La Fira de les Bruixes de Sant Feliu fa vint anys convertida en un referent de Tots Sants - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLa Fira de les Bruixes de Sant Feliu fa vint anys convertida en un referent de Tots Sants\nUna gentada omple la població, que estrena amb èxit nous espais per a les representacions\nqueralt casals sant feliu sasserra 01.11.2019 | 23:39\nEl samaniat, els balls de les bruixes en honor al mascle cabró, és un dels moments més esperats de la fira oscar bayona\nEl samaniat, els balls de les bruixes en honor al mascle cabró, és un dels moments més esperats de la fira\nUna de les parades de bruixes de la fira de Sant Feliu\nL'espectacle «CompARTim», dijous al vespre\nAmb vint edicions a l'esquena, la Fira de les Bruixes de Sant Feliu Sasserra s'ha consagrat com un dels grans esdeveniments festius de la diada de Tots Sants. Una multitud de visitants d'arreu del país van passar ahir pel petit poble bagenc convertit en un gran escenari, on les històries de bruixeria viscudes al Lluçanès el segle XVII ressonaven amb força. La jornada, que va rebre un degoteig constant de visitants,va omplir els petits i estrets carrers del nucli antic de parades d'artesania i productes relacionats amb l'esoterisme, el tarot, les bruixes i tota la màgia que les envolta.\nA mig matí ja era difícil fer-se un lloc per passejar i veure les primeres representacions. Enguany, com a novetat, a l'escenari principal de la plaça de l'Església s'hi van sumar dos nous espais amb noves escenes teatrals. El parc dels Castanyers va acollir l'escenificació de llegendes de bruixes com la de Casaponsa de Sagàs. Tot seguit, acompanyats per una cercavila musical, els espectadors arribaven al carrer Balmes per veure les representacions de titelles, els Bruixinel·lis, on tres aspirants a bruixa seguien les indicacions de la veterana na Pallussa i el Boc.\nLa plaça de l'Església va acollir la representació d' El concurs, un muntatge teatral que enguany es va voler situar a l'escola Els Roures de Sant Feliu, on el projecte del curs dedicat a les bruixes els portava fins a Escòcia per guanyar un concurs internacional. Com sempre, un dels moments més esperats de la jornada eren els habituals saraus de les petites bruixes i la sardana dels aprenents de bruixot, interpretades per desenes de nens i nenes del municipi. El clímax, però, arribava amb el samaniat, els balls i l'èxtasi que les bruixes dediquen al mascle cabró, sota l'atenta mirada dels espectadors que les envolten a la plaça.\nHerbes remeieres i bona sort\nEntre escena i escena, passejar pels carrerons del poble era un regal per als sentits. L'olor de les parades gastronòmiques es barrejava amb la de l'espai d'herbes remeieres, amb un intens perfum de romaní i farigola, i on es podia prendre un gotet de ratafia i marxar amb la castanya de Sant Feliu a la butxaca, que prometen que porta bona sort. Una sort que els visitants també buscaven en la Grossa de Cap d'any, que no va faltar a la cita després que l'any passat (bruixeria o no) la fira de Sant Feliu va repartir prop de 3 milions d'euros del segon premi. Fortuna a banda, al vespre, l'acció teatral es va traslladar del centre del poble fins al Serrat de les Forques, on després del judici i la tortura es va escenificar l'escarni de les bruixes i la penjada a la forca.\nUna Fes-ta Bruixa espectacular\nLa fira ja va tenir un aperitiu dijous al vespre amb l'espectacle CompARTim. En una nit volgudament negra a Sant Feliu, amb els carrers a les fosques i com a única il·luminació els focus que destacaven la figura entre teles de Laia Picas, es va iniciar, abans de la mitjanit, el muntatge multidisciplinari, que va tenir lloc a la plaça de l'Església del poble.\nEra l'inici de la suma de tres propostes artístiques relligades per la figura d'uns infants que conduïen l'espectador. Potser menys experimental que altres anys, però de gran riquesa plàstica. A Picas la va seguir un divertit, i àgil, espectacle de llit elàstic i la intervenció artística es va cloure amb una sorprenent intervenció del pintor Quim Moya, que va fer una obra in situ, que va romandre majoritàriament amagada durant el procés creatiu acompanyat de música, i que va esclatar de cop en apagar els focus i mostrar-se completa amb la seva fluorescència. Va ser una de les nits bruixes més aplaudides dels darrers anys.


Gea demana a la Batllia poder sortir de la presó i quedar en arrest domiciliari - Altaveu\nEl secretari general de la Federació Andorrana de Futbol (FAF), Tomàs Gea, empresonat des de fa més d’un mes, ha declarat aquest divendres per primer cop en el marc de l’‘Operació Cautxú’, que investiga presumptes irregularitats en la gestió d’obres encarregades per l’ens federatiu i en relació a pagaments que es consideren anòmals. En una llarguíssima compareixença, Gea ha intentat justificar la immensa majoria dels moviments dineraris dels quals sospiten els investigadors i ha demanat verbalment a la batlle encarregada del cas, Stéphanie Garcia, poder sortir de la presó sota arrest domiciliari i amb tantes mesures de control com s’escaigui.\nEl dirigent esportiu està processat pels presumptes delictes d’apropiació indeguda, administració deslleial i defraudació a la Caixa Andorrana de la Seguretat Social (CASS). Fins ara no havia comparegut -quan va ser detingut es va negar a declarar tant en seu policial com davant la Batllia- per conèixer primer més detalls de la investigació, saber que explicaven altres intervinents, recopilar tota la informació al seu abast i, sobretot, deixar baixar el suflé de l’impacte social. Aquest divendres s’ha explicat molt extensament. Tant que ni el fiscal, Borja Aguado, no ha hagut de plantejar gaires preguntes complementàries, segons les fonts.\nGea ha arribat i ha marxat de la seu de la Justícia en un cotxe policial ordinari. Ha arribat vers les 12 del migdia i no n’ha sortit fins passats 20 minuts de les 6 de la tarda. No ha estat tota l’estona declarant. Però sí més de quatre hores. El secretari general de la FAF hauria aportat tot de factures i altres documents personals que avalarien algunes de les operacions que a títol particular va fer -per exemple, se li han arribat a segrestar set vestits Hugo Boss i altres peces de la mateixa marca en sospitar que els diners amb que els va abonar els havia obtingut il·lícitament- i de les quals es dubta.\nEl dirigent futbolístic ha explicat, entre altres, que la seva societat, que va rebre diners d’una empresa que al seu torn n’havia rebut de la FAF, té activitat plena i ha fet diversos encàrrecs al país\nTambé ha deixat clar que altres operacions realitzades a la FAF i sobre les quals hi ha molts interrogants estan acreditades amb documents que ara mateix estan en possessió de la policia arran dels escorcolls i comisos que va realitzar. Gea hauria intentat -caldrà veure si els responsables ho consideren igual- fer veure a la instructora i al fiscal que els pagaments que havia rebut, per exemple, a través d’una societat andorrana -Concept Temps Lliure- per part d’una empresa que al seu torn havia facturat de la federació no responen a comissions, sinó a veritables relacions comercials entre les dues empreses.\nGea, segons les fonts consultades, hauria remarcat que no tenen res a veure les obres encarregades per la FAF a unes determinades empreses, amb els pagaments que aquestes mateixes empreses haurien fet a la seva societat. I no hi tindrien res a veure, segons el dirigent futbolístic, perquè en cap cas coincideixen en el temps i, en canvi, sí tenen a veure amb projectes (a Sant Julià, a Santa Coloma, a Escaldes, a Canillo) que Concept Temps Lliure havia desenvolupat realment. Cert que coincidia que societats que treballaven per a la FAF també mantenien relacions mercantils amb ell mateix, segons les mateixes fonts.\nEl cotxe de la policia amb què ha sortit de la Batllia Tomàs Gea a les 18.24 de la tarda d'aquest divendres s'allunya de l'edifici de les Columnes entre vianants i altres vehicles.\nEl secretari general de la federació també hauria defensat la mecànica i ús de xecs al portador que rebien diversos treballadors de l’ens com a fórmula per obtenir posteriorment diners en efectiu i, d’aquesta manera, poder fer els pertinents pagaments derivats de les activitats que fins a set equips diferents de la FAF duien a terme els caps de setmana fora del Principat. La mateixa pràctica ja l’han justificat també els empleats, alguns dels quals investigats per la mateixa causa.\nDurant la declaració hauria quedat clar, també, la rellevància cabdal que Tomàs Gea tenia fins al maig en l’engranatge federatiu, fins al punt que les negociacions obertes amb la UEFA per fer uns camps de futbol a Encamp haurien decaigut arran de l’empresonament del secretari general federatiu. Els investigadors retreuen a Gea un parell d’immobles que tindria en propietat a l’Estat espanyol, i que serien d’adquisició anterior al seu càrrec actual a la FAF, segons les fonts. Aquests immobles juntament amb tot d’altres béns li han estat embargats arran de l’operació judicial.\nL’empresonament del directiu federatiu, empresonat des del 7 de maig, ha impedit que tiressin endavant unes negociacions amb la UEFA per fer uns camps de futbol a Encamp, la construcció dels quals hauria decaigut\nGea, amb una malaltia cardíaca associada al tractament d’una dolença anterior, hauria demanat a la batlle que se l’excarceri encara que sigui ordenant un arrest domiciliari amb control monitoritzat. Ha deixat a criteri de la instructora altres mesures que cregui escaients. Considera que estant al seu domicili la seva malaltia es comportaria més benevolament i, també, que podria seguir la dieta habitual que a la presó no pot tenir. També hauria sol·licitat la disposició parcia dels seus béns per poder tenir una cura adequada dels seus fills menors.\nLa batlle hauria escoltat atentament la petició del secretari general de la FAF però espera la formulació per escrit de la demanda per tal que la fiscalia, molt bel·ligerant amb Gea segons les fonts, es pugui pronunciar al respecte i, posteriorment, acabar adoptant una decisió. Aparentment, la policia necessitaria més temps per analitzar alguns dels materials documentals requisats al seu dia i respecte dels quals el dirigent esportiu s’hauria referit durant la seva declaració tot assegurant que allí es trobava, per a bé, per bé dels seus interessos si més no, la resposta als interrogants que es poden els investigadors.\nContinua la investigació sobre la ‘derivada Gelabert’\nJust abans que prestés declaració Tomàs Gea, aquest mateix matí hauria declarat a la Batllia una altra persona vinculada a la derivada que manté com a encausada per tot un seguit de delictes relacionats amb la corrupció l’exministra d’Esports Olga Gelabert. La batlle que investiga en aquest cas les suposades anomalies en l’adjudicació d’unes obres de reforma dels vestidors de l’Estadi Nacional ja va escoltar tant Gea com Gelabert sobre aquest afer. I ara està escoltant altres tècnics o responsables governamentals i treballadors de la federació abans de decidir com avança el cas. Les diverses fonts consultades estan convençudes que davant l’evidència dels fets l’afer s’acabaran arxivant més aviat que tard.\n2. 15 de juny de 2019 | 10:12 h\nDe moment presumpció d'inocència i si es demostra el contrari que pagui! Qui la fa la paga! Per cert tots els diners que han passat per la FAF no han servit ni per treure un sol jugador que hagi arribat a categories professionals desde en Marc Vales que ja és pare i té sobre els trenta anys....cal un canvi immediat a la FAF


EXPOSICIÓ DE PINTURA 'FORMES I COLORS'\nDe Rosi Díaz Antúnez (Cornell’Art Traços)\nAquesta és l’exposició sobre la seva evolució dins l’associació. A la mostra es pot veure el seu aprenentatge, la seva disciplina i el gust per la superació. Durant aquest temps, des de l’entitat -ubicada al barri de Sant Ildefons i que enguany complirà 35 anys d’història-, han treballat plegades temes i estils molt variats: el Quixot, Ramon Casas, Gustav Klimt, el Greco, el puntillisme, el modernisme... En les festes del Pilar d’enguany, volem compartir amb tothom que la vulgui admirar, la bona energia que desprenen la pintura i la seva pràctica.\nAssistència a l’exposició: Lliure circulació amb el compliment de les mesures de prevenció\nQuan: Fins el 23 d´ octubre\n“Ens preparem per Tots Sants”\nVoleu saber com crear efectes terrorífics a partir del maquillatge? Apreneu a pintar ferides monstruoses, ferides fantasmagòriques, i altres efectes esglaiadors d’impacte total! Amb el que practiqueu al taller, una mica de creativitat i amb recursos que podeu trobar per casa vostra, la disfressa de Tots Sants us quedarà de por!\nA càrrec de Silvia Ribera (maquilladora professional)\nPúblic: Infants a partir de 7 anys\nParticipació: Aforament limitat. Inscripcions a partir del 20 setembre a la web de les biblioteques de Cornellà o telefònicament a la Biblioteca Sant Ildefons.


