Vídeo lloc de Cites lliure - XAT de VÍDEO #1 - conèixer a una noia o noi en línia!\nEls Anuncis De Dinamarca\nCites anuncis Dinamarca Cites Anuncis v\nPost lliure de Cites anuncis ara i ben aviat tindreu noves i interessants i atractius els llocs de Cites a DinamarcaTriar la qualitat i comprovar el lloc per a publicar anuncis sobre Cites a Dinamarca i conèixer gent de Dinamarca sense fronteres en un còmode format. Els anuncis per a Cites amb Dinamarca Telèfons et permet conèixer als altres i establir un interessant diàleg. Cites privades anuncis són la millor manera d'arribar a conèixer-se a Dinamarca.\nentrant llocs de Cites vídeo xat de de difusió en línia viure corrent de les nenes la ruleta de xat noia en línia sense necessitat de registre en línia ruleta de xat vídeo xat de Cites la ruleta de xat de vídeo noia Cites sense registre amb telèfons la ruleta de xat amb les noies la ruleta de xat amb les noies sense necessitat de registre


El Papa ha dit coses que són certes | Catalunya Catalana\n← 11 setembre 2006\nAlderdi Eguna 2006 →\nSetembre 19, 2006 · 7:21 pm\nEl Papa ha dit coses que són certes\n“El Papa ha dit coses que són certes”\nestratègia · “La reacció atemorida del món occidental no fa altra cosa que enfortir els islamistes fanàtics” perill · “Crec que som al començament d’una tercera guerra mundial” Per Jana Beris\nE l professor Moshe Sharon, expert en Islam al departament d’història del Pròxim Orient i Islam a la Universitat Hebrea de Jerusalem, considera que la tempesta al món musulmà per les declaracions del papa Benet XVI serà greu. En realitat, no el sorprèn gens el que està passant i com que creu que la violència es pot cobrar víctimes fàcilment demana que l’entrevista es publiqui sense la seva foto.\nQuè va pensar quan va sentir les declaracions del papa Benet XVI?\nEm va semblar que s’introdueix en problemes greus i que, de fet, posa en problemes el món cristià en general. No perquè hagi dit coses que no són certes, sinó perquè estem en una època en la qual l’Islam extremista, fanàtic, que controla avui les masses, aprofita qualsevol ocasió per actuar de forma violenta contra el món cultural d’Occident. L’Islam pot atacar els cristians, l’Islam pot atacar els jueus, però quan el món occidental reacciona o, fins i tot diu coses totalment certes, la reacció és violenta. I així comencen a matar gent. El que va dir el Papa serà utilitzat ara com a pretext oficial per perpetrar assassinats. La guerra santa, jihad , recordem-ho, no s’ha aturat i el seu objectiu sempre és el món cristià. Per tant, allà on puguin atacar cristians i institucions cristianes intentaran fer-ho. Crec que estem al començament d’una tercera guerra mundial, però el món occidental encara no n’és conscient. Jo crec que Europa està al caire d’un esfondrament total a mans de l’Islam. La reacció atemorida del món occidental no fa altra cosa que enfortir els elements fanàtics que condueixen les multituds islàmiques. El futur no sembla gens prometedor.\n¿Troba just parlar de l’Islam en termes tan categòrics o caldria parlar només de l’Islam extremista?\nLa pregunta és qui guia el món islàmic. I els que dirigeixen avui el món islàmic no són els filòsofs o elements intel·lectuals influïts per la cultura occidental, que volen viure en pau amb Occident, sinó els que fan sermons a les mesquites i els mestres fanàtics de les escoles religioses, les concepcions islàmiques que parlen d’una guerra global entre el món islàmic i el món occidental. Hem de recordar que el món islàmic normal veu les seves relacions amb el món de fora, el no islàmic, com a relacions determinades per l’espasa. El màxim que pot passar és que l’Islam suspengui per un moment la guerra, perquè no està preparat ni és prou fort per lliurar-la.\nAleshores, ¿no té sentit parlar, perquè sempre hi haurà guerra?\nEn gran mesura, és veritat. L’única manera amb què es podia tractar amb l’Islam en el passat era emprant les mateixes eines. Això serveix perquè els musulmans no s’han donat mai cops de cap contra la paret. Vull dir que quan vegin que no aconseguiran derrotar l’enemic, arribaran a un acord amb ell. Per això, quan em pregunten quin és el futur d’Israel enmig d’aquest món musulmà, dic que si Israel és prou fort com perquè els àrabs i els musulmans perdin tota esperança de destruir-lo, parlaran amb ell. En aquell moment res no tindrà valor, ni els territoris [palestins], ni Jerusalem, res de res.\n¿Vostè no veu cap element positiu en l’Islam?\nÉs indubtable, esclar que hi ha principis bells a l’Islam. Hi ha, per exemple, el tema de l’almoina als més necessitats, el d’ajuda als qui no tenen diners. En les lleis de guerra de l’Islam es prohibeix matar dones, ancians i nens, tot i que lamentablement a la pràctica no es compleix i es publiquen fàtues [edictes religiosos] que justifiquen que no es compleixin aquestes lleis. El món islàmic ha produït una literatura bella, bella poesia, filosofia, matemàtiques. Hi ha moltes coses bones que l’Islam ha desenvolupat i que sense cap dubte són importants. Però hem de recordar una cosa que és clau: no són aquestes les coses que han determinat les relacions entre l’Islam i el món de fora d’aquesta religió. Encara que el Papa trobi aquestes coses, no són aquests els elements que han guiat la relació entre l’Islam i el món cristià. El món cristià sempre ha vist en l’Islam el seu pitjor enemic.\nMoshe Sharon és expert en Islam de la Universitat Hebrea de Jerusalem\nPublicat al diari Avui el 19 de setembre del 2006


PREGUNTES FREQÜENTS SOBRE UNA EXCEDÈNCIA LABORAL\n08/02/2020 28/02/2020 Administrador\n–\tEn quines ocasions pot un treballador demanar una excedència?\nQualsevol treballador que hagi prestat serveis com a mínim un any tenen dret a aconseguir una excedència durant un període no menor de quatre mesos i no superior als cinc anys.\nEntre cada període d’excedències ha d’haver-hi una distància de quatre anys.\n–\tExcedència en cas de fills.\nEl naixement o l’adopció d’un fill (o fins i tot l’acolliment preadoptiu) comporta el dret a una excedència de fins a tres anys. Això encara que estiguem dins del període de quatre anys entre dues excedències.\nAquest període d’excedència es pot gaudir de forma fraccionada.\nEn cas que dos treballadors demanin l’excedència en relació al naixement o l’adopció del mateix nen, l’empresari pot limitar aquest dret\n–\tExcedència per a la cura de pares, avis, néts o germans.\nLa llei permet una excedència en les mateixes condicions que pel cas de fills, però només per un període de dos anys.\n–\tQuè passa si abans que acabi el període d’excedència tinc un nou fill (o hi ha un nou parent necessitat d’ajuda)?\nEn aquest cas, des de que sorgeix aquesta nova causa d’excedència, s’acaba l’excedència que es venia complint i comença una nova des del principi.\n–\tQuin és l’avantatge d’estar d’excedència?\nA vegades les circumstàncies familiars o personals obliguen les persones a demanar excedències. Estar en excedència permet la possibilitat de suspendre la relació de treball per un temps i la possibilitat de recuperar la seva ocupació quan acabi l’excedència.\n–\tCom afecta l’excedència a la meva feina?\nBàsicament implica que se suspèn la relació laboral per la durada de l’excedència. Suspensió implica que continua existint, però que no produeix efectes. És a dir, el treballador no ha de complir les seves obligacions laborals, però l’empresa tampoc ha de pagar-li el seu salari.\n–\tQuan acaba l’excedència familiar, torno al meu treball?\nSí, però amb determinades condicions. El primer any d’excedència, es té una reserva de la mateixa ocupació. Per a més d’un any, es té dret a reserva d’ocupació en la mateixa categoria professional.\nSi s’ha demanat una excedència en un cas de família nombrosa, el dret a la reserva de la mateixa ocupació es prorroga per fins a 15 mesos per una de categoria general (fins a 4 fills) i fins a 18 mesos per una família nombrosa de categoria especial (5 fills o més). Ha de recordar-se que aquestes categories han de ser reconegudes oficialment.\n–\tLlavors quan torno de l’excedència per raons familiars, tot segueix igual?\nLa reserva, encara que sigui en el mateix any, implica que es recupera la mateixa ocupació, però no té perquè ser la mateixa ocupació en el mateix centre de treball. És possible que l’empresa ofereixi un ús de la mateixa categoria o grup professional (cas de tornar d’una excedència superior a un any) en un altre centre de treball en la mateixa localitat. O almenys en un lloc prou pròxim per a no implicar un desplaçament perjudicial o fins i tot una mudança.\n–\tI quan acaba l’excedència voluntària?\nEn aquest cas la reserva només implica un dret a obtenir un treball en la mateixa o similar categoria quan es produeixi una vacant en l’empresa.\n–\tQuè passa si l’empresa no té un ús de la mateixa classe o en la mateixa categoria en aquest moment?\nEn aquest cas, l’excedència es prorroga.\n–\tQuè passa si l’empresa m’ofereix un treball diferent al que tenia o en una localitat diferent?\nEn aquest cas, no estem obligats a acceptar-lo i l’excedència es manté.\n–\tQuè passa si descobreixo que l’empresa té una ocupació adequada, però no me l’ofereix?\nAixò succeiria, per exemple, si veiem que l’empresa busca gent per a ocupar una plaça similar a la que es tenia abans; però quan ha acabat l’excedència, m’han dit que no hi havia cap.\nEn aquests casos es podria demandar a l’empresa per incompliment i requerir que es reintegri al treballador, així com que s’abonin els salaris des del moment en què es va produir la falsedat. Com que de no haver mentit, el treballador ja estaria de tornada al seu treball.\nUna altra opció és considerar que l’empresa ha incomplit les seves obligacions amb el treballador i sol·licitar l’extinció del contracte de treball per aquest motiu. En aquest cas es demanaria la indemnització abans citada més indemnització de 30 dies per any treballat.\n–\tCom afecta l’excedència a l’antiguitat?\nEl temps que passem en excedència compta igualment a l’efecte de l’antiguitat.\nAquí hem resumit les preguntes més habituals que planteja una excedència laboral. Evidentment, cada cas pot tenir diferents matisos. I és molt important recordar que cada conveni col·lectiu sectorial és diferent, i pot permetre diferents terminis i condicions.\nSi té vostè algun dubte sobre la seva excedència o la seva reincorporació al lloc de treball, pot contactar amb *CALDUCH ADVOCATS i comptar amb assistència d’un laboralista.\n← UNA NOTA NADALENCA: EL TRIBUNAL SUPREM RECONEIX EL DRET A LA CISTELLA DE NADAL\nPUC RECLAMAR LA DEVOLUCIÓ D’UNA CLÀUSULA SÒL QUAN JA HE PAGAT TOT EL PRÈSTEC? →


31 de maig. Dia Mundial sense Tabac. Generalitat de Catalunya\n31 de maig. Dia Mundial sense ...\nEl consum de tabac a Catalunya continua baixant i està en mínims històrics\nEl Dia Mundial sense Tabac, promogut per l’Organització Mundial de la Salut el 31 de maig, té com a tema el tabac i les cardiopaties. El consum de tabac és la segona causa de malalties cardiovasculars, després de la pressió arterial alta.\nAquest any, a més, celebrem que el consum de tabac a Catalunya continua baixant i està en mínims històrics, amb una prevalença del 24%.\n«Viu a sac sense tabac»\nEl Dia Mundial sense Tabac és el punt i final de la Setmana sense fum, que té per objectiu sensibilitzar la població de la importància que té per la salut no iniciar-se en l’àmbit de fumar, abandonar el consum de tabac i poder gaudir d’un ambient lliure de fum. Aquest any arriba a la 19a edició sota el lema «Viu a sac, sense tabac!».\nLa Setmana Sense Fum és una iniciativa de la Sociedad Española de Medicina Familiar y Comunitària i CAMFiC a Catalunya.\nFumar causa al món 6 milions de defuncions anuals i una mort cada hora a Catalunya. A més, les morts atribuïbles al tabaquisme a Catalunya són 1 de cada 4 en homes i 1 de cada 14 en dones a partir de 35 anys.\nÉs la segona causa de malalties cardiovasculars, després de la pressió arterial alta\nInformació sobre la jornada i les edicions anteriors\nEl consum de tabac, en mínims històrics\nTabac sense combustió, cigarretes electròniques, mites sobre el tabac per cargolar i sobre les pipes d’aigua


