la voladura incontrolada dels maldestres artificiers d'Esquerra. Personalment m'apunto a la idea de la refundaci�, en un sentit ampli (m�s enll� de les fronteres dels partits), i perqu� sigui el motor de modernitzaci� constant del pa�s en el qual fan falta tots els engranatges possibles.\nEscrit per krls el dia 31.12.07 | Enlla� permanent | 1 comentaris\nBalan� 2007 del meu bloc\nHe publicat un butllet� en PDF amb el balan� general del meu bloc durant l'any 2007. Us el podeu descarregar en aquest enlla� o clicant la imatge que acompanya aquesta entrada. El balan� �s molt positiu, sobretot perqu� s'ha incrementat notablement el nombre de visites a la plana, entre d'altres motius perqu� durant el 2007 he anat incorporant al bloc un seguit de millores i serveis. A tots els lectors, moltes gr�cies per la fidelitat. I un molt bon any 2008.\nPodeu trobar el butllet� a:\nEscrit per krls el dia 30.12.07 | Enlla� permanent | 1 comentaris\nAlta Velocitat, poca vergonya\nZapatero, el gran redemptor de Catalunya si atenem a les hagiografies que li dediquen els seus companys del PSC, acaba d'inagurar el tren de gran velocitat --que els socialistes espanyols van batejar amb Alta Velocidad Espa�ola. �s un fet, no una opini�-- que va de Madrid a M�laga. Un altre fet, i no una opini�, �s que els socialistes van decidir implantar aquesta infraestructura ferrovi�ria primer i molt abans a Sevilla i Madrid que no pas entre Barcelona i la resta del m�n. Avui, M�laga ja t� gran velocitat i Barcelona encara espera. �s un fet que els socialistes van decidir convertir l'autovia del Maresme, que havia de desdoblar la N-II fa m�s d'una d�cada, en una autopista de pagament, que �s el que ara hi ha. I �s un fet que el PSC va ser c�mplice de l'intent m�s repugnant de laminar l'autonomia catalana despr�s del cop d'estat del 23-F. Si alg� pret�n que ens n'oblidem, s'equivoca. Votar PSC t� aquestes coses: aprofiten el teu vot per dur l'alta velocitat a Sevilla i fer-te pagar les teves carreteres. Tot aix� s�n fets, i ja admeto que aquests fets han servit per convertir Montilla president de la Generalitat. Per aix� em sorpr�n que encara hi hagi alg� que esperi un canvi radical dins del PSC en una direcci� completament diferent a la que els ha dut al poder total... Per qu� s'haurien d'esfor�ar a fer-ho diferent, si ja tenen tot el que volien sense haver hagut de rectificar res?\nEscrit per krls el dia 23.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nPreocupa la situaci� econ�mica del Girona\nEls jugadors i t�cnics del Girona de futbol van fer p�blica ahir la greu situaci� econ�mica per la qual passen (no han cobrat ni el mes de novembre ni tampoc desembre, a m�s d'algunes primes que encara se'ls deuen). No �s una crisi qualsevol, perqu� tot aix� es d�na quan l'equip �s l�der de Segona B i amb 9 punts d'avantatge respecte del segon classificat. El b�squet funciona i sembla que no li fallen ni els patrocinis privats ni tampoc els p�blics. Al futbol, en canvi, li manquen tots dos, almenys de manera suficient. Ho comentava l'altre dia amb un molt bon coneixedor del club: el problema de la Segona B �s que t� despeses de Segona A i ingressos de Tercera. Podr�em comen�ar per fer un pensament amb l'estadi municipal, com ja vam proposar en campanya electoral?\nEscrit per krls el dia 22.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nRoda de premsa amb obsequi de Nadal\nFa anys que l'oficina parlament�ria de CiU a les comarques gironines organitza una roda de premsa en les vig�lies de Nadal per passar balan� de la temporada. Cada any, un diputat �s l'encarregat de portar un obsequi a la premsa que tingui vinculaci� al territori del qual �s originari i del qual porta la representaci� parlament�ria. L'any passat li va tocar a la Dolors Rovirola, que va portar productes del Pla de l'Estany, i enguany m'ha tocat a mi. He triat un maridatge entre la terrissa negra de Quart, que �s una de les produccions artesanes del Giron�s amb m�s projecci�, i la pastisseria artesana de la Selva interior. El meu germ�, tercera generaci� de pastissers, m'ha fet uns torrons especials tant de forma com de fons: �s un torr� de mides diferents a les convencionals, amb uns acabats arrodonits que recorden Gaud� (i Mas�, tamb�), amb carcassa de xocolata negra i farcit de pralin�, trossos de taronja i fruita de la passi�.\nPeri�dicament, el Govern de la Generalitat, que cada dia �s m�s PSC i menys Esquerra, ens obsequia amb una enquesta d'un pret�s Centre d'Estudis d'Opini� que dirigeix un pret�s expert que es diu Gabriel Colom�. En realitat �s una sectorial m�s del PSC i el personatge que la dirigeix �s un propagandista a les ordes del carrer Nicaragua. Dit d'una altra manera: el PSC usa els fons p�blics per impulsar la seva pol�tica de propaganda partidista. No �s estrany en un partit que acostuma a confondre all� on governa --que, gr�cies a Esquerra, �s a tot arreu-- la instituci� amb el partit. El PSCEO ha volgut que en les tert�lies de les fam�lies catalanes aquests dies de vacances, en les llargues sobretaules de Nadal, Sant Esteve, Cap d'Any i Reis, quan es parli de pol�tica (i de pol�tica se'n parla sempre, encara que estigui desprestigiada), es faci en una clau de lectura molt convenient als interessos del Tripartit dels Socialistes de Catalunya: que la Chac�n arrasa, que el dret a decidir �s un bluf, que CiU va de baixa, que Zapatero �s m�s simp�tic que mai, i que aix� que el Parlament demani la dimissi� de la ministra, que el pa�s estigui col�lapsat, �s una exageraci� de quatre nacionalistes que aviat els caur� la crosta.\nSincerament, l'enquesta del PSCEO nom�s �s digna d'un r�gim com el de Ch�vez. La manipulaci� �s tan grollera que sembla un crim demosc�pic. El problema del pa�s �s que els socialistes ens col�loquen in�tils servils a dirigir les q�estions estrat�giques i ens agafa sense cap contrapoder poder equilibrar tanta desmesura. Aix� del CEO ha batut tots els r�cords: quan va n�ixer ja era pitjor que el CIS. Un servei m�s a l'espanyolisme, perqu� minar l'autoestima dels catalans fent invents impresentables dirigits per instal�lats ben pagats �s una manera m�s d'enfonsar l'orgull nacional.\nEscrit per krls el dia 21.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nLa Generalitat no sap en quin dia viu\nEstic fent consultes d'acords del Govern en diverses mat�ries i quan entro al portal del departament de Cultura i mitjans de comunicaci� veig que a la mateixa portada informen de decisions aprovades per la Generalitat en la reuni� del "4 de desembre de 2008". �s un error, s�. Per� no deixa de ser rellevant que a la portada de la plana web del departament de Cultura es mantingui un error de transcripci� des del passat dia 5 de desembre. L'error es mant� quan hi entres, i el t�tol �s prou clar: "Acords de govern del 4 de desembre de 2008". L'an�cdota delata el cert caos que deu viure el Departament a les acaballes de l'any...\nEscrit per krls el dia 20.