Confirmen la utilitat d'un fàrmac per a pacients amb càncer diferenciat de tiroide sense opcions de tractament - Regió7\nBarcelona | 08·06·21 | 11:22 | Actualitzat a les 09:25\nEl doctor Jaume Capdevila Vall d'Hebron\nUn estudi liderat per Vall d'Hebron ha confirmat la utilitat d'un fàrmac per a pacients amb càncer diferenciat de tiroide que s'havien quedat sense opcions de tractament. Es tracta del cabozantinib, un fàrmac inhibidor multiquinasa (un tipus de teràpia dirigida). El doctor Jaume Capdevila, responsable de la unitat de tumors neuroendocrins de l'Hospital Universitari Vall d'Hebron i investigador del Grup de Tumors Gastrointestinals i Endocrins del Vall d'Hebron Institut d'Oncologia (VHIO), ha coliderat l'estudi amb investigadors de referència mundial en càncer de tiroide. Els resultats s'han presentat en el marc del congrés anual de la Societat Americana d'Oncologia Clínica (ASCO), que té lloc de manera virtual entre el 4 i el 8 de juny.\nL'estudi de fase III COSMIC-311 ha servit per demostrar l'activitat del fàrmac inhibidor multiquinasa (tipus de teràpia dirigida) cabozantinib en pacients de càncer diferenciat de tiroide refractari al iode radioactiu i que han progressat després d'una teràpia prèvia antiangiogènica. El doctor Capdevila destaca que els resultats són "molt rellevants", perquè els pacients en els quals s'ha demostrat l'eficàcia del cabozantinib "actualment no disposen de cap opció de tractament que hagi demostrat un impacte en el control de la malaltia". "Gràcies a aquest estudi, ara hi ha una nova eina al nostre arsenal terapèutic que ajuda a augmentar la supervivència de manera significativa i obre una nova opció de tractament en pacients per als quals ja no hi havia altres possibilitats", afegeix. Cabozantinib és el primer fàrmac que ha demostrat eficàcia en una situació de progressió a altres inhibidors multiquinasa.\n"Avui tenim dos fàrmacs inhibidors multiquinasa aprovats en càncer diferenciat de tiroide disseminat refractari al radioiode, que són sorafenib i lenvatinib. El problema és que quan aquests fàrmacs fracassen, no tenim més opcions de tractament que hagin demostrat eficàcia", indica el responsable de la unitat de tumors neuroendocrins de Vall d'Hebron. Cabozantinib és un inhibidor que ja havia demostrat activitat clínica en pacients amb càncer de tiroide en estudis previs de fase 1 i 2, i que ara es confirma amb aquest últim estudi internacional de fase 3.Bloqueig al creixement dels vasos sanguinisPer créixer, els tumors necessiten un subministrament important de sang. Per aconseguir-lo emeten senyals químics que estimulen el creixement de vasos sanguinis nous, cosa que es coneix com a angiogènesi. Alguns d'aquests senyals, com el factor vascular de creixement endotelial (VEGF), s'adhereixen a receptors en la superfície de cèl·lules endotelials normals. Quan el VEGF i altres factors de creixement endotelial s'adhereixen als seus receptors en les cèl·lules endotelials, dins d’elles s’inicien senyals que promouen el creixement i la supervivència de nous vasos sanguinis.\nTot això fa que una de les estratègies que se segueixen per aturar el creixement dels tumors sigui atacar aquesta angiogènesi. Cabozantinib bloqueja precisament els receptors de VEGF (VEGFR), a més d'altres vies metabòliques importants per a la formació dels tumors. "La capacitat que té d'inhibir dianes que altres fàrmacs no tenen, com c-MET, és una de les diferències principals. A més, sabem que és capaç de revertir la resistència a altres inhibidors de l'angiogènesi", continua el doctor Capdevila.\nEls resultats que es comuniquen al congrés d’ASCO 2021 de l'estudi inclouen els primers 187 pacients que hi van participar. Es van assignar a l'atzar en una proporció de 2 a 1, a dos grups: un que va rebre el tractament amb cabozantinib i un altre al qual es va administrar un placebo. Als pacients que van rebre placebo se'ls va oferir rebre cabozantinib després de la progressió de la malaltia. Els pacients es van estratificar segons si havien estat tractats prèviament amb lenvatinib i si tenien una edat de més o menys de 65 anys, ambdós factors pronòstics ben definits. Tots els participants en l'estudi presentaven un càncer diferenciat de tiroide refractari al radioiode i prèviament havien rebut tractament amb inhibidors de VEGFR.\nEn l'anàlisi intermèdia de les dades, s'ha vist que s’ha complert el criteri de valoració principal de l'estudi, que era la supervivència lliure de progressió de la malaltia, amb què s'ha demostrat que cabozantinib és capaç de millorar-la de manera significativa. Els investigadors han observat un benefici en tots els subgrups, incloent-hi els que havien rebut lenvatinib de manera prèvia. "També hem vist que la taxa de resposta objectiva va ser del 15%, i del 0% en els pacients que van rebre el placebo, i també es va observar una tendència favorable a la supervivència global", afegeix el doctor Capdevila. Així, cabozantinib va mostrar una millora clínica i estadísticament significativa respecte al placebo i pot representar un nou estàndard en pacients amb càncer diferenciat de tiroide refractari al radioiode tractats prèviament.


Neix la plataforma filantròpica Philea després de la unió de dues associacions europees\nPublicat 08/12/2021 12:23CET\nEFC - FUNDACIÓN LA CAIXA - Archivo\nLa Fundació la Caixa acollirà la seva I Conferència anual a Barcelona al maig de 2022\nLes associacions European Foundation Centri (EFC) i Donors and Foundations Networks in Europe (Dafne) han anunciat la seva fusió, amb el nom Philea (Philanthropy Europe Association), com una nova institució supranacional per "aprofitar l'immens potencial de la filantropia a Europa".\nPhilea "enriquirà un ecosistema divers i inclusiu d'organitzacions filantròpiques", recolzarà xarxes en més de 30 països i aglutinarà a més de 10.000 fundacions, informen en un comunicat la plataforma i Fundació la Caixa.\nLa presidirà el director corporatiu d'Investigació i Salut de la Fundació la Caixa i president de l'EFC, Àngel Font, i la vicepresidenta serà la secretària general de l'Associazione Italiana delle Fondazioni ed Enti della Filantropia Istituzionale i presidenta de Dafne, Carola Carazzone.\nÀngel Font ha explicat que Philea serà la veu de més de 10.000 fundacions que treballen pel benestar social amb programes orientats a objectius com mitigar el canvi climàtic i les desigualtats socials, "a través d'una gestió responsable dels seus actius econòmics".\nCarola Carazzone ha declarat que Philea pretén "enfortir el sistema filantrópico europeu", amb una adreça compartida i com a espai col·laboratiu per aconseguir un futur sostenible, equitatiu, inclusiu i just.\nLa primera conferència anual de Philea tindrà lloc a Barcelona del 30 de maig a el 1 de juny de 2022, amb la Fundació la Caixa com a amfitriona.\nELS ORÍGENS D'EFC I DAFNE\nEl secretariat de Philea seguirà en la Philanthropy House de Brussel·les, on ja estan Dafne i EFC, juntament amb altres xarxes i organitzacions filantròpiques.\nEFC es va establir el 9 de novembre de 1989, quan els set membres fundadors es van unir per teixir una xarxa més forta, més col·laborativa i millor informada d'actors filantrópicos d'Europa i el món.\nDafne va néixer en 1997 amb unes reunions informals iniciades per l'EFC que es van centrar en el paper i el treball de les associacions nacionals i fòrums de donants, fins que en 2015 Dafne es va establir com a plataforma d'associacions nacionals de donants i fundacions a Europa.


El PP demanarà l'execució provisional de la sentència del TSJCV sobre l'ús del valencià en l'administració | Valencia Extra\nEl Grup Parlamentari Popular ha anunciat que sol·licitarà l’execució provisional de la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) que declarava nuls diversos articles del projecte de Decret del Consell pel qual es regulaven els usos institucionals i administratius de les llengües oficials en l’Administració si s’admet a tràmit el recurs de cassació anunciat pel Consell.\nAixí ho ha anunciat la presidenta del PPCV i portaveu del grup parlamentari, Isabel Bonig, després de mantindre una reunió de treball amb els sindicats i la plataforma que ha recorregut part de l’articulat de la norma que prioritza l’ús del valencià en l’administració.\nLa líder dels ‘populars’ valencians ha recordat que el PP va recórrer als tribunals perquè “el Consell de Puig i Oltra no ens va deixar més remei, no van voler dialogar ni consensuar gens”. “Aquestes sentències són autèntics colps a la política educativa i a la política lingüística de Puig i Oltra”, ha afegit.\nAixí mateix, ha assenyalat que el PPCV “sempre ha estat a favor del diàleg”. “Ja advertírem de les possibles inconstitucionalitats, ja formularem al·legacions, no se’ns va fer cas, ni van fer cas a l’informe del Consell Jurídic Consultiu (CJC) fins que ha arribat la sentència del TSJCV”, ha fet notar.\nAixí, ha recordat que en les resolucions de l’alt tribunal “es deixa clar que no es manté la igualtat, que es vulneren drets en l’àmbit de l’administració i de les relacions del ciutadans amb l’Administració”.\nEn aquest punt, ha apuntat que el PP ja va proposar un pla de foment del valencià a la Comunitat i en l’administració. “Però no hem obtingut resposta perquè la política lingüística es faça de comú acord mantenint la cooficialitat, sense imposicions i sense obrir velles batalles. Puig està ancorat en els anys 80”, ha retret.\nEn aquesta línia, ha avançat que el PPCV ha presentat una iniciativa perquè el requisit lingüístic no siga indispensable per a accedir a un lloc de l’administració pública valenciana sinó un mèrit. “Volem tindre als millors professionals i per açò volem una administració on el requisit siga un mèrit i no alguna cosa genèrica per a tots”, ha al·legat.\nBonig ha fet referència a les “guerres obertes per aquest tema entre PSPV i Compromís pel que el PPCV li brinda al PSPV i a la consellera Gabriela Bravo el seu suport perquè en el projecte de Llei de la Funció pública el requisit lingüístic, com així vé confirmat per la jurisprudència espanyola i europea, siga un mèrit”. “Aquest el principal escull que té la llei a causa de la guerra entre Compromís i PSPV”, ha considerat.\nI ha afegit: “En el PPCV no volem batalles polítiques, si hem recorregut als tribunals és perquè no ens deixen una altra via perquè no volen dialogar amb el principal partit de l’oposició. Lamente que un tema que no estava generant cap problema hui siga un instrument polític del Consell per a enfrontar territoris i valencians”.\nFinalment, ha criticat les “eixides de to” de la vicepresidenta del Consell criticant la sentència del TSJCV i ha demanat tant a Puig com a Oltra que rectifiquen les seues declaracions contra el PP i la sentència del TSJCV.