L’exposició "Ocellam" és un homenatge literari als ocells. Són motiu d’estudi de la ornitologia (branca de la zoologia que se n’encarrega), però també són objecte de cultura (per dir-ho amb paraules de Miquel Rayó al seu llibre Aucellari), capaços de generar art ja sigui visual, tèxtil, literari, musical o lúdic.\nD’entre les variades espècies d’ocells existents, s’han escollit set: l’oreneta que ens desperta matinera lleva’t, lleva’t dematí; el rossinyol amb el seu dolç tau, tau, tau, xirivists; el pardal d’enganxosa xerradissa xerritx, xerretx; el colom pagat de si mateix que parrupeja jo só més guapo que tu; el corb amb el seu tenebrós carn, carn; l’oriol de piulada fixa figues flors, figues flors; la merla cridant xuca’t, xuca’t.\nUs volem apropar el món d’aquests set ocells de la mà de textos redactats per escriptors i gent de lletra que han mostrat un interès respectuós (no exempt de sàtira, a cops) vers el món dels animals de ploma. Autors com Jacint Verdaguer, Josep Maria de Sagarra, Josep Carner, Pere Quart, Joan Amades, Pau Bertran i Bros, Tomàs Garcés, etc. ens han llegat escrits que ens conviden a girar la vista amb curiositat cap aquestes bestioles de vol incansable, que entre moltes altres coses, alegren la celístia amb els seus cants i que netegen d’insectes els nostres camps.\nPerò encara hi ha més. Es tracta de dos personatges literaris als quals volem fer referència, donada la seva estreta relació amb el món dels ocells. Es tracta de Peter Pan (el nen-ocell creat per James Barrie) i Papageno (l’ocellaire encarregat d’atrapar ocells per a la Reina de la nit a canvi de menjar i beure aparegut al llibret de l’òpera La flauta màgica de Mozart) En definitiva, set animals de ploma i dos personatges literaris (què són, al seu inici, el teatre i l’òpera on van néixer Peter Pan i Papageno sinó pura paraula?) vistos des del seu vessant científic, artístic i popular. Per això els saludem amb un cordial VENIU, OCELLS, AMICS!’\nPublicat per Biblioteca S. Vives Casajuana a 12:24\nSetmana de Montserrat


Societat Catalana de Geografia : directori : semblances : Mercè Comes i Maymó\nMercè Comes i Maymó\nBarcelona 1949 – 2010\nVa iniciar els estudis universitaris quan ja vorejava la trentena, compaginant-los amb l’activitat laboral i les tasques de la llar. Una vegada aconseguides les titulacions de Traducció i Interpretació, per la Universitat Autònoma de Barcelona, i de Filologia Semítica, per la Universitat de Barcelona (UB), els va prosseguir fins assolir el doctorat en aquesta darrera especialitat i universitat. El reconeixement de la vàlua docent i investigadora de Mercè Comes li van permetre accedir al professorat titular d’estudis àrabs i islàmics de la UB, universitat en la qual ha deixat un planter esponerós de deixebles i estudiants.\nLa seva dedicació a l’arabisme es va concentrar en la història de la ciència en l’estela i guia dels professors Vernet i Samsó, els quals inspiraven o dirigien el que vindria a dir-se el “Grup Millàs Vallicrosa d’Història de la Ciència Àrab”,\nA l'esquerra: l'illa Menorca en un mapa atribuït a l'almirall Piri Reis inclòs al Kitab-i Bahriye (1526), el llibre del navegant. Reproduït de Piri Reis and his Charts, Istanbul: Nesteren Refioglu, 2006, 2a ed., p. 53.\ndel qual Comes va ser membre molt destacada. En aquest àmbit de treball també va obtenir un decidit reconeixement a nivell internacional i va ocupar la presidència de la Commission of History in Islamic Civilisation de la International Union of the History and Philosophy of Science, càrrec que ostentava en el moment del seu decés.\nLa geografia astronòmica i la cartografia nàutica van absorbir l’interès investigador de Mercè Comes durant els darrers anys. Bé hi devia pesar la seva gran afició marinera. En aquest domini, ens ha deixat una bona colla de textos decisius. Un dels seus darrers treballs publicats és bona mostra de tot això, “La cartografia nàutica àrab en el context mediterrani (c. 1300-1600). Un projecte en marxa” [Drassana: Revista del Museu Marítim de Barcelona, 17 (2009), p. 82-93], un text anunciador d’una recerca prou ambiciosa que la mort, inesperada i injusta, va dallar gairebé de soca-rel. [Nota redactada a partir de l’article necrològic publicat a Anaquel de Estudios Árabes, 21 (2010) p. 301-302, signat pel professor Miquel Forcada de la UB]


Premi Capital de la Sardana a Olesa Sardanista per Iniciatives Renovadores – La Bústia\nPremi Capital de la Sardana a Olesa Sardanista per Iniciatives Renovadores\nPer Redacció / La Bústia 20 de març de 2019 a les 7:00 0 610 Visites\nPel president de l’entitat és un dels reconeixements més importants a nivell nacional\nOlesa Sardanista ha estat guardonada amb el Premi Capital de la Sardana a Iniciatives Renovadores, concedit diumenge durant la proclamació de Perpinyà com a Capital de la Sardana 2019. El guardó ha estat del tot inesperat per l’entitat, per bé que d’uns anys ençà ha fet un esforç considerable en popularitzar la dansa de forma transversal.\nSegons ha fet públic Pere Salvador, president d’ACF Olesa Sardanista, “ha estat un guardó totalment inesperat i estem aclaparats perquè et donin un premi Capital de la Sardana, és un dels reconeixements més importants a nivell nacional del món sardanista. Que l’hagin donat a Olesa Sardanista ens omple d’orgull i vol dir que fem la feina ben feta. El premi també és una responsabilitat en el present i en futur.”\nEl guardó l’atorga la Capital de la Sardana que en el darrer cap de Setmana s’ha traslladat de Montblanc a Perpinyà durant tot l’any 2019.\nOlesa Sardanista en els darrers anys ha fet un esforç per popularitzar la sardana i amb l’obsessió d’acollir nous afeccionats, ha estat promotora de diferents propostes innovadores que amb la dansa com a eix central, han reinterpretat aquesta expressió artística catalana.\nMostra d’aquesta gosadia és el concert que Olesa Sardanista ha organitzat per aquest diumenge, 24 de març, ‘Sardanes a banda‘ amb la Banda de Música de Cardona d’uns seixanta músics i amb Xavier Ventosa a la tible, dirigits per Narcís Mellado.\nEl repertori de ‘Sardanes a Banda’ són el conjunt de peces que Ventosa va crear per al treball de final de Grau de l’ESMUC i que es podrà escoltar diumenge a la UEC d’Olesa a partir de dos quarts de set de la tarda.\nCategoria: Agenda, Cultura, Olesa de Montserrat\nFernando Vicente: “Olesa pateix una il·lusió òptica que oculta la realitat”\nGenoveva Català és la nova presidenta del CECBLL


Controlat l'incendi en un magatzem de barques a Sant Feliu de Guíxols contigu a la sala Las Vegas\nUn incendi controlat el que crema des d'aquest migdia un magatzem de barques al costat de la sala Las Vegasde Sant Feliu de Guíxols. El foc ha cremat amb molta virulència i a la zona hi ha hagut una gran fumarada negre. S'han sentit espetecs i parts del sostre han cedit. El foc, sense apagar però controlat, ha arribat a entrar a la sala Las Vegas pel fals sostre, tot i que gairebé no hi ha generat desperfectes.\nEn total s’han activat 12 dotacions dels Bombers de la Generalitat, que han pogut donar per controlat l’incendi al voltant de les 15.45 hores de la tarda. A hores d’ara, els efectius estan acabant de refredar tota l’estructura afectada, així com l’interior del magatzem per tal d’acabar d’assegurar que estigui tot ben apagat.\nDurant les tasques d’extinció, efectius la Policia Local i dels Mossos d’Esquadra, que han desplaçat 4 patrulles, han fet control d’accessos i han tallat el pas al moll des de la Rambla. No obstant, cal destacar que no hi ha hagut persones ferides ni tampoc ha calgut dur a terme desallotjaments preventius.


Una llei per a tancar la “paradeta” espiritual de Camps\nLes Corts Valencianes impulsen l’auditoria d’empreses i de fundacions públiques, com la Jaume II, que va ser un fiasco després de ser patrocinada per l’expresident de la Generalitat com a símbol del valencianisme\n16/11/2015 - 10:04h\nCamps, al mig, en la inauguració de la ruta dels monestirs, que inclou el de la Valldigna\nEl Parlament valencià ha aprovat per unanimitat una norma “antiparadeta” pública: l’auditoria econòmica i de personal de més d’un centenar d’empreses o de fundacions dependents de les institucions –bàsicament, de la Generalitat– amb un compte de pèrdues i guanys i amb una comesa moltes vegades desconeguts.\nLa proposta, presentada per Ciutadans, té objectius clars: fer desaparéixer les entitats semipúbliques de “resultat pràctic ben dubtós”, “gran opacitat”, “sobredimensionament de la plantilla” o que “dupliquen” les funcions que acompleixen altres organismes. I l’exemple que posa el partit d’Albert Rivera també és diàfan: la Fundació Jaume II el Just.\nAquesta fundació va ser recuperada i potenciada per Francisco Camps, expresident de la Generalitat. L’objectiu declarat de la institució era “traure i divulgar el patrimoni històric valencià”, particularment del monestir de Santa Maria de la Valldigna, fundat pel monarca Jaume II el Just, nét de Jaume I.\nFundat el 1298 a Simat de la Valldigna, gairebé al centre de la Comunitat Valenciana, Camps veia en el monestir un element clau de la cultura i del valencianisme. De fet, va potenciar la Fundació fins que –gairebé– va petar. La gestió d’un company d’estudis dels Camps (a més de Francisco, Gerardo, diputat en el Congrés) i d’Esteban González Pons (ara en el Parlament europeu) la va portar a fer fallida: 9 milions d’euros de deute després d’una gestió qualificada de megalòmana.\nLa Generalitat va tapar el forat el 2008, però la Fundació va continuar funcionant, tot i que ho va fer amb menys ambicions: el 2014, segons la Sindicatura de Comptes, l’auditor oficial de la Generalitat, va costar 666.000 euros. El 43 % dels costos són de personal. I els de funcionament consumeixen el 70 % del pressupost. Ciutadans assegura que diverses partides de diners –destinades a despeses diverses, 111.000 euros; a pagaments a proveïdors, 162.000 euros– són tan opaques que és impossible controlar-ne els comptes. El 2015 el pressupost va abaixar i, el 2016, serà de 400.000 euros, segons el pressupost pendent d’aprovació.\nLa Fundació té 6 treballadors. L’administradora no ha volgut fer declaracions. Un portaveu de la Conselleria d’Educació assegura que el seu departament avaluarà el funcionament de la fundació, com el de la resta de les entitats associades, i canviarà, si és el cas, treballadors “amb padrins” per uns altres d’escollits per mèrits i introduirà el codi de bones pràctiques. La proposta de Ciutadans aprovada per les Corts Valencianes exigeix que el Consell informe del funcionament de les auditories en tres mesos.