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nEl provincianisme servil de Manel Nadal\nLlegeixo amb estupor les declaracions de Manel Nadal, el germ� del conseller d'Obres P�bliques, Joaquim Nadal, durant la inauguraci� de la "complexa" obra de 8 quil�metres pr�cticament en l�nia recta que l'Estat ha tardat quatre anys a executar. Segons Nadal "els alcaldes que tenen sentit institucional i saben que l'obra �s una gran millora han tingut l'agra�ment de venir. A d'altres els mou el ressentiment pol�tic i no hi han assistit. �s el seu problema". La visi� provinciana dels barons del socialisme giron� �s aquesta: hem d'estar agra�ts als amos i senyors de Madrid que ens han fet el gran favor de desdoblar vuit escassos quil�metres de la carretera m�s maltractada per l'Estat, i si no ho demostrem �s que som uns ressentits pol�tics. No m'estranya que Manel Nadal i tot el PSC tanqui files entorn de la seva companya de grup; el que m'estranya �s que aquesta gent pretengui fer-nos oblidar del seu proverbial sucursalisme fent actes d'adhesi� incondicional al Govern espanyol. Per� com em deia un membre d'Esquerra i sovint recordo, "�s el que hi ha".\nLa complexitat de la l�nia recta\nEl PSC i el PSOE fan pinya entorn de la ministra de Foment, perqu� �s la "seva" ministra. I emparada amb el suport de la fam�lia socialista, la ministra no t� cap rubor a invocar la complexitat d'unes obres en l�nia recta... I aquesta dona ha de dirigir les obres del TAV a Girona!\nclipped from www.diaridegirona.cat\n�lvarez diu que els 8 quil�metres de la N-II en l�nia recta i sense revolts han estat una obra �molt complexa�\n� 1 comentari\nLa ministra de Foment, Magdalena �lvarez (PSOE), va posar en servei ahir els 8 quil�metres de desdoblament de la Nacional II entre Caldes de Malavella i Fornells de la Selva, que han costat 48,5 milions d�euros i han acumulat un retard de dos anys. �lvarez va estar acompanyada per poca representaci� institucional, ja que dos dels tres alcaldes afectats (el de Fornells, Gabriel Casas, i la de Riudellots, Montser�rat Roura, ambd�s de CiU) no van acudir-hi, com tampoc cap conseller de la Generalitat ni cap parlamentari. La Ministra va evitar fer cap refer�ncia al retard de les obres, per� en canvi va justificar el seu elevat cost per la �complexitat� dels treballs. �lvarez tamb� va avan�ar que durant el 2008 es posar� en servei e\nEls socialistes prenen el p�l als gironins\nLa ministra �lvarez inaugura les obres de la N-II l'endem� de ser reprovada pel Senat, i poques setmanes despr�s que el Parlament li deman�s la dimissi� (i que Esquerra i Iniciativa impedissin que tamb� li deman�s l'Ajuntament de Girona). S�n unes obres de vergonya, un insult als gironins: han estat quatre anys per arranjar 8 quil�metres. Quatre anys de greus problemes de mobilitat per als usuaris d'aquesta carretera que no seran compensats, ni tampoc es compensar� les empreses que s�n v�ctimes de tanta inefic�cia. Tot i aix�, la dirigent socialista, la candidata del PSC al ministeri de Foment perqu� li d�na tot el suport, t� la barra de venir a inaugurar la carretera amb el capteniment t�pic del ministre que visita la prov�ncia, naturalment a tres mesos de les eleccions. Una presa de p�l que se suma a la de l'aigua del Ter, en qu� els gloriosos opositors al transvassament de l'Ebre s'amaguen com estru�os davant de l'esc�ndol del transvassament del Ter cap al Llobregat. Una situaci� que �s a l'aigua el que �s el d�ficit fiscal a la nostra economia. �s a dir: la balan�a h�drica gironina �s molt negativa i injusta, per� els que manen no en parlen. El d�ficit h�dric giron� �s d'esc�ndol, per� el socialisme ens pret�n prendre el p�l tallant-nos quatre hores al dia l'aigua a partir de finals de gener.\nParlem d'una altra presa de p�l: la MAT. La proposta de CiU al Parlament de soterrar la l�nia no va prosperar gr�cies al Tripartit dels Socialistes de Catalunya. Per� ara que ja ho demana el comissari Monti, ara s'apunten a la idea. Benvinguts, per� s�n una colla d'hip�crites.\nEn les eleccions del mar� vinent els gironins tenim l'oportunitat de dir clarament al Tripartit dels Socialistes de Catalunya que ja n'hi ha prou.\nEscrit per krls el dia 19.12.07 | Enlla� permanent | 1 comentaris\nLa ciutat de Girona, absent del mapa de la Fundaci� puntCAT\nLa Fundaci� puntCAT acaba de publicar un mapa molt ben fet, simp�tic i est�tic que recull les principals planes que operen sota el domini .cat. Com si es tract�s d'un pl�nol del metro (m�s semblant al de Nova York que no pas al de Barcelona), s'han dissenyat diverses l�nies o recorreguts, cadascuna amb un color diferent, que representen 14 categories (blocs, mitjans, cultura...). Les estacions de cada l�nia s�n algunes de les planes m�s visitades. Podeu trobar el mapa en aquest enlla�, on hi ha diferents versions tant per usar com a fons de pantalla com per si en voleu imprimir c�pies a color i fer-lo servir de p�ster (un bon regal del ti�, per exemple).\nEl que em dol �s que en aquest mapa, la ciutat de Girona hi �s absent. Hi ha molts municipis, inclosa la ciutat de Perpiny�, la de l'Alguer o d'altres de les nostres comarques com Figueres, Roses, Arb�cies, per� la capital gironina continua negant-se a activar el domini que t� comprat des de fa un parell d'anys aproximadament. Avui encara no est� activat, i no m'explico les raons t�cniques que ho impedeixen. Deu ser q�esti� de voluntat, tot i que �s una �rea que dep�n d'Esquerra i se suposa que almenys en aquestes q�estions no haur�em de patir...\nA mi em decep veure que Girona �s l'�nica capital de demarcaci� que no vol fer servir el .cat. Fins i tot em fa sentir vergonya. Hem esperat poder tenir un domini propi a Internet que serv�s per identificar un aspecte fonamental en la identitat catalana com �s la llengua, i resulta que ara que ho hem aconseguit la nostra ciutat passa de tot.\nEscrit per krls el dia 18.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nVideofelicitaci� de Nadal\nHe aprofitat el dinar de Nadal que hem celebrat el personal i els membres de l'executiva de Federaci� de CDC a les comarques gironines per demanar als diputats presents que felicitessin el Nadal i poder presentar-vos una "postal" original i pr�ctica. A m�s, Youtube ha preparat enguany una aplicaci� que us permet enviar per correu electr�nic qualsevol v�deo en forma de targeta nadalenca. En trobareu el resultat fent clic en aquest enlla�.\nEscrit per krls el dia 16.