Publicado por: 3x4.info en El Maestrat, Plàncton. El Bloc de Josep Igual 13 marzo, 2018\t0 4,176 Visitas\nDimarts, 6 de març de 2018.\nAlçat a les sis, per puntuals conjuntures. Canviat un adjectiu d’un text mirat ahir. Tota la nit pensant-hi en el fotut adjectiu precís que havia de substituir-ne un altre no prou ajustat. Els mantells onírics també juguen a fer endreça.\nPeces de Tomás Luis de Victoria al gramòfon de l’ordinador. Delicades textures conventuals. Després apareix Cunqueiro, sense avisar, musicat pel gran Amancio Prada. Pensant en el Bierzo, pensant en Mondoñedo, pensant paisatges on podria esperar-nos el ple benestar. Allà on no som hi ha potser la clara oportunitat.\nLes notícies del món, depriments. Conversa amb Tecla Martorell, per l’assumpte de la presentació de la seua novel·la. Detalls i intendències que haurien de ser faena de l’editorial, però que els hi toca als autors resoldre. Els despropòsits habituals del sector.\nUn sol afermat al teatre atmosfèric, certa tebior d’ il·lusionisme primaveral, aire amb viva memòria de la neu de fa quatre dies. Arreglant quartilles. Llegint articles i informacions. Els qui vam vore, de xiquets, passar els carros camperols pels carrers potser, amb sorteta, haurem de mirar-nos vehicles flotants pels dèdals de les urbs.\nLes eleccions italianes. La confirmació dels triomfs de formacions amb l’ou de la serp sota una prima capa d’aparent democratitzada. Itàlia és un país molt fort, capaç d’arreglar-se i anar tirant fins sense govern –o amb governs demencials. En les geoestratègies generals, Europa pinta cada dia menys, i fa l’efecte de que, tret de l’economicisme arravatat, no té cap altra idea d’on podria provar de fer cap.\nPensions cremades, atur galopant per als joves, exclusió del mercat laboral de les mitjanes edats, pèrdua adquisitiva dels que encara treballen –molts salaris de la pura explotació-, autònoms contra les cordes: impostos i quotes escanyants. Pronòstics oficialistes? La recuperació.\nBorges dice que toda la cultura proviene de un peculiar invento griego: la conversación. De pronto, un grupo de hombres decidieron algo extraño: intercambiar palabras sin rumbo fijo, aceptar las curiosidades y opiniones del otro, aplazar las certezas, admitir las dudas.\nMans dels adéus, traç de carbonet\nen l’escata de la badia que engoleix\nles fraternals complicitats\nd’un tram o altre del mai\nque maldestrament maldem\nper no creure’ns (arrossegada nit rere la nit).\nDeixar d’assistir on ja hem fet tard, potser ens posa el rellotge a l’hora correcta.\nDimecres, 7 de març de 2018.\nLa vida no és sinó una successió contínua d’oportunitats de sobreviure.\nLa paradoxa: la musa –no catalogada- que més matina.\nAlçat a les set. Menys fred. La toaleta de gat adormit: la crepitada de les lleganyes. La tassa de cafè amb llet, que és on és i no és on és, segons les conjectures quàntiques. El sandvitx dels multiuniversos. Les partícules entròpiques. Hi ha còpies nostres en altres plànols? I què fan?\nQue un president de autonòmic – Francisco Camps- no s’haja mirat ni l’estatut amb el qual se suposa que va governar, sí que és un insult, i no pas menor. I que rescalfe la fatigosa “qüestió de noms” com a cortina de fum –o de soroll- un altre.\nLa neurosi del Sant Jordi comença a notar-se –i a fartar. Un cop l’any treuen els miquets per a que les masses els hi llencen algun cacauet, o enormes llesques d’indiferència –que és el més probable. Hi ha alguns esperits a contracorrent, com l’amic Jaume Benavente, que s’amaguen de l’enrenou, o aprofiten per viatjar. És la solució més plausible i analgèsica.\nLa revifada de la “politicosocial” vigila de prop. Fotografien les banderes dels balcons, per exemple (les que no els agraden, és clar). Van construint un relat que els dóna rèdits, però potser algun any dels anys es vaja desmuntant tot i l’ombra de la prevaricació es vesse.\nEl Premi d’Honor de les Lletres, d’Òmnium, per a Quim Monzó. Bé està, què hem de dir. Arriba un dia en què l’heterodòxia entra als museus. Heterodòxia relativa, en el cas de Monzó. Més assentats del que pot semblar als despistats els seus relats i articles en paraments ben clàssics i sòlids.\nSolet tendral, treva de tebiors en la maduresa del matí. M’assetja la desgana. Molts detalls del sector conviden a la nàusea i a engegar-ho tot a pastar fang. Però em refaig disciplinadament i arreglo unes quartilles més. La resiliència? La inèrcia?\nEm desempallego d’uns que volen vendre’m un sistema per a descalcificar l’aigua potable i prometen dues nits d’hotel on vulga –dins l’estat- en un sorteig que juren que m’ha tocat. Les tècniques de venda per entrar a les cases.\nResolta una gestió farragosa. Mirat el partit de la copa de Catalunya, entre l’Espanyol i el Barça, amb molts suplents i jugadors dels segons equips. Fluix, ensopit. Dóna marge per anar llegint alhora. Una llum verda i una remor de fons mentre estudies unes proses.\nEntrepà d’embotit – bull blanc- per sopar. Mirat també l’espai d’en Grasset, al canal 3/24. Entrevista a l’escriptor italià Paolo Cognetti –jove-, tot un fenomen de vendes, que en diuen. Recupera les visions de Thoreau i altres per pregonar, en els seus llibres, que cal deixar de ser tan urbans i tecnològics i retornar més a les directes realitats naturals, no com a categories contemplades de lluny, sinó atenent els detalls i els cicles de la terra i de l’aigua. L’èxit dels seus llibres potser indica que hi ha gent que s’està replantejant seriosament l’estabulada on ens situa el domini de l’economicisme salvatge. La idea del jove narrador italià fa temps que la barrinem i l’hem expressada en uns apunts o altres. Sintonies de l’ambient?\nEl bons conversadors saben callar i escoltar. Són espècie rara, per aquestes dietes de tantes cridòries energumèniques.\nDijous, 8 de març de 2018.\nAquest quadernet és la meva condemna, com els que escrivia abans. Fent memòria, m’imagino sempre escrivint. Eren poca-soltades, no cal dir-ho. Però val més escriure poca-soltades o el que sigui, el que sigui, abans que no escriure res.\nLes set de sempre, les set de mai. Carés d’aigua al firmament, grisor somnolenta. El dia internacional de la dona, amb vaga convocada. També hi ha reculada significativa dels pocs guanys igualitaris assolits. La convocatòria i els debats dels darrers dies donen pistes del nivell de caspa llardosa i estúpida que ens envolta cada dia de cada dia per les voltes peninsulars. Potser els autèntics valors femenins siguen la darrera esperança per redreçar una mica el desastre global que es va pintant.\nCada guardó porta els seu tradicional càstig per al guardonat. En el d’ahir, concedit a Quim Monzó, el jurat es veié en la necessitat ineludible d’expressar que l’obra del contista i articulista hi ha “veritables actes notarials d’un temps i d’un país”. I, descansats es devien quedar a l’ il·lustre jurat. La darrera cosa a la qual, al meu modest entendre, s’ha d’atansar un escriptor, és a les actes notarials.\nGestions de carrer que estrafan la rutina profitosa. Alguns comerços tancats per l’aturada. En l’administració, es veuen prou dones als seus llocs de treball, però potser fan els serveis mínims. Difícil calcular percentatges a l’ull nu dels primers compassos. Els autoempleats tremolosos només podem secundar parcialment la convocatòria. En els nostres sectors abunden les dones, fins en les estrades decisives. Generalment dóna gust treballar amb elles. En algun racó o altre també hem trobat, però, la dona amb tots els tics depredadors dels directius mascles fatxendes assumits, i exercint implacablement aqueix rol tòxic, i, sobretot –fa pena haver-ho vist de prop- amb les altres companyes. Molta pedra per picar en els canvis de mentalitats i inèrcies.\nPres un cafè en un establiment cèntric. No falla mai l’estofat d’egoisme elemental, en gests o en paraules aspres, d’un cor senzill o altre, en els espais convivencials. La burrera no s’acaba mai al país. Explica clarament com han anat tantes coses.\nTornat a la soledat de l’escriptori, arreglant textos, fent mapetes per no perdre’m del tot, posant-li tallafocs a la persuasiva convidada a la depressió que presenten tantes situacions, generals i tocant a mà.\nFaves amb calamarsets i carxofes (la glòria tangible que fa tancar els ulls). A les notícies, M. Rajoy advertint que a Europa estan tornant fantasmes del passat, i aprofita l’avinentesa per incorporar els sobiranismes a la perxa. Amb els autèntics fantasmes del passat a l’estat espanyol no s’han passat mai comptes, perquè segueixen inspirant les maquinàries del moll mateix de l’estat i les polítiques del mateix Rajoy i el seu partit, hereu directe de les desmemòries interessades i les amnisties decantades.\nSet-centes creus clavades a la platja de Vinaròs, en record i denúncia de les víctimes de la violència de gènere. Un any o altre, a TV3 aprendran a dir Vinaròs amb el toc fonètic adient, n’estic segur, no cal desesperar-se.\nSesta breu. Avançada faena en la tarda. Assajant altres estratègies narratives, canvis de perspectiva. Sortida a estirar les cames pel barri. Allarga la claror. La paleta impressionista del capvespre. Llegint a la nit i mirant l’espai de Xavier Grasset. Tal dia com avui de fa cent anys Josep Pla feia la primera anotació en l’embrió del que seria “El quadern gris”, i encara se’l llegeix de gust. M’ha sortit una altra lectora -elles llegeixen més- austríaca. Què li sembla, senyor Pla? N’hi ha per llogar-hi cadires!\nDivendres, 9 de març de 2018.\nDormida d’una tirada. Despert a un quart de set. Toaleta del cos, toaleta de l’ànima: Tomás Luis de Victoria i l’aroma d’eucaliptus en el clivell de les innocències del primer peu a terra. Solent amb accent primaveral.\nLa vaga i les manifestacions pels drets de les dones, d’ahir, foren un èxit massiu, tot i que l’executiu de Madrid en rebaixa les xifres i l’impacte, com era tan previsible. Càrregues policials desaforades a Burgos. Dues detingudes d’un piquet informatiu de la vaga. Es veu que li estan agafant el gust a la desmesura, alguns uniformats. El dret de manifestació van escolant-se per l’aigüera goluda de les renovades repressions.\nCafè i magdalena. Fet l’esborrany de la presentació de “Com les soques de les figueres velles”, de Tecla Martorell. Cinc quartilles. Faltaran els retocs finals i… faena feta no té destorb! Sessió amb altres textures. Artesanies d’home invisible. Hora del pati llegint articles variats.\nTot dialogant amb el mestre Conrad Setó he recordat una anècdota, de les lluïdes, del meu particular calvari per les cases editorials del país. Una editora em va dir que no faríem res a sa casa perquè em trobava un autor molt superficial, i que ella estava buscant de feia temps alguna cosa com ara un nou…Terenci Moix!\nBullit de verdura amb un ou dur per dinar. El Suprem denega la sortida de la presó de Jordi Sánchez per a la convocada sessió d’investidura de dilluns al Parlament. L’estratègia passa per damunt de tot. Les interlocutòries judicials van plenes d’intencionalitat política (alguna amb ferum inquisitorial). Un any o altre en sentirem a parlar de com estan emprant els tribunals en la causa general contra el sobiranisme. Mentre, però, fan el que volen. Pérez Rubalcaba ja va anunciar que l’estat pagarà el preu de tanta falca més que dubtosa contra el suposat estat de dret.\nMés sessió de monotonia productiva en les vespertines. Quan em canso llegeixo en paper. Als llibres l’entropia és menor. Sortida per comprar berenar. El matís melós de la llum declinant. M’arriba una proposta per anar a llegir poemes a un pub. Agraeixo i declino, cap gana de fer l’ànec més del que siga estrictament necessari. Al final fins n’aprendré de dir que no. Vaig seleccionant, cada vegada amb més primmirat sedàs, on vull estar i on no vull estar. La raó principal és que de sobte el temps se’ns ha encongit cosa de no dir.\nUna queixalada lleu per sopar. Mirat l’espai de Grasset. Jordi Llavina, entrevistat pel seu “Ermita”, un poema-riu, de més d’un miler de versos. Llavina és propietari d’un domini lingüístic absolut i, recolzat en formes clàssiques, va donant-nos fruits ben assaonats i saborosos.\nFins al son amb el llibre a les mans –objecte insubstituïble, tot i les comoditats virtuals.\nAmpolles de vodka buides i gats recollits dels marges rovellats.\n“Vosaltres no sabeu què és fer la xapa per sobreviure”. No anava de passat, era un passat. Regalava el seu talent, passava de les estratègies dels filisteus i de les factories de rosquilles repetides i homologades per les policies mentals. La lucidesa crema. Voleien cendres biodegradables en una de les llunes de Caront? Era la biografia més semblant a Jean Genet que m’he topat pels meandres atzarosos. No anava de “outsider”, ho era, fins al darrer glop del calze.\nHavíem fet una mica de comèdia en un pobletà sarauet prou xaró. Havíem aixecat els bitllets necessaris per oblidar-nos-en fins a la següent mascarada. Tots els bars eren tancats. Asseguts en un banquet davant la mar, pipant el darrer cigarret, paràvem la fresca i ens miràvem en silenci la celístia estelada. Trencà el silenci: “¿tu què creus que hi ha, darrera de tot açò, a l’altra banda?” “No ho sé”. Ara, ell ja ho sap, però s’ho calla, com tots els absents s’ho callen, probablement per no interferir, per no condicionar la lectura del llibre desenquadernat.\n-Si no he dit res.\nEn llescar el pa de quilo, a l’entranya flonja apareix un fragment d’un text en gaèlic. Un gat borni remena brosses del terra a prop d’uns contenidors. Algú em parla de Murakami. En el reflex de les seues ulleres de sol faig el perfil deformat d’un faune grotesc. Quan sóc a punt de recomanar l’assaig sobre les maratons de l’autor oriental, l’interlocutor s’ha esfumat. D’una finestra cau un full de periòdic amb al foto de la cancellera alemanya. L’apotecari jubilat em diu bon dia, però sona com el gruny d’una gavina.\n(Esborrany per a un pamflet)\nen què els caòtics\nes posen a fer\ni els escèptics\nEl vendaval electritzarà\nles llavors dorments\nels vostres ullals astuts\nles clares dignitats\nDissabte, 10 de març de 2018.\nAlçat a les vuit. Grisalla a la celístia. Els pardals d’Olivier Messiaen al gramòfon (després peces per a orgue de Bach). Gestió a l’Aldea, per l’automòbil. La parsimònia cirurgiana del mecànic veterà. Mentre esperem, caminem fins al centre de la vila, animat de tràfecs dissabters. La ferida comercial pel desviament de la carretera que travessava el cor vilatà es nota menys. Pres un cafè –bo- en una granja concorreguda. Servei simpàtic i eficient. L’espetegant riallada d’unes ancianes en una entaulada. Tornem al taller, als afores, a ritme de passejada. Com que encara falta per l’adobada del cotxe, faig un tomb per un caminet rural que rodeja l’antiga fàbrica de tovots (ocres parets de ruïna industrial). En una clariana de sol els pardals revifen en les salmòdies i una brisa tènue agita l’arbrat. Casetes elementals, vigilades per un espantall fet amb una camisa i un barret vells. Elements rovellats i racons d’andròmines, descontextualitzades de l’activitat en que un any o altre degueren servir. Caminar entre conreus i arbres –l’olivera, el garrofer, l’espigada, l’esquemàtica atzavara…- em posa de bon humor. La promesa primaveral sembla reafirmar-se. Penso en les ombres dels fruiters de la vaqueria del iaio, tardes llargues de la infància. Penso en el pare, conjecturo que la racionalitat i l’escepticisme –amic de les ironies-, a la seua manera, eren els molls de la seua manera de resistir, i que, enriquits de lectures i vivències, els he heretat. Finalment, a quarts de dotze, queda afinat el motor del Peugeot que ens porta amunt i avall en els intents d’anar tirant.\nA l’escriptori: responc correus, obro la carpeta en la que treballo ara i endreço dos paràgrafs. Al gramòfon apareix la poesia de Cunqueiro cantada per Amancio Prada –el brodats melangiosos, les postals màgiques del de Mondoñedo.\nCueja la darrera interlocutòria del jutge Llarena, en la línia de posicionament polític decantat, envaint competències estatutàries del Parlament, negant el permís per a una sessió d’investidura a un diputat que, segons molts juristes no alineats, gens sospitosos d’independentistes, té intactes tots els seus drets ciutadans i polítics. El metall soldat de poders és flagrant, l’escruixida de l’estat democràtic, preocupant. La presumpció d’innocència només computa en els casos que interessen. Anem veient entortolligades, capgirades, les lleis de protecció a les minories vulnerables (delictes d’odi), fulminats a la brava els drets d’expressió i manifestació. El conglomerat de l’executiu, la judicatura decantada i els mitjans submisos van tornant poc menys que irresoluble un problema que es resol políticament en una taula de negociació. Van construint un relat rebuscat en molts racons, solidificant la justificació de l’escandalosa desmesura amb que van criminalitzant les idees que no els agraden.\nA migdia m’arriba, via telefònica, una excel·lent notícia que m’altera, en positiu, el diguem-ne carreu literari d’enguany. No puc ser més explícit, perquè la cosa es farà pública en uns dies, en un acte al sud del sud del país –el sud del sud em prova-, per al qual potser fins m’hauré de mudar una mica (i potser mirar-me unes extensions?) Content. Passa a passa potser vaig complint, més o menys, el meu destí expedicionari. Un bon resultat, finalment, per a una feinada de molts mesos. Potser tenia raó el catxalot de Cela i qui resisteix, potser fins guanya (en un sentit o altre, no cal posar-se massa estupend).\nMacarrons amb picolat per dinar. Les notícies: les amenaces dels perdonavides i altres amenitats gens amenes. Becaina curta. Espigolant per pàgines de pintors – mirant aiguaforts- i arreglant quartilles en les vespertines. Uns llardons, dels envasats, acceptables, i mig whisky amb gel, contravenint totes les amenaces, per celebrar-me, primer capítol, la cabuderia de persistir fins quan sento el desesper al coll.\nLlegint, a la nit. Unes porcions de pizza per sopar. Refent els plans per als propers mesos.\nTornàvem de nit de Barcelona. A la ràdio del cotxe una veu femenina, sobre una tènue catifa de música atmosfèrica, deia uns versos, i em vaig quedar amb un pam de nas, perquè l’autor o autora d’aquell poema pensava i resolia… com jo! Al final la veu va dir l’autoria i, fotre, era meu, d’un llibre de feia vint-i-tants anys. Els companys de vehicle se’n feien creus de que no el recordés i reien: “ets un desastre!” I sí, sóc un desastre.\nL’espatlla de l’espill,\nen el raig innocent\nreprodueixen el revers,\nel darrer deute.\nHo agombola l’atzar\nla monotonia laboriosa.\nDiumenge, 11 de març de 2018.\nDormida potable, però m’aixeco amb una inoportuna ombra de mal d’esquena. Compromís musical a Traiguera al vespre. Mirant papers, vagarejant pel mar de sargassos de les xarxes. Músiques variades per companyia. Celístia lívida als finestrons de la probabilitat de la seguida. Cafè, cigarrets i les postveritats oficials. Tones de gasòfia per deshumanitzar qui pensa diferent. Tot quedà “atado y bien atado”, va quedant més clar cada dia, però el deute –més gros del que canten les xifres oficials-, les solucions de pur subdesenvolupament, porten a la suspensió de pagaments. Arròs al forn per dinar (colossal). Sesta necessària: persisteix l’ombra per la regió lumbar.\nCap a Traiguera a dos quart de cinc, travessant per Sant Rafel. Una aleta de vent, que no prospera en persistències. Núvols amb suau tint rosadenc. El Port no té cella arrapada. El camp, vivificat pel primer bull mig primaveral. La verdor encerada, les primeres florides brotades. Vianants passejant en la tarda dominical traiguerina. Parelles de senyores, que potser s’han atansat al santuari de la Font de la Salut. A la porta del centre social Pere Labernia uns xiquets juguen a pilota (empren els baixos de dos banquets encarats com a porteries sense porter). Quan apareix un dels homes de la junta organitzadora, que té cara de bonhomia sorneguera, muntem sense pressa i repassem un parell de temes en la prova de so. Engeguem a les set. Sala plena, ambient de ball de festa major. Encert complet en els segments rítmics del repertori, pista plena tota l’estona. A l’intermedi ens donen el cremadet que fan: dinamita per propulsar esperits a l’estratosfera curada de manies. Un cigarret a fora, a la placeta del centre. Conversa irònica amb X. Hi ha destins pitjors que alegrar la dominical del pensionistes. En la segona part es manté el mateix estat de coses. Acabem a les deu. Desmuntatge i retorn. Firmament estrellat, les negres siluetes dels rencs d’oliveres, poc trànsit. El trio de Keith Jarret per escurar les orelles. Un cop descarregats, quarts de dotze, busquem, a Amposta, infructuosament, algun establiment obert per sopar. Mos casolà: un sandvitx de foie gras. Prou escruixit, m’adormo enseguida.\nEl resol de la carícia senzilla, directa, que reuneix els fragments\ndel viscut i el descartat, i enlaira la hipòtesi d’un nus d’unitat en el pit, un frescal pètal bell i fugisser.\nDilluns, 12 de març de 2018.\nT’asseus al racó dels gats cendrers .\nEt fabriques un cafè en l’hora jove,\nl’hora vella, el mai de sempre.\nFas unes pipades ansioses\ncontra la por lànguida del vespre.\nQuantes pèrdues més pot suportar\nla inèrcia supervivent?\nUna porta oberta al frec\nde l’aleteig fosc en el nocturn de les ruïnes.\nHora ancestral, préssec còsmic\nde lluna colrada. Hora jove de renéixer\nen la pell nova d’amar sobre l’abisme.\nAlçat a les vuit. En la consulta al coixí, darrer tram, he vist clar per on puc enfilar-la amb la ponència sobre el Maestrat literari per a l’agost. Construir-se –o reconstruir-se- una tradició, connectar amb les modernitats, ullar en les literatures veïnes, a la dècada del vuitanta, quan començàvem a escriure en un context sociocultural advers, no fou senzill. Tota obra literària és una lectura personal de la tradició, deia, encertadament, José Ángel Valente. Parlant de com ens ho vam manegar uns pocs, reprenent el conreu escripturari en la nostra llengua: per aqueix veral la puc enfilar. De tota manera, l’extensió de la ponència, quinze pàgines, em sembla excessiva, tenint en compte que s’haurà de llegir en l’acte públic santmatevà. Si cada ponent llegeix quinze pàgines podem arribar a avorrir fins a les ovelles.\nCafè amb llet i magdalena, el primer cigarret. Espessor de lent submarina. Debussy apareix al gramòfon –verd esmaragda-, una visita agradosa; el context francès ha sigut tan literari sempre, que fins els compositors feien literatura.\nMés tard em passo a la ràdio. Hi ha qui prova de gestionar les derrotes sense saber que està sent derrotat. Si no s’encerta el diagnòstic, difícilment es pot trobar cap resposta plausible. Escoltada una entrevista a Quim Monzó de la Mònica Terribas. Prou insubstancial. El personatge que passeja Monzó, suposo que per ocultar-se més i millor, em posa prou nerviós. No hi ha dubte que la seua contística va refrescar, després de l’enorme petja de Calders, les nostres aigües narratives, i que ha aportat la manera de fer l’article per al periòdic amb les estratègies del contista. Com la majoria d’escriptors, éssers extremament vulnerables i neuròtics, es parapeta molt a la defensiva (i potser fa ben fet).\nArreglant quartilles. Prou faena avançada. La bona notícia de divendres potser demanarà, segons vagen les previsions dels compassos tècnics, a retardar la programació d’un títol ja acordat de fa temps. No convé, tal com està el palangre, fer coincidir dues novetats d’un mateix autor en llibreria. Podant el text per a la presentació e la novel•la de Martorell.\nEl crim del xiquet de Níjar, Almeria. La crònica negra, que dóna tan de joc d’hipocresies i bestieses en judicis paral·lels, i que els mitjans tracten amb molta cosmètica de pel·lícula –o de sèrie policial- i poc escrúpol en explotar morbositats. Falten molts detalls, a hores d’ara, i el context més complet de la tragèdia, però els buits no impedeixen les expansions justicieres més primàries.\nJaume Subirana m’etiqueta en la compartició d’un poema del nord-americà Wendell Berry, al seu blog. És un goig la connexió amb l’univers de Subirana, un home que sap pescar, és a dir, que sap esperar. L’estatunidenc Wendell Berry, prolífic poeta, contista i assagista, nascut el 1934, és granger, home il·lustrat del camp (un agrarista documentadíssim, ecologista). Molts dels seus versos recorden l’alenada carneriana i Subirana mostra la ressonància al seu “Flux”. El breu poema on m’etiqueta, amb una fulla tremolant a la branca llenyosa d’un arbre vell, potser també recorda alguna de les meues versificacions i potser per això l’autor de “Cafarnaüm” m’incorpora a l’etiquetatge de relacions del text. Una figura ben interessant, la de Berry, un digne hereu de les consciències civils de Thoreau.\nMigdia calmós. Persisteix l’ombra queixosa a les lumbars Treballar és salut (visca la tuberculosi!) Sesta als subllimbs neutres. Algun gotim i clarianes arravatades, en roda irregular. Més sessions esmenants. Sortida per comprar el berenar. Parèntesis per visitar pàgines variades. Mirat el web de la narradora Núria Cadenes, ben dissenyat, còmode, amb textos variats (a més de novel·lista de gran talent, és una contista aguda).\nUn lector ha penjat un poema i diverses cobertes de llibres al seu compte piulador. Una sorpresa agradable. Darrerament, me n’arriben tantes d’aqueix carés, que no sé si no hauré d’anar a fer-me fer una analítica completa, per si de cas. Tinc alguns lectors destres, enginyosos, creatius, que fan tot el goig del món. No es pot demanar molt més en aquests negociats nebulosos.\nPa amb tomata i pernil per sopar. Mirat l’espai de Grasset. Llegint Onetti i Pla fins al son. Llegir bo millora l’estat d’esperit.\nSi tout le monde est coupable, personne n’est coupable. Parlons de tout, ne parlons de rient.\nTender is the light…\nen els capitells historiats,\nveredes de terra pàl•lida,\nen tàlems vells,\ncom semes fulles municipals\ni metalls líquids escampats,\nla raó ofegant la passió\ndel verb en vigília\nde voluntats eriçades,\nde mestre de capella\ni la secreta asèpsia\ndels corrents que perfilen\nla displicent paciència\ndels àngels custodis.\nTendra és l’espera\nquan les coents pinces\nde la criminal usura\nno poden aferrar\ndel lluminós pelegrí\nen el besllum tendre\nde la platja de Port-Bou.\nés la claror\nsense nus de trama\nque ens sobreviu\nla freda desolada.\nDesconeix noms, tràfecs\ni plecs de descàrrec.