L'alcalde i diversos regidors de l'Ajuntament d'Olot han treballat el dia de la Constitució per mostrar que no tenen res a celebrar - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’alcalde i diversos regidors de l’Ajuntament d’Olot han treballat el dia de la Constitució per mostrar que no tenen res a celebrar\nDiversos càrrecs electes de la comarca, si bé no van obrir les dependències dels consistoris, sí van treballar el dia de la Constitució, organitzant actes cívics, socials i solidaris, tal i com demanava la proposta de l’Associació de Municipis per la Independència. A l’Ajuntament d’Olot, l’alcalde i diversos regidors van treballar al matí, portant a terme diverses reunions. A les 11 del matí, l’alcalde, Josep Maria Corominas, el portaveu d’Esquerra, Pere Gómez i la regidora de la CUP Anna Descals, van llegir el manifest proporcionat per l’AMI davant l’Ajuntament. Van acompanyar-los els representants de les associacions independentistes Assemblea Nacional Catalana, Òmnium Garrotxa i Estelada 2014. Aquest dimarts, l’Ajuntament de Mieres, governat per Vivim Mieres-CUP-Poble Actiu, va obrir les seves dependències a la tarda. Els electes van atendre a tots els ciutadans que ho van voler.\n– L’Ajuntament d’Olot seguirà els preceptes de l’AMI el 6 de desembre


Recerca en Economia Regional i Urbana el 2019 – IERMB\nHome Recerca en Economia Regional…\nAl llarg de 2019, l’àmbit d’ Economia Regional i Urbana de l’IERMB ha realitzat, en el marc del contracte programa de recerca amb l’Àrea Metropolitana de Barcelona, els següents estudis:\nAquest treball es planteja dos objectius fonamentals. El primer és analitzar l’especialització i la diversitat productiva de les 25 regions metropolitanes (RM) europees amb major nivell de PIB a partir de l’explotació de dades metropolitanes homogènies de població, producció i ocupació. El segon objectiu de la recerca és avançar en la caracterització de la relació entre el model econòmic (sintetitzat en l’especialització productiva) i la forma urbana (densitat i policentrisme).\nEls resultats d’aquesta investigació s’han concretat en dos informes:\nCaracterització productiva i espacial de les regions metropolitanes europees. Vigència del model industrial i policèntric\nAnàlisi de la distribució de la renda a la RMB. Avenços metodològics i de fonts estadístiques\n[Per descarregar els dos informes relatius a aquest projecte aneu a aquest enllaç]\nEmprenedoria i innovació a l’AMB\n1) Estudi de l’emprenedoria a l’AMB 2016. Aquest estudi vol aproximar el nombre i el perfil dels emprenedors autònoms als municipis de l’AMB.\n2) Elaboració dels indicadors d’innovació tecnològica per a Barcelona i comparació amb altres àmbits geogràfics com la resta AMB, resta RMB, Catalunya, Espanya.\nEmprenedoria a l’àrea metropolitana de Barcelona\nIndicadors d’innovació a l’Àrea Metropolitana de Barcelona. Estadística de patents\nGènere i talent estranger en la innovació tecnològica a la metròpoli de Barcelona\nEl objectiu d’aquest projecte és obtenir una primera quantificació de la contribució a la innovació tecnològica local en funció de les característiques dels inventors. Per una banda, es vol arribar a quantificar la contribució del talent estranger a la capacitat innovadora tecnològica a la metròpoli de Barcelona, mesurat mitjançant la participació d’inventors estrangers en les patents que es registren en aquest àmbit territorial. D’altra banda, es vol identificar com es distribueix el gènere en les activitats de innovació tecnològica registrada mitjançant patents en el territori de la metròpoli de Barcelona. En els dos casos, es vol analitzar aquesta participació per nacionalitat i per gènere en funció dels sectors i camps tecnològics de les invencions, per contrastar si existeix un patró diferencial.\nDiferències de gènere en l’activitat innovadora\n[Per descarregar els dos informes relatius a aquest projectaneu a aquest enllaç]


Cinema: "Tres recuerdos de mi juventud" i "Todos queremos algo" - blogs.flog.cat\nCinema: "Tres recuerdos de mi juventud" i "Todos queremos algo"\nLa programació d'aquesta setmana al cinema Truffaut em va permetre muntar-me ahir una doble sessió (beneïdes vacances!) que em semblava ben trobada: "Tres recuerdos de mi juventud" i "Todos queremos algo" m'havien de possibilitar veure una doble visió de la nostàlgia del record de la joventut: una des d'una perspectiva europea (concretament francesa) i una altra des d'una perspectiva nord-americana.\nLa primera pel·lícula em va semblar una pedanteria insuportable. Feia molt de temps que no m'avorria tant al cinema. En principi la pel·lícula francesa havia de ser la més intel·lectual, i a fe de Déu que juga aquesta carta, però de la manera més francesa; és a dir, fent-ho tot ben passional i desproporcionat. Segurament, per valorar aquesta pel·lícula en la seva justa dimensió caldria conèixer millor el cinema del seu director, fer una comparativa adequada amb la nouvelle vague i totes aquestes coses, però l'únic que sé és que almenys amb mi aquest film no funciona. Tot em sembla forçat, massa cuinat, i la pel·lícula s'agrada tant a ella mateixa que s'oblida d'agradar als espectadors. Potser tot plegat té a veure amb el fet que les històries d'amour fou sempre m'han resultat irritants, ja que l'amor per mi és una altra cosa. Ho sento, segur que sóc un ignorant i que la grandesa que molts li han vist se m'escapa, però és que no me'n va agradar res: ni l'absurd estil narratiu, ni la interpretació afectada dels actors, ni la posada en escena...\nEn comparació amb això, "Todos queremos algo" em va semblar una alenada d'aire fresc. Definitivament (torno a demanar perdó pel que segurament és una blasfèmia) m'agrada molt més la manera nord-americana de narrar. Aquí, Richard Linklater porta a l'extrem la seva peculiar concepció del cinema. Si la trilogia "Abans de..." i "Boyhood" ja es basaven més en el plaer de la contemplació de la vida quotidiana que en l'exposició de fets, aquí directament es pot dir que el conflicte dramàtic és nul. Des d'una perspectiva desacomplexadament masculina (ja era hora, perquè com bé expressa també Franzen a "Purity" al final gairebé semblarà que hem de demanar perdó pel fet de ser homes), Linklater només vol que seguim les peripècies d'una colla de joves a punt d'entrar a la universitat l'any 1980, com si fóssim un més de la colla. I ja està. Per aconseguir-ho, no li tremola el pols a l'hora d'allargar seqüències intranscendents, ja sigui un entrenament de beisbol o com els protagonistes canten una cançó dins del cotxe. I el millor de tot és que no és gens avorrit, perquè ens agrada mirar! Els espectadors només volem mirar, i ja sentirem el que hagim de sentir, sense tanta parafernàlia!\nDit això, la pregunta: és "Todos queremos algo" una pel·lícula sobre el record? Tècnicament, no. A "Tres recuerdos de mi juventud" l'estructura en flash-backs no deixa lloc al dubte, però aquí la història és una narració lineal d'un cap de setmana. Linklater és hàbil, i roda aquesta cinta perquè la puguem veure com qualsevol altra pel·lícula dels 70 o 80. Troba les excuses que li permeten mostrar-nos tot el repertori de diversions juvenils possibles, en totes les ambientacions possibles, i deixa per a nosaltres l'exercici de la nostàlgia. Però és evident que la busca, i ens la fa sentir. I fins i tot té a punt el pretext perquè puguin sentir-la també els espectadors joves: la pitjor nostàlgia de totes, aquella que sents per allò que NO has viscut. El pla final del somriure endormiscat del personatge principal ens interpel·la: es compliran les seves expectatives? S'han complert les nostres? Linklater és el viu exemple que sovint a la profunditat s'hi arriba des de la simplicitat. Perquè no hi ha res tan vitalista i alhora tan nostàlgic com sentir, senzillament, la força de la vida que passa.\nComentaris (5)14-07-2016 21:51:49\nGerard, 15-07-2016 18:00:49\nHola David! El dissabte passat també volia fer sessió doble al Truffaut però com que la taquillera em digué que la setmana que ve continuarien passant les mateixes pel·lícules i tampoc volia arribar molt tarda a casa, només vaig veure "Todos queremos algo". Demà, si tot va bé, aniré a veure "Tres recuerdos de juventud". Després de llegir la teva crítica me'n van passar una mica les ganes, però "Cuento de Navidad" m'agradà molt i ja et diré el què; espero no lamentar-ho...\n"Todos queremos algo" també m'agradà: lluminosa, alegre, dinàmica. La recent mort de Cimino va fer que mentre veia les escenes de grup rituals, els temps morts, l'amistat entre americans de diferent ètnia, penses en el que podria haver fet un dels últims "enfants terribles" de Hollywood.\nTot i no ser una pel·lícula nostàlgica en alguns moments a Linklater se li va de la mà la nostàlgia, i no sé si reflexa tant la vida universitària com com els hauria agradat que fos.\ndavidcuenca , 16-07-2016 01:33:47\nHola, Gerard. Ja em diràs el què, però de tant en tant me n'he de carregar alguna... De tota manera, tu i jo no sempre coincidim...\nTens raó en això que dius de la nostàlgia en la peli d'en Linklater, i m'agrada molt i trobo molt interessant l'última reflexió que en fas.\nGerard, 17-07-2016 11:05:57\nJa he vist prou "Tres recuerdos de mi juventud"! M'he emocionat prou amb aquesta història sobre els estralls del primer amor!\ndavidcuenca , 18-07-2016 13:01:18\nHola, Gerard! M'alegro que no em fessis cas i que t'hagi agradat! De fet, la majoria de les crítiques la deixen pels núvols... Però a vegades s'hi entra i a vegades no, i és evident que jo no hi vaig entrar...\ndavidcuenca , 21-07-2016 14:43:29