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nProtestes pel pavell� que l'Ajuntament vol construir a la Devesa\nEl projecte del tripartit municipal de construir un pavell� d'esports a la Devesa �s una mala decisi�, i els ve�ns del barri s'activen per fer-ho saber a la resta de la ciutat. Ahir hi va haver un acte de protesta, i l'editor Quim Curbet publica avui una de les seves barretades al Diari de Girona que comparteixo i que us convido a llegir. Us reprodueixo la darrera frase de la barretada: "Ara diuen que, en el cor mateix de la Devesa, hi volen fer un nou pavell�; suposo que simplement es tracta d'una broma i que l'alcaldessa ho desmentir� l'endem� del dia dels innocents". Amic Quim, si ha de dependre d'un desmentit de l'alcaldessa ja pots comptar que el pavell� tirar� endavant. Ja �s als pressupostos municipals de l'any que ve, que es van aprovar fa poques setmanes amb els vots del PSC, ERC i ICV. La voluntat pol�tica del govern municipal �s clara: fer el pavell�, i r�pid. Per� jo crec que no tot ha de dependre exclusivament de la voluntat dels pol�tics, sin� que el pes de l'opini� de la ciutadania ha de comptar molt, especialment en assumptes que no s�n de l'�mbit de la planificaci� estrat�gica.\n(La fotografia l'he manllevat de diaridegirona.cat)\nEscrit per krls el dia 15.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nCom que ja no ens queden lle�ols, ara perdem crostes\nJoan Ferran se n'est� sortint. Reitera els seus arguments totalitaris, aconsegueix suports entre la resta de la milit�ncia socialista i passen els dies i ni tan sols ha rebut una simple estirada d'orelles del seu primer secretari, que �s president de la Generalitat per la gr�cia d'Esquerra. Deixar que se'n surti �s un altre greu error de l'actual direcci� d'Esquerra, per b� que en la perseveran�a de l'error no est� sola sin� molt ben acompanyada per la legi� de quadres dirigents col�locats a l'administraci�. Aquests dies he recordat el cas d'un predecessor de Ferran en l'ofici d'arrencador de crostes nacionalistes, que sempre tindr� en la meva mem�ria perqu� la crosta que va pretendre arrencar, l'any 1992, era justament la meva modesta persona. El meu delicte era no haver acceptat el feixisme informatiu que pretenia el socialisme governant --el mateix pel qual Esquerra avui perd el cul per no molestar-- de silenciar la ignominiosa operaci� Garz�n pr�via als Jocs Ol�mpics (s�, aquells pels quals el mateix socialisme va sacrificar el TGV que encara avui no arriba). Recordo b� aquells dies i recordo b� aquell personatge abjecte, a qui per cert li va faltar temps per col�locar la seva filla de c�rrec de confian�a en un Ajuntament del qual ell era membre destacat de l'equip de Govern. Els socialistes s�n aix�: tan moralment superiors que practiquen el nepotisme m�s descarnat i repugnant mentre a tu t'intenten arrencar d'un lloc de treball, o interfereixen bruscament en la teva carrera professional donant-te pomposes i exaltades lli�ons d'�tica.\nAquells socialistes s�n els mateixos d'avui. No han canviat, pensen i persegueixen exactament el mateix que aleshores. En alguns casos, no pocs, s�n tamb� les mateixes persones. I com m�s poder tenen, m�s temptaci� d'arrenca-crostes els agafa. Que TV3 no es pugui veure al Pa�s Valenci� significa, per a aquesta mena de gent, una crosta menys.\nPretendre minimitzar el cas Ferran com l'exabrupte d'un descontrolat unionista nom�s pot ser obra de la mateixa ment que va parir la gran ximpleria de pensar que regalant tota Catalunya al PSC --amb les Diputacions de Lleida i Girona com a s�mbols d'aquesta voluntat decidida-- aquest ho agrairia tornant-se all� que no ha estat, no �s ni ser� mai: un aliat de l'alliberament nacional de Catalunya. Per� com que els designis de Catalunya els regeix aquesta mentalitat infantil i previsible, en Ferran i la seva tesi s�n avui m�s forts que quan van sortir de l'armari.\nAbans en d�iem llen�ols, d'all� que perd�em a cada bugada. Ara en diem crostes. Deu ser que ja no ens en queden, de llen�ols. Em faig la pregunta que molta gent s'est� fent: per qu� no fa alguna cosa Esquerra? Per qu� no s'atreveix a exigir al PSC una quarta part del que exigeix a Converg�ncia? Com pretenen dur-nos a la independ�ncia els que s�n incapa�os de fer cessar Joan Ferran de portaveu adjunt del PSC, i d'obligar el PSC (que t� el ministeri responsable!) a retornar a ACPV la llic�ncia perqu� es vegi TV3 a Alacant? En definitiva: qu� cony est� passant?\nEra aix� el que preten�eu quan vau decidir enviar-nos a l'oposici�? S�n aquests, els resultats de la vostra gran aposta estrat�gica?\nContinuen les males not�cies sobre la situaci� econ�mica\nAquesta setmana encara he sentit un exdirector d'un diari d'orientaci� clarament socialista que diu que tot aix� que l'economia va malament �s una brama de la ultradreta. Suposo que els qui elaboren les estad�stiques de la inflaci� ho deuen ser, tamb�. Perqu� la dada que acabem de con�ixer �s d'all� m�s preocupant.\nclipped from www.avui.cat\nLa inflaci� interanual a Catalunya ja se situa en el 4,2%\nL'�ndex de preus al consum (IPC) ha pujat a el novembre un 0,7%, segons les dades publicades aquest divendres per l'Institut Nacional d'Estad�stica (INE). La inflaci� interanual a Catalunya se situa aix� en el 4,2%, la xifra m�s alta des del febrer de l'any 2006.\nEl grup responsable d'aquest increment dels preus ha estat el vestit i cal�at, que s'ha disparat un 3,6% en la taxa mensual. A aquesta pujada s'afegeix l'increment dels preus del transport en un 1,3%. Els aliments i begudes no alcoh�liques han pujat un 0,9% respecte a l'octubre. En el conjunt de l'estat l'IPC ha pujat un 0,7%, i la taxa interanual s'ha situat 0,1 punts per sota de l'IPC catal�.\nEn el conjunt de l'Estat, la inflaci� ha augmentat un 0,7% al novembre. Aquest percentatge situa la inflaci� acumulada en el 3,8% i la taxa interanual, en el 4,1%, cinc d�cimes m�s que a l'octubre, tot i que una d�cima per sota de l'IPC catal�.\nEscrit per krls el dia 14.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nS'ha mort en Jordi Gultresa, capell�, patriota, amic\nEn Jordi Gultresa, moss�n Jordi, ha mort aquest dimecres. Feia temps que estava delicat, per� la not�cia de la seva mort m'ha sobtat. En Jordi era com de la fam�lia. L'apreci�vem profundament, i ell tamb� ens corresponia amb una gran i exquisida consideraci�. En Jordi era capell� per damunt de tot, i vivia la seva espiritualitat amb una intensitat refor�ada no pas per una fe cega --la del fan�tic, la del sectari-- sin� per l'assumpci� conscient del que representa el cristianisme com a forma de vida, com a model de valors, com a marc de refer�ncia per progressar socialment i tamb� nacionalment. Va ser monjo de Poblet, i gr�cies a aquest fet vaig tenir el privilegi de passar unes setmanes durant uns quants estius de la meva joventut al costat dels monjos cistercencs, en una �poca trepidant per al pa�s i per al monestir i els seus estadants.\nPer� sobretot, per a mi, en Jordi era un patriota excepcional. Un independentista que va creure que el millor cam� per una Catalunya independent era aconseguir primer una Catalunya lliure, dotada d'un sistema democr�tic d'una gran qualitat, probablement perqu� en Jordi sempre havia estat un admirador de les democr�cies m�s avan�ades del m�n i perqu� la seva altra formaci�, la d'advocat, li proporcionava una visi� de la democr�cia i dels seus mecanismes de funcionament que molt poques persones coneixien quan ell va decidir fundar CDC a Amer.