Taradell Bloc: Taradell farà els primers pisos que promou el Consell Comarcal d'Osona\nTaradell farà els primers pisos que promou el Consell Comarcal d'Osona\nEl 9 Nou. Els projectes de la Fundació Habitatge i Serveis Osona, impulsada pel Consell Comarcal i Caixa Manlleu, avancen: els alcaldes de Prats, Lluís Vila, de CiU; Taradell, Lluís Verdaguer, de CiU; Sant Hipòlit, Xavier Vilamala, del PSC, i Sant Quirze, David Mascarella, d’ERC, van signar un conveni amb el president del Consell d’Osona, Miquel Arisa, del PSC, en virtut del qual cedeixen a l’ens comarcal sòl per alçar una seixantena de pisos de protecció oficial.\nAquest és el primer pas perquè el Consell pugui complir una de les promeses del seu programa electoral: la promoció d’habitatge protegit. Les expectatives, però, s’han hagut de rebaixar. A l’inici del mandat, es parlava de construir més d’un centenar de pisos (es va parlar amb els 51 ajuntaments i n’hi havia 11 en disposició de tirar-ho endavant), però al final s’han quedat a la meitat. Han estat quatre ajuntaments els que, en aquesta primera fase, s’han acollit al projecte. Es faran 12 pisos a Prats, 17 a Taradell, 20 a Sant Hipòlit i 11 a Sant Quirze.\nEl Consell en farà una encomana de gestió a la Fundació, que a principis de juliol traurà els plecs de condicions. Per Setmana Santa començaran les obres. “Estem satisfets”, deia Arisa tot i admetre que la situació no és la de l’inici del mandat. “Els pisos que no es fan estan plantejats, però ara comencem per aquests”, va dir.\nTomàs Moreta, subdirector general de Caixa Manlleu, va afegir que “són projectes difícils” però que, al final, “arriben a port; s’hi ha posat ganes, il·lusió i estem una mica més enllà d’on ens pensàvem”. A l’hora de recórrer aquest camí, Esther Llorens, responsable del servei de programació de l’habitatge protegit de la Generalitat, va explicar que en l’actual context “encara és més necessari” que “els petits constructors puguin entrar en l’edificació d’habitatge protegit i entre tots es resolgui la necessitat d’habitatge”.