Les escoles públiques pressionen per fer jornada intensiva | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nSegons ha pogut saber l’ARA, representants de tres dels centres que formen part de la coordinadora -un de Santa Coloma de Gramenet, un d’Olivella (Garraf) i un altre de Barberà del Vallès- es van reunir el 14 de juliol a Barcelona amb tres representants d’Ensenyament, entre els quals hi havia el director general de centres públics, Antoni Llobet, i la directora general d’atenció a la família, Meritxell Ruiz, per fer-los la petició. La coordinadora va argumentar que amb la jornada continuada els nens que es queden a dinar a escola sortirien a la mateixa hora que amb l’horari partit (ja que dinarien i farien les extraescolars a partir de les 14.00) i els que mengen a casa seva no haurien de tornar per una hora i mitja de classes a la tarda. La coordinadora va deixar clar que en cap cas pretén aplicar la jornada intensiva a totes les escoles de Catalunya, sinó només als centres que ho sol·licitin. Els portaveus de la conselleria van recordar als representants de l’entitat que s’està aplicant la prova pilot i que, quan se’n faci “l’avaluació” -al mes de juny-, estudiaran si es pot estendre o no a la resta d’escoles. Alhora, van animar els centres que ho vulguin a fer-los-ho saber.\nEl departament d’Ensenyament ha decidit, de moment, allargar la prova pilot en les sis escoles que ja la fan, i que són les tres que hi ha a Castell – Platja d’Aro, les de l’Esclanyà i Vall-llobrega (Baix Empordà) i la del Papiol (Baix Llobregat). La directora general d’infantil i primària del departament, Carme Ortoll, els va comunicar el curs de pròrroga en una reunió el 10 de febrer a Barcelona. Portaveus del departament justifiquen aquesta decisió perquè ja estava previst -la prova pilot durava tres anys amb la possibilitat d’allargar-la dos cursos més- i sobretot perquè, durant les preinscripcions escolars -que es faran al mes de març-, els centres han de concretar als pares quin horari tindran els seus fills el curs que ve.\nTot i que portaveus d’Ensenyament mantenen que “en cap cas” es plantegen estendre la jornada intensiva a primària, de portes endins el departament s’ha mostrat més flexible en les dues reunions, segons ha confirmat aquest diari amb diverses fonts. En la trobada del 10 de febrer, Ortoll, a banda de comprometre’s a fer el balanç del juny, va posar sobre la taula analitzar com s’està aplicant aquest horari en països estrangers i en altres comunitats espanyoles i, a partir d’aquí, elaborar una sèrie de criteris que haurien de complir les escoles que vulguin adherir-se a aquest model. Les illes Balears, Andalusia i una part de Madrid són algunes de les comunitats que fan jornada compactada a primària a l’Estat.\nTot i la pressió de les escoles, la consellera d’Ensenyament, Irene Rigau, sempre ha rebutjat implantar aquest horari als centres de primària, a diferència del que ha fet el seu departament amb els de secundària. La Federació d’Associacions de Mares i Pares d’Alumnes de Catalunya (Fapac) només ho veuria amb bons ulls si l’èxit educatiu del centre es manté, si no hi ha una fugida d’alumnes a altres escoles i si hi ha més d’un 90% dels pares que ho demanen. Tot i així, el president, Àlex Castillo, no ho considera ara una prioritat. En canvi, el sindicat majoritari del sector educatiu USTEC-STEs s’hi mostra a favor.\nEntre els pedagogs, la mesura també té defensors i detractors. Gregorio Luri creu que s’ha de deixar la màxima llibertat als mestres. “Pot funcionar mentre el grup de docents tingui un pla de treball clar”, assegura. Luri insisteix que en els sistemes educatius “mai s’ha de ser talibà”. La Fundació Bofill, en canvi, s’hi mostra en contra. El seu director, Ismael Palacín, argumenta que no hi ha estudis que demostrin que millora el rendiment escolar ni que tingui avantatges socials. Una opinió que també comparteix l’educador Jaume Funes. “És una aberració i pedagògicament és absurd”, alerta. Segons ell, no funcionaria per les “corbes de cansament” de l’alumnat. Tot i així és partidari de repensar seriosament quins són els horaris “més sensats” per als infants. “Podrien ser més flexibles”, verbalitza. El problema, segons afegeix, recau en quants mestres i pares estarien disposats a posar el seu horari en benefici del que pedagògicament és correcte.\nSense escoles privades\nTant en el cas de les 60 escoles que formen part de la coordinadora, que en els últims mesos han rebut peticions de 30 més, com de les sis on s’aplica la prova pilot, la proposta ha sortit de les AMPA. L’entitat demanarà una altra reunió amb Ensenyament abans d’acabar el curs per impulsar la seva petició. En els municipis on ja s’està fent, a més, no hi ha cap escola privada.\nLa mesura no ha repercutit en els horaris dels alumnes que es queden a dinar al centre, ja que el menjador es fa de 14.00 a 16.00 i, a partir d’aquesta hora, es duen a terme les activitats extraescolars que es feien abans de fer aquest horari. En el sistema educatiu català hi ha gairebé 800.000 alumnes que estudien en escoles de primària que depenen d’Ensenyament; aproximadament un 60% ho fan en escoles públiques i l’altre 40% en concertades.\nA les Balears, horari continuat a les públiques i partit a les concertades\nEls pares creuen que el model intensiu és una font de “desigualtats”\nEls mestres del CEIP Gabriel Comas i Ribas d’Esporles, un poble de la serra de Tramuntana, a Mallorca, fa 20 anys que intenten sense èxit canviar la jornada partida per la contínua. La normativa autonòmica que regula els horaris dels centres escolars i que data del 2002 estableix que si una escola vol canviar el model, la nova proposta s’ha de sotmetre a votació en el respectiu consell escolar, i que, per ser vàlida, hi ha de participar com a mínim un 50% del cens dels pares i mares, dels quals un 65% hi han de votar a favor. En l’última votació d’aquesta escola, celebrada aquest curs, el vot positiu de les famílies va arribar al 63%, de manera que s’ha hagut de tornar a aparcar, tot i el suport unànime del claustre de professors. “Cada any fem la votació i l’any que ve seguirem fent el projecte per tenir jornada contínua”, afirma el director, Pep Quetglas, per deixar clar que no es rendeixen.\nEl cas d’Esporles és significatiu perquè és un dels quatre centres públics que fan jornada partida a Mallorca. La resta d’escoles públiques, 149, han canviat el model en els últims 20 anys i ja no s’aturen per dinar al migdia i reprendre les classes. A l’escola concertada, però, es produeix el cas contrari: dels 79 centres d’aquest tipus que hi ha a Mallorca, només tres fan jornada contínua. Paulí Aguiló, secretari general de la privada i concertada de STEI -el sindicat majoritari en l’ensenyament-, relaciona aquest fet amb els menjadors escolars. “El menjador de l’escola pública no és especialment un negoci, però a la concertada sí que ho és, i a la patronal li interessa tenir alumnes a dinar cada dia. Amb l’horari partit s’asseguren que sigui així”, afirma Aguiló. Més enllà d’això, el dirigent sindical reconeix que “és evident que a moltes famílies els és més còmode l’horari partit”, tenint en compte els horaris laborals predominants a Espanya, que no faciliten en la immensa majoria la conciliació familiar i laboral i encara menys amb un model d’escola d’horari intensiu.\nLes famílies fan equilibris\n“No volíem dur el nostre fill a l’escola concertada perquè al nostre poble totes són religioses, però amb els meus horaris i els de la meva parella hem de fer equilibris per poder tirar endavant”, explica Francina Mas, una mare que treballa a una hora i mitja de casa i que té dificultats per poder organitzar la setmana tenint en compte l’horari que fa el seu fill, el Jordi, un nen de tres anys. L’horari del centre, el CEIP Molí d’en Xema de Manacor, és de 9 a 14 hores, i sempre han de “tirar de padrins”, explica aquesta mare, que està esperant un altre fill, de manera que creu que se li complicaran més les coses.\n“No vull pensar com ho fa la gent que no té padrins que els puguin ajudar o que no té feina”, exclama. I és que, de fet, la qüestió econòmica també és clau en aquest assumpte. En principi, la normativa estableix que les escoles que fan horari continuat “han de garantir que el centre atén les necessitats dels infants mitjançant la presència de professorat passades les dues del migdia durant els dies lectius i han d’incloure un pla d’activitats voluntàries i no discriminatòries per a l’alumnat, com també el seu finançament”, que és responsabilitat del consell escolar.\nA la pràctica en molts centres succeeix que aquestes activitats extraescolars les assumeixen les associacions de pares i mares i es financen fent pagar quotes. “Això ja exclou tots aquells alumnes que no poden pagar les activitats”, afirma Jaume Ribas, president de la Confederació d’Associacions de Pares i Mares d’Alumnes de les Illes Balears, que considera que el model d’escola intensiva és una “font de desigualtats” en un moment en què “hi ha molts nens que queden a casa sols mirant la tele mentre els seus pares treballen deu hores per poc més de 600 euros al mes”.\nDocents com el director d’Esporles reconeixen que “no està demostrat que hi hagi avantatges pedagògics ni en un model ni en l’altre” i que, en definitiva, es tracta d’una qüestió de defensa de les condicions laborals del professorat. El problema és què es fa amb els nens si els pares estan treballant. “Fem filigranes amb els sous d’avui”, diu Mas, pensant en les activitats extraescolars. “El que s’hauria de promoure és la universalització de l’horari intensiu, no només a les escoles”, conclou, des del sindicat STEI, Paulí Aguiló.\nMERCÈ PINYA – ARA\nLa jornada seguida, la millor alternativa?\nDues expertes analitzen els punts a favor i en contra de l’horari intensiu\n“No tenim constància que millori el rendiment escolar”\nSociòloga i autora de l’estudi ‘A les tres a casa?’ de la Fundació Bofill\nLa generalització de l’horari continu als instituts públics de secundària a Catalunya ha obert la porta a debatre sobre si també podria ser un horari adequat a primària. Així ho defensen alguns sindicats de professors -mirant d’obtenir més bones condicions laborals- i algunes famílies -que són a casa al migdia i a la tarda, estan a l’atur o no poden pagar el menjador escolar-. Per a l’administració pública, a més, la compactació de la jornada és un estalvi, ja que sovint va acompanyada de la disminució i el tancament dels menjadors escolars i de la desaparició d’activitats als centres a la tarda.\nPerò més enllà d’aquests interessos, ¿la jornada contínua comporta algun tipus de benefici per als infants i els adolescents? No hi ha resultats científics que demostrin que la compactació de la jornada tingui ni els avantatges pedagògics ni els socials amb què es promou. No tenim constància que millori el rendiment escolar ni que sigui l’horari que millor s’adeqüi als ritmes i necessitats de l’alumnat. Més aviat al contrari, la jornada escolar matinal és un model en retrocés a nivell internacional perquè se l’associa a problemes molt diversos, com ara la persistència de resultats acadèmics baixos i l’eixamplament de les desigualtats en l’ocupació del temps que l’escola deixa de cobrir i, com a conseqüència, s’empobreixen les tardes dels alumnes sense acompanyament familiar, educatiu o cultural. En el context català, i a l’espera de disposar de l’avaluació de l’impacte de la compactació de la jornada a secundària, s’està alertant dels problemes que genera el tancament de les cantines, la falta d’accés a ajuts i beques menjador i la desatenció als migdies i a la tarda dels col·lectius adolescents més vulnerables. A més a més, la jornada intensiva està agreujant la segregació social del sistema educatiu, ja que només s’aplica a l’escola pública, és gairebé inexistent a l’escola concertada i genera diferències importants en les oportunitats educatives dels alumnes segons la capacitat econòmica de les seves famílies. Qüestions gens menors si ara també es planteja implantar-la a primària.\n¿La jornada contínua matinal, doncs, és la més adequada per a l’educació primària? ¿És l’única -i la millor- alternativa possible a la jornada partida? ¿Hi ha opcions menys lesives? ¿És possible trobar un altre tipus d’horari escolar més equitatiu que beneficiï l’aprenentatge i el desenvolupament dels alumnes i alhora satisfaci les necessitats de les famílies i del professorat? Si en el rerefons del debat sobre l’horari escolar hi ha la voluntat real de millorar l’educació i el benestar dels infants i adolescents, és del tot necessari fugir del dilema entre la jornada contínua i partida, i començar a pensar en una escola que respongui millor als reptes educatius i socials d’avui. Els països del nostre entorn, en lloc d’empetitir l’escola, estan construint models escolars més oberts i flexibles, en què s’integren aprenentatges formals i no formals, treball conjunt del professorat i d’altres agents socioeducatius, amb temps per a descansos i menjar, i amb una jornada que acaba a mitja tarda. Una escola plena d’oportunitats, també possible aquí, si volem.\n“La pitjor franja per fer un esforç intel·lectual és de 14 a 16 hores”\nMestra i coordinadora del màster en educació de la URV\nDes d’un vessant de mare i mestra, implantar una jornada contínua té diversos avantatges: treure profit de les hores de màxim rendiment dels alumnes, evitar als nens jornades molt llargues, fer disminuir conflictes, donar més temps lliure per al joc no reglat o facilitar la realització d’activitats extraescolars i de reforç en hores més raonables. A més, a nivell d’estalvi també es redueixen les despeses familiars en desplaçaments o en factures de llum i calefacció dels centres.\nLa veritat, però, és que hi ha pocs estudis elaborats sobre els beneficis d’aquest model, tan pocs com els que es poden trobar sobre els beneficis de la jornada partida en l’educació primària. Tot i així, un estudi acadèmic de J.M. Asensio confirma que la pitjor franja horària per dur a terme activitats que requereixin esforç intel·lectual és entre les 14.00 i les 16.00 hores. Aquest article també reflexiona sobre el fet que “la ruptura de ritmes biològics explica, sens dubte, algunes de les situacions de baix rendiment que es donen tant dins de l’ambient escolar com en el laboral”. Aquest punt obre la porta a reflexionar, doncs, sobre un possible canvi per actualitzar el nostre sistema educatiu en funció de les demandes dels nostres alumnes i de la societat.\nA l’inici de curs, quan es fa l’horari dels alumnes amb les assignatures -un quadrant que cada cop s’assembla més al joc del Tetris-, el primer que es decideix és la franja del matí. En aquestes hores s’hi inclouen les matèries que requereixen més atenció, com les matemàtiques, les llengües o les ciències… A la franja de la tarda s’opta per les assignatures més relaxades i de més competència comunicativa o interpersonal, com educació artística i musical, educació física, projectes de medi o tutories. És, doncs, un fet indiscutible que si els mestres poden triar es decantaran per fer les matèries troncals a primera hora, quan la majoria d’alumnes estan més receptius. En tornar de l’hora del pati, en canvi, cal invertir una mica de temps per recuperar la calma i, així, poder continuar les classes fins a l’hora de dinar. El rendiment a les hores de tarda decau i això fa que sorgeixin conflictes amb més facilitat. A més, cal tenir en compte els desplaçaments que fan els alumnes per anar a dinar a casa, una opció que, si és possible, sempre té més avantatges per als nens.\nLa jornada contínua, doncs, ha de millorar la conciliació familiar i laboral per als pares que puguin recollir els nens al migdia. Ara, això no hauria de perjudicar la resta de pares. Perquè això no passi cal que els centres continuïn oberts per atendre els infants amb activitats d’acollida i activitats extraescolars (en un horari més accessible al seu ritme) i perquè els docents disposin de més temps i espai per atendre els pares i per fer més formació. Dos aspectes, aquests últims, que reverteixen en una millora de la qualitat educativa. La jornada partida simplement és “el que sempre s’ha fet”. Cal crear altres horaris i buscar noves formes potser encara no inventades. Cal atrevir-se a provar una jornada contínua, escoltant sempre l’opinió dels pares, dels mestres i especialistes, sense perdre de vista els nostres alumnes.\n« 5 dades que els adolescents han de saber sobre la seva vida sexual\nLes 9 orientacions del Consell Escolar per incorporar la tecnologia mòbil a l’aula »