\nEl recordo el dia en qu� va tornar de Girona complint l'enc�rrec que jo li havia fet, quan m'havia assabentat que s'havia fundat la Joventut Nacionalista de Catalunya i que al seu ideari hi figurava la reivindicaci� del dret a l'autodeterminaci�. Va tornar amb una bossa carregada d'adhesius de la JNC --alguns dels quals encara conservo a la meva caixa de records--, papers program�tics, i un nom amb un tel�fon de la persona amb qui em podia posar en contacte per formar la JNC de Girona. Ho vaig fer, la trobada va tenir lloc a can Lloret de la pla�a Independ�ncia, i en vam sortir havent decidit fundar l'organitzaci� a la ciutat de Girona. Vam tirar m� dels contactes personals, dels amics de la colla, per configurar el primer quadre de militants...\nEn Jordi era infatigable en el convenciment d'una Catalunya lliure i plenament sobirana. Em dol que se n'hagi anat veient com les esperances que sempre hav�em posat en una visi� diguem-ne ecum�nica del nacionalisme s'han frustrat d'una forma que mai haur�em imaginat: no pas per la derrota pol�tica sin� per la divisi� fratricida promoguda per quatre oportunistes amb molta pressa per� mancats del sentit de pa�s, del sentit de la hist�ria i de la transcend�ncia que tenia en Jordi.\nEn Narc�s Junquera, que l'estimava com un germ�, m'explica que en Jordi ha volgut ser enterrat amb la bandera estelada. �s exactament la bandera que li escau, per la seva traject�ria, per la seva coher�ncia, per la seva tenacitat en la lluita per la llibertat, pel seu optimisme, per la seva capacitat de sacrifici, per la seva milit�ncia. I ha honorat la meva fam�lia demanant ser enterrat al costat del meu oncle-avi, que tamb� fou capell� i nacionalista com ell, i amb qui compartia cada tarda dels dilluns al menjador de casa els meus pares una tert�lia pol�tica, on s'afegien persones de diversa proced�ncia, d'on jo, encara adolescent, obtenia lli�ons de pol�tica, de democr�cia i d'humanisme. I en les quals el tema central sobre el qual giraven les discussions era, sempre, Catalunya.\nQue descansis en la pau eterna, Jordi. I moltes gr�cies per tot el que has fet pel pa�s. La gent com tu l'ha aguantat i l'ha salvat. No us ho podrem agrair mai prou.\nEscrit per krls el dia 12.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nEl tripartit de Girona no accepta un debat anual sobre la ciutat\nL'equip de Govern de l'ajuntament de Girona no accepta fer un debat monogr�fic a l'any dedicat a parlar de l'estat de la ciutat, i s'excusa amb l'argument que el debat ja es fa quan parlem de pressupostos. Suposo que aquest argument tamb� �s v�lid per al pla de mandat: si ja fem pressupostos cada any, per qu� han de fer un pla de mandat?\nLa negativa �s curiosa: es passen el dia convidant-nos a pujar al carro de les seves inciatives (un cop preses i decidides entre ells, faltaria m�s) per� es neguen a obrir un debat p�blic. El cas �s que em penso que tenen molt poques ganes de tornar a parlar d'aquest document que han perpetrat, i avall que fa baixada. Ho entenc: �s un document infumable, vague, conf�s, desordenat.\nUs penjo el document word amb els arguments de CiU al Ple que s'ha acabat fa poca estona.\nEn el torn de preguntes he demanat quin �s el consum d'aigua de la pista de gel que s'ha instal�lat a la pla�a de la Constituci�, i tamb� si pensen aplicar restriccions d'aigua als ciutadans de Girona si la ciutat de Barcelona --principal causant del poc cabal que t� el Ter i per tant dels nostres problemes d'aigua-- no n'aplica abans. De la primera pregunta en tindrem la resposta quan acabi la temporada, per� de la segona l'alcaldessa no ha respost res de clar ni de concret. Per tant em temo que els gironins haurem de patir restriccions d'aigua mentre a Barcelona podran beure tot el dia la que els enviem generosament des de Girona.\nEscrit per krls el dia 11.12.07 | Enlla� permanent | 3 comentaris\nL'oficina d'informaci� del TAV no s'obrir� fins al febrer... quan comenci la campanya electoral\nL'alcaldessa de Girona ha informat avui al Consell Econ�mic i Social de Girona, del qual s�c membre com a representant de CiU, que la famosa i necess�ria oficina d'informaci� de TAV no s'obrir� fins al mes de febrer de l'any que ve. Ho ha dit amb tanta naturalitat que gaireb� no me n'he adonat, per� he demanat la paraula per deixar const�ncia en acta del meu desacord i la meva decepci�: aquest era un servei que ja hauria d'estar en funcionament i que res en justifica el retard. Manca de voluntat pol�tica absoluta, manca de sensibilitat amb els ciutadans. L'Ajuntament t� el projecte constructiu des de fa mesos, per� en retarda facilitar la informaci� als ciutadans per motius que se m'escapen per� que no s'adiuen gens ni amb la transpar�ncia ni amb la participaci� de qu� tan sovint parlen. Per qu� no s'han exposat les parts principals dels pl�nols del projecte constructiu, en aquelles zones de m�s inter�s ciutad�? Per qu� no s'ha obert un espai virtual d'informaci�? Entres al web municipal i a la portada no hi ha ni una ratlla del projecte d'obra p�blica m�s important de la nostra ciutat durant d�cades, cap acc�s directe.\nCuriosament, la te�rica posada en servei de l'oficina que ha d'informar els ciutadans coincidir� amb l'inici de la campanya electoral de les eleccions espanyoles. Aquesta coincid�ncia �s indignant. S'est� retardant la informaci� als ciutadans de Girona per poder ajudar el PSOE a fer un bon resultat a Catalunya, de la m� dels socis del tripartit. Sincerament trobo impresentable que un equip de Govern que t� el suport de 17 dels 25 regidors de l'Ajuntament tingui tants problemes a posar en marxa serveis que s�n fonamentals en la gesti� de la ciutat.\nEscrit per krls el dia 10.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nEl Tripartit t� la sort de ser irresponsable?\nCau el t�nel del Carmel i se'n surten amb excuses relatives a la fatalitat i els errors constructius. Barcelona viu la pitjor avaria el�ctrica des de la guerra civil i ho imputen en exclusiva a les empreses. S'enc�n un transformador a l'hospital de la Vall d'Hebron que el deixa dies sense fluid el�ctric i parlen d'accident que no podia ser previst. Es col�lapsen els trens del pa�s i ho qualifiquen d'incident, i senyalen una empresa constructora com a responsable. Nous esvorancs a les obres p�bliques, i el mateix. Es contaminen d'hepatitis uns quants nens a la Vall d'Hebron i la consellera ho qualifica d'error involuntari.\nEl Tripartit no t� mai la responsabilitat de res, passi el que passi. T� la gran sort de ser irresponsable, que �s una manera com altra de durar tant com es pugui ocupant el poder. Saben que compten amb el suport incondicional d'Esquerra i Iniciativa, �s a dir que no els posen ni tan sols la condici� de fer callar els neoestalinistes del PSC quan ataquen les institucions p�bliques (perqu� la Corporaci� Catalana de Mitjans Audiovisuals �s una instituci� p�blica). I aix� estan fonamentant el r�gim PRIpartit que enfonsa Catalunya en una de les seves pitjors etapes de la democr�cia.