Són dades de l'ecobaròmetre balear realitzat per l'Institut Balear d'Estudis Socials (IBES) amb la col·laboració de l'Obra Social la Caixa, TIRME i Hidrobal\n3 min. Palma 26/09/2017 14:28\n651x366 L'aeroport de Son Sant Joan, en imatge d'arxiu. / ARA BALEARS L'aeroport de Son Sant Joan, en imatge d'arxiu. / ARA BALEARS\nLa massificació de cotxes (39%) i la de persones (30%) són els principals problemes que afecten el medi ambient, segons el darrer ecobaròmetre realitzat per l'Institut Balear d'Estudis Socials (IBES) amb la col·laboració de l'Obra Social la Caixa, TIRME i Hidrobal, que s'ha donat a conèixer aquest dimarts.\nLa cinquena edició de l'ecobaròmetre, que té com a objectiu analitzar les diverses dimensions de la consciència ambiental mitjançant una enquesta anual adreçada a la població major de 18 anys, també reflecteix un augment de la preocupació per la massificació turística. Així, el 56% de la població balear considera que el turisme que arriba a les Illes, comparant despeses i beneficis, és excessiu. En el cas de Palma, la percepció és encara més negativa, ja que dos de cada tres ciutadans creuen que és excessiu.\nSegons el director de l'IBES, Gonzalo Adán, aquestes dades posen de manifest que hi ha una gran preocupació pel medi ambient i especialment per les conseqüències que la massificació turística té sobre els recursos naturals. Adán creu que, tot i que “no podem demonitzar el turisme”, és un toc d'atenció que “exigeix mesures per part de les institucions”.\nQuan se'ls va demanar per la protecció dels espais naturals mitjançant la restricció de l'accés a determinats paratges (Formentor, sa Calobra, cales i platges protegides), el 74% dels enquestats s'hi mostra partidari, mentre que el 21% considera que l'accés ha de ser lliure. Pel que fa a qui té més responsabilitat en la conservació del medi ambient, la majoria (63%) opina que els turistes es preocupen menys per la conservació i el medi ambient de les Illes que els residents. A Eivissa és on es pensa que el turista és menys respectuós amb el medi ambient (74%), mentre que a Menorca baixa fins al 55%.\nLes institucions no fan prou pel medi ambient, segons els enquestats\nSegons l'ecobaròmetre de 2017, els ciutadans troben que l'actuació de les institucions vers el medi ambient ha empitjorat respecte de l'any anterior. Així, mentre que el 2016 un 34% dels enquestats considerava que les mesures que s'estaven prenent contribuïen a millorar el medi, enguany només el 21% manté aquesta opinió. Menorca és la que valora millor les institucions en l'aplicació de mesures per millorar l'entorn, mentre que Eivissa és la més crítica i la que considera que les mesures funcionen manco.\nQuant al grau d'implicació de les institucions en la defensa del medi ambient, les persones enquestades creuen que els que haurien de fer més del que fan són els partits polítics (58%) i el govern de l'Estat (55%).\nNou rècord de passatgers als aeroports de les Balears


El món està marejat - Revista Saó\nEscriure sobre els esdeveniments que estan passant a la nostra societat no és cosa fàcil si es vol fer amb un mínim d’objectivitat i amb calma, molta calma. Mai no ha estat fàcil. Però estem vivint uns mesos, unes setmanes, en què no parem de tindre sorpreses de gran fondària.\nSobre la pandèmia, és clar que el poble valencià ha seguit de forma exquisida les recomanacions de la Generalitat Valenciana, i en molt poc de temps hem passat de ser la comunitat autònoma amb més persones contagiades a ser la que, en el moment d’escriure aquestes ratlles, en presenta un menor nivell de tots els territoris. Algunes coses es deuen haver fet bé, i queda clar també que va ser una bona decisió concedir al poble valencià l’Alta Distinció de la Generalitat el passat 9 d’Octubre. Esperem que, a poc a poc, dobleguem el virus i els seus efectes.\nUn altre aspecte que presenta pujades i baixades, giravoltes impossibles, exercicis físics que van contra natura…, és allò que podíem denominar la vida política. Comencem una setmana i en molts pocs dies tenim convocades eleccions a la Comunitat de Madrid; moció i contramoció de censura a la Comunitat de Múrcia; ingrés de Ciudadanos a l’UCI dels partits polítics, amb una crisi que sembla molt seriosa i que provoca la deserció del nostre diputat autonòmic Toni Cantó; ens quedem sense la presència de Pablo Iglesias en el govern d’Espanya i ens n’assabentem per un vídeo que ell mateix puja a les xarxes socials; a Catalunya sembla que l’acord de govern de les forces independentistes va per a llarg… I allò més greu i trist és que tornen a tindre vida aquells personatges que es presenten en una llista tancada per un partit polític i després voten en contra del partit que els ha permés ocupar un escó. Tornem a tindre una bona collita de trànsfugues, que presumptament han cobrat en diners o en espècie el seu vot en contra del partit que els va presentar.\nPerò, tot i això, allò més dolent encara, tal vegada siga la poca vergonya d’aquells o aquelles que sols busquen una estratègia electoral sense pensar en la ciutadania i que, a més a més, atempten contra la intel·ligència. Ells i elles saben que una mentida és una mentida, però la repeteixen mil vegades i al final la converteixen en realitat: en això que ara diuen postveritat. Llibertat o socialisme? No havíem quedat –Historia magistra vitae– que era, més aïna, socialisme o barbàrie?\nNo tindrem remei mentre persones i opcions polítiques com aquestes, que no dubten a comprar voluntats de diputats i diputades o a pactar amb l’extrema dreta, al final, abduïsquen la voluntat dels seus votants. Ara bé, encara que, de vegades, costa tant creure en tants espècimens de l’espècie humana, no hem de perdre l’esperança en el futur. L’evolució ha anat sempre per a llarg.


FCF | Celebrada l’11a Taula Rodona del CTAFS al Vallès Occidental\nCelebrada l’11a Taula Rodona del CTAFS al Vallès Occidental\nFS Notícies | 17/02/2020\nEl Comitè Tècnic d’Àrbitres de Futbol Sala va realitzar l’11a Taula Rodona a la delegació del Vallès Occidental (Sabadell), amb el canvi d’arbitrar a temps corregut a temps aturat, o el canvi de xiular individual o en parella, com a temes principals.\nEl canvi de categoria, tema principal a l’11a Taula Rodona del Comitè Tècnic d’Àrbitres de Futbol Sala. A la seu de la delegació del Vallès Occidental (Sabadell) es va celebrar l’11a Taula Rodona del CTAFS de la vigent temporada, celebrada el dijous 13 de febrer de 2020.\nEl CTAFS continuarà al llarg de la temporada amb l’aposta de seguir amb la formació dels àrbitres de diferents categories, per posar en comú les seves experiències i a fomentar el seu creixement dins del món de l’arbitratge.\nEl delegat del CTAFS al Vallès, Rogelio Pacheco, va dirigir la sessió formada per 6 àrbitres: 3 de Sènior i 3 de Divisió d’Honor Catalana, sent les diferències entre categories i l’arbitratge en parella, els temes principals de l’11 Taula Rodona.\nEl canvi de categoria de Sènior B a Sènior A, tenint en compte la diferència d’arbitrar a temps corregut a temps aturat, així com el salt de Sènior A a DHC, amb la canvi de xiular individual o en parella, van protagonitzar el debat d’aquesta Taula Rodona.\nAquesta ha estat la 2a Taula Rodona que el CTAFS realitza a la delegació del Vallès Occidental (Sabadell), i l’11a que celebra la present temporada. Recordem que la primera es va duu a terme a la seu central de l’FCF, a Barcelona; la segona a la delegació del Maresme, a Mataró; la tercera a la delegació de Lleida; la quarta a la delegació del Vallès Occidental, a Sabadell; la cinquena a la delegació de Girona; la sisena a la delegació del Baix Llobregat, a Cornellà de Llobregat; la setena a la delegació d’Anoia; la vuitena a la delegació de Tarragona, la novena a la delegació del Maresme i la desena a la seu central de l’FCF.


T'ajudam perquè la teva activitat en el mercat exterior sigui sostenible. Estàs en bones mans. Les cambres de comerç són la primera institució, després de l'Administració, que més recursos dedica a fomentar la internacionalització de les empreses i a oferir suport logístic a les accions exportadores. Totes les accions que duen a terme les cambres de comerç es recullen anualment al Pla Cameral d'Exportacions, l'objectiu principal del qual és promoure la internacionalització de les empreses.\nLa decisió d'iniciar-te en l'exportació ha de ser fruit d'una reflexió interna a l'empresa i s'ha d'integrar en l’estratègia de desenvolupament empresarial. Exportar no és senzill i l'empresa ha d'estar preparada per competir als mercats internacionals.\nReflexionarem plegats sobre el procés d'exportació concret de la teva empresa i et dotarem d'una metodologia que et permetrà crear una base sòlida per augmentar les possibilitats d'èxit als mercats internacionals. A més, et facilitarem orientació estratègica en funció del mercat i de la teva posició competitiva.\nGràcies als programes d'ajuts públics, cofinançats pel Fons Europeu de Desenvolupament Regional, podem elaborar un pla d'exportació per al teu mercat objectiu i dotar-te de les eines necessàries per enfortir-te.\nSi no has exportat mai\nAbans d'iniciar-te en un procés d'internacionalització t'ajudarem a reflexionar sobre els punts següents:\nEl potencial d'internacionalització de la teva empresa.\nQuins mercats són els més adequats i què necessites per començar a exportar a aquests mercats.\nCom ha de ser el procés d'internacionalització de la teva empresa.\nPer incrementar les teves exportacions\nEntorn del 49 % de les empreses espanyoles exporten, però només el 4 % ho fan amb regularitat. L'objectiu no és que l'empresa vengui puntualment a l'exterior, sinó que ho faci de manera regular i, si pot ser, creixent. Si ja estàs posicionat en el mercat internacional i vols incrementar el teu negoci, t'ajudam a analitzar la situació:\nActuacions estratègiques de la teva empresa\nResultats de la teva empresa als mercats exteriors\nNous mercats per a la teva empresa\nT. 971 71 01 88 (ext. 2434)\nPlan de Internacionalización de las Illes Balears 2020-2024 (315 KB)\nGuía de servicios para la internacionalización 2019 (7322 KB)\nBase de dades de comerç exterior\nLa Cambra de Comerç d'Espanya, en col·laboració amb l'Agència Tributària, elabora una base de dades de comerç exterior, amb informació detallada de més de 9.000 productes i 300 països, que pot resultar de gran utilitat estadística per a les empreses que volen exportar.\nAccedeix a la bas\nProgrames d'ajuda a l'exportació\nElabora el teu pla d'internacionalització i obtén ajuts econòmics per executar-lo gràcies als programes públics de la xarxa de cambres.\nSol·licita el tràmit administratiu que necessites per agilitzar les teves operacions a l'exterior: quadern ATA, certificat de lliure venda, etc.\nTroba socis a Europa\nFormam part de l'EEN, la major xarxa de suport per a petites i mitjanes empreses europees que volen innovar i créixer internacionalment.\nTot el que cal saber sobre el Brexit\nÉs urgent que les empreses es preparin per a la sortida del Regne Unit de la UE. Aquí trobaràs algunes recomanacions.