La Xatonada sota cobert del Vendrell passa la prova\nLa Xatonada Popular 2020 al Vendrell en imatges! | Àngel\nSergi Rovira guanya el Concurs de Mestres Xatonaires del Vendrell\nEl nou emplaçament sota cobert té una bona acollida\nRedacció dilluns, 3 de febrer 2020 - 12:41h\nLa Xatonada Popular del Vendrell 2020 ha tingut aquest diumenge 2 de febrer una bona estrena al seu nou emplaçament del pavelló de l'escola Àngel Guimerà. Tot i que el canvi de lloc es devia a les obres d'ampliació de l'illa de vianants del centre, des de la regidoria de Fires i Comerç ja es va avançar que no es descartava mantenir aquest emplaçament si l'acollida era bona. La regidora de l'àrea, Luz Ramírez, ha avançat que caldrà fer una anàlisi «que reculli l’opinió de tots els sectors implicats a la festa per valorar si pot tenir o no continuïtat».\nL'afluència de públic ha estat molt bona durant tot el matí, esgotant les 1.000 racions de xató disponibles, incloses el centenar per a persones celíaques que s'havien preparat per primera vegada. Junt amb la Fira de productes alimentaris naturals i artesanals, prop de 150 nens i nenes han pres part l'Exhibició de Xatonaires Infantils, després que durant la setmana haguessin pres part als cursets d'aprendre a fer xató.\nLa Lu també fa xató\nNo ha faltat el quart Xató Experiencie, amb un 'show-cooking' de Jordi Guillem, una exposició sobre 'La gastronomia del Vendrell: patrimoni de la Cultura Catalana', els estands de pastisseries locals, un photocall de la Xatonada, i l'animació de la Lira Vendrellenca. Un dels convidats destacats de la jornada ha estat la barcelonina Lu, guanyadora de la darrera edició del programa de TVE 'Masterchef Junior'. Ella també s'ha posat el davantal per fer la seva salsa de xató.\nEls tres guanyadors del Concurs de Mestres Xatonaires del Vendrell. | Ajuntament del Vendrell\nEl Concurs de Mestres Xatonaires, en la seva edició número 34, ha deixat com a guanyador del primer premi a Sergi Rovira, que ha rebut una bonificació a la targeta client de Bonpreu / Esclat per valor de 400 euros. Antonio Gustavo ha quedat segon, obtenint una bonificació per valor de 200 euros, mentre que Xavier Rovira ha quedat tercer i s'ha endut una bonificació de 150 euros.\nAjuntament del Vendrell Xató El Vendrell gastronomia


4 Vallés DISSABTE, 6 JTINY 1998;1] OPEN ENGLISH;0] HA ARRIBAT ÁL VALLÉS LA SOLUCIÓ DEFINITIVA PER APRENDRE ANGLÉS Ja ha obert les seves portes al Vallés OPENING English School. La solució per aprendre Anglés de manera definitiva i en molt poc temps, ara més a prop de casa teva. Perqué ja són tres els Centres OPENING que posem a la teva sencera disposició al Vallés. Amb el nostre Métode Multimédia & Personal. Un Club Exclusiu per practicar el teu Anglés tots els dies. Amb una Fiexibilitat Total, ja que no hi ha horaris fixos, tu decideixes cada dia quan véns a estudiar. 1 la Garantia per Escrit que aprendrs Anglés... o et tornem tots els teus dinérs. Vine a conéixer el teu centre OPENING més proper i prova’ns gratis ¡ sense compromís. 1, a més a més, et regalem un fantástic Compact Disc amb vuit grans Hits. T’esperem al Vallés. VINE A PRO VAR-NOS GRATIS 1, a més a més, et regalem un fantástic Compact Disc* Rambla Egara, 235 C/ Barcelona, 41 Ronda Zamenhof, 6 (Davant del Mercat (Tocant a Plaça Porxada) (Tocant a Vía Massagué) de la lndependncia) GRANOLLERS SABADELL TERRASSA


Volcans | meteoillesbalears\nPublicat el Març 22, 2013 per meteoillesbalears\nQuan s’anomena Pompeia hom pensa automàticament amb la ciutat de l’Antiga Roma, que l’any 79 d.C. va desaparèixer sota les cendres i resta de material expulsat durant l’erupció del Vesuvi, provocant la mort de gairebé tota la seva població.\nDes d’aleshores es parla d’erupció pliniana per referir-se a les erupcions volcàniques que tenen semblances amb la de Pompeia (formació de grans columnes de cendra i fum, i explossivitat elevada entre d’altres característiques). L’adjectiu de pliniana s’empra en memòria a Plini el Jove, que en va recollir una descripció i a Plini el Vell, que hi va morir i era l’oncle de Plini el jove.\nSi es fa una recerca d’imatges per la xarxa se’n troben de molt espectaculars. Per jo les més impactants són les que permeten veure les restes humanes d’aquells que varen quedar totalment enterrats sota la cendra. La següent imatge és d’aquest estil i l’he trobada cercant per dins la wikipedia, tot i que diu que es tracta de motllos de guix extrets a partir d’algunes restes humanes que s’han trobat.\nExisteix alguna possibilitat que torni a succeir un fenomen semblant? Assumint que el Vesuvi és un volcà actiu, i que històricament hi ha documentades erupcions encara més intenses que la del 79 d.C. la probabilitat de repetició del fenomen natural es deu aproximar perillosament al 100% dintre d’una escala temporal prou àmplia. Vaja, que es pot afirmar que el Vesuvi tornarà a patir una erupció volcànica important, però el que no es pot dir és quan succeirà, perque no es sap.\nEl risc natural entès com a tal sorgeix de la combinació entre la perillositat natural i la vulnerabilitat dels humans. Al paràgraf anterior hem vist com la perillositat existeix, i la vulnerabilitat?\nLa vulnerabilitat també existeix, ja que l’ocupació humana de la zona és prou intensa, amb xifres que varien entre els 3 i 4 milions d’habitants a Nàpols i el seu entorn immediat.\nDe fet, existeix un mapa del nivell de risc d’una possible erupció, amb 3 colors: vermell, blau i groc. On la zona marcada en vermell seria la zona amb un major risc. Les zones de color verd són les zones urbanes, entre que les marrons són industrials.\nEs pot veure al mapa com hi ha un bon grapat de zones verdes incloses dintre de l’àrea vermella, la més perillosa en cas d’una erupció, i que segurament hauria de ser desallotjada de manera molt ràpida.\nTal vegada vos demaneu perque el color groc té aquesta forma, amb prou importància al costat est del Vesuvi, però en canvi, gairebé no existeix a l’oest. Pel que he pogut llegir, aquesta zona s’ha delimitat així degut a què el vent dominant en aquest indret és de component oest, i que per tant, en cas d’erupció, impulsaria els materials més fins cap a l’est. Volta dins el meu cap la pregunta si tenen alguna estratègia prevista en cas que hi hagi una erupció un dia que justament bufi vent de component est\nCom es pot veure al mapa Nàpols es troba molt al límit, amb una petita part urbana dins zona de risc, però el vent d’oest sembla que salvaria la ciutat. I si bufa vent de component est el dia de l’erupció?\nPer acabar he visitat la pàgina web de Protecció Civil a Itàlia per veure si aclaria alguna cosa més, i la veritat és que hi ha penjada bastanta informació, ara, continu demanant-me la mateixa pregunta, i amb vent d’est, que?\nPublicat dins de Volcans\t| Etiquetat com a Pompeia, Vesuvi\t| Deixa un comentari\nInteressant documental del krakatoa\nL’altra dia una amiga em va recomanar un documental que havia mig vist al canal 33, i del que ahir vàrem veure sencer el primer capítol. Després de veure el segon capítol avui dematí vos he de recomanar que el mireu, si teniu temps (cada capítol dura uns 50 minuts)\nEl documental en qüestió tracta sobre la gran erupció de Krakatoa de l’any 1883, i aquí vos deix els enllaços als dos capítols, que segons indica la pàgina web només es podran veure fins dia 27 d’agost de 2012\nCapítol 1. http://www.tv3.cat/3alacarta/#/videos/3496110\nCapítol 2. http://www.tv3.cat/3alacarta/#/videos/3502330\nSi voleu sabre més coses del krakatoa vos recoman aquests enllaços


La Facultat de Magisteri de la Universitat de València acull les II Jornades d’innovació, experimentació i bones pràctiques en educació – Lo Campus diari\nLa Facultat de Magisteri de la Universitat de València acull les II Jornades d’innovació, experimentació i bones pràctiques en educació\nData publicació 1 juliol 2015 1 juliol 2015 per redacció\nLa Facultat de Magisteri de la Universitat de València i el CEFIRE de València han organitzat la segona edició de les Jornades d’innovació, experimentació i bones pràctiques en educació, que tindran lloc a la Facultat de l’1 al 3 de juliol. Aquestes jornades es configuren com a un espai per a facilitar l’intercanvi d’experiències i coneixements entre el professorat en actiu i la comunitat de Magisteri.\nLes jornades es desenvoluparan en horari de matins, de 9 a 14:30 hores, i tenen una duració de 15 hores.\nA més de facilitar l’intercanvi d’experiències entre el professorat, l’encontre servirà per a donar a conèixer diferents propostes metodològiques, així com noves maneres d’organització de centres.\nComponen el comitè organitzador el director del CEFIRE de València, Manuel Antón Antón; Bernardino Salinas Fernández, vicedegà de la Facultat de Magisteri; Noèlia Ibarra Rius, vicedegana d’aquesta Facultat; i els assessors i assessores del CEFIRE de València Irene Segura García, Mª Eugenia Giménez, Vicent Galan i Rams, i Luis Torres Otero.♦\nActe commemoratiu del 25è aniversari del màster d'Estudis Internacionals de la Universitat de Barcel...\nUns 300 docents reclamen que es deixi l'”educació en pau” davant la delegació del govern espanyol a ...\nXXI Congrés Universitari d'Innovació Educativa en els Ensenyaments Tècnics / UPV


La Secció de Cinema de Lluïsos d'Horta, ara és #LluïsosCinema.\nLluïsos d'Horta ha esdevingut, sense voler-ho, en una de les poques sales de cinema que resten oberts a Barcelona. A la nostra sala no fem una programació contínua de cinema, ho compartim amb espectacles de teatre, música, de cultura popular, etc. Però ja fa molts anys que fem projeccions de cinema familiar, adreçat als infants.\nHem vist, però, que per mantenir oberta la nostra sala de cinema, ens calia oferir un valor afegit. Aquest valor afegit és #LluïsosCinema.\nSabem que us agrada el cinema, i més encara quan el compartiu amb els vostres amics.\nSabem que valoreu el cinema visionat a la pantalla gran, a les fosques i amb una molt bona qualitat d'imatge i de so.\nTambé sabem que us agrada la crítica cinematogràfica, que sou els millors per fer-la.\nPer això ens hem esmerçat en trobar un forat dins la nostra programació per recuperar el cinema a Horta, i ho volem fer als Lluïsos d'Horta.\nPer això hem creat #LluïsosCinema. Veniu i parlem de quines pel·lícules us agradaria veure!!\nVolem obrir la nostra sala i recuperar el setè art en totes les seves expressions.\n#LluïsosCinema és la nova aposta de Cinema de Lluïsos d’Horta. Neix l'any 2020, i és:\nDocs del Mes de DocsBarcelona: Les millors estrenes de cinema documental durant tot l'any! Gaudeix de la programació del Docs del Mes a més de 70 sales de tot l'estat. En tens una sala aquí, a Lluïsos d'Horta.\nFem les projeccions en divendres vespre, un bon moment per aturar-se després de la llarga setmana i reflexionar sobre les coses que passen al nostre voltant i al món. En acabar, si voleu, les comentem tots plegats.\nHan passat molts anys des d'aquell 18 de novembre de 1967 quan Lluïsos d'Horta va inaugurar la primera sessió de cinefòrum amb la projecció de la pel·lícula Esa clase de amor.\nA Lluïsos d'Horta volem recuperar aquest cinema, adaptat al dia d'avui, on, finalitzada la sessió, s'inicia un col·loqui entre el públic que ho desitgi, i amb un bon amic que li agrada molt el cinema.\nRecuperem la tradició de Lluïsos de tota la vida, de cinema familiar i pels infants. Fem les matinals de cinema.\nArriba el millor cinema infantil a Lluïsos: CineXic és un programa d'impuls del cinema infantil en català a través d'un circuit de sales arreu del país. Una programació estable de pel·lícules infantils en català per a tota la família, promogut per Òmnium Cultural, al que Lluïsos d'Horta ens hi hem adherit.\nOferta formativa adreçada a tota mena de centres escolars, que es basa a oferir un ampli catàleg de pel·lícules adaptades als diferents cicles formatius que permetin aprofundir sobre diferents valors presents en l'aprenentatge curricular, tot apostant alhora per un tipus de cinema de qualitat que faci paleses les seves virtuts artístiques.\nPròxims Esdeveniments de Cinema\n(01 Juliol 2022 20:30)\nCinema Home Què ens passa? Activitats Qui som? --Junta Directiva --Missió, Visió i Valors --Socis, Voluntaris, Beneficiaris --Estatuts i Règim Intern --Sala de Teatre --Memòries d'Activitats ---Any 2021 ---Any 2020 ---Any 2019 ---Any 2018 ---Any 2017 ---Any 2016 ---Any 2015 ---Any 2014 ---Any 2013 ---Any 2012 --Contacta amb nosaltres --Història --150èspai --Imatges històriques Què fem? --Seccions ---Cinema ----Cinema de Valors ---Esbart ---Excursionisme ---Grup Coral Horta ----Xor Cove ---Fotografia ---Manualitats ---Teatre ----Escola de Teatre ----Teatre de les Festes ----Decorats ----Escenografia ---Tennis Taula --A més a més ---Vespres de Jazz ---Casals als Lluïsos ---Exposicions al Vestíbul --Tallers --Multimèdia --Vídeos --Publicacions --Obres representades Cerca