\nPer� si el Govern Tripartit no �s mai responsable de res, quina mena de Govern �s aquest? Quina mena de pa�s volen, aquesta trepa? Un on el seu m�xim responsable calla quan cal donar la cara? Quina sobirania ens poden garantir els que ja s'ofeguen en l'exercici de la que tenim ara, encara incompleta? Per qu� hem de suportar m�s temps els pescallunes que se'ns presenten com els Mois�s del nostre poble quan no s'atreveixen a dir al conductor del seu autob�s --que ell s� que sap on vol anar: cap a Espanya de pet-- per on es va a Sants?\nLa fotografia que acompaya aquesta entrada �s del Diari de Girona d'avui, que t� l'encert de senyalar la hipocresia del Tripartit (que �s una de les seves aportacions al nou estil catal� de fer pol�tica): quan governava CiU, es van afanyar a fer-se fotos a l'Hospital de Figueres quan es va produir un episodi de contagi d'hepatitis. Hi van anar dues persones que serien conselleres: Marina Geli i Carme Figueras. Avui no s�n tan valentes. Avui s'amaguen perqu� ja no els cal esfor�ar-se per pescar vots: tinguin els que tinguin saben que manaran, perqu� aquesta �s la base de dubtosa moralitat pol�tica amb qu� ocupen el poder.\nEscrit per krls el dia 9.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\n08 desembre 2007\nEls ve�ns de la Devesa-G�ell demanen ajuda. Som-hi!\nHe rebut la carta que l'Associaci� de Ve�ns de la Devesa-G�ell ha adre�at a la societat gironina en general alertant de les intencions del Govern municipal de construir un pavell� d'esports dins del parc de la Devesa. Us adjunto el document per si no l'heu llegit. �s un crit d'alarma i de socors d'uns ve�ns que ja no saben qu� m�s fer perqu� l'Ajuntament reconsideri una decisi� que en temps de la dictadura es va poder aturar gr�cies a la pressi� ciutadana. CiU va votar en contra del pressupost municipal, on hi ha una partida prevista per construir el pavell�. CiU proposa traslladar Fira de Girona en uns nous espais al sud de la ciutat que en permetin un creixement espectacular i amb ambici�, i destinar el palau firal a usos de barri i suport a l'auditori quan s'escaigui. CiU proposa definir una ciutat esportiva a Fontajau, on es contempl�s un nou pavell� d'�s ciutad� i un nou estadi de futbol.\nCiU ha defensat aquestes posicions en campanya i despr�s de la campanya. No hem canviat de posici�, ni la nostra era una posici� t�ctica: creiem que a la Devesa li cal una inversi� en neteja, en seguretat, en il�luminaci�, en manteniment, col�locar-hi wi-fi p�blic i gratu�t. �s cert que CiU no va guanyar les eleccions ni tampoc se'n va sortir de formar govern alternatiu al PSC, que quan acabi el mandat haur� estat 32 anys dirigint les nostres vides. Per� mantindrem la paraula i farem tot el que estigui a la nostra m� per buscar consensos que aturin aquest error.\nEscrit per krls el dia 8.12.07 | Enlla� permanent | 4 comentaris\n07 desembre 2007\nFira de la Terrissa de Quart\nAquest cap de setmana se celebra a Quart la tradicional Fira de la Terrissa. S'ha inaugurat aquest migdia i hi he anat. Sort que hi �rem la Imma Boadas, regidora del grup de CiU a l'Ajuntament de Girona, i jo mateix, perqu� altrament la m�xima instituci� de la ciutat hauria estat absent de l'esdeveniment cultural m�s important de l'any que celebra el nostre municipi ve�. Hi havia altres alcaldes ve�ns (Fornells, Llambilles...) i regidors dels governs d'altres municipis ve�ns (com Salt) a m�s dels presidents del Consell Comarcal i de la Diputaci� i representants de la Generalitat. Sobta que tant de parlar d'�rea urbana i d'omplir-se la boca amb discursos pomposos sobre la realitat metropolitana de Girona, a l'hora de la veritat l'Ajuntament no tingui la sensibilitat d'enviar alg� a ser present en la fira d'un dels sectors artesanals en actiu m�s singulars del Giron�s i concretament de l'�rea urbana de Girona. Em dol veure tan poc inter�s dels governants municipals gironins envers all� que �s important per als pobles de l'entorn, i que es perdin oportunitats per refor�ar el lideratge que sens dubte ha de tenir la ciutat a tota la regi� gironina.\n(Us he encastat un petit v�deo del taller de fang que hi ha a la carpa annexa a la fira. Si teniu mainada no perdeu l'oportunitat que juguin i cre�n amb el fang: poques activitats s�n tan gratificants --tamb� per als adults!-- com modelar i remenar aquest material)\nEscrit per krls el dia 7.12.07 | Enlla� permanent | 2 comentaris\nPla de mandat, o quan un matrimoni en crisi decideix tenir un fill per resoldre-la\nL'engranatge del tripartit municipal est� encallat. Nom�s cal veure la ciutat per adonar-se'n: bruta, amb focus d'inseguretat, vi�riament mal gestionada, mal mantinguda, per� sobretot sense cap ambici� de futur que vagi m�s enll� d'all� que ja est� planificat, sovint per d'altres administracions. Per� per sortir de l'atzucac, apareix el pla de mandat. Apareix dies despr�s d'un greu episodi que fa apar�ixer en p�blic la desconfian�a i els recels que existeixen entre les tres socis del govern. Fa l'efecte que el pla de mandat �s m�s un b�lsam per al neguit interior del govern que no pas una veritable recepta per a la ciutat. Per aix� la primera lectura sona molt a m�sica de violins amb fragments resultants d'un copy & paste dels aspectes menys cantelluts dels tres programes electorals. Algunes coses ja desafinen (el pavell� de la Devesa, per exemple).\nEl pla de mandat neix en les mateixes circumst�ncies que porten una parella en crisi a tenir un fill pensant que aix� la resoldran. "Si tenim un fill segur que les coses ens aniran millor", creuen algunes parelles en crisi de confian�a m�tua. I ja se sap que aix� �s un immens error. �s un error d'egoisme, naturalment. Per� la ciutat pateix un govern err�tic.\nMentre, continuem sense not�cies del TAV ni de les millores que s'hi han de fer, ni sabem si ens tallaran l'aigua quatre hores al dia d'aqu� a un mes i mig. Un pla de mandat que arriba quan el mandat ja ha consumit una part, i quan els socis han evidenciat molt poc feeling, no �s ni de lluny la soluci� als problemes de Girona.\nEscrit per krls el dia 6.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nPer qu� Girona ja �s a la cua del creixement econ�mic?\nRes no �s casual. Els pressupostos de la Generalitat del tripartit, �s a dir del PSC, ERC i ICV, han anat aprimant el pes de les comarques gironines en favor de l'�rea metropolitana de Barcelona. CiU ho ha denunciat reiteradament, per� l'omert� tripartita ho tapa amb una manta de silenci. Per� les dades s�n contundents: a menys inversi�, menys ceixement. No �s un bon negoci votar els partits del tripartit.