Les Santes 2016 ofereixen una programació amb música, espectacles i actes tradicionals per a tots els gustos - Ajuntament de Mataró\nLes Santes 2016 ofereixen una programació amb música, espectacles i actes tradicionals per a tots els gustos\nL’Espai Firal es consolida com l’epicentre de la Festa amb concerts i activitats per a gran afor...\ndilluns 09 maig 2016\nEl regidor de Cultura, Joaquim Fernàndez, ha presentat avui la programació de la Festa Major de Mataró en la reunió del Plenari de les Santes. Del dimarts 19 al divendres 29 de juliol, es comptarà amb una àmplia i variada oferta d’activitats musicals, amb més de quaranta propostes, i també amb una destacada programació familiar i d’espectacles per a tots els gustos.\nEl Recinte Firal acollirà actes com la Ruixada, Les Dissantes, l’Esquitxada de Colors i la Ruixadeta i enguany comptarà amb una escenari cobert, com alternativa a les activitats en cas de pluja. També es consolida l’Espai Familiar al Parc Central, que en la seva quarta edició ampliarà l’espai de jocs i activitats, oferint una activitat per a nadons de 0-3 anys i la participació dels infants de la ciutat en un projecte previ de creació d’elements decoratius per a l’Espai.\nLa col·laboració d’entitats en l’organització d’actes, com és el cas de la Fundació Maresme en Dissantes, de la colla castellera Capgrossos de Mataró en la revetlla de Festa Major, i el suport de diferents operadors privats, com el Port de Mataró o The Project, farà possible mantenir una programació de qualitat.\nEnguany es farà un esforç especial per treballar l’incivisme durant els dies de festa, amb diferents campanyes cíviques i un reforç de lavabos i infraestructures per minimitzar les molèsties als veïns.\nCom és habitual, a Les Santes d’enguany se sentirà molta música i de molts estils diferents per arribar a tot tipus de públic. Durant els 11 dies de festa hi haurà la participació de més de 40 conjunts musicals, tant de Mataró com d’altres punts del país en 14 espais diferents.\nEl concert estrella serà l’actuació a Mataró de Melendi, en l’únic concert que l’artista oferirà aquest estiu a la província de Barcelona. També passaran per la capital del Maresme grups que destaquen per l’energia del seu directe com és el cas dels Catarres, Buhos, Aspencat i Obeses.\nAl costat d’aquests grans noms també hi haurà la participació de diferents grups locals com ara Ignorantes, La Coxinera, Gospelsons i la Big Band Jazz Maresme.\nLa Nit Boja d’enguany comptarà amb dos actes de contraprogramació per oferir alternatives al públic assistent: el Tour 40 que començarà a les 23 h, mentre, que un cop començada l’Escapada a Negra Nit, La Banda Puig oferirà un autèntic xou amb les versions d’ara i d’abans per fer ballar el públic fins l’hora de La Ruixada.\nEl Pati del Cafè Nou tornarà a ser l’espai per gaudir més relaxadament de propostes musicals sorprenents. El dia 26 hi tocaran Las Migas, el 27 la Big Band Jazz Maresme i el 28 The New Catalan Ensemble. El darrer concert serà la producció local per celebrar els 15 anys de La\nCoixinera, que per l’ocasió tocaran acompanyats de l’Agrupació Musical del Maresme.\nL’estil musical serà variat anant de la música tradicional dels Riu, als dj’s de Los 40 Principales i David Oleart, el cantautor Cesk Freixas, sense deixar-nos el cant coral ja tradicional del Cor Madrigalista i la Coral La Nota.\nEl concert de Barram anirà a càrrec de la Carles Belda i l’espectacle “24 rumbes” i el concert vermut a les Esmandies del grup Soroll Blanc.\nEnguany les orquestres tindran molt de pes a la programació amb les actuacions de La Banda Puig (25), La Banda del coche rojo (26), la veterana La Plateria, en la seva gira de comiat (27), per tancar el dia 29 amb L’orquestra Mongrins i La Girasol.\nActes de cultura popular\nLa Festa comença protocol·làriament diumenge 19 de juliol a la tarda amb l’Estrena. El protagonista d’enguany serà Bienve Moya, escriptor i activista cultural que parlarà de l’origen històric del bestiari festiu de les festes majors, abans que l’alcalde encarregui a l’Herald que estengui a la ciutat la Proclama de la Festa Major.\nA la Postal de Gegants d’enguany la Família Robafaves rebrà els Gegants vells de la Geltrú.\nI per tercera vegada consecutiva, Mataró podrà tornar a viure una gran actuació castellera amb construccions de gamma extra amb els Capgrossos de Mataró, els Castellers de Vilafranca i els Minyons de Terrassa.\nA l’Encesa d’enguany els Diables de Mataró conviden una part del seguici festiu del Carnaval de Solsona el 23 de juliol.\nLes Santes 2016 compten amb una àmplia i variada oferta de programació familiar. El primer dels actes serà divendres 22 abans de l’assaig de castells els Capgrossos de Mataró conviden LesBruixes de Burriac que presentaran el nou espectacle. El dia 23 Les Dissantes oferiran jocs infantils i la Flashmob amb 10.000 persones ballant el “Jo sóc com tu” que enguany signen Els Catarres, que la tocaran en directe.\nL’Espai Familiar es consolida al Nou Parc Central com un espai per gaudir en família i amistats, amb activitats de tota mena.L’activitat començarà dissabte 25 fins al 29, amb diferents espais de jocs, el racó de contes, dibuix i pintura, maquillatge i el tangram de dansa, un nou espai per nadons. Cada dia es podrà gaudir d’un espectacle de circ, dansa, màgia, que agradarà a tota la família: el 25 s’estrenarà amb “Vincles” del Circ Bover, el dia 26 s’hi podrà veure el “Hip hop, dansa de carrer” de la cia Brodas Bos; el dia 27 l’espectacle “Ni cap ni peus” del Circ Vermut, així com diferents passis breus durant tota la tarda del “Carrilló” de la companyia La Tal. El dia 28 visita l’espai familiar un dels grans clowns del país, Marcel Gros, que oferirà dues funcions de “Marcel sol”, i el dia 29 el Mag Xavi serà l’encarregat de tancar cinc dies de plena activitat a l’Espai Familiar. Dimarts 26, el grup Xiulaanimarà la Convidada de la Tarda guillada.\nEl Teatre Monumental acollirà dos espectacles de teatre. El dia 26 serà el moment de veure un habitual de Les Santes, Joan Pera, que acostarà a la seva ciutat natal el seu darrer espectacle “L’Avar”, un èxit de crítica i públic. El dia 28 Aliskim&Luna oferiran un autèntic espectacle de màgia.\nEl dia 26 el coreògraf Toni Mira transformarà la façana del Museu de Mataró, a la plaça de l’Ajuntament, amb un espectacle de mapping i dansa, jugant amb els dibuixos que els mataronins i mataronines, especialment els més menuts, hauran fet per a l’ocasió.\nLa botiga de Les Santes s’instal·larà a Can Palauet, acompanyada d’una exposició de commemori el 25è aniversari del Drac. S’obrirà el 18 de juliol fins al dia 29, últim dia de Festa Major. Des de principis de juliol es podran comprar els productes on line.\nA partir de l’1 de juliol a l’Ateneu Fundació Iluro es mostrarà l’exposició de fotografies de Romuald Gallofré amb les instantànies de les Santes 2015. Es podrà visitar fins al 29 de juliol.\nCampanyes solidaries i voluntariat\nEls gots de Les Santes tornaran a ser de plàstic reutilitzable. Els guanys de la venda d’aquest got es destinaran a campanyes que ajuden els més necessitats.\nLa Campanya del Voluntariat fomenta la participació de la ciutadania a les tasques d’organització dels diversos actes de la Festa Major.\nDe l’altra banda, la Campanya de Sensibilització per a la reducció de riscos de Les Santes promou la prevenció a través de, entre altres, diferents accions: sessions de sensibilització que porten a terme membres de les comparses institucionals, i que enguany, a banda dels centres de secundària s’amplien a altres col·lectius, com espais joves de la ciutat, associacions veïnals, AMPAS dels centres de secundària i el alumnes del Tecnocampus; una campanya d’imatge informativa; formació de seguretat alimentària i dispensació responsable d’alcohol al personal i voluntariat de barres i sessions informatives per fomentar la seguretat als actes i consum responsable d’alcohol al voluntariat de la festa.\nLa programació s’anirà actualitzant al web www.lessantes.cat, on a més a més s’inclouran diversos apartats multimèdia i participatius.


El nou espai està unit a l’antic per una passarel·la de fusta que travessa la riera. La consellera de Treball de la Generalitat, Maria del Mar Serna, i l’alcaldessa de Malgrat de Mar, Conxita Campoy, van presidir l’acte d’inauguració, al qual van assistir centenars de persones . El parc s’ha dividit en diferents zones, en funció del col·lectiu a què va dirigit. Així , hi ha una adreçada als més petits amb jocs musicals, d’aigua, d’equilibris, tirolines i ponts elevats. També hi ha una zona esportiva amb una pista per patinar, una per jugar a futbol i a bàsquet, una altra de bàdminton i voleibol, i tres taules de tennis de taula. Al centre del parc, que està tancat de nit, s’hi ha construït un amfiteatre i un espai de pícnic per a les famílies.\nLes obres, que han superat els 600.000 euros i es van començar el 2003, han anat a càrrec de més de 80 alumnes d’escoles taller i programes d’ocupació adreçats a joves en situació d’atur per fomentar la inserció laboral a través de l’aprenentatge d’un ofici. La consellera de Treball va destacar la feina feta per aquests alumnes i també la tasca que fan les agents cíviques, projectes que tenen com a objectiu la inserció laboral de persones que estan en situació d’atur. L’alcaldessa va agrair la feina a tothom que ha fet possible el parc i va demanar als veïns que el cuidin i el respectin. Després va començar l’espectacle infantil


Units per Crist - Arquebisbat de Barcelona\nUnits per Crist\nArriba la Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians, del 18 al 25 de gener, per conscienciar que tots els cristians siguin un de sol\n**Acte d’inauguració de la Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians, el 18 de gener a les 19.30 h, a càrrec de Mons. Sergi Gordo. A la Catedral de Barcelona.\nUn any més, arriba la Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians, per conscienciar d’una fita important i des d’aquesta convicció proposar-la i realitzar-la.\nEn la seva vint-i-dos edició, l’objectiu de la Setmana, que se celebrarà del 18 al 25 de gener, és, sens dubte, el do de la Unitat, d’aquesta unitat volguda i pregada pel mateix Crist en demanar al Pare que la força de l’Esperit ens faci a tots “uno”, a imatge i semblança de la Unitat de la Santíssima Trinitat, comunió de Vida i Amor. Suposa l’anhel irrenunciable de trobar-nos tots en la comunió d’una única fe i caritat. L’anhel per aquesta Unió també ha de fer veure la realitat del trencament, d’allò que ens ha allunyat els uns dels altres i que tant costa recompondre.\nDe fet, un cisma, una divisió que es presenta com a un fet consolidat i gairebé insuperable, té un procés. Solem posar una data d’infausta memòria al cisma, al trencament, però no podem passar per alt que allò té un camí, una història de petits trencaments, de distàncies que anem prenent, de fredor en el tracte i de dureses de cor. I, a l’inrevés, el camí de la unitat i el retrobament comporta petits passos, gestos d’apropament cordial i sincer, pregària compartida, tot sostingut per la Gràcia que farà possible la plena comunió. I la nostra setmana s’inscriu en aquest camí on cada pas és imprescindible i important. Serà bo que les nostres comunitats en siguin conscients.\nLema: “La vostra dreta, Senyor, és forta i gloriosa” (Ex 15,6)\nPel que fa al tema de la Setmana d’enguany, cal dir que avui els cristians del Carib, de tradicions diverses, veuen la mà poderosa de Déu en la fi de l’esclavitud. Han fet una experiència compartida de l’acció salvadora de Déu vers la llibertat. És per això que la tria del cant de Moisès i Maria (Ex 15,1-21), com a tema de la Setmana de Pregària per la unitat cristiana 2018, ha estat considerada com la més adequada; hi han vist un cant de victòria sobre l’opressió.\nFem nostre avui aquest cant demanant al Senyor que ens ajudi a superar tantes opressions i esclavatges, particularment la manca d’unitat i la divisió que assequen la font de la Caritat i que són a l’arrel de tota injustícia. No oblidem que, en el fons, amb la força i mà poderosa del Senyor ens enfrontem a “aquell esperit que nega” i que té com a propòsit sembrar la divisió.\nd’Ecumenisme i de Relacions\nInterreligioses de l’Arquebisbat de Barcelona\nCartell unitat 2018-1