Sigues el canvi: per una Internet millor! - Internet Segura\nPàgina inicial/Educadors, Famílies, Joves/Sigues el canvi: per una Internet millor!\nInfants i joves creixen en un entorn digital on la tecnologia és una part integral en les seves vides. Tanmateix, no sempre són conscients de les oportunitats i els riscos de la xarxa. El Dia d’Internet Segura arriba per conscienciar-nos…\nEn els més de 10 anys que se celebra la diada ha passat de promoure una Internet “més segura” a enfocar-se en com junts podem crear una Internet “millor”. Tan si som infants o joves, pares o monitors, educadors o assistents socials, treballadors del sector TIC o qui pren decisions a la xarxa, tots podem ser el canvi necessari per fer una Internet millor.\nEn un dia com el d’avui hem d’animar a tothom a ser el canvi, i ho aconseguirem si aprofitem al màxim les oportunitats positives que ofereix la xarxa, i alhora som capaços d’augmentar la resiliència, les habilitats digitals, el coneixement i tota l’ajuda necessària que permetin evitar riscos que hi ha quan naveguem per Internet.\nDes del programa d’InternetSegura.cat ens sentim compromesos en unir esforços i ajudar a fer la reflexió a Catalunya per obtenir una Internet millor per a tothom en una diada com aquesta i tota la resta de l’any. Enguany el lema ‘Sigues el canvi: per una internet millor’ emfatitza la importància de la col·laboració i del treball conjunt.\nCom puc ‘ser el canvi’? Com m’implico?\nAjuda’ns a promoure els aspectes positius i a qüestionar-ne els negatius per ajudar a fer un món millor per a tothom a la xarxa. Com pots ajudar?\n– Cerca contingut positiu i oportunitats a la xarxa\n– Denuncia contingut il·legal i ofensiu\nEn moltes de les activitats que avui s’organitzen en centres educatius es reflexionarà sobre temes tan importants com el ciberassetjament, les notícies falses a la xarxa, les dades personals i l’alfabetització en mitjans digitals.\n-Segueix els hasthags #SID2017 i #SaferInternetDay\n-Comparteix aquesta infografia\n-Què més pots fer si ets,\n1. Infant o jove\nDONA SUPORT com a futur ciutadà digitals i fes que la teva veu s’escolti. Debateu amb els companys com podeu ser més amables, creatius i respectuosos a Internet, protegir la vostra reputació digital i informar-vos de continguts i comportaments nocius.\nPodeu ajudar a canviar la postura d’espectadors que es dóna en molts conflictes per ser més empàtics amb els companys quan es troben en problemes a la xarxa, oposant-vos a la intimidació cibernètica, i informar de qualsevol contingut inapropiat o il·legal que us trobeu.\n2. Pares i mares\nAJUDEU als fills en el seu desenvolupament personal a la xarxa. Manteniu un diàleg obert i honest amb ells sobre les seves experiències a Internet, i ajudeu-los a afrontar les preocupacions o qualsevol tema.\nEls pares, mares i cuidadors aporten en la recerca d’oportunitats positives on participen amb els seus fills a la xarxa, i ajudar els seus fills a trobar i utilitzar els recursos digitals de bona qualitat. Han de poder solucionar molts aspectes de l’activitat negativa a la xarxa dels seus fills (decidint què és apropiat a cada edat), modelant conductes positives, i informant també de qualsevol contingut inapropiat o il·legal que troben.\n3. Mestres, professors i monitors\nDOTAR infants i joves amb les competències d’alfabetització digital que necessiten per al món d’avui, apoderant-los a la xarxa com usuaris amb creativitat, confidencialitat i resiliència des les instàncies escolars o altres més informals.\n4. Sector TIC\nCREAR I PROMOURE contingut positiu i serveis segurs a Internet. Ser suport dels usuaris a través de consells, eines i dreceres per la presentació de denúncies o incidents si les coses van malament. Els usuaris esperen resposta a qualsevol problema de forma clara que en depengui la seva seguretat, una sèrie d’eines fàcils d’usar i l’accés ràpid a l’assistència.\n5. Aspectes legals i polítics\nPROPOSTES de governança i normes per a promoure una cultura basada en l’educació, el suport i l’autoregulació per a què els continguts i els serveis a la xarxa funcionin i prosperin.\nLes oportunitats que es defineixen en els plans d’estudi perquè els nens aprenguin sobre la seguretat a la xarxa, assegurant que els pares i mares tenen accés a la informació adequada i a informació suficient, i que anima al sector TIC a autoregular els seus continguts i serveis.\nEl Dia d’Internet Segura (SID) està organitzat conjuntament per la xarxa Insafe i Inhope, amb el suport de la Comissió Europea, cada febrer per promoure l’ús més segur i positiu de la tecnologia digital, especialment entre els infants i els joves. Cada any el Dia d’Internet Segura se celebra per tal que milers de persones s’uneixin per crear consciència sobre les qüestions relacionades amb la seguretat a la xarxa amb la participació d’activitats a més de 120 països del món.\ninternetsegura2021-07-20T18:34:03+02:007 febrer 2017|Tags: SID2017|


Ajuntament de Sant Celoni - 4 alumnes de l'Institut Baix Montseny viatgen a Mauthausen als actes de commemoració de l'alliberament del camp\n4 alumnes de l'Institut Baix Montseny viatgen a Mauthausen als actes de commemoració de l'alliberament del camp\nEs posarà una placa en memòria dels celonins que van patir i morir a Mauthausen\n4 alumnes de 1r de batxillerat de l'Institut Baix Montseny viatjaran aquest cap de setmana a Mauthausen per participar als actes que l'Amical de Mauthausen organitza cada any el mes de maig amb la trobada de les delegacions de tots els països i col·lectius que van patir i morir als camps, per commemorar-ne l'alliberament. Fa dos anys, 5 alumnes de l'Institut ja hi van anar convidats per l'Amical de Mauthausen.\nEls alumnes celonins viatjaran acompanyats novament per Fina Ferrando i, a títol personal, per la regidora de Cultura i Educació, Júlia de la Encarnación i una tècnica de la mateixa àrea.\nEl viatge tindrà una càrrega simbòlica especial perquè es posarà una placa en memòria dels celonins que van patir i morir a Mauthausen, tal com es va acordar a les Primeres jornades de la Memòria històrica, celebrades al novembre. A més a més, enguany, les 4 joves de l'Institut Baix Montseny participaran en un documental francès del Comitè Internacional de Mauthausen sobre la participació dels estudiants a les visites als camps de concentració.\nPerò la tasca més important vindrà després, perquè l'objectiu del viatge és que expliquin la seva experiència a totes les escoles de Sant Celoni per donar testimoni i ajudar a conscienciar els joves de que cal estar molt alerta per evitar que barbàries com les que van cometre els nazis o d'altres similars , no es tornin a consentir.\nL'emissora municipal Punt 7 ràdio, com a prèvia al viatge, divendres 9 de maig emetrà un especial a partir de les 21.45 h. El programa recull el testimoni de les 4 alumnes que expliquen les seves respectives motivacions personals per fer aquest viatge i la professora Fina Ferrando, que parla dels objectius de l'experiència.\nEl programa també estarà disponible a www.santceloni.cat/radioalacarta\nL'Ajuntament de Sant Celoni col·labora econòmicament per finançar el viatge dels alumnes a Mauthausen ja que aquest any no es compta amb cap suport estatal.


Rigau no veu clar aquest canvi i apunta que tindria més sentit reduir el grau universitari\n2 min. Barcelona 26/01/2012 17:32\nEl ministre d'Educació, Juan Ignacio Wert, ha plantejat avui a les comunitats autònomes la possibilitat de reduir l'educació secundària obligatòria (ESO) a tres anys, en lloc dels quatre que té ara, per tal d'ampliar el batxillerat també a tres cursos –com pretén l'executiu central– sense que l'entrada a la universitat s'endarrereixi un any.\nNo obstant això, Wert vol mantenir l'obligatorietat de l'educació fins als 16 anys, de manera que el primer curs posterior a l'ESO –ja sigui batxillerat o cicle formatiu– hauria de ser també obligatori.\nPer això, la consellera d'Ensenyament, Irene Rigau, ha advertit que "modificar tota l'estructura del sistema per només un curs pot tenir conseqüències sobre el professorat, la gratuïtat i l'obligatorietat que s'han de tenir molt en compte".\nPer Rigau, "tindria més sentit reduir a tres anys el grau universitari", ja que "la majoria de països d'Europa" ja el fan de tres anys, mentre que a Espanya és de quatre. "Aquesta és és la disfunció", ha apuntat. Amb tot, Rigau s'ha manifestat disposada a "participar en el debat" amb el ministeri per trobar la forma més adequada d'ampliar el batxillerat.\nNo hi haurà itineraris a 4t d'ESO\nWert també ha anunciat que deixarà en suspens el decret de reforma de l'ESO que va aprovar l'anterior govern del PSOE i que dividia quart d'ESO en tres itineraris diferents. Des del ministeri s'entén que no té sentit posar en marxa una reforma de l'estructura d'un curs que és possible que acabi desapareixent, si es du a terme la proposta de Wert.\nRigau ha explicat que la proposta de decret de reordenació de l'ESO que ja té llesta el seu govern incloïa aquesta diversificació de 4t d'ESO, però haurà d'eliminar-la abans d'aprovar definitivament el decret.\nEn la seva primera reunió amb els consellers autonòmics d'Educació i Ensenyament, Wert ha recomanat ajornar les convocatòries d'oposicions a mestre i professor d'aquest any i acumular-les a les del 2013. Però Catalunya ja havia decidit no convocar cap oposició per als docents aquest 2012.


Cabrils celebra el seu bicentenari | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nCabrils celebra el seu bicentenari\nL’Ajuntament ha organitzat un programa d’actes commemoratius que es duran a terme al llarg de l’any\nEnguany se celebra el bicentenari de la constitució del terme municipal de Cabrils. L’any 1821, Cabrils va aconseguir ser un municipi independent amb administració pròpia, emancipant-se del terme de Vilassar.\nAmb motiu d’aquesta efemèride, el consistori ha preparat un programa d’actes commemoratius que es duran a terme al llarg d’aquest 2021. L’acte central tindrà lloc el cap de setmana del 24 i 25 de juliol amb el Retaule dels Peluts, un espectacle teatral per conèixer històries de Cabrils.\nPodeu trobar tota la programació en aquesta web: https://www.cabrils.cat/bicentenari/ que s’anirà actualitzant amb totes les activitats que les entitats del municipi facin per celebrar el bicentenari.\nL’exposició virtual itinerant “Controles?” arriba a Cabrils del 31 de maig al 14 de juny