\nLes comarques gironines se situen a la cua del creixement econ�mic catal� l�any 2006\nForta desacceleraci� de l�economia gironina l�any 2006. Segons dades de l�Anuari Econ�mic Comarcal de Caixa Catalunya, el PIB giron� va augmentar un 3,6% l�any passat i es va situar, juntament amb el de Barcelona i el de les comarques de muntanya, a la cua de Catalunya. Si dividim el territori catal� per eixos, les comarques centrals de Ctalunya (Anoia, Bages, Osona i Bergued�) van liderar el creixement econ�mic el 2006 amb un 4,3%, sis d�cimes per sobre de la mitjana del 3,7%. A continuaci� es van situar les comarques del Camp de Tarragona (4,1%), les Terres de l'Ebre (4,1%) i el Pla de Lleida (4%).\nLa important moderaci� experimentada per la construcci� i els serveis -els principals motors econ�mics de les comarques gironines en els �ltims anys- han acabat passant factura a l�evoluci� del PIB. Aix�, Girona va perdre el lideratge que havia ocupat el 2005, quan el seu PIB va cr�ixer un 4,3%.\nCom estava anunciat, cau la construcci� i puja l'atur\nHo d�iem quan la cosa encara portava bon ritme per� ja s'intu�a la borrasca: la construcci� ha punxat definitivament i les conseq��ncies es fan notar de forma transversal. Les dades que ens conviden a preveure una recessi� econ�mica ja fa mesos que les tenim sobre la taula, per� encara aquesta mateixa setmana els governants socialistes del pa�s i del pa�s ve� insisteixen a aferrar-se a les dades macroecon�miques per dir que tenim una salut de ferro. La forma com el conseller Castells treu pit �s irresponsable; hauria de procurar ser m�s prudent at�s que les dades fetes p�bliques avui --caiguda espectacular de la construcci�-- i les recents --augment de la desocupaci�, reducci� de la taxa de creixement-- s�n l'anunci d'una ralentitzaci� econ�mica inq�estionable. L'economia familiar nota l'augment de les hipoteques, el dels carburants i el dels aliments b�sics. L'encariment �s espectacular. I els salaris no donen m�s de si.\nEn aquest context esdev� encara m�s obscena la pol�tica d'augment de salaris pol�tics de la Diputaci� de Girona, per posar un cas ben proper. O l'augment de c�rrecs de confian�a del Govern de la Generalitat. O l'encariment d'obres per mala gesti� o per retards injustificables. O les indemnitzacions milion�ries (en euros) per una gesti� nefasta i aberrant dels criteris de catalogaci� a l'Ajuntament de Girona. O l'augment de l'IBI i les escombraries en una ciutat cada dia m�s bruta.\nLa inc�gnita �s saber si en la campanya de Nadal ja es notar� la frenada econ�mica o no ser� fins a la setmana santa, com vaticinen els experts. En el sector de la construcci�, les veus m�s optimistes situen l'inici de la recuperaci� a l'octubre de l'any que ve, per� d'altres experts (i professionals experimentats) parlen d'un estancament que pot durar entre tres i quatre anys.\nPregunta: alg� dels que ens han estat governant aquests darrers quatre anys (a Catalunya i a Espanya) ha previst alguna cosa per pal�liar els efectes negatius sobre la nostra economia? Tot el que se li ocorre a l'in�til mentider de Zapatero �s anunciar ara la supressi� de l'impost sobre el patrimoni? I a qu� espera el sectari Montilla per suprimir l'impost de transmissions patrimonials? Em temo que la resposta a tot plegat �s la f�rmula m�gica de l'�xit socialista: la culpa sempre �s dels altres. Si pot ser del PP, millor. En el seu defecte, sempre hi ha una CiU destinada a ser l'ase dels cops. I si amb tot aix� no n'hi ha prou, sempre tenim el dictador Franco com a sortida d'emerg�ncia, que justifica fins i tot per qu� els alumnes d'avui presenten pitjors resultats educatius que abans...\nPinten bastos en l'economia. Per� els socialistes que ens vigilen ja s'han col�locat ben calentets a totes les administracions hagudes i per haver. Gr�cies a ja sabem qui.\nEscrit per krls el dia 5.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nM�s proves de l'error de donar tot el poder al PSC\nHeribert Barrera diu que el PSC vol "afavorir l'eutan�sia" de Catalunya\nL'expresident del Parlament Heribert Barrera ha assegurat aquest dimarts que la posici� del PSC �s "afavorir l'eutan�sia" per a Catalunya i que "Catalunya com a poble desaparegui". Barrera ha fet aquestes declaracions durant un di�leg que ha mantingut amb l'expresident de la Generalitat Jordi Pujol organitzat pel Club d'Opini� Arnau de Vilanova al Petit Palau de la M�sica. Barrera ha cridat a l'abstenci� o el vot en blanc a les generals per buscar que hi hagi un "revulsiu" entre els partits catalans. Una proposta amb la qual no s'ha mostrat d'acord l'expresident Pujol, que creu que el malestar s'ha de canalitzar a trav�s de les urnes.\nBarrera considera que l'objectiu del PSC per a Catalunya �s que aquesta sigui "una Comunitat Aut�noma m�s, com la Rioja", amb "la llengua i la naci� desaparegudes".\nL'assemblea de militants de CDC de Girona m'ha escollit president local del partit\nL'assemblea de militants de Converg�ncia que s'ha reunit aquest vespre ha aprovat, per aclamaci�, la meva candidatura a la presid�ncia local del partit. Agraeixo als militants i a tota la gent que formar� part de l'executiva local la confian�a i el treball que hi posaran per convertir el partit en la base sobre la qual catapultar el projecte pol�tic del 2011. El meu comprom�s �s clar: traslladar al partit el proc�s de renovaci� i d'eixamplament de la base social que hem experimentat en les eleccions municipals.\nTinc clar des del primer dia que la pe�a important per a una vict�ria el 2011 �s el partit, la seva gent i la seva capacitat de fer xarxa. Agraeixo el pas que ens ha obert la generaci� d'en Jami Matamala, i els agraeixo l'esfor� per mantenir el projecte en temps que han estat dif�cils per al partit en general i per a l'agrupaci� de Girona en particular. Per sort, la capacitat de resist�ncia s'ha acreditat de sobres i avui podem albirar el futur amb m�s optimisme que mai, amb energies renovades, amb il�lusi� i confian�a en el futur, i amb gent nova disposada a arremangar-se per aconseguir que Converg�ncia aporti un nou estil de govern a la ciutat.\nEscrit per krls el dia 4.12.07 | Enlla� permanent | 2 comentaris\nJoan Ferran anuncia purgues i reeducacions\nL'entrevista al dirigent socialista Joan Ferran que publica avui El Peri�dico posa els p�ls de punta. El soci d'Esquerra mostra la seva veritable cara i llueix ben frescos els gens totalitaris que va incorporar temps enrere al seu �sser pol�tic. Les seves intencions a l'entorn dels mitjans p�blics transpuen les mateixes intencions que les purgues de Stalin i les reeducacions de la "revoluci� cultural" de Mao, i auguren un empitjorament de les condicions de llibertat d'aquest pa�s. Se'n sortir�, perqu� ja se n'est� sortint des del moment que Bola�o continua dirigint la pol�tica informativa de la presid�ncia del nostre pa�s, per� sobretot se'n sortir� perqu� alg� li ho permet i perqu� alg� ha entregat el poder a aquesta mena de gent disposada a "reeducar-nos" perqu� deixem de ser nacionalistes.\nEscrit per krls el dia 4.12.07 | Enlla� permanent | 1 comentaris\nPresident Montilla: busqui data per a la reuni� que li demanar� l'Artur Mas\nEl president del primer grup parlamentari del pa�s ha anunciat que demanar� una entrevista amb el president de la Generalitat. Normalment, i no nom�s per raons de cortesia, el president hauria d'acceptar de seguida la proposta i posar fil a l'agulla. El gest d'Artur Mas �s positiu, �s bo pel pa�s i pel clima pol�tic, i hauria de tenir una correspond�ncia justa. No veig que el PSC estigui gaire interessat a correspondre adequadament als gestos de CiU, per� ara t� una oportunitat per demostrar que la declaraci� d'intencions de Montilla d'allargar la m� a l'oposici� no era un brindis al sol. Ens tornarem a quedar nom�s amb les paraules, i sense els fets?\nEscrit per krls el dia 3.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nLa manifestaci� de dissabte va ser la d'una Catalunya plena. Hi �rem tots, o gaireb�. Tan sols hi faltava Montilla i la seva circumst�ncia, que �s prou �mplia --des d'alcaldes fins a sindicats-- per� no prou efica� en el prop�sit d'amontillar-nos definitivament. Som vius, i estem en condicions de demostrar-ho. Som gent de pau i no ens agrada cridar, que d�iem abans, per� en dir-ho alcem la veu cada vegada m�s i m�s, i la remor que se sent no �s de pluja ni vent. Va ser la manifestaci� de la Catalunya emprenyada, cabrejada, desafecta. La d'una Catalunya que ara caic i ara m'aixeco, per� quan em fan caure a prop�sit m'aixeco amb r�bia. La Catalunya que diu prou, que ja no vol pondre cap m�s ou. La Catalunya que diu no, que no creu en les pistoles, pistoles que d'altres fan servir aquell mateix dia, sin� en la for�a de la gent.\nEls benintencionats, que a casa nostra s�n legi�, van creure veure en les paraules del president, un dia que era a Madrid, un cop de puny damunt la taula en tota regla. El cop de puny no va existir mai, ni en la ment de Montilla ni en la dels periodistes que ens el van vendre, per� va ser comprat r�pidament pels cr�duls de la teoria redemptora, que hi veien el primer s�mptoma de l'�xit de la seva arriscada aposta. Un bal� d'oxigen per espolsar-se de sobre la pressi� de la seva mateixa gent en demanda d'uns resultats que no acaben d'arribar mai.\nVa ser aleshores que el terme "desafecci�" va comen�ar a fer fortuna. El catal� emprenyat ara ja �s (tamb�) el catal� desafecte. �s un terme curi�s, de reminisc�ncies franquistes (que va ser el primer a parlar d'afectos i desafectos al r�gim), per� com que el va dir el president i el van repetir els seus corifeus subvencionats s'ha convertit en un element m�s del nostre paisatge nacional.\nNo s� qu� passar� a partir d'ara, per� el PSC faria b� d'analitzar els efectes secundaris que tindr� aquesta manifestaci�, perqu� en tindr�. En aquest cas, els desafectes secundaris.\nEscrit per krls el dia 2.12.07 | Enlla� permanent | 1 comentaris\nLe Monde: "Les ind�pendantistes manifestent" i "La fi�re se l�zarde"\nEl diari franc�s Le Monde va destinar una enviada especial a cobrir la manifestaci� de dissabte, i la primera versi� que d�na de la situaci� que viu el pa�s �s la que trobareu en aquest enlla�, una cr�nica pr�via a la celebraci� de la manifestaci�. El t�tol �s ben clar: els independentistes es manifesten. Pr�viament havia publicat una altra informaci� amb un t�tol igualment clar: L'orgullosa Barcelona s'esquerda.\nEscrit per krls el dia 2.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nAssociated Press: "Transport chaos fuels Catalan nationalism"\nLa primera ag�ncia de not�cies del m�n informa d'aquesta manera de la situaci� que es viu a Catalunya. Associated Press ha dif�s una cr�nica sobre el caos de les infraestructures i el rerafons que hi ha. Perqu� ja sabem que si l'Estat menyst� Catalunya --sigui amb governs populars o amb governs amb el PSC dins d'ells-- no �s principalment per la incompet�ncia que els suposem sin� perqu� disposen una estrat�gia per desmuntar poc a poc, o de pressa quan poden, la nostra identitat nacional. I aquest proc�s de deconstrucci� passa per castigar la nostra autoestima, la nostra competitivitat, la nostra capacitat de lideratge. Si som menys importants, menys competitius, menys dotats, som m�s febles. No dic que en aquest afebliment no hi haguem contribu�t des de Catalunya, i que no hi estiguem contribuint sobretot avui, en qu� no es mou ni una fulla d'aquest pa�s --des del barri a la presid�ncia de la Generalitat-- sense que un socialista no ho s�piga i, si cal (com en el cas de Tv3), intervingui per dur l'aigua al seu mol�.\n(Si us conv�, podeu fer servir l'eina de traducci� autom�tica que hi ha al web de la Generalitat, i clicar l'opci� de traduir la plana web).\nConclusions, conseq��ncies i coher�ncia\nLa manifestaci� d'aquest dissabte demana que en traiem conclusions serioses, no pas t�ctiques ni de volada curta. Ho hem de fer si no volem ser tra�dors al seu esperit i a l'esfor� de desenes de milers de catalans que hem sumat forces contra els qui ens maltracten. De les conclusions se n'han de derivar conseq��ncies pr�ctiques: ja n'hi ha prou de convertir el nostre pa�s en un gulag socialista, d'entregar el poder als �nics que no han vingut a la manifestaci� pensant que aix� podran convertir-los a la fe independentista. Quan m�s f�cil tingui el PSC el poder --i ara el t� m�s f�cil que en tota la seva hist�ria, perqu� ja no ha ni de guanyar eleccions-- menys compromesos estar� amb el pa�s que controlen pel dret i pel rev�s. Per aix� cal coher�ncia; el joc dels disbarats ja ha durat massa; caldria que Esquerra recuper�s una mica de seny nacional i actu�s amb coher�ncia amb el que s'ha vist avui, i deix�s de prestar suport als aut�ntics liquidacionistes de la identitat nacional.\nQue TV3 hagi boicotejat la manifestaci� demostra el que est� disposat a fer el PSC pel pa�s: sotmetre'l a una dictadura informativa per tal de no perdre el poder. Mai no hav�em hagut de patir pel comportament de la nostra televisi� p�blica davant de moments hist�rics per al pa�s, per� ara ja sabem que la Tv3 del Tripartit treballa per Zapatero, pel PSOE. Quina vergonya! Que avall que hem caigut!\nEls qui han fet possible que Montilla i Bola�o grapegin la democr�cia catalana tenen ara la responsabilitat de corregir-ho. Espero que ho facin, pel futur del pa�s.\nLes fotos de la manifestaci�\nUs penjo les fotos de la manifestaci� que he anat fent al llarg del recorregut. Les trobareu tamb� de forma individualitzada al meu �lbum web.\nEscrit per krls el dia 1.12.07 | Enlla� permanent | 0 comentaris\nAix� ha de tenir conseq��ncies. En tindr�?\nJa ens movem. Tothom parla de gran �xit. Si aix� no t� conseq��ncies generar� una gran frustraci�. De qui dep�n que en tingui? De tots, per� d'alguns en particular.\nOn �s Montilla?\nFa tres quarts d'hora que ha comen�at la manifestaci� pel dret a decidir i l'�xit �s tal que encara no ens hem mogut d'on som! Els presidents Pujol, Barrera i Rigol estan entre els centenars de milers de catalans que ens manifestem. Em diuen que Maragall tamb� hi vindr�. On �s el president Montilla? Quin president no fa costat al seu poble? Nom�s un mal president. Escric des del m�bil i per aix� no puc allargar-me.


Serra del Montnegre: Santa Eulàlia, festa major petita d'Hortsavinyà\nSanta Eulàlia, festa major petita d'Hortsavinyà\nGairebé tots els pobles celebren dues festes majors, anomenades popularment “la Grossa” i “la Petita”. A Hortsavinyà som més festaires que ningú i en tenim tres, perquè hi afegim la festa del Roser o Aplec de l’Erola, que és la que, de fet, s’ha convertit en la major de totes des de fa mig segle.\nEl 1997 els veïns ens vam proposar ressuscitar l’Hortsavinyà més festiu, revitalitzant la de l’Erola i recuperant les altres dues, condemnades pel despoblament des de feia dècades. Des de llavors, la de l’Erola es manté ben viva, amb la de sant Llop —teòricament la major de debò— no ens en vam sortir, i la de santa Eulàlia la vam anar fent fins al 2012.\nL’arribada de nous veïns, cohesionats al voltant de l’escola rural, ha dut saba nova: es recupera la festa major petita i, pel que em diuen, també es proposen recuperar la grossa, per sant Llop, el primer de setembre.\nDe moment, aquest diumenge 11 de desembre tenim un programa ben variat i atapeït. L’estrella serà el mercat d’intercanvi, tothom hi pot dur coses. La jornada s’encetarà a les 10 amb un pregó, seguit d’activitats per a la canalla: pintar, bombolles, curses de sacs i, a les 11, titelles. Després un servidor faré la presentació del Calendari de mitologia catalana, amb els 12 personatges que ens acompanyaran el 2017. També ens acompanyaran els gegants d’Hortsavinyà, i a la 1, no hi pot faltar la missa.\nDesprés de dinar, Jam Cabaret, i cap al tard, danses, balls i un escenari per a tothom que s’hi vegi en cor de pujar, tocar-nos alguna cosa o fer-nos un espectacle. Si us fa por el fred, teniu dues opcions: anar ben abrigats o ballar sense parar. Si la gent d’abans ho feia, també ho podem fer nosaltres, oi?\nUn dels balls que tenia més èxit a les tres festes era el de la toia. La toia era un ramet de flors que el noi havia de regalar a la noia amb qui el dansava.\n“La festa de sant Llop era el primer de setembre, santa Eulàlia el 10 de desembre, i el Roser, la festa de l’Erola, el dilluns de la segona pasqua. Santa Eulàlia era la festa petita, amb ball de tarda i nit, però llogaven un acordionista, i per l’Erola també. Pujaven de Calella, de Tordera, de Vallmanya, molta gent per les festes.” [Quimeta Pignatelli, filla de l’Hostal Vell]\nBall de festa major a l'era de l'Hostal Vell d'Hortsavinyà (1945)\n“Pujaven molts xicots d’avall, però aquelles mossotes s’estimaven més ballar amb nosaltres, que cardàvem pudor de carbó, que no pas d’altres que pujaven amb la corbata i gavardina.” [Ramon Rabionet “en Serra”, carboner]


Treballem tant per a particulars com per autònoms, emprenedors o empreses.\nReserva la teva sessió de fotos\nLes sessions familiars són molt divertides! Us emportareu un record per a tota la vida i, a part, ens ho passarem genial!\nRealitzem fotografies de qualitat per al teu negoci. Una bona imatge augmenta les vendes i consolida la fidelització de la marca.\nSessions per a empreses\nPerquè ells també es mereixen ser protagonistes! Tant si tens un animal tranquil com mogudet, segur que aconseguim que es trobi com a casa.\nSessions amb mascotes\nLa Camereta neix de la fusió de creatius del món de la fotografia i el disseny per oferir els nostres coneixements a persones com tu. Treballem tant per a empreses com per a persones que volen tenir records únics. A part, també volem que qui ho necessiti pugui utilitzar els nostres espais, oferint un servei de lloguer a l’abast de tothom.\nDescobreix el nostre estudi


Pensament divergent: Analitzem Wisibilizalas\nEn aquest projecte de Wisibilizalas, jo personalment com a capità del grup he après unes coses molt bàsiques però la vegada importants. Per exemple, mai havia dirigit un grup d'alumnes, i és per això que durant aquest projecte he après una mica a controlar-ho. Com a participant del projecte he desenvolupat la meva habilitat per a utilitzar el Google Sites.\nDe cara a la vida real i no a la informàtica, he pogut conèixer i entrevistar a la Luisa F. Cabeza, i Magda Valls, dues persones molt veteranes dins del món de la tecnologia. D'aquestes entrevistes he pogut aprendre a analitzar i agafar les idees més importants d'una entrevista.\nLuisa F. Cabeza: "Un cop que vaig anar a una reunió a Paris, la gent de la taula em tractava com la secretària d'un jefe hipotètic meu i jo sempre els deia que jo no tenia jefe, que jo era qui representava la meva institució".\nMagda Valls: "Les empreses quan busquen alumnes per fer pràctiques demanen un perfil d'enginyers informàtics dones perquè als grups de treball és molt important que estiguen equilibrats i que hi hagi tots els punts de vista i sensibilitats".\nDurant tot el projecte m'he sentit bastant alleujat pel fet que tenia companys en els quals podia "confiar" per compartir les tasques, i no amoïnar-me jo tot sol en fer-ho tot.\nEncara així no tot és bo, ja que hem tingut moltes dificultats sobretot en la part d'haver de contactar amb les persones que havíem seleccionat per investigar, bàsicament perquè estaven ocupades dins del seu treball. Algun problema tècnic sí que hi ha hagut però es va solucionar bastant de pressa.\nEn qüestió a les comunicacions que hem tingut durant tot el projecte. Hi ha hagut uns quants problemes en l'àmbit del temps, ja que en alguns moments hi ha hagut una mica de "desfase", i és per això que hem perdut una mica de temps.\nDe cara al treball en equip també hem tingut uns quants inconvenients per part del grup, ja que hi havia unes vegades en el que el grup no feia el que li pertocava. Però encara així, jo penso que hem acabat el projecte en unes condicions adequades.\nTot i això, també hi ha punts positius com practicar el treball en equip i poder participar en un tipus de projecte en el qual mai havíem no participat ni treballat d'aquesta manera. També ha sigut tot un honor poder entrevistar i parlar amb persones tan importants com ho són la Dra. Luisa F. Cabeza, i la cap d'estudis Magda Valls. Hem après coses molt importants dins d'aquest projecte, coses que semblen insignificants però que tenen un valor molt important per a la societat. És per això que dins d'aquests àmbits sí que he gaudit el projecte.\nJo crec que per millorar el treball del grup en general s'haurien de formar grups d'un número més reduït, ja que així, des de el meu punt de vista és molt més fàcil organitzar i treballar millor.\nPer acabar el blog m'agradaria afegir que, com he dit anteriorment, un grup més reduït hagués estat molt millor, ja que podríem haver aprofitat molt més del projecte i, jo personalment no hagués estat tan preocupat per si això estaria bé o no. Tot el demés m'ha semblat perfecte, ha sigut un projecte en el qual hem après moltes coses.\nAquest es el nostre grup:\nCodi QR de Wisibilizalas:\nJulian Fuentes Hernandez, Guindavols 4\nPublicat per JulianElDelPan a 10:11