El 66% de catalans, a favor que les seleccions participin en tornejos internacionals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl 66% de catalans, a favor que les seleccions participin en tornejos internacionals\nEl 40% dels votants de Cs donen suport a la presència de Catalunya en competicions mundials\nLes seleccions de futbol masculí de Catalunya i Euskadi, abans d'un partit federació catalana de futbol\nLes seleccions de futbol masculí de Catalunya i Euskadi, abans d'un partit\nL'enquesta òmnibus que el Govern fa cada any i que inclou preguntes de tots els departaments ha revelat que dos de cada tres catalans estan a favor que les seleccions catalanes puguin participar en competicions esportives internacionals.\nAquestes dades corresponen al sondeig que el Centre d'Estudis d'Opinió de la Generalitat (CEO) va fer a 1.200 persones al juny. Segons els resultats, el suport perquè Catalunya tingui presència a les grans competicions és majoritari entre els votants dels partits sobiranistes, però també hi donen suport bona part dels que han votat el PSC i el Partit Popular i una part important dels votants de Ciutadans.\nD'acord amb les dades extretes de l'enquesta, un 68% dels catalans responen afirmativament a la pregunta de si creuen que les seleccions esportives catalanes han de poder prendre part en les competicions internacionals absolutes. Un 20% dels enquestats, però, no hi estan d'acord, mentre que un 12% no ho saben o no ho volen respondre.\nMinoria a Ciutadans\nEl suport correspon majoritàriament als votants dels partits sobiranistes. Un 91%-92% dels votants d'ERC i de JxCat responen afirmativament a què les seleccions catalanes participin en competicions esportives internacionals, mentre que el suport dels de la CUP arriba al 82%.\nEn el cas dels Comuns, però, el percentatge es redueix fins al 56%. També hi estan a favor un 46% dels votants del Partit Socialista i un 60% dels electors del Partit Popular, encara que cal tenir en compte que els votants del PP eren una mostra petita de 15 enquestats. El no a la resposta només és majoritari entre els que han votat Ciutadans, entre els quals un 51% no donen suport a la pregunta, mentre que un 40% la respon afirmativament.\nEls resultats d'aquesta enquesta encoratgen la Generalitat recuperar la reivindicació de les seleccions esportives catalanes. D'aquesta manera, el secretari general de l'Esport, Gerard Figueras, posa com a exemple la Gran Bretanya, on les seleccions anglesa, escocesa i gal·lesa competeixen internacionalment.\nTambé va avançar a RAC1 que la Generalitat proposarà al govern espanyol el reconeixement de la selecció catalana quan aquest es constitueixi.


El museu “viu” la Fira de Bandolers 2018 – Museu d'Alcover\nEl museu “viu” la Fira de Bandolers 2018\nPosted on 18 Setembre, 2018 27 Setembre, 2018 by Museu d'Alcover\nUn cop més el Museu “viu” la Fira de Bandolers i es prepara per a oferir al públic un seguit d’activitats, un “tast “de l’oferta cultural que es pot gaudir al museu durant tot l’any: tallers en família, rutes i visites guiades, tastos gastronòmics, etc.\nEnguany hem inaugurat una reforma museogràfica de la sala de paleontologia amb l’objectiu de fer valdre la importància del Triàsic a les Muntanyes de Prades i apropar la col·lecció als nens i nenes que ens visiten. Per això, s’ha creat un espai infantil que submergeix els infants a un món fantàstic on coneixen el peix Pedra, mentre que pel nostre públic jove i adult s’han incorporat recursos audiovisuals i tàctils que ens mostren un nou relat. La fira és una bona oportunitat per a visitar Alcover i endinsar-nos a descobrir els secrets d’uns fòssils marins d’importància mundial que des de fa poc més de mig segle el museu protegeix i difon.\nTanmateix també inaugurem l’exposició bianual de l’artista Jordi Isern que just acaba d’arribar del Japó on ha exposat al bell mig de Tòquio, concretament al barri de Shinjuku. A principi d’any ja hi va inaugurar una mostra a la localitat de Mishima. L’artista sempre aprofita les seves estades al país nipó per a desenvolupar una interessant tasca educativa i d’inclusió social, a partir del disseny i la realització de tallers pedagògics vinculats a la seva producció artística.\nA més a més el Centre d’Estudis Alcoverencs ha escollit per aquesta edició de la fira l’espai Ca Batistó del museu per a presentar-hi la Roda d’Art. El convidat és l’Aleix Antillach–Leix, arquitecte i artista interdisciplinar tarragoní que des de fa uns anys viu a Alcover i ja és com de casa.\nNo oblideu consultar tota la programació de la Fira a l’agenda del nostre web, els dies 11,12,13 i 14 d’octubre\n← Triàsic, explosió de vida\nMagí Sunyer enceta els actes de l’Any Aladern amb una xerrada al museu d’Alcover →


Marc Carrillo ocuparia el càrrec de jurista exterior\nEl president de la Caixa Andorrana de Seguretat Social (CASS), Jean-Michel Rascagneres conversa amb la consellera general, Sílvia Bonet en presència del president de la comissió gestora del fons de reserva de jubilació, Josep Delgado./B.N.\nAndorra la VellaEl grup parlamentari demòcrata ja té candidats per ocupar el lloc que queda vacant al Tribunal Constitucional des de la renúncia del magistrat Isidre Molas.\nLa llei de l'òrgan judicial determina que s'ha de fer en el termini màxim d'un mes, fet que ha elevat les crítiques d'alguns consellers de l'oposició.\nSegons ha pogut saber l'ANA, els dos candidats amb millor posició són l'actual president de la CASS, Jean-Michel Rascagneres, i l'actual president del Tribunal Superior de Justícia, Joan Manel Abril Campoy. Marc Carrillo ocuparia el càrrec de jurista exterior.\nDesprés que Moviment Progressista (SDP) va acusar el síndic general i Demòcrates per Andorra de “violar la llei” i de “torpedinar, sabotejar i boicotejar" el Tribunal Constitucional per no haver cobert encara la plaça vacant que va deixar Molas, que està deserta des del 12 d’octubre, el ministre portaveu, Jordi Cinca, va treure ferro i va manifestar que “no estem davant una situació alarmant”. Així, va considerar que des de la formació política progressista el que es vol és “cridar l’atenció”.


Plaça President Adolfo Suarez 16 Veure mapa\nImmobiliària Belen Quiroga t'ofereix des de fa dues dècades, un tracte únic i personalitzat a través del seu equip de professionals.\nEn Immobiliària Belen Quiroga t'ajudaran a triar l'habitatge que més s'adapti a tu. Entre la seva àmplia gamma de propietats, trobaràs lloguers i compra - venda d'immobles; una gran varietat de cases que no et deixaran indiferent. A més, forma part d'API, que acredita la seva eficàcia, honorabilitat i legalitat.\nImmobiliària Betlem Quiroga, a la plaça President Adolfo Suarez nombre 16.\nPlaça President Adolfo Suarez 16 - Obrir a Google Maps


Fils Unics: de gener 2014\nTallers labors creatives per al mes de Febrer\nJa ha passat el mes de Gener i, amb el fred que fa, vé de gust possar-se agulles a la mà per a aprendre o bé per a perfeccionar el que ja sabem i aprendre coses noves.\nCom cada mes, us oferim dues opcions. Si voleu aprendre ganxet o tricot, o si voleu anar un pas més enllà de les bufandes, podeu apuntar-vos als taller d'Agulles Creatives, un taller mensual on us ensenyarem allò que vulgueu aprendre: ganxet, punt de mitja, mitjons, jerseis, amigurumi, trapillo,... tot el que es faci amb agulles hi te cabuda!!\nTaller Agulles Creatives:\nHorari: Dimarts de 19-20.30h\nPreu: 45€ mensuals\nI si preferiu no fer un taller mensual i aprendre a fer aquests ninos de ganxet tan gracioso, teniu un monogràfic.\nDies: Dimecres 12 i 19 de Febrer, de 19-20.30h\nAnimeu-vos a aprendre el nou Yoga i a tenir una estoneta per a vosaltres!!\nPublicat per Monica a 15:23 Cap comentari:\nMàquina de cosir IKEA. Part II\nTornem amb la famosa màquina de cosir de l'IKEA, ara anem a veure com enfilar-la.... que no, que no és complicat. Ja veureu que arribarà un dia que ho fareu amb el ulls tancats!!\nA la caixa ve un esquema de com enfilar-la, però entenc que sense saber de què estem parlant es xinés mandarí....\nAra si, un cop que aprengueu a enfilar-la, guardeu la fulla com a recordatori!!\nComencem doncs. Primer possem el fil al pal de dalt, al darrera de la màquina, i comencem a passar el fil. Fixeu-vos que a la màquina hi ha uns números de la seqüència per on ha de pasar. Primer pel ferro:\nBaixem recte cap a avall, enganxem i tornem a pujar:\nAra l'hem de passar per la pestanya de ferro que és veu a la foto, a la esquerra de la rodona groga, i un altre cop cap a avall:\nVinga ja queda poc!! Ara la passem per un ferro amb forma quadrada que hi ha just a sobre de l'agulla i ja la enfilem a l'agulla... ja estem!!\nUs prometo que quan l'hàgiu fet 157 cops al 158 surt pensant que et possaràs demà!!\nDoncs ara ja teniu enfilada la part de dalt... en la propera entrega, com fer la canilla i colocar-la!! la cani... qué? Bé, poc a poc....\nEl coll de la Eva\nÚltimament estic molt donada al desfer... abans em costava sang i suor desfer una labor, però m'he donat conta que si fas res que no et convenç plenament, el millor és desfer i tornar a començar.\nI així és com el coll que volia fer per a la Eva va desfer-se fins a 4 cops... i al cinquè disseny, em va agradar!!\nÉs un disseny d'una revista francesa (com no!!) amb uns disseny preciossos... ara m'he possat a fer-me una armilla!!\nUs deixo el patró per a les valentes!!\nMireu que contenta ella amb el seu coll... i que calentó que és de Merino, la meva llana preferida!!\nPublicat per Monica a 11:00 Cap comentari:\nMáquina de cosir IKEA. Part I\nMoltes m'heu preguntat quina màquina podria ser una bona primera màquina de cosir, barateta i amb prou prestacions per a començar a fer cosetes. Fa temps IKEA va treure una màquina de cosir per 89.90€, un molt i molt bon preu, però, és una bona màquina?\nHe tingut la sort que una cosina del meu marit ha comprat una i m'ha demanat ajuda per a començar a fer-la servir, amb el que us puc fer quatre cèntims del que m¡ha semblat.\nA primera vista sembla prou robusta com per a ser una màquina per a principiants. OJO!! jo no faria servir teles massa gruixides, tipus texans o teles de tapissers. Però per a cosir teles de cotó de ben segur que us anirà de conya.\nDit això, comencem pel principi. Què trobem dins la caixa?\nObviament, la màquina de cosir!!\nSi treiem el peu hi ha un compartiment on trobarem tots els complements i utensilis de la màquina. Porta lo bàsic per a començar:\nI qué és tot això?\nDoncs tenim canilles (en un proper post us explicaré per a què serveixen!!)\nAixò és un descosidor, serveix obviament per a descosir, i és molt millor que unes tissores, acostumeu-vos a fer-lo servir!!\nAgulles de recanvi, tard o d´hora se us trencarà l'agulla, no passa res, és del més normal!! Podeu comprar-ne més a qualsevol merceria, això sí, que siguin de bona qualitat, les dels xinos se us trencaràn de només mirar-les. Hi ha diferents gruixos d'agulla, depenen de la tela que volgueu cosir, però l'estàndard és el número 14/90, que són les que venen al paquet de recanvi.\nUn pinzell per a netejar la màquina (també us explicaré com fer-li el manteniment a la màquina), heu de comprar un pot d'oli per a màquines de cosir, també a les merceries. Depenent de com sovint feru servir la màquina, l'heu d'engreixar de tant en tant. Quan veieu que ja no va tant fina, és l'hora de netejar-la i possar-li oli.\nAixò és per a treure els cargols per a canviar l'agulla quan es trenqui (també en properes edicions us explicaré com) i per a treure la placa que hi ha sota el prensateles per a netejar-la.\nAixò és una guia que es possa per a mantenir distàncies quan es cus en paralel, molt útil per a l'acolxat. No la fareu servir gaire, sobretot al principi.\nEl prensateles per a cremalleres, un bàsic\nI un parell de feltres per a posar a sota del rodet del fil.\nBé, fins aquí la primera entrega. Ja teniu ganes de possar-vos mans a l'obra??\nPublicat per Monica a 10:01 Cap comentari:


Demanen fins a 20 anys de presó als líders de ‘Los Menores’ - Línia l'H\nDemanen fins a 20 anys de presó als líders de ‘Los Menores’\nRedacció|2016-01-25T09:53:28+01:0025 gener 2016|Santa Eulàlia|Línia l'H\nEl dirigent de la banda llatina ‘Los Menores’ s’enfronta a una pena de fins a vint anys de presó a petició del fiscal. Quatre membres més tindran possibles penes d’entre tres i vuit anys de presó. ‘Los Menores’ és un grup que fa un temps es va escindir dels Black Panthers i se’ls acusa d’atemorir la ciutat i de clavar pallisses als díscols i a membres de grups rivals, com els Latin Kings o els Ñetas. ‘Los Menores’ actuaven a diversos indrets del municipi, com al barri de Santa Eulàlia. Dos dels seus caps són Malfre Rafel, conegut com ‘El Jefe’, ‘Zero’ o ‘El Rey’, i Álvaro Javeth. Tots dos fan fundar el grup l’any 2006 i van reclutar diversos menors que formaven part dels Black Panthers.\nLa banda s’havia construït d’acord amb una jerarquia molt marcada i s’aplicaven sancions econòmiques i càstigs físics si algun dels seus membres desobeïa una ordre o es negava a dur a terme una acció violenta.\nEl judici a cinc líders de la banda va arrencar el passat dia 12. Són majors d’edat i se’ls acusa de delictes de pertinença i direcció d’organització criminal, coaccions, extorsió, amenaces, obstrucció a la justícia i tinença d’arma prohibida. I és que a casa de Malfre Rafel la policia va trobar el juliol del 2014 armes –pistoles pneumàtiques, un atordidor i una navalla– i més de 1.500 euros en metàl·lic.\nEL NOI QUE VA DENUNCIAR-LOS\nEl denunciant és un noi que va decidir deixar ‘Los Menores’ el febrer de 2014. Va patir amenaces i seguiments durant mesos i fins i tot va haver de deixar l’institut perquè no el trobessin.\nLa Guàrdia Urbana posa 750 multes pels patinets elèctrics


“Puig Ciutat és un camp de proves de noves tecnologies per fer més eficient l’arqueologia”\nEntrevista 27 setembre 2013\nEntrevista a Carles Padrós, investigador en formació de l’ICAC\nCarles Padrós (ICAC) és un dels tres directors de les excavacions al jaciment romà de Puig Ciutat, situat a Oristà (Lluçanès, comarca d’Osona). Aquest estiu hi han excavat per quarta vegada i han trobat noves evidències que va ser destruït en un assalt armat al segle I aC, segurament en la campanya de Juli Cèsar contra Pompeu Magne. Actualment, Carles Padrós fa una estada de formació al centre Ausonius de Bordeus (França) amb una beca de la Universitat Rovira i Virgili.\nLes excavacions al jaciment de Puig Ciutat són recents: comenceu el 2010.\nSí, vam presentar el projecte al Servei d’Arqueologia el 2009, firmat per Roger Sala, arqueòleg especialista en geofísica, de l’empresa SOT; Àngels Pujol, arqueòloga, i servidor. La idea era estudiar un jaciment ibèric, però el primer any ja vam veure que no ho era: es tractava d’un jaciment amb una última fase del període romà tardorepublicà. I la veritat és que amb 4 anys se’ns ha anat fent gran.\nQuines troballes heu fet aquest estiu?\nSemblants a les troballes d’anys anteriors. Hem trobat material intacte, armament com ara projectils de fona i puntes de catapulta. Per tant, són noves proves del fet que el jaciment va tenir un final violent, durant el segle I aC.\nExcavació del Sector 4 (Zona 2) mentre\nes prenen punts amb l’estació total robòtica.\nTant, podeu afinar?\nSí, sobretot per la ceràmica, que és el que sempre dóna la cronologia. Hem trobat dos tipus de ceràmiques de vernís negre, campanianes C i calenes tardanes, a més d’àmfores que ens permeten ser molt precisos. Això ens porta a datar el jaciment en el moment bèl·lic de la guerra civil entre Cèsar i Pompeu Magne.\nÉs a dir, entre el 49 i el 45 aC.\nExacte. Segur que el jaciment té fases anteriors, potser també ibèrica, però en tot cas esdevé una guarnició pompeiana que controla els passos del Prepirineu-Pirineu. Els cesarians, que vénen de França, s’ho troben anant en direcció a Ilerda el 49 aC, que és l’any d’inici de l’enfrontament.\nAixí el Lluçanès no era un lloc tan recòndit!\nNo, i tinguem en compte que des del nord de l’assentament l’accés és pla. No tenim evidència de via, ni cap mil·liari en les proximitats, però és evident que és un pas natural entre l’Empordà i l’interior de Catalunya, les terres de Lleida. Com diem nosaltres, per aquí hi havia de passar “l’Eix Transversal de l’Antiguitat”!\nExcavació d’una petita àmfora al Sector 10 (Zona 2).\nCom ens hem d’imaginar l’assentament?\nCom un campament però més consolidat, amb construccions en pedra. Té una última fase molt clara. Aprofiten un espai que ja havia estat habitat i el refunden construint-hi a sobre.\nPerò a aquests nivells més profunds no hi heu arribat.\nNo, no els hem excavat en extensió, tot i que tenim localitzada una cisterna que sembla ibèrica, i que serà un dels punts de partida de la campanya del 2014. A més també esperem fer una segona campanya gràcies a l’1% cultural de l’Eix Transversal.\nL’experimentació tecnològica és un punt fort vostre. Com treballeu?\nPer començar treballem amb estació total robòtica, i hem implantat un sistema d’informació geogràfica micro on hi ha totes les dades documentals de l’excavació. Això permet fer anàlisis precises, per exemple de dispersió i identificació de materials.\nÉs que més enllà d’estudiar què hi ha al subsòl, ens interessa posar en pràctica tecnologia nova. De fet des del primer moment vam plantejar el jaciment com un camp de proves de geofísica. Val a dir que hi han vingut diverses universitats espanyoles i europees a aplicar-hi les seves tècniques i aparells.\nProspecció geofísica amb georadar IDS RIS MF Hi-Mod.\nLa UPC hi ha aplicat un radar de freqüència central de 25 MHz i un investigador de la Universitat de Gant i va realitzar una prospecció electromagnètica EMI.\nEn aquest sentit marqueu la diferència.\nSí, no som un jaciment més! Estem intentant crear noves tècniques i mètodes per fer l’arqueologia més eficient. I això gràcies a un equip no consolidat d’unes 30 persones que voluntàriament hi treballen, durant la campanya i la resta de l’any.\nQuin tipus de professionals teniu involucrats?\nPer esmentar-ne alguns: Xavier Rubio, del Centre de Supercomputació de Catalunya; Francesc Xavier Hernández, catedràtic de la Universitat de Barcelona , i Jordi Principal, investigador del Museu d’Arqueologia de Catalunya.\nText i retrats: Carme Badia i Puig\nFotos de l’excavació: Carles Padrós\nVídeo de la conferència a Tribuna d’Arqueologia 2013: “El jaciment tardorepublicà de Puig Ciutat (Oristà, Osona), nous mètodes aplicats a l’arqueologia de recerca”\nVídeo del programa monogràfic Sota terra: “Oristà: romans al Lluçanès” (març del 2012)\n« Jornada de portes obertes al jaciment romà de Mons Observans\nCol·loqui internacional a Romania sobre l’emperador Trajà »


Moderna diu que una versió “modificada” de la seva vacuna protegeix de les variants de Sud-àfrica i el Brasil Moderna diu que una versió “modificada” de la seva vacuna protegeix de les variants de Sud-àfrica i el Brasil – El Món\nModerna diu que una versió “modificada” de la seva vacuna protegeix de les variants de Sud-àfrica i el Brasil\nLa farmacèutica anuncia "resultats positius" d'un estudi clínic amb només 40 persones\nLa vacuna de Moderna, en una imatge del 16 de gener del 2021 / ACN\nACN 06/05/2021 1:34 pm\nModerna assegura que una versió “modificada” de la seva vacuna contra la Covid-19 protegeix de les variants de Sud-àfrica i Brasil. Així ho indiquen els resultats preliminars anunciats per la companyia d’un estudi en fase 2 que encara està en curs i en el que han participat només 40 persones. L’empresa nord-americana avalua amb aquest assaig estratègies per augmentar els anticossos en participants vacunats prèviament i així fer front a aquestes variants.\nLa farmacèutica també ha anunciat els “resultats positius” d’injectar una tercera dosi del vaccí actual per combatre les variants. Tanmateix, Moderna admet que la vacuna modificada, que va ser dissenyada específicament per combatre les variants sud-africanes i brasileres, ha donat més bons resultats que la vacuna “de reforç”, ja que ha aconseguit generar un nivell més elevat d’anticossos de neutralització contra aquestes soques. De tota manera, Moderna diu que tant la vacuna “de reforç” com la vacuna “modificada” són efectives, ja que augmentarien els anticossos a la sang que poden neutralitzar les dues variants preocupants.


1864 Siegfried Marcus - cotxesclassics.cat\n1864 Siegfried Marcus\n28 enero, 2017 admin Sabies que... 0\nSabies què a l’any 1864, a Viena, van fer funcionar el primer automòbil de combustió interna propulsat per gasolina?\nSiegfrief Marcus(1833-1898) mecànic a Hamburg des de els 12 anys. Va entrar als 17 anys a una empresa de enginyeria especialitzada en Telègrafs, convertint-se aviat en un tècnic de assistència per a Werner Von Siemens. L’any 1860, amb gran experiència en enginyeria, crea la seva pròpia empresa dedicada a equips mecànics i elèctrics.\nMés de 76 patents en diversos països entre les què es troba la bombeta elèctrica i un detonador d’explosius, son part de la seva biografia professional.\nLa empresa es concentrà en la creació i desenvolupament dels motors de combustió interna, iniciant amb un motor atmosfèric, evolucionant a motors de dos temps i finalment al de 4 temps.\nL’any 1864, després de 4 anys de investigació i invents a porta tancada, apareix el seu primer cotxe, amb el nom de First Marcus Car, que no va ser presentat fins l’any 1870.\nL’any 1875, presenta de Second Marcus Car, The Landmark Motor-Car, aquest ja amb motor de 4 temps, essent aquest el primer vehicle autopropulsat per un motor de combustió interna de 4 temps. I ho expressem així, ja que el primer motor de 4 temps en si mateix s’atribueix a Christian Reithmann, Munich 1873.\nThe Landmark incorporava sistema d’ignició de baix voltatge. Aquest vehicle de quatre seients, va visitar els carrers de Viena, convertint-se en tot un símbol.\nMarcus, per contra dels anteriors inventors reportats, no va adequar un carro de cavalls sinó que va partir del seu propi disseny.\nSi Lenoir va ser un precedent per el motors de combustió interna, Marcus és el precursor del vehicle de combustió interna de gasolina de quatre temps, que inspirarà a tota Europa, i que serà exemple per Rose, Benz, Daimler, Maybach i companyia.\nL’any 1898 va ser nombrat convidat d’honor per el Club Automobilístic d’Àustria, exposant el seu vehicle de forma permanent al museu.\nPer desgracia de tots, quan els Nazis van entrar a Àustria, ho feren amb les ordres clares de destruir tot el que fes referència a Marcus. Per sort, el museu va rebre l’avís i van poder tapiar el vehicle exposat amb un fals mur, salvant-lo de la destrucció, essent aquest, l’únic dels vehicles que ha sobreviscut.\ninformació i fotografies: hebrewhistory.info, owlshead.org\n22/1/2017 2ª KDD Club Clàssics Barcelona Ciutat\n28/1/2017 Sant Joan de Vilatorrada