EXCURSIÓ AL CIM DEL MATAGALLS - Excursions a peu\nPUJADA AL MATAGALLS. Dimarts, 22 de juny de 2010.\nEstimades amigues i amics, com que dijous és la Festa Nacional dels Països Catalans, altrament coneguda com Sant Joan, el Nani i jo hem anat avui d’excursió i per provar la nostra fortalesa hem pujat ni més ni menys que al Matagalls.\nEns hem llevat d’hora. Ja ho sé que per vosaltres les sis del dematí no és cap deshora, però per mi, perdoneu-me, és la matinada. Hem marxat a les set de Sant Boi i pels embussos del trànsit de la rotonda de les Palmeres a Sant Vicenç, pel de l’enllaç de l’A7 amb l’autopista de l’Ametlla passat Mollet, i per la distància que significa anar fins a Tona i d’allà cap a Seva, al Brull i al Coll Formic, hem arribat al lloc on hem deixat el cotxe, a quarts de nou. Feia sol i feia fresca. A vegades bufava un airet fresquet, i d’altres es tapava el sol amb una boira que pujava de Viladrau. Jo he anat tota l’estona amb el cangur i no m’ha fet nosa.\nexcursions a peu: Coll Formic\nEl desnivell és de cinc-cents cinquanta-dos metres que pugen sense treva. Quan hem arribat a dalt la creu, el GPS marcava que havíem pujat cinc-cents cinquanta-dos metres i n’havíem baixat zero. O sigui, tot pujada i una mica de pla. La distància entre anar i tornar és de vuit quilòmetres quatre-cents metres, que no és gaire si fos pla. I potser sí que hem patit, però sobretot hem gaudit, del paissatge, del clima, de la conversa, i d’aquella dolça sensació que et queda quan has realitzat una tasca difícil.\nexcursions a peu: No hi ha gaire plans i s’agraeixen\nCinc-cents cinquanta metres de pujada són fàcils de dir però difícils de cumplir, sobretot a la nostra edat. Hem començat una forta pujada, hem passat un bosc de roures amb uns bolets grossos que semblaven ceps. Després ha vingut un sector amb una garriga de ginestell entapissat de farigoles i d’herba de prat. Conforme hem anat guanyant alçada ha arribat el prat alpí tot piguellat de floretes blanques, grogues i blau de pensaments, i a les pujades més dretes la roca trencada.\nexcursions a peu: Davant les vaques em sento com un turista que visita la Colònia\nA meitat de camí ens hem assegut arran d’un precipici i hem esmorzat. La vista era preciosa però limitada, La Calma, el Puigdrau i el Tagamanent, i més enllà una immensa anella de núvols cubria tot el món i només deixava un cercle de cel blau al damunt nostre. Cap al nord, per sobre la flassada nevulosa hi treia el cap nevat un Pirineu de Puigmal i Canigó. Camí enllà, de molt lluny venia una parella petita petita que s’acostava a cada mossegada que féiem a l’entrepà, els hem vist que s’apropaven al peu de la pujada, com s’enfilaven i com els perdíem muntanya amunt.\nexcursions a peu: Si et gires veus la vida al teu darrera\nAmb les forces refetes ens hem enfilat corriol enlaire, ha vingut un tros de pla cobert de prats de gespa, hem passat entremig d’un ramat de vaques blanques, hem pujat un altra turó i de sobte ens hem vist als peus de la pujada final. No gaire lluny, per un altre camí, arribaven un grupet d’excursionistes que pràcticament han arribat al mateix temps que nosaltres. I just al moment que anàvem a tocar la creu, la boira a sortit de l’altra banda i ens s’ha tapat el sol.\nexcursions a peu: Ho tenim a tocar\nA dalt la creu hi havia un xicot amb un gos. Li hem preguntat que per on havia pujat i ens ha dit que pel mateix lloc que nosaltres, només que ell va pujar ahir. Hem vist la seva tenda a un lloc arrecerat. Ens ha dit que és de Teià, a la vora Mataró, i li hem demanat que ens fes la foto de grup i ens l’ha fet. Era trempat aquest xicot, rialler, parlador. Potser tenia vint o trenta anys, cabells amb rastas, un brik de llet i una capsa de galetes que compartia amb el seu gos de raça beagle amb aquelles orelles que li arriben quasi a terra. Al cap d’una estona a marxat a plegar la tenda i potser l’anava a instalar a un altre lloc més solitari.\nexcursions a peu: Hem fet el cim\nHem parlat amb el grup de jubilats, de Barcelona, i hem parlat de la Telefònica, de l’ascens del Santboià a Tercera Divisió, i també del referèndum per la independència de diumenge a Sant Boi. Ens han explicat que són pre-jubilats i que van molts dies d’excursió. Ens ha dit que del lloc del que venien també s’hi arriba al coll Formic, que hi ha una ermita que es diu Sant Segimon i una altra que és Sant Miquel dels Barretons, on hi ha uns barrets que si te’ls poses et passa el mal de cap, però no ens han sabut orientar amb precissió i em decidit tornar pel mateix lloc del que veníem. Han marxat tots i nosaltres encara ens hi hem quedat pel gust del silenci i la solitut. La boira s’ha aclarit una mica i hem pogut veure Viladrau als nostres peus, mil metres més avall.\nexcursions a peu: Les fonts són llocs sagrats\nHem emprés la baixada. A uns cent cinquanta metres en vertical hi havia el trencall que ens duia a la Font Freda i hi hem anat. A sota hi ha la Font de la Rosa i hem begut aigua, mentres lluny, pel camí hi pujava i baixava gent. Hem tornat a la baixada i després d’un altre tros ens ha cridat l’atenció, riera avall, una espècie de cràter que hem pensat que era una dolina (sabeu que les dolines són aquelles depressions, com una gran banyera natural, que recullen aigua i l’endinsen al cor de la muntanya). Uns metres més avall hi naixia aigua que feia uns petits estanys d’aigua clara voltats de l’herba atepeïda dels prats. També hi hem anat.\nexcursions a peu: Hola vaca! com et dius?\nHem retornat al corriol, tapat de vaques blanques i de petits vedells, que ara planava. Després hem tornat a fer un gran desnivell de pedra trencada i ens hem trobat dos xicots amb pinta d’estrangers, desesperadament cansats de la pujada, que s’aturaven i s’asseien a cada passa. Portaven un gosset cadell i els hem dit que l’havien de pujar a coll. “Eeeeuung? Groooust!” el pobre no entenia res, però l’altre ha dit “Pego cansado, pego pequeño”. El Nani m’ha dit que els havia donat conversa per comprovar que eren estrangers. I altra cop a la màquia, al bosc d’alzines i al coll Formic.\nexcursions a peu: La primavera encara hi viu\nCansats i satisfets hem pujat al cotxe i carretera avall fins a Seva, on hem parat al Bar la Perla, ple de fotos dedicades de’n Crivillé. Hem pres la cerveseta i les olives i altra cop carretera avall. Entre Tona i Centelles hem vist que s’havia aclarit el cel i que del Pirineu a Barcelona tot el cel era ben blau. Tant sols a dalt del Matagalls s’hi havia enganxat la boira com una mantellina feta de fil de tela d’aranya. Els estrangers desesperats, els del “pego cansado” debien estar bén atabalats buscant el gos, buscant el camí, buscant algun lloc on abrigar-se.\n(Collformic – Matagalls)\n11 octubre, 2017 9 setembre, 2020 Aleix FMDeixa una resposta\n8 març, 2016 6 desembre, 2017 Aleix FMDeixa una resposta\n29 març, 2016 16 abril, 2017 Aleix FMDeixa una resposta


Unes 200 persones tallen la N-240 denunciant els accidents entre Montblanc i Lleida | EL PORTAL NOU\nHome Infraestructures Societat Unes 200 persones tallen la N-240 denunciant els accidents entre Montblanc i Lleida\nUnes 200 persones tallen la N-240 denunciant els accidents entre Montblanc i Lleida\nPortalNou Valls dilluns, de novembre 21, 2016 Infraestructures , Societat\nUnes 200 persones han tallat diumenge, 20 de novembre, la carretera N-240 per exigir al Ministerio de Fomento mesures contra la sinistralitat en el tram entre Montblanc i Lleida. La concentració, que es fa ver al quilòmetre 71, va mantenir el trànsit tallat durant tres quarts d'hora. Els usuaris que es van mobilitzar van exigir que es prenguin mesures immediatament per augmentar la seguretat.\nLa Plataforma, que agrupa 15 ajuntaments i la Cambra de Comerç de Lleida, assegura que les protestes no s'aturaran fins que el govern espanyol no compleixi el compromís de començar a desdoblar la carretera el 2017. A més, manté la voluntat de recórrer a la fiscalia perquè dirimeixi si el Ministeri de Foment, titular de la carretera, té alguna responsabilitat en l'alta sinistralitat del tram lleidatà de l'N-240. La via suporta el pas de 12.000 vehicles diaris de mitjana, dels quals gairebé un 30% són camions. (Foto: ACN/El Punt Avui).\nFrancesc Manresa Baró dilluns, 21 de novembre, 2016\nÉs demencial que un tram molt important d'aquesta carretera molt important i que acumula un molt elevat volum de transit, no ho puguin fer conjuntament les dues províncies catalanes afectades, encara que en l'actualitat, el tram fins a Montblanc, sembla que es desencallarà aviat. Pel bon desenvolupament, és una qüestió que ens segueix afectant. Aquesta carretera, o s'ha d'aconseguir la continuació de la A-27 fins a Lleida, o pa partir de Montblanc, s'ha d'aconseguir que la A-2 faci les funcions, com a mínim fins a Lleida. És una qüestió que ens afecta a tots. Des de els polígons de Tarragona i el mateix port, fins a Lleida, fins a enllaçar amb la N-2.


Marc Granell guanya el XXI Premi Jaume Fuster de l'AELC - Cultur Plaza\nAUTOR DE 'Llarg camí llarg'\nMarc Granell guanya el XXI Premi Jaume Fuster de l'AELC\nL'acte d'entrega del guardó se celebrarà el divendres 4 de juny a les 19 30 hores a l'Octubre Centre de Cultura Contemporània de València\nVALÈNCIA (EP). L'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana (AELC) ha atorgat el XXI Premi Jaume Fuster al poeta i traductor Marc Granell (València, 1953) en reconeixement a "la qualitat de l'obra, la importància de la trajectòria i el compromís de l'autor".\nLa presidenta de l'associació, Bel Olid, va comunicar personalment la notícia a Granell, que assegura estar emocionat en ser un guardó atorgat "pels companys d'ofici", ha informat l'associació d'escriptors en un comunicat.\nGranell, que va participar "activament en l'esclat cultural i literari dels anys 70 a València", és autor de poemaris com Llarg camí llarg (1977), que va ser Premi Vicent Andrés Estellés; Materials per a una mort meditada (1980), que li va meréixer un Premi Ausiàs March, i Exercici per a una veu (1981).\nLes seues obres s'han traduït a diverses llengües i ell mateix ha fet versions d'escriptors europeus, a més de dedicar-se a la poesia infantil i a la crítica literària.\nL'acte d'entrega del guardó se celebrarà el divendres 4 de juny a les 19 30 hores a l'Octubre Centre de Cultura Contemporània de València.


Animació | Alannia els Prats | Alannia Resorts | Web Oficial\nAnimació Alannia Els Prats\nRiu, balla, bota i canta, estàs de vacances!\nEspectacles, concerts, balls, jocs... les teves vacances més divertides!\nAquí veniu a divertir-vos! A l'Alannia Els Prats tenim la millor animació del món per a tota la família: tallers per als més petits, minijocs, activitats a l'aire lliure, minidiscoteca, jocs per a tota la família… I, com no, activitats per als pares! Le vacances en família més divertides de la teva vida!\nConsulta el nostre CALENDARI d'ANIMACIÓ! Tenim activitats i jocs per a totes les edats. Benvingut a les teves vacances més divertides.\n📅 SIN PROGRAMACIÓN\nDiversió per a tothom\nEns encanta oferir el millor de nosaltres, i encara més si és per a vosaltres. Per això cada dia ens esforcem per tenir un dels millors plans d'animació, esdeveniments i activitats de tota Espanya. Des dels més petits fins als pares, germans i avis. Cerca l'activitat que més t'agradi!\nRestaurants, piscines, animació, gimnàs… A l' Alannia Els Prats trobareu tot el que vulgueu.\nA l'Alannia Els Prats veniu a divertir-vos! Gràcies al nostre espectacular equip d'animació, les vostres vacances en família seran superdivertides, amb molts jocs, activitats, balls… Tot el que vulgueu!\nEl nostre resort amb animació per a nens ofereix una gran varietat d'activitats per a la família: gimcanes, jocs, tallers, entreteniment diari, espectacles nocturns…\nPer als més petits de la casa, tenim balls dins la piscina, tallers infantils, pintacares, murals i un munt de jocs.\nA més, no tota l'animació és per als més petits, ja que també oferim un gran nombre d'opcions per als adults, com classes de gimnàs, zumba, aquagym, tasts de vins, degustacions, tallers… En aquestes vacances es divertirà tota la família!\nL'equip d'animació de l'Alannia Els Prats està format pels millors i més simpàtics professionals, que faran que les vostres vacances en família siguin inoblidables.\nAlannia Els Prats, vacances a primera línia de mar


Paisatges – Ilercavònia\n07/08/2005 by Vicent Sanz\nEl paisatge de la Terra Alta és pràcticament idèntic al del Maestrat interior. Des de la primavera, en una i altra comarques funcionen dos projectes culturals que tenen el paisatge com a divisa.El COMEBE (Consorci per a la Museïtzació dels Espais de la Batalla de l’Ebre) ha començat a treballar per recuperar els espais de la Batalla de l’Ebre, una de les més decisives en la guerra espanyola de 1936 a 1939. No cal ser molt espavilat per deduir que aquesta iniciativa ha pres embranzida des de fa dos anys, é sa dir, des que el tripartit governa Catalunya. L’objectiu de museïtzar els espais d’aquell esdeveniment històric particularment desastrós per a la Història dels Països Catalans i de recuperar la memòria col·lectiva arranada pel franquisme i l’anomenada Transició espanyola té camí per recórrer i algunes fites assolir. Cridar l’atenció del personal sobre un racó de món com és la Terra Alta no és tasca de fàcil abast, oimés tenint en compte quin és el contingut del reclam. Això no obstant, hauria de caure-li la cara de vergonya a qui durant tants anys de democràcia, ja, ha mantingut el tema com una minúcia del passat, una incidència relativa, un passatge digne d’oblit. Segur que en els propers anys el COMEBE estarà en disposició de fer aportacions molt substancioses en el terreny de la museïtzació i de l’enfortiment cultural d’Ilercavònia mitjançant la recuperació de la memòria col·lectiva. Un paisatge imponent com el de la Terra Alta és un actiu que convé explotar en profunditat.\nLa Fundació La Llum de les Imatges de la Generalitat Valenciana, que funciona des del segle passat restaurant el patrimoni religiós valencià, ha obert enguany l’exposició Paisatges Sagrats, que té lloc en diferents contrades de la Ilercavònia valenciana, dins el terme de l’actual diòcesi de Tortosa. El primer que se li ha de reconèixer és l’esforç de dignificació d’un patrimoni subestimat que, net i polit, transforma els edificis en què ha actuat en joies equiparables als més bells monuments florentins, com si finalment s’hagués desembullat la confusió sobre l’existència o no d’un Renaixement a la Corona d’Aragó. Si és que hi ha hagut cap Renaixement, abans o ara, aquest deu ser el que mostra Paisatges Sagrats, un itinerari de somni pels més bells monuments dels Nord valencià. Una autèntica meravella de fascinació per al visitant que es pensava que per aquí no rascaven bola, com, efectivament, ha passat més que no s’hagués volgut. I amb tot, el discurs dels Paisatges Sagrats té una lectura molt retrògrada.\nEmparat en la creació del Regne de València, l’ideari de l’itinerari identifica paisatge i religió com si el catolicisme fos quelcom consubstancial a la manera de ser del Maestrat. I no. Paisatges Sagrats se sustenta sobre la tesi que, en la creació del Regne de València es va cristianitzar aquesta part de la diòcesi tortosina. I molt bé. Mostra l’evolució del territori a través d’objectes que d’una altra manera no hauria calgut ni tan sols d’imaginar plegats, però amb un discurs en què es vincula el procés històric a la pauta religiosa. I no. Per si no n’hi hagués prou, s’amaguen sota la catifa èpoques històriques diguem-ne desafectes. No hi ha Germanies, ni Segadors ni Guerra de Successió. I bé: el segle XX no va existir. Pelegrinatges, restauracions, patrimoni riquíssim i hostesses i seguretes canten la cançó del bé que vivim. La crema i les destruccions no van existir. El nacionalcatolicisme no el coneix ni la mare que el va parir. La devoció del Maestrat és cosa natural, inherent al paisatge.\nCertament es tracta de dos paisatges ideològics radicalment oposats. Amb llums extraordinàries i amb ombres igualment aclaparadores.\nAquesta entrada s'ha publicat en Cultura, Patrimoni i etiquetada amb COMEBE, Maestrat, paisatge, Terra Alta. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nLa Taula del Sénia →


El Museu de Valls obre l'exposició 'Rozada (1859-1938) Fotògraf, escenògraf, periodista' - Ajuntament de Valls\nEl Museu de Valls obre l'exposició 'Rozada (1859-1938) Fotògraf, escenògraf, periodista'\n> La mostra posa en valor la figura de Ramon Rozada, fotògraf de Valls durant vint-i-sis anys (1889- 1915), i és fruït del treball conjunt del Museu de Valls, l'Arxiu Municipal de Valls i l'Associcaió Cultural Baixa Segarra.\n> L'exposició ha estat comissariada per l'arxiver Jep Martí i inclou materials de la donació efectuada per la família del fotògraf a l'Arxiu Municipal de la ciutat.\nEl proper divendres 10 de febrer a les 20h del vespre el Museu de Valls inaugura la nova exposició «Rozada (1859-1938) Fotògraf, escenògraf, periodista». Aquesta compta amb dues-centes imatges, entre originals i còpies modernes.\nLa mostra vol posar en valor la figura de Ramon Rozada, que va exercir com a fotògraf a la ciutat de Valls entre els anys 1889 i 1915, establint-se després a Santa Coloma de Queralt. La mostra és fruit de la col·laboració de tres institucions: el Museu de Valls, l'Arxiu Municipal de Valls i l'Associació Cultural Baixa Segarra de Santa Coloma de Queralt, i ha estat comissariada per Jep Martí, arxiver municipal i historiador de la fotografia. La present serà la primera exposició en què es podrà tenir una àmplia visió de qui era i què va fer Ramon Rozada, ja que mai fins ara se li havia dedicat una biografia, per recopilar el que se sabia i investigar els moments més desconeguts de la seva trajectòria vital.\nLes imatges que conformen l'exposició provenen del fons de l'Arxiu Municipal de Valls, de l'Associació Cultural Baixa Segarra i de diverses donacions de familiars, institucions i particulars.\nAmb aquesta exposició dóna el tret de sortida a l'any expositiu a l'edifici del Passeig dels Caputxins, després de les inauguracions de la mostra de Pere Català i Pic a la Biblioteca Popular i del nou cicle «Pintura mural» a la Capella de Sant Roc.\nRamon Rozada, un fotògraf singular (1859 - 1938)\nRamon Rozada Suárez (la Corunya, 17 d’abril de 1859 - Santa Coloma de Queralt, 16 de desembre de 1938) va ser fotògraf, pintor d’històries, escenògraf, decorador, professor de dibuix, escultor, periodista, dramaturg, actor, tramoista, maquinista de cinema, entre d'altres. Operari en el taller del fotògraf Julio Ginés Torres a Tarragona, entre el 1885 i el 1889, va ser director de la sucursal que aquest fotògraf va obrir a Valls el 1889. Retratista de galeria a Valls entre el 1892 i el 1915, i a Santa Coloma de Queralt entre aquest any i el 1938.\nEl seu temps a Valls va coincidir amb una etapa políticament molt convulsa. A Santa Coloma de Queralt hi va passar l’època que va de la Mancomunitat a la Guerra Civil. Rozada es va comportar arreu com un activista cultural i polític permanent, sempre al costat de la seva classe social. Rozada no és un fotògraf comú. Tot i que va morir el 1938, molt entrat ja el segle XX, la seva obra fotogràfica desprèn més aromes i sensacions del segle XIX que de la nova centúria. Per l’estètica que l’acompanya, pels objectes i els materials decoratius que utilitzava al plató. Retrats ambientats en espais més pròxims a les escenografies del teatre pobre que a l’aparença de cambres sumptuoses de l’alta burgesia. Als seus retrats d’estudi no hi fa constar mai els seus mèrits com s’estilava a l’època. Utilitzava uns materials que són més propis dels fotògrafs ambulants, que dels fotògrafs establerts en una població.\nRozada, el fotògraf de Valls (1889 – 1915)\nLa data més significativa del recorregut de Ramon Rozada per a la ciutat de Valls és la del 23 de maig de 1889, quan el fotògraf Julio Ginés Torres va obrir al número 20 del carrer de la Cort una sucursal del seu establiment de Tarragona. No era el primer fotògraf que s’instal·lava a la capital de l’Alt Camp amb la intenció de quedar-s’hi, però sí que va ser el primer estudi fotogràfic que va aconseguir mantenir-s’hi durant més de vint-i-cinc anys.\nAquesta galeria no es va limitar al retrat d’estudi, sinó que oferia entre els seus serveis ampliacions, reproducció de tota mena d’objectes, retrats de difunts, grups familiars on aquests més desitgessin i encàrrecs per a fotografiar masies. L’encarregat de la galeria, Ramon Rozada, s’oferia per a fer gratuïtament retrats de grup als obrers de les fàbriques.\nRozada també es va dedicar al reportatge, a les vistes de la ciutat, a l’activitat festiva i popular, com cap altre fotògraf ho havia practicat abans a la capital de l’Alt Camp: el campanar de Sant Joan, el col·legi dels escolapis, els castells dels Xiquets de Valls, la vinguda de l’Orfeó Català, rogatives per la pluja, les excursions del Club Velocipedista, comparses de Carnaval, fires i mercats, les festes del centenari de la batalla del Pont de Goi, l’Àliga de Valls, i un llarg etcètera.\nL’exposició estarà oberta als visitants fins el proper 16 d'abril en l'horari de visita habitual, de dimarts a dissabte d'11h a 14h i de 17h a 20h i els diumenges i festius de d'11h a 14h. L'accés és gratuït.


Global Voices en Català » El meravellós món de l’«Okonomiyaki» japonés · Global Voices en Català » Print\nTraducció publicada 15 desembre 2015 19:50 GMT 1\t · Escrit per Nevin Thompson Traduït per Antonio Iborra Rovira\nCategories: Japó, Menjar, Notícies dels ciutadans\nOkonomiyaki a l'estil d'Hiroshima. Imayge de Wikipedia , CC 3.0.\nDurant l'última dècada, després de la popularització arreu del món  de bars a l'estil  izakaya, molta gent no japonesa coneix l'okonomiyaki.\nEl compte de Twitter d'un ciutadà nipó, @honoo_teppann  (炎の鉄板, o “Grill al roig viu”) s'ha posat com a missió promoure aquest plat japonés per antonomàsia per mitjà de retuits i de converses en viu.\nPerò abans, una xicoteta explicació sobre l'okonomiyaki: una creació saborosa; és difícil explicar-ho a algú que mai ho ha tastat. Tal com diu  el blog de llengua i cultura japonesa Tofugu en una excel·lent i enciclopèdica entrada sobre l'okonomiyaki:\nAnem a cuinar! Si haguérem de dir alguna cosa sobre el nostre okonomiyaki és que incorpora una exquisidesa local d'Hiroshima anomenada gansu . Es tracta d'un tipus de peix processat popular a Hiroshima.\nOsaka, la segon ciutat de Japó, acolorida i captivadora, es considera en general la casa de l'okonomiyaki. L'usuari de Twitter @honoo_teppann  intenta canviar-ho:\nA banda d'un blog , les fotos de honoo_teppann en Twitter són el millor lloc per tal de vore les diferents versions del plat a diversos restaurants que de tot el país que cuinen a l'estil d'Hiroshima:\nIntroduint l'okonomiyaki Yo Yo (Kaita , Hiroshima); el seu okonomiyaki té un exterior aromàtic amb textura suau. Yo Yo va obrir fa deu anys i mai no ha perdut l'entusiasme a l'hora de cuinar l'okonomiyaki. #okonomiyaki  #hiroshima \nIntroduint l'okonomiyaki Wakataka (Ciutat d'Hiroshima); el seu okonomiyaki combina una salsa saborosa [no més dolça], coberta per vitets fregits, sèsam picant… i l'anomenat «Carp-Yaki » [per l'equip de beisbol]\nIntroduint el Harumi (Hiroshima); fet especialment en commemoració de l'estimat llançador del Hiroshima Carp, Hiroki Kuroda , el seu plat estrella és el «Kuro-yaki». És de color negre [kuro significa «negre» en japonés] amb un sabor distintiu en conjunt.\nPer a una última ullada sobre com cuinar l'okonomiyaky des de zero, assegureu-vos de llegir l'excel·lent article de Tofugu sobre el tema .\nURL to article: https://ca.globalvoices.org/2015/12/el-meravellos-mon-de-lokonomiyaki-japones/\n arreu del món: http://www.grubstreet.com/2013/01/13-izakayas-where-to-eat.html#\n bars a l'estil: https://www.pinterest.com/pin/537265430521100562/\n fotos : https://twitter.com/honoo_teppann/media\n Hiroki Kuroda: https://es.wikipedia.org/wiki/Hiroki_Kuroda


El país pintat - Jèssica Pujol\nEl país pintat és un recull molt unitari que parteix de l’al·lucinació com a emblema: dins del seu interior trobem no només una poesia visionària, rebel, sinó també altament experimental. Sens dubte, tant les avantguardes primerenques com algunes propostes més contemporànies tenen el seu pes de presència dins de l’obra de Pujol. Aquesta fondària pensamental, doncs, es percep a través d’una una estructura sòlida. No estem davant d’un un conjunt de poemes sinó d’un llibre, d’un itinerari, d’una proposta concreta per tal d’interpretar, simbòlicament, la complexitat de la realitat. O sigui: una aventura poètica en el sentit més estricte dels termes.del blog EPIC & MAJESTIC, Els deliris de Jaume C. Pons Alorda\nEn el son ets aquí emetent\nun so net i informe, Alícia\nen aquest sonet fumant opi\namb una eruga dius que són\neteris els versos que t’alliberen\ndel so dels néts de l’aristocràcia\namb qui jugues a croquet durant\nel dia, i són espasmòdics i no\nno són eterns, però estan aquí\nen el son reunits en versos de 14\nlínies malavingudes com la memòria\nd’un llenguatge que voldria informar\na la memòria d’un llenguatge\nque no sap com despertar\nFlocs de sal cristal·litzats\na l’asfalt, arreu es veu\nque ha plorat\nla circulació està embussada\nles rodes rellisquen en el fang\nalguns amb la llengua fora\nmaleeixen el temps\nel desgavell pren discursos\nde poder sobre els núvols\ni PAF! monopolització davant\nla incertesa! els meteoròlegs\npreveuen un llarg hivern\namb rauxes turmentades\ni formacions